title: Komisijas Direktīva 2009/8/EK ( 2009. gada 10. februāris ), ar kuru groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/32/EK I pielikumu attiecībā uz maksimāli pieļaujamajiem kokcidiostatu vai histomonostatu daudzumiem, ko nenovēršami pārnes uz barību, kas nav atļaujā paredzētā barība (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               11.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 40/19

      KOMISIJAS DIREKTĪVA 2009/8/EK
   (2009. gada 10. februāris),
   ar kuru groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/32/EK I pielikumu attiecībā uz maksimāli pieļaujamajiem kokcidiostatu vai histomonostatu daudzumiem, ko nenovēršami pārnes uz barību, kas nav atļaujā paredzētā barība
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. maija Direktīvu 2002/32/EK par nevēlamām vielām dzīvnieku barībā (1) un jo īpaši tās 8. panta 1. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Kokcidiostati un histomonostati ir vielas, kas paredzētas vienšūņu iznīcināšanai vai kavēšanai un ko saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 22. septembra Regulu (EK) Nr. 1831/2003 par dzīvnieku ēdināšanā lietotām piedevām (2) atļauts lietot, inter alia, kā barības piedevas. Atļaujās lietot kokcidiostatus un histomonostatus kā barības piedevas ietverti īpaši lietošanas nosacījumi, piemēram, mērķa dzīvnieku sugas vai kategorijas, kurām barības piedevas paredzētas.

               (2)

               Barības ražotāji vienā uzņēmumā var ražot plašu barības veidu klāstu, un dažkārt vienā ražošanas līnijā vienu pēc otra nākas ražot dažādus produktu tipus. Pastāv iespēja, ka uz ražošanas līnijas saglabājas nenovēršamas produkta atliekas, kuras tur atrodas cita barības produkta ražošanas sākumā. Šādu vielas nokļūšanu no vienas ražojuma partijas uz citu sauc par “pārnešanu” vai “savstarpēju piesārņošanu”, un tā var notikt, ja kokcidiostatus un histomonostatus lieto, piemēram, kā atļautas barības piedevas. Šādi var tikt piesārņota nākamā ražotā barība, jo “barībā, kas nav atļaujā paredzētā barība” nonāk tehniski nenovēršamas šo vielu atliekas, t. i., barībā, kurā kokcidiostatu un histomonostatu lietošana nav atļauta, piemēram, tādām dzīvnieku sugām vai kategorijām paredzēta barība, kuras nav minētas piedevas atļaujā. Nenovēršamā savstarpējā piesārņošana var notikt jebkurā ražošanas un barības pārstrādes posmā, kā arī uzglabāšanas un pārvadāšanas laikā.

               (3)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 12. janvāra Regula (EK) Nr. 183/2005, ar ko paredz barības higiēnas prasības (3), nosaka īpašas prasības barības nozares uzņēmējiem, kuri barības ražošanā izmanto kokcidiostatus un histomonostatus. Proti, minētajiem uzņēmējiem jāveic visi vajadzīgie pasākumi attiecībā uz telpām un iekārtām, ražošanu, uzglabāšanu un pārvadāšanu, lai nepieļautu savstarpēju piesārņošanu, un tas ir saskaņā ar minētās regulas 4. un 5. pantā paredzētajiem pienākumiem. Saskaņā ar Direktīvu 2002/32/EK, nosakot maksimāli pieļaujamos kokcidiostatu un histomonostatu daudzumus, ko nenovēršami pārnes uz barību, kas nav atļaujā paredzētā barība, nedrīkst traucēt pildīt uzņēmēju primāro pienākumu – ievērot labu ražošanas praksi, lai nepieļautu šādu savstarpēju piesārņošanu. Tādēļ minētajiem uzņēmējiem jāturpina strādāt, lai nepieļautu šādu nevēlamu vielu klātbūtni dzīvnieku barībā.

               (4)

               Ņemot vērā, ka tiek ievērota laba ražošanas prakse, maksimāli pieļaujamie kokcidiostatu un histomonostatu daudzumi, ko nenovēršami pārnes uz barību, kas nav atļaujā paredzētā barība, ir jānosaka atbilstīgi ALARA (As Low As Reasonably Achievable – līdz zemākajam iespējamam līmenim) principam. Lai barības ražotājs varētu turpināt strādāt, ņemot vērā aprakstīto nenovēršamo pārnešanu, attiecībā uz barību mazāk jutīgām dzīvnieku sugām, kas nav atļaujā noteiktās sugas, būtu jāapsver pieļaujamais pārnestais daudzums aptuveni 3 % apmērā no atļaujā noteiktā maksimālā satura, savukārt attiecībā uz jutīgām dzīvnieku sugām, kas nav atļaujā minētās sugas, un attiecībā uz barību, ko lieto laikposmā pirms nokaušanas, būtu jāsaglabā pieļaujamais pārnestais daudzums 1 % apmērā no atļautā maksimālā satura. Pieļaujamais pārnestais daudzums 1 % apmērā būtu jāapsver arī saistībā ar citas barības savstarpējo piesārņojumu, kura paredzēta mērķa sugām un kurai nepievieno kokcidiostatus un histomonostatus, un saistībā ar barību, kas nav atļaujā paredzētā barība un ir paredzēta produktīviem dzīvniekiem, no kuriem pēc tam iegūst pārtiku, piemēram, piena govīm vai dējējvistām, ja ir pierādījumi par pārnešanu no barības uz dzīvnieku izcelsmes pārtiku. Ja barības sastāvdaļas tiek tieši izbarotas dzīvniekiem vai tiek izmantota papildbarība, to iekļaušana dienas devā nedrīkst izraisīt lielāka kokcidiostatu un histomonostatu daudzuma nonākšanu dzīvnieka organismā nekā atbilstošie maksimāli pieļaujamie daudzumi gadījumos, ja dienas devā ir iekļauta tikai kompleksā barība.

               (5)

               Lai dalībvalstis nepieņemtu valsts noteikumus, kas reglamentē atļauto kokcidiostatu un histomonostatu nenovēršamu pārnešanu uz barību, kas nav atļaujā paredzētā barība, kā rezultātā šīs vielas nonāk atvasinātajos pārtikas produktos, jo šādi noteikumi kavētu iekšējā tirgus darbību, šajā jautājumā ir jāpieņem saskaņoti Kopienas noteikumi.

               (6)

               Atļautajos kokcidiostatos un histomonostatos esošās aktīvās vielas, kas nenovēršami tiek pārnestas uz barību, kura nav atļaujā paredzētā barība, Direktīvas 2002/32/EK izpratnē būtu jāuzskata par nevēlamām vielām dzīvnieku barībā, un to klātbūtne nedrīkst apdraudēt dzīvnieku veselību, cilvēku veselību vai vidi. Tādēļ, lai nepieļautu nevēlamu un kaitīgu iedarbību, minētās direktīvas I pielikumā ir jānosaka šo vielu maksimāli pieļaujamie daudzumi dzīvnieku barībā.

               (7)

               Gadījumos, kad maksimāli pieļaujamie atlieku daudzumi ir noteikti ar Padomes 1990. gada 26. jūnija Regulu (EEK) Nr. 2377/90, ar ko nosaka Kopienas procedūru veterināro zāļu maksimāli pieļaujamo atlieku daudzumu noteikšanai dzīvnieku izcelsmes produktos (4), vai saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1831/2003, nosakot maksimālo pieļaujamo kokcidiostatu un histomonostatu daudzumu, ko nenovēršami pārnes uz barību, kas nav atļaujā paredzētā barība, ir jānodrošina atbilstība šiem noteikumiem.

               (8)

               Nenovēršami pārnestu kokcidiostatu un histomonostatu sastopamība barībā, kas nav atļaujā paredzētā barība, pat tad, ja to daudzums nepārsniedz maksimāli pieļaujamos daudzumus, kas jānosaka saskaņā ar Direktīvu 2002/32/EK, var radīt šo vielu atliekas dzīvnieku izcelsmes pārtikas produktos. Tādēļ, lai aizsargātu sabiedrības veselību un ciktāl attiecībā uz konkrēto pārtiku vēl nav noteikts maksimālais pieļaujamais atlieku līmenis, maksimālās pielaides attiecībā uz kokcidiostatu un histomonostatu sastāvā esošo aktīvo vielu klātbūtni ir noteiktas ar Komisijas 2009. gada 10. februāra Regulu (EK) Nr. 124/2009, ar ko nosaka maksimālos kokcidiostatu un histomonostatu daudzumus pārtikā, ko izraisa nenovēršama šo vielu pārnešana uz barību, kas nav atļaujā paredzētā barība (5), ņemot vērā Padomes 1993. gada 8. februāra Regulu (EEK) Nr. 315/93, ar ko nosaka Kopienas procedūras attiecībā uz piesārņotājiem pārtikā (6).

               (9)

               Pēc Komisijas pieprasījuma Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde (“Iestāde”) pieņēma vairākus atzinumus (7) par saistītajiem riskiem, ko dzīvnieku un sabiedrības veselībai rada nenovēršama kokcidiostatu un histomonostatu, kuri atļauti kā barības piedevas, pārnešana uz barību, kas nav atļaujā paredzētā barība. Attiecībā uz katru kokcidiostatu un histomonostatu, kas atļauti kā barības piedevas, vērtējumā Iestāde ņēma vērā hipotētiskus pārnestos daudzumus uz secīgi saražoto barību, kas nav atļaujā paredzētā barība, – 2 %, 5 % un 10 % apmērā no barības, kas ražota ar lielāko atļauto kokcidiostatu un histomonostatu devu.

               (10)

               Balstoties uz katra atsevišķā zinātniskā atzinuma secinājumiem, kopumā Iestāde secināja, ka ir maz ticams, ka kokcidiostatu vai histomonostatu, kuri atļauti kā barības piedevas, klātbūtne barībā, kas nav atļaujā paredzētā barība, tādos daudzumos, ko izraisa nenovēršama pārnešana, un ievērojot visus piesardzības pasākumus, varētu negatīvi ietekmēt dzīvnieku veselību, un ka patērētāju veselībai radītais risks, ar pārtiku apēdot šo vielu atliekas produktos, kas iegūti no dzīvniekiem, kuri baroti ar savstarpēji piesārņotu barību, ir niecīgs.

               (11)

               Ņemot vērā Iestādes atzinumus un patlaban dalībvalstīs izmantotos paņēmienus nenovēršamas savstarpējas piesārņošanas novēršanai, tiek ierosināts noteikt maksimālos pieļaujamos daudzumus attiecībā uz barību, kā paredzēts atbilstīgi šīs direktīvas pielikumam, lai nodrošinātu iekšējā tirgus pareizu darbību un aizsargātu dzīvnieku un sabiedrības veselību.

               (12)

               Saskaņā ar Direktīvas 2002/32/EK 8. panta 1. punktu nevēlamu vielu maksimāli pieļaujamie daudzumi dzīvnieku barībā jānosaka, pielāgojot minētās direktīvas I pielikumu. Pielāgojot Direktīvas 2002/32/EK I pielikuma tehniskos nosacījumus, tiek ņemti vērā jaunākie zinātniskie dati un tehniskās zināšanas, izmantojot Iestādes zinātniskos atzinumus un jaunākās analīzes metodes attiecībā uz barību. Pielikumā paredzētie nosacījumi jāpārskata vēlākais līdz 2011. gada 1. jūlijam, lai ņemtu vērā jaunākos zinātniskos datus un tehniskās zināšanas.

               (13)

               Maksimāli pieļaujamie daudzumi šīs direktīvas pielikumā pastāvīgi jāpielāgo lietošanas nosacījumiem, kas iekļauti atļaujās lietot kokcidiostatus vai histomonostatus kā barības piedevas. Ņemot vērā iespējamu laika nobīdi starp atļaujas piešķiršanu (vai atļaujas grozīšanu, apturēšanu un atsaukšanu) lietot kokcidiostatus vai histomonostatus kā barības piedevu un starp šīs direktīvas pielikumos noteikto maksimālo pieļaujamo daudzumu vēlāku grozīšanu, minētā grozīšana neskar saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1831/2003 noteiktos kokcidiostatu vai histomonostatu, kas atļauti kā barības piedevas, daudzumus.

               (14)

               Ņemot vērā to, ka kokcidiostatu vai histomonostatu nenovēršama pārnešana uz barību, kas nav atļaujā paredzētā barība, var radīt šo vielu klātbūtni atvasinātā pārtikā piesārņotāju veidā, ir lietderīgi izmantot visaptverošu un saskaņotu metodi – risināt šo jautājumu, vienlaikus pieņemot un piemērojot šo direktīvu, ar kuru nosaka maksimāli pieļaujamos kokcidiostatu vai histomonostatu daudzumus, ko nenovēršami pārnes uz barību, kas nav atļaujā paredzētā barība, un Komisijas regulu, ar kuru nosaka maksimālos pieļaujamos daudzumus šo vielu klātbūtnei pārtikā pārnešanas rezultātā.

               (15)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgās komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 2002/32/EK I pielikumu groza saskaņā ar šīs direktīvas pielikumu.
   2. pants
   Dalībvalstīs stājas spēkā likumi, noteikumi un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai vēlākais līdz 2009. gada 1. jūlijam izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara zināmus Komisijai minēto aktu tekstus un minēto aktu un šīs direktīvas atbilstības tabulu. Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
   3. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   4. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2009. gada 10. februārī

            Komisijas vārdā —

            Komisijas locekle

         Androulla VASSILIOU

      (1)  OV L 140, 30.5.2002., 10. lpp.

      (2)  OV L 268, 18.10.2003., 29. lpp.

      (3)  OV L 35, 8.2.2005., 1. lpp.

      (4)  OV L 224, 18.8.1990., 1. lpp.

      (5)  Skatīt šā Oficiālā Vēstneša 7 lpp.

      (6)  OV L 37, 13.2.1993., 1. lpp.

      (7)  Zinātnes ekspertu grupas jautājumos, kas saistīti ar piesārņotājiem barības ķēdē, atzinums pēc Eiropas Komisijas pieprasījuma par savstarpēju barības, kas nav atļaujā paredzētā barība, piesārņošanu ar lazalocīdu, kuru atļauts lietot kā barības piedevu, The EFSA Journal (2007) 553, 1.–46. lpp.
   http://www.efsa.europa.eu/cs/BlobServer/Scientific_Opinion/CONTAM_ej553_lasalocid_en.pdf?ssbinary=true
   Zinātnes ekspertu grupas jautājumos, kas saistīti ar piesārņotājiem barības ķēdē, atzinums pēc Eiropas Komisijas pieprasījuma par savstarpēju barības, kas nav atļaujā paredzētā barība, piesārņošanu ar narazīnu, kuru atļauts lietot kā barības piedevu, The EFSA Journal (2007) 552, 1.–35. lpp.
   http://www.efsa.europa.eu/cs/BlobServer/Scientific_Opinion/CONTAM_ej552_narasin_en.pdf?ssbinary=true
   Zinātnes ekspertu grupas jautājumos, kas saistīti ar piesārņotājiem barības ķēdē, atzinums pēc Eiropas Komisijas pieprasījuma par savstarpēju barības, kas nav atļaujā paredzētā barība, piesārņošanu ar maduramicīnu, kuru atļauts lietot kā barības piedevu, The EFSA Journal (2008) 594, 1.–30. lpp.
   http://www.efsa.europa.eu/cs/BlobServer/Scientific_Opinion/contam_op_ej594_maduramicin_en.pdf?ssbinary=true
   Zinātnes ekspertu grupas jautājumos, kas saistīti ar piesārņotājiem barības ķēdē, atzinums pēc Eiropas Komisijas pieprasījuma par savstarpēju barības, kas nav atļaujā paredzētā barība, piesārņošanu ar semduramicīnu, kuru atļauts lietot kā barības piedevu, The EFSA Journal (2008) 593, 1.–27. lpp.
   http://www.efsa.europa.eu/cs/BlobServer/Scientific_Opinion/contam_op_ej593_semduramicin_en.pdf?ssbinary=true
   Zinātnes ekspertu grupas jautājumos, kas saistīti ar piesārņotājiem barības ķēdē, atzinums pēc Eiropas Komisijas pieprasījuma par savstarpēju barības, kas nav atļaujā paredzētā barība, piesārņošanu ar salinomicīnu, kuru atļauts lietot kā barības piedevu, The EFSA Journal (2008) 591, 1.–38. lpp.
   http://www.efsa.europa.eu/cs/BlobServer/Scientific_Opinion/contam_op_ej591_salinomycin_en.pdf?ssbinary=true
   Zinātnes ekspertu grupas jautājumos, kas saistīti ar piesārņotājiem barības ķēdē, atzinums pēc Eiropas Komisijas pieprasījuma par savstarpēju barības, kas nav atļaujā paredzētā barība, piesārņošanu ar monenzīnu, kuru atļauts lietot kā barības piedevu, The EFSA Journal (2008) 592, 1.–40. lpp.
   http://www.efsa.europa.eu/cs/BlobServer/Scientific_Opinion/contam_op_ej592_monensin_en.pdf?ssbinary=true
   Zinātnes ekspertu grupas jautājumos, kas saistīti ar piesārņotājiem barības ķēdē, atzinums pēc Eiropas Komisijas pieprasījuma par savstarpēju barības, kas nav atļaujā paredzētā barība, piesārņošanu ar halofuginona hidrobromīdu, kuru atļauts lietot kā barības piedevu, The EFSA Journal (2008) 657, 1.–31. lpp.
   http://www.efsa.europa.eu/cs/BlobServer/Scientific_Opinion/contam_op_ej657_halofuginone_en.pdf?ssbinary=true
   Zinātnes ekspertu grupas jautājumos, kas saistīti ar piesārņotājiem barības ķēdē, atzinums pēc Eiropas Komisijas pieprasījuma par savstarpēju barības, kas nav atļaujā paredzētā barība, piesārņošanu ar dekokvinātu, kuru atļauts lietot kā barības piedevu, The EFSA Journal (2008) 656, 1.–26. lpp.
   http://www.efsa.europa.eu/cs/BlobServer/Scientific_Opinion/contam_op_ej656_decoquinate_en.pdf?ssbinary=true
   Zinātnes ekspertu grupas jautājumos, kas saistīti ar piesārņotājiem barības ķēdē, atzinums pēc Eiropas Komisijas pieprasījuma par savstarpēju barības, kas nav atļaujā paredzētā barība, piesārņošanu ar robenidīnu, kuru atļauts lietot kā barības piedevu, The EFSA Journal (2008) 655, 1.–29. lpp.
   http://www.efsa.europa.eu/cs/BlobServer/Scientific_Opinion/contam_op_ej655_robenidine_en,0.pdf?ssbinary=true
   Zinātnes ekspertu grupas jautājumos, kas saistīti ar piesārņotājiem barības ķēdē, atzinums pēc Eiropas Komisijas pieprasījuma par savstarpēju barības, kas nav atļaujā paredzētā barība, piesārņošanu ar nikarbazīnu, kuru atļauts lietot kā barības piedevu, The EFSA Journal (2008) 690, 1.–34. lpp.
   http://www.efsa.europa.eu/cs/BlobServer/Scientific_Opinion/contam_op_ej690_nicarbazin_en.pdf?ssbinary=true
   Zinātnes ekspertu grupas jautājumos, kas saistīti ar piesārņotājiem barības ķēdē, atzinums pēc Eiropas Komisijas pieprasījuma par savstarpēju barības, kas nav atļaujā paredzētā barība, piesārņošanu ar diklazurilu, kuru atļauts lietot kā barības piedevu, The EFSA Journal (2008) 716, 1.–31. lpp.
   http://www.efsa.europa.eu/cs/BlobServer/Scientific_Opinion/contam_op_ej716_diclazuril_en.pdf?ssbinary=true

      PIELIKUMS
      Direktīvas 2002/32/EK I pielikumam pievieno šādus punktus:

                     “Nevēlamas vielas

                     Dzīvnieku barībai paredzēti produkti (1)

                     Maksimālais saturs mg/kg (ppm) attiecībā uz barību ar mitruma saturu 12 %

                                 1.

                                 Lazalocīdnātrijs

                     Barības sastāvdaļas

                     1,25

                     Kombinētā barība:

                                 —

                                 suņiem, teļiem, trušiem, zirgu dzimtas dzīvniekiem, dējējputniem, tītariem (> 12 nedēļām) un dējējvistām (> 16 nedēļām),

                     1,25

                                 —

                                 gaļas vistām, dējējvistām (< 16 nedēļām) un tītariem (< 12 nedēļām) laikposmā pirms nokaušanas, kad lazalocīdnātrija lietošana ir aizliegta,

                     1,25

                                 —

                                 citām dzīvnieku sugām.

                     3,75

                     Premiksi lietošanai barībā, kurā nav atļauts lietot lazalocīdnātriju.

                         (2)

                                 2.

                                 Narazīns

                     Barības sastāvdaļas

                     0,7

                     Kombinētā barība:

                                 —

                                 tītariem, trušiem, zirgu dzimtas dzīvniekiem, dējējputniem un dējējvistām (> 16 nedēļām),

                     0,7

                                 —

                                 gaļas vistām laikposmā pirms nokaušanas, kad narazīna lietošana ir aizliegta,

                     0,7

                                 —

                                 citām dzīvnieku sugām.

                     2,1

                     Premiksi lietošanai barībā, kurā nav atļauts lietot narazīnu.

                         (2)

                                 3.

                                 Salinomicīnnātrijs

                     Barības sastāvdaļas

                     0,7

                     Kombinētā barība:

                                 —

                                 zirgu dzimtas dzīvniekiem, tītariem, dējējputniem un dējējvistām (> 12 nedēļām),

                     0,7

                                 —

                                 gaļas vistām, dējējvistām (< 12 nedēļām) un gaļas trušiem laikposmā pirms nokaušanas, kad salinomicīnnātrija lietošana ir aizliegta,

                     0,7

                                 —

                                 citām dzīvnieku sugām.

                     2,1

                     Premiksi lietošanai barībā, kurā nav atļauts lietot salinomicīnnātriju.

                         (2)

                                 4.

                                 Monenzīnnātrijs

                     Barības sastāvdaļas

                     1,25

                     Kombinētā barība:

                                 —

                                 zirgu dzimtas dzīvniekiem, suņiem, mazajiem atgremotājiem (aitām un kazām), pīlēm, liellopiem, piena lopiem, dējējputniem, dējējvistām (> 16 nedēļām) un tītariem (> 16 nedēļām),

                     1,25

                                 —

                                 gaļas vistām, dējējvistām (< 16 nedēļām) un tītariem (< 16 nedēļām) laikposmā pirms nokaušanas, kad monenzīnnātrija lietošana ir aizliegta,

                     1,25

                                 —

                                 citām dzīvnieku sugām.

                     3,75

                     Premiksi lietošanai barībā, kurā nav atļauts lietot monenzīnnātriju.

                         (2)

                                 5.

                                 Semduramicīnnātrijs

                     Barības sastāvdaļas

                     0,25

                     Kombinētā barība:

                                 —

                                 dējējputniem un dējējvistām (> 16 nedēļām),

                     0,25

                                 —

                                 gaļas vistām laikposmā pirms nokaušanas, kad semduramicīnnātrija lietošana ir aizliegta,

                     0,25

                                 —

                                 citām dzīvnieku sugām.

                     0,75

                     Premiksi lietošanai barībā, kurā nav atļauts lietot semduramicīnnātriju.

                         (2)

                                 6.

                                 Alfa-amonija maduramicīns

                     Barības sastāvdaļas

                     0,05

                     Kombinētā barība:

                                 —

                                 zirgu dzimtas dzīvniekiem, trušiem, tītariem (> 16 nedēļām), dējējputniem un dējējvistām (> 16 nedēļām),

                     0,05

                                 —

                                 gaļas vistām un tītariem (< 16 nedēļām) laikposmā pirms nokaušanas, kad alfa-amonija maduramicīna lietošana ir aizliegta,

                     0,05

                                 —

                                 citām dzīvnieku sugām.

                     0,15

                     Premiksi lietošanai barībā, kurā nav atļauts lietot alfa-amonija maduramicīnu.

                         (2)

                                 7.

                                 Robenidīna hidrohlorīds

                     Barības sastāvdaļas

                     0,7

                     Kombinētā barība:

                                 —

                                 dējējputniem un dējējvistām (> 16 nedēļām),

                     0,7

                                 —

                                 gaļas vistām, gaļas un vaislas trušiem un tītariem laikposmā pirms nokaušanas, kad robenidīna hidrohlorīda lietošana ir aizliegta,

                     0,7

                                 —

                                 citām dzīvnieku sugām.

                     2,1

                     Premiksi lietošanai barībā, kurā nav atļauts lietot robenidīna hidrohlorīdu.

                         (2)

                                 8.

                                 Dekokvināts

                     Barības sastāvdaļas

                     0,4

                     Kombinētā barība:

                                 —

                                 dējējputniem un dējējvistām (> 16 nedēļām),

                     0,4

                                 —

                                 gaļas vistām laikposmā pirms nokaušanas, kad dekokvināta lietošana ir aizliegta,

                     0,4

                                 —

                                 citām dzīvnieku sugām.

                     1,2

                     Premiksi lietošanai barībā, kurā nav atļauts lietot dekokvinātu.

                         (2)

                                 9.

                                 Halofuginona hidrobromīds

                     Barības sastāvdaļas

                     0,03

                     Kombinētā barība:

                                 —

                                 dējējputniem, dējējvistām (> 16 nedēļām) un tītariem (> 12 nedēļām),

                     0,03

                                 —

                                 gaļas vistām un tītariem (< 12 nedēļām) laikposmā pirms nokaušanas, kad halofuginona hidrobromīda lietošana ir aizliegta,

                     0,03

                                 —

                                 citām dzīvnieku sugām, kas nav dējējvistas, (< 16 nedēļām).

                     0,09

                     Premiksi lietošanai barībā, kurā nav atļauts lietot halofuginona hidrobromīdu.

                         (2)

                                 10.

                                 Nikarbazīns

                     Barības sastāvdaļas

                     0,5

                     Kombinētā barība:

                                 —

                                 zirgu dzimtas dzīvniekiem, dējējputniem un dējējvistām (> 16 nedēļām),

                     0,5

                                 —

                                 gaļas vistām laikposmā pirms nokaušanas, kad nikarbazīna (kombinējot ar narazīnu) lietošana ir aizliegta,

                     0,5

                                 —

                                 citām dzīvnieku sugām.

                     1,5

                     Premiksi lietošanai barībā, kurā nav atļauts lietot nikarbazīnu (kombinējot ar narazīnu).

                         (2)

                                 11.

                                 Diklazurils

                     Barības sastāvdaļas

                     0,01

                     Kombinētā barība:

                                 —

                                 dējējputniem, dējējvistām (> 16 nedēļām) un gaļas tītariem (> 12 nedēļām),

                     0,01

                                 —

                                 gaļas un vaislas trušiem laikposmā pirms nokaušanas, kad diklazurila lietošana ir aizliegta,

                     0,01

                                 —

                                 citām dzīvnieku sugām, izņemot dējējvistas (< 16 nedēļām), gaļas vistas un gaļas tītarus (< 12 nedēļām).

                     0,03

                     Premiksi lietošanai barībā, kurā nav atļauts lietot diklazurilu.

                         (2)

         (1)  Neskarot atļautos daudzumus, kas noteikti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 22. septembra Regulu (EK) Nr. 1831/2003 par dzīvnieku ēdināšanā lietotām piedevām.

         (2)  Maksimālā pieļaujamā vielas koncentrācija premiksā ir tāda, lai vielas daudzums barībā nepārsniedz 50 % no noteiktā maksimālā pieļaujamā daudzuma, ievērojot premiksa lietošanas instrukcijas.”


title: Komisijas Direktīva 2006/83/EK ( 2006. gada 23. oktobris ), ar ko pielāgo Direktīvu 2002/4/EK par tādu uzņēmumu reģistrāciju, kas tur dējējvistas un uz kuriem attiecas Padomes Direktīva 1999/74/EK, saistībā ar Bulgārijas un Rumānijas pievienošanos

text:
               20.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 362/97

         KOMISIJAS DIREKTĪVA 2006/83/EK
   (2006. gada 23. oktobris),
   ar ko pielāgo Direktīvu 2002/4/EK par tādu uzņēmumu reģistrāciju, kas tur dējējvistas un uz kuriem attiecas Padomes Direktīva 1999/74/EK, saistībā ar Bulgārijas un Rumānijas pievienošanos
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Bulgārijas un Rumānijas Pievienošanās līgumu, un jo īpaši tā 4. panta 3. punktu,
   ņemot vērā Bulgārijas un Rumānijas Pievienošanās aktu, un jo īpaši tā 56. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Saskaņā ar Pievienošanās akta 56. pantu, ja tiesību akti ir spēkā pēc 2007. gada 1. janvāra un tiem ir vajadzīgi pielāgojumi saistībā ar pievienošanos, un vajadzīgie pielāgojumi nav paredzēti Pievienošanās aktā vai tā pielikumos, Komisija pieņem vajadzīgos pielāgojumus visos gadījumos, kad Komisija ir pieņēmusi sākotnējo aktu.

               (2)

               Konferences, kura sagatavoja Pievienošanās līgumu, nobeiguma aktā norādīts, ka Augstās Līgumslēdzējas Puses ir panākušas politisku vienošanos par vairākiem iestāžu pieņemto aktu pielāgojumiem, kas vajadzīgi sakarā ar pievienošanos, un aicina Padomi un Komisiju pieņemt šos pielāgojumus pirms pievienošanās, tos vajadzības gadījumā papildinot un atjaunojot, lai ņemtu vērā Savienības tiesību attīstību.

               (3)

               Tāpēc attiecīgi ir jāgroza Komisijas 2002. gada 30. janvāra Direktīva 2002/4/EK par tādu uzņēmumu reģistrāciju, kas tur dējējvistas un uz kuriem attiecas Padomes Direktīva 1999/74/EK (1),

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvu 2002/4/EK groza, kā noteikts Pielikumā.
   2. pants
   1.   Dalībvalstis vēlākais līdz datumam, kurā Bulgārija un Rumānija pievienosies Eiropas Savienībai, pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara zināmus Komisijai minēto tiesību aktu noteikumus un minēto aktu un šīs direktīvas atbilstības tabulu.
   Dalībvalstis piemēro minētos tiesību aktus no Bulgārijas un Rumānijas pievienošanās dienas Eiropas Savienībai.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka to, kā izdarāma šāda atsauce.
   2.   Dalībvalstis dara zināmus Komisijai savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomās, uz kurām attiecas šī direktīva.
   3. pants
   Šī direktīva stājas spēkā, ja stājas spēkā Bulgārijas un Rumānijas Pievienošanās līgums, tā spēkā stāšanās datumā.
   4. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2006. gada 23. oktobris

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Olli REHN

      (1)  OV L 30, 31.1.2002., 44. lpp.

      PIELIKUMS
      LAUKSAIMNIECĪBA
      TIESĪBU AKTI VETERINĀRIJAS UN FITOSANITĀRIJAS JOMĀ

         TIESĪBU AKTI VETERINĀRIJAS JOMĀ

      32002 L 0004: Komisijas 2002. gada 30. janvāra Direktīva 2002/4/EK par tādu uzņēmumu reģistrāciju, kas tur dējējvistas un uz kuriem attiecas Padomes Direktīva 1999/74/EK (OV L 30, 31.1.2002., 44. lpp.), ko groza:

                  —

                  12003 T: Akts par pievienošanās nosacījumiem un pielāgojumiem Līgumos – Čehijas Republikas, Igaunijas Republikas, Kipras Republikas, Latvijas Republikas, Lietuvas Republikas, Ungārijas Republikas, Maltas Republikas, Polijas Republikas, Slovēnijas Republikas un Slovākijas Republikas pievienošanās (OV L 236, 23.9.2003., 33. lpp.).

            Sarakstu pielikuma 2.2. punktā aizstāj ar šādu sarakstu:

                     “AT

                     Austrija

                     BE

                     Beļģija

                     BG

                     Bulgārija

                     CY

                     Kipra

                     CZ

                     Čehija

                     DE

                     Vācija

                     DK

                     Dānija

                     EE

                     Igaunija

                     EL

                     Grieķija

                     ES

                     Spānija

                     FI

                     Somija

                     FR

                     Francija

                     HU

                     Ungārija

                     IE

                     Īrija

                     IT

                     Itālija

                     LT

                     Lietuva

                     LU

                     Luksemburga

                     LV

                     Latvija

                     MT

                     Malta

                     NL

                     Nīderlande

                     PL

                     Polija

                     PT

                     Portugāle

                     RO

                     Rumānija

                     SE

                     Zviedrija

                     SI

                     Slovēnija

                     SK

                     Slovākija

                     UK

                     Apvienotā Karaliste.”


title: Komisijas Vienpadsmitā Direktīva 93/70/EEK (1993. gada 28. jūlijs), ar ko nosaka Kopienas analīzes metodes barības oficiālai kontrolei

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31993L0070

Oficiālais Vēstnesis L 234 , 17/09/1993 Lpp. 0017 - 0021 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 3 Sējums 52 Lpp. 0132  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 3 Sējums 52 Lpp. 0132

		Komisijas Vienpadsmitā Direktīva 93/70/EEK(1993. gada 28. jūlijs),ar ko nosaka Kopienas analīzes metodes barības oficiālai kontroleiEIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1970. gada 20. jūlija Direktīvu 70/373/EEK par paraugu ņemšanas un analīžu Kopienas metožu ieviešanu barības oficiālajai kontrolei [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EEK) Nr. 3768/85 [2], un jo īpaši tās 2. pantu,tā kā Direktīvā 70/373/EEK ir prasība, ka barības oficiālu kontroli, kuras nolūks ir pārbaudīt atbilstību prasībām, kas izriet no normatīviem un administratīviem aktiem, kuri attiecas uz kvalitāti un sastāvu, izdara pēc paraugu ņemšanas un analīzes Kopienas metodēm;tā kā būtu jāievieš Kopienas analīzes metode attiecībā uz halofuginona piedevu, lai pārbaudītu, vai tās lietojums atbilst nosacījumiem, kas attiecas uz tās lietojumu barībā;tā kā šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Barības pastāvīgās komitejas atzinumu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDalībvalstis prasa, lai halofuginona satura analīzes barības oficiālas pārbaudes nolūkos izdara pēc šīs direktīvas pielikumā aprakstītās metodes.2. pantsDalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai līdz 1994. gada 30. jūnijam panāktu atbilstību šai direktīvai. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu, vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Šādas atsauces pievienošanas kārtību paredz dalībvalstis.3. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1993. gada 28. jūlijāKomisijas vārdā —Komisijas loceklisRené Steichen[1] OV L 170, 3.8.1970., 2. lpp.[2] OV L 362, 31.12.1985., 8. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSHALOFUGINONA NOTEIKŠANADL-trans-7-brom-6-hlor-3-[3-(3-hidroksi-2-piperidil)acetonil]-hinazolīn-4-(3H)-ona bromūdeņražskābes sāls1. Mērķis un piemērošanas joma.Šī metode ir paredzēta halofuginona noteikšanai barībā. Zemākā noteikšanas robeža ir 1 mg/kg.2. Princips.Pēc apstrādes ar karstu ūdeni halofuginonu kā brīvu bāzi ekstrahē etilacetātā un pēc tam atdala kā sālsskābes sāli skābes ūdens šķīdumā. Ekstraktu attīra jonu apmaiņas hromatogrāfijā. Halofuginona saturu noteic apgrieztās fāzes augstas izšķirtspējas šķidruma hromatogrāfijā (HPLC), lietojot UV detektoru.3. Reaģenti.3.1. Acetonitrils ar HPLC tīrības pakāpi.3.2. Amberlīta XAD-2 sveķi.3.3. Amonija acetāts.3.4. Etilacetāts.3.5. Ledus etiķskābe.3.6. Halofuginona standartviela (DL-trans-7-brom-6-hlor-3-[3-(3-hidroksi-2-piperidil)acetonil]-hinazolīn-4-(3H)-ona bromūdeņražskābes sāls E 764).3.6.1. Halofuginona rezerves standartšķīdums, 100 μg/ml.Ar 0,1 mg precizitāti 500 ml mērkolbā iesver 50 mg halofuginona (3.6.), izšķīdina amonija acetāta buferšķīdumā (3.18.), uzpilda līdz svītrai ar buferšķīdumu un samaisa. Tumšā vietā 5 °C temperatūrā šo šķīdumu var glabāt trīs nedēļas.3.6.2. Kalibrēšanas šķīdumi.100 ml kalibrētās kolbās iepilda attiecīgi 1,0, 2,0, 3,0, 4,0 un 6,0 ml rezerves standartšķīduma (3.6.1.). Uzpilda līdz svītrai ar kustīgo fāzi (3.21.) un samaisa. Šo šķīdumu koncentrācija ir attiecīgi 1,0, 2,0, 3,0, 4,0, un 6,0 mg/ml halofuginona. Šie šķīdumi jāsagatavo tieši pirms lietošanas.3.7. Sālsskābe (ρ20 aptuveni 1,16 g/ml).3.8. Metanols.3.9. Sudraba nitrāts.3.10. Nātrija askorbāts.3.11. Nātrija karbonāts.3.12. Nātrija hlorīds.3.13. EDTA (etilēndiamīntetraetiķskābes dinātrija sāls).3.14. HPLC kvalitātes ūdens.3.15. Nātrija karbonāta šķīdums, δ = 10 g/100 ml.3.16. Ar nātrija hlorīdu piesātināts nātrija karbonāta šķīdums, δ = 5 g/100 ml.Izšķīdina 50 g nātrija karbonāta (3.11.) ūdenī, atšķaida līdz 1 l un pievieno nātrija hlorīdu (3.12.), līdz šķīdums ir piesātināts.3.17. Sālsskābe, apmēram 0,1 mol/l.Atšķaida 10 ml HCl (3.7.) ar ūdeni līdz 1 l.3.18. Amonija acetāta buferšķīdums, apmēram 0,25.Izšķīdina 19,3 g amonija acetāta (3.3.) un 30 ml etiķskābes (3.5.) ūdenī (3.14.) un atšķaida līdz 1 l.3.19. Amberlīta XAD-2 sveķu gatavošana.Attiecīgu daudzumu amberlīta (3.2.) mazgā ar ūdeni, līdz visi hlorīda joni ir atdalīti, par ko liecina nolietās ūdens fāzes sudraba nitrāta (3.20.) tests. Pēc tam sveķus mazgā ar 50 ml metanola (3.8.), metanolu nolej un sveķus glabā svaigā metanolā.3.20. Sudraba nitrāta šķīdums, apmēram 0,1 mol/l.0,17 g sudraba nitrāta (3.9.) izšķīdina 10 ml ūdens.3.21. HPLC kustīgā fāze.500 ml acetonitrila (3.1.) sajauc ar 300 ml amonija acetāta buferšķīduma (3.18.) un 1200 ml ūdens (3.14.). Ar etiķskābi (3.5.) panāk pH 4,3. Izfiltrē caur 0,22 μm filtru (4.8.) un degazē šķīdumu, piemēram, 10 minūtes apstrādājot ar ultraskaņu. Šis šķīdums glabājas nemainīgs vienu mēnesi, ja to glabā tumšā vietā, slēgtā traukā.4. Iekārta.4.1. Ultraskaņas vanna.4.2. Rotācijas ietvaicētājs.4.3. Centrifūga.4.4. HPLC iekārta, kurai ir ultravioletais detektors ar maināmu viļņu garumu vai diodu matricas detektors.4.4.1. Šķidruma hromatogrāfa kolonna, 300 mm 4 mm, C 18, 10 μm blīve, vai līdzvērtīga kolonna.4.5. Stikla kolonna (300 mm 10 mm), kas aprīkota ar keramiskā stikla filtru un krānu.4.6. Stiklšķiedras filtri ar 150 mm diametru.4.7. Membrānas filtri, 0,45 μm.4.8. Membrānas filtri, 0,22 μm.5. Darba gaita.Piezīme:halofuginons kā brīva bāze sārmainos un etilacetāta šķīdumos ir nestabils. To nevajadzētu atstāt etilacetātā ilgāk par 30 minūtēm.5.1. Vispārīgi noteikumi.5.1.1. Lai pārbaudītu halofuginona un traucējošu vielu neesamību, būtu jāizdara tukšais eksperiments.5.1.2. Reģenerācijas tests būtu jāizdara, analizējot tukšo kontrolbarību, kura ir stiprināta, pievienojot tādu daudzumu halofuginona, kas ir līdzīgs paraugā esošajam. Lai stiprinātu 3 mg/kg līmenī, pievieno 300 μl rezerves standartšķīduma (3.6.1.) 10 gramiem tukšās kontrolbarības, samaisa un atstāj uz 10 minūtēm, pirms sāk ekstrakciju (5.2.).Piezīme:lietojot šo metodi, tukšajai kontrolbarībai pēc veida vajadzētu būt līdzīgai paraugam, un analīzē nevajadzētu atklāties halofuginonam.5.2. Ekstrakcija.Ar 0,1 g precizitāti 200 ml centrifūgas stobriņā iesver 10 g sagatavotā parauga, pievieno 0,5 g nātrija askorbāta (3.10.), 0,5 g EDTA (3.13.) un 20 ml ūdens un samaisa. Stobriņu uz 5 minūtēm liek ūdens vannā (80 °C). Pēc atdzišanas līdz istabas temperatūrai pievieno 20 ml nātrija karbonāta šķīduma (3.15.) un samaisa. Tūlīt pievieno 100 ml etilacetāta (3.4.) un ar roku spēcīgi krata 15 sekundes. Tad stobriņu uz trijām minūtēm liek ultraskaņas vannā (4.1.), un atbrīvo aizbāzni. Centrifugē divas minūtes, un caur stiklšķiedras filtru (4.6.) etilacetāta fāzi dekantē 500 ml šķirpiltuvē. Parauga ekstrakciju atkārto ar otru 100 ml etilacetāta devu. Apvienotos ekstraktus vienu minūti mazgā ar 50 ml nātrija karbonāta šķīduma, kas piesātināts ar nātrija hlorīdu (3.16.), un nolej ūdens slāni.1 min. ar 50 ml sālsskābes (3.17.) ekstrahē organisko slāni. Apakšējo skābes slāni nolaiž 250 ml šķirpiltuvē. 1,5 minūtes ar vēl vienu 50 ml sālsskābes devu atkārtoti ekstrahē organisko slāni, un to pievieno pirmajam ekstraktam. Apvienotos skābes ekstraktus mazgā ar 10 ml etilacetāta (3.4.), kratot apmēram 10 sekundes.Ūdens slāni kvantitatīvi pārnes uz 250 ml apaļkolbu, un nolaiž organisko fāzi. Ar rotācijas ietvaicētāju (2.4.) ietvaicē visu atlikušo etilacetātu no skābes šķīduma. Ūdens vannas temperatūrai nevajadzētu pārsniegt 40 °C. Apmēram 25 mbar vakuumā 38 °C viss etilacetāta atlikums atdalīsies apmēram 5 minūtēs.5.3. Attīrīšana.5.3.1. Amberlīta kolonnas gatavošana.Katram parauga ekstraktam gatavo XAD-2 kolonnu. 10 g sagatavotā amberlīta (3.19.) pārnes uz stikla kolonnu (4.5.) ar metanolu (3.8.). Sveķu slāņa virspusē pieliek nelielu stikla vates tamponu. Notecina metanolu no kolonnas, un sveķus mazgā ar 100 ml ūdens, plūsmu apturot, kad šķidrums sasniedz sveķu slāņa virsu. 10 minūtes pirms lietošanas ļauj kolonnai nostabilizēties. Kolonna nedrīkst iztecēt sausa.5.3.2. Parauga attīrīšana.Estraktu (5.2.) kvantitatīvi pārnes uz sagatavotās amberlīta kolonnas (5.3.1.) augšgalu un eluē, nolejot eluātu. Eluācijas ātrumam nevajadzētu pārsniegt 20 ml/min. Apaļkolbu izskalo ar 20 ml sālsskābes (3.17.), un ar saskalojumu mazgā sveķu kolonnu. Skābes šķīduma atlikumu izpūš ar gaisa strūklu. Nolej saskalojumus. Kolonnai pievieno 100 ml metanola (3.8.) un 5 – 10 ml ļauj eluēties, savāc eluātu 250 ml apaļkolbā. Atlikušo metanolu atstāj 10 minūtes, lai nostabilizējas ar sveķiem, un turpina eluāciju ar ātrumu 20 ml/min., eluātu savāc tajā pašā apaļkolbā. Ar rotācijas ietvaicētāju (4.2.) ietvaicē metanolu, ūdens vannas temperatūrai nevajadzētu būt augstākai par 40 °C. Atlikumu kvantitatīvi pārnes uz 10 ml mērkolbu, lietojot kustīgo fāzi (3.21.). Uzpilda līdz svītrai ar kustīgo fāzi un samaisa. Alikvotu daļu izfiltrē caur membrānas filtru (4.7.). Šo šķīdumu glabā HPLC noteikšanai (5.4.).5.4. HPLC noteikšana.5.4.1. Parametri.Ieteicams vadīties pēc šādām nostādnēm, citus nosacījumus var izvirzīt, ja tie dod līdzvērtīgus rezultātus.Šķidruma hromatogrāfa kolonna (4.4.1.).HPLC kustīgā fāze (3.21.).Tecēšanas ātrums: no 1,5 līdz 2 ml/min.Viļņu garums noteikšanai: 243 nm.Iešprices tilpums: no 40 līdz 100 μl.Pārbauda hromatogrāfijas sistēmas stabilitāti, vairākas reizes iešpricējot kalibrēšanas šķīdumu (3.6.2.), kas satur 3,0 μg/ml, līdz sasniedz nemainīgu pīķa augstumu (vai laukumu) un kavējuma laiku.5.4.2. Kalibrēšanas grafiks.Katru kalibrēšanas šķīdumu (3.6.2.) iešpricē vairākas reizes, un izmēra katrai koncentrācijai atbilstošos pīķu augstumus (laukumus). Uzzīmē kalibrēšanas līkni, uz ordinātu ass atzīmējot kalibrēšanas šķīdumu vidējos pīķa augstumus vai laukumus un uz abscisu ass atbilstīgās koncentrācijas μg/ml.5.4.3. Parauga šķīdums.Iešpricē parauga ekstraktu (5.3.2.) vairākas reizes, ievērojot to pašu tilpumu, kāds bija kalibrēšanas šķīdumiem, un nosaka halofuginona pīķa vidējo augstumu (laukumu).6. Rezultātu aprēķināšana.Nosaka parauga šķīduma koncentrāciju μg/ml pēc parauga šķīduma halofuginona pīķa vidējā augstuma (laukuma), salīdzinot ar kalibrēšanas grafiku (5.4.2.).Halofuginona saturu w (mg/kg) paraugā aprēķina pēc šādas formulas:w =,kur:c : parauga šķīduma halofuginona koncentrācija μg/ml,m : analizējamās porcijas masa gramos.7. Rezultātu izvērtējums.7.1. Ķīmiskais nosaukums.Nosakāmās komponentes identitāti var apstiprināt paralēlā hromatogrāfiskajā analīzē vai lietojot diodu matricas detektoru, ar ko salīdzina parauga ekstrakta spektru ar tā kalibrēšanas šķīduma (3.6.2.) spektru, kurš satur 6,0 μg/ml.7.1.1. Paralēla hromatogrāfiskā analīze.Parauga ekstraktu stiprina, pievienojot attiecīgu daudzumu kalibrēšanas šķīduma (3.6.2.). Pievienotā halofuginona daudzumam vajadzētu būt līdzīgam aprēķinātajam parauga ekstraktā atrastajam halofuginona daudzumam.Tikai halofuginona pīķa augstums būtu jāpalielina, ņemot vērā pievienoto daudzumu un ekstrakta atšķaidījumu. Pīķa platumam pusē no tā maksimālā augstuma jābūt ± 10 % no pamatnes platuma.7.1.2. Atklāšana ar diodu matricas detektoru.Rezultātus vērtē pēc šādiem kritērijiem:a) parauga maksimālās absorbcijas un standartspektru viļņu garumam, ko reģistrē pīķa smailē hromatogrammā, jābūt vienādam atklāšanas/detektora sistēmas izšķirtspējas noteiktās robežās. Diodu matricas detektoram šīs robežas parasti ir ± 2 nm;b) no 225 līdz 300 nm parauga un standartspektri, ko reģistrē pīķa smailē hromatogrammā, nedrīkst atšķirties tajās spektra daļās, kas ir no 10 līdz 100 % relatīvās absorbcijas diapazonā. Atbilstība šim kritērijam ir nodrošināta, ja maksimumi sakrīt un nevienā novērojamā punktā novirze starp abiem spektriem nepārsniedz 15 % no nosakāmās vielas standarta absorbcijas;c) no 225 līdz 300 nm parauga ekstrakta pīķa kāpuma, smailes un krituma spektri cits no cita nedrīkst atšķirties tajās spektra daļās, kas ir no 10 līdz 100 % relatīvās absorbcijas diapazonā. Atbilstība šim kritērijam ir nodrošināta, ja maksimumi sakrīt un ja nevienā novērojamā punktā novirze starp spektriem nepārsniedz 15 % no smailes spektra absorbcijas.Ja nav atbilstības vienam no šiem kritērijiem, nosakāmās vielas klātbūtne nav apstiprināta.7.2. Atkārtojamība.Atšķirība starp divu paralēli izdarītu viena un tā paša parauga analīžu rezultātiem nedrīkst pārsniegt 0,5 mg/kg, ja halofuginona saturs ir līdz 3 mg/kg.7.3. Atgūstamība.Stiprināta tukšā kontrolparauga atgūstamībai vajadzētu būt vismaz 80 %.8. Salīdzinoša pētījuma rezultāti.Salīdzinošā pētījumā [1] astoņās laboratorijās analizēja trīs paraugus.Rezultāti(1) : mg/kg.n.n. : nav noteikts.SR : reproducējamības vidējā kvadrātiskā novirze.CVR : variāciju koeficients (%).Atg. : atgūstamība (%).| Paraugs A (tukšs) saņemot | Paraugs B (saberzts) | Paraugs C (zirnīšu formā) |Saņemot | Pēc diviem mēnešiem | Saņemot | Pēc diviem mēnešiem |Vidēji (1) | n.n. | 2,80 | 2,42 | 2,89 | 2,45 |SR | – | 0,45 | 0,43 | 0,40 | 0,42 |CVR | – | 16 | 18 | 14 | 17 |Atg. | | 86 | 74 | 88 | 75 |[1] The Analyst 108, 1983., 1252. – 1256. lpp.--------------------------------------------------


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2015/254 ( 2015. gada 11. februāris ), ar ko atceļ Padomes Direktīvu 93/5/EEK par atbalstu Komisijai un dalībvalstu sadarbību pārtikas jautājumu zinātniskā izpētē  Dokuments attiecas uz EEZ

text:
               18.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 43/1

         EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA (ES) 2015/254
   (2015. gada 11. februāris),
   ar ko atceļ Padomes Direktīvu 93/5/EEK par atbalstu Komisijai un dalībvalstu sadarbību pārtikas jautājumu zinātniskā izpētē
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 114. pantu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
   ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
   saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (2),
   tā kā:

               (1)

               Normatīvās atbilstības un izpildes programmā (REFIT) Komisija ir apņēmusies sasniegt vienkāršu, skaidru, stabilu un prognozējamu tiesisko regulējumu uzņēmumiem, darba ņēmējiem un iedzīvotājiem.

               (2)

               Padomes Direktīvas 93/5/EEK (3) mērķis bija nodrošināt Pārtikas zinātniskās komitejas vienmērīgu darbību, veicinot dalībvalstu sniegto zinātnisko atbalstu komitejai un organizējot sadarbību ar attiecīgajām valstu organizācijām zinātniskajos jautājumos, kas saistīti ar pārtikas drošību.

               (3)

               Ievērojot Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 178/2002 (4), Pārtikas zinātniskajai komitejai uzticētie uzdevumi, kas minēti Direktīvā 93/5/EEK, ir nodoti Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādei (EFSA), un pašlaik minētie uzdevumi ir paredzēti Regulā (EK) Nr. 178/2002.

               (4)

               Komisijas Lēmums 97/579/EK (5), ar ko tika izveidota Pārtikas zinātniskā komiteja, vēlāk tika atcelts ar Komisijas Lēmumu 2004/210/EK (6).

               (5)

               Ievērojot Regulu (EK) Nr. 178/2002, EFSA ir kļuvusi arī par kompetento struktūru zinātniskās sadarbības veicināšanai ar dalībvalstīm un attiecīgajām valstu organizācijām, kas darbojas EFSA misijas jomās. Jo īpaši Regulas (EK) Nr. 178/2002 22. pants paredz, ka EFSA jārīkojas ciešā sadarbībā ar dalībvalstu kompetentajām struktūrām un ka dalībvalstīm jāsadarbojas ar EFSA, lai nodrošinātu tās misijas izpildi.

               (6)

               Tāpēc Direktīva 93/5/EEK ir novecojusi un būtu jāatceļ,

         IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīva 93/5/EEK tiek atcelta.
   2. pants
   1.   Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības līdz 2016. gada 29. februārim. Tās nekavējoties informē par to Komisiju.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarāma šāda atsauce.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   3. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   4. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Strasbūrā, 2015. gada 11. februārī

            Eiropas Parlamenta vārdā –

            priekšsēdētājs

         M. SCHULZ

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētāja

         Z. KALNIŅA-LUKAŠEVICA

      (1)  OV C 451, 16.12.2014., 157. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta 2014. gada 16. decembra nostāja (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēta) un Padomes 2015. gada 27. janvāra lēmums.

      (3)  Padomes Direktīva 93/5/EEK (1993. gada 25. februāris) par atbalstu Komisijai un dalībvalstu sadarbību pārtikas jautājumu zinātniskā izpētē (OV L 52, 4.3.1993., 18. lpp.).

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 178/2002 (2002. gada 28. janvāris), ar ko paredz pārtikas aprites tiesību aktu vispārīgus principus un prasības, izveido Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi un paredz procedūras saistībā ar pārtikas nekaitīgumu (OV L 31, 1.2.2002., 1. lpp.).

      (5)  Komisijas Lēmums 97/579/EK (1997. gada 23. jūlijs), ar ko izveido zinātniskas komitejas patērētāju veselības un pārtikas drošības jomā (OV L 237, 28.8.1997., 18. lpp.).

      (6)  Komisijas Lēmums 2004/210/EK (2004. gada 3. marts), ar ko izveido Zinātniskās komitejas patērētāju drošības, veselības aizsardzības un vides jomā (OV L 66, 4.3.2004., 45. lpp.).


title: Komisijas Desmitā direktīva (1984. gada 25. jūlijs), ar ko nosaka Kopienas analīzes metodes barības oficiālajai kontrolei

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31984L0425

Oficiālais Vēstnesis L 238 , 06/09/1984 Lpp. 0034 - 0038 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 3 Sējums 18 Lpp. 0038  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 03 Sējums 32 Lpp. 0085  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 3 Sējums 18 Lpp. 0038  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 03 Sējums 32 Lpp. 0085

		Komisijas Desmitā direktīva(1984. gada 25. jūlijs),ar ko nosaka Kopienas analīzes metodes barības oficiālajai kontrolei(84/425/EEK)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1970. gada 20. jūlija Direktīvu 70/373/EEK par paraugu ņemšanas un analīzes Kopienas metožu ieviešanu barības oficiālajai kontrolei [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Grieķijas Pievienošanās aktu, un jo īpaši tās 2. pantu,tā kā minētajā direktīvā ir prasīts veikt oficiālu barības kontroli, izmantojot paraugu ņemšanas un analīzes Kopienas metodes, lai pārbaudītu atbilstību prasībām, kas normatīvo un administratīvo aktu noteikumos paredzētas attiecībā uz barības kvalitāti un sastāvu;tā kā ar Komisijas Direktīvām 71/250/EEK [2], 73/46/EEK [3], 74/203/EEK [4], 75/84/EEK [5], 76/372/EEK [6], kurās jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 81/680/EEK [7], Direktīvām 71/393/EEK [8], 72/199/EEK [9], 78/633/EEK [10], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 84/4/EEK [11], un Direktīvu 81/715/EEK [12] jau ir noteiktas vairākas Kopienas analīzes metodes; tā kā sakarā ar panākumiem darbā, kas gūti kopš tā laika, ieteicams pieņemt jaunu metodi;tā kā šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Barības pastāvīgās komitejas sniegto atzinumu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDalībvalstis prasa, lai analīzes barības oficiālai kontrolei, ciktāl tā attiecas uz spirimicīna saturu, izdara saskaņā ar pielikumā aprakstīto metodi.2. pantsDalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai vēlākais līdz 1985. gada 30. jūnijam panāktu atbilstību šai direktīvai, un par to dalībvalstis tūlīt informē Kopienu.3. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1984. gada 25. jūlijāKomisijas vārdā —Komisijas loceklisPoul Dalsager[1] OV L 170, 3.8.1970., 2. lpp.[2] OV L 155, 12.7.1971., 13. lpp.[3] OV L 83, 30.3.1973., 21. lpp.[4] OV L 108, 22.4.1974., 7. lpp.[5] OV L 32, 5.2.1975., 26. lpp.[6] OV L 102, 15.4.1976., 8. lpp.[7] OV L 246, 29.8.1981., 32. lpp.[8] OV L 279, 20.12.1971., 7. lpp.[9] OV L 123, 29.5.1972., 6. lpp.[10] OV L 206, 29.7.1978., 43. lpp.[11] OV L 15, 18.1.1984., 28. lpp.[12] OV L 257, 10.9.1981., 38. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSSPIRIMICĪNA NOTEIKŠANA PĒC DIFŪZIJAS AGARA BAROTNĒ1. Mērķis un piemērošanas jomaMetode paredzēta spirimicīna noteikšanai barībā un premiksos. Zemākā noteikšanas robeža ir 1 mg/kg (1 ppm) [1].2. Princips.Paraugu ekstraģē ar metilspirta/fosfāta-bikarbonāta buferšķīduma maisījumu, kura pH ir 8. Ekstraktu dekantē vai centrifugē un atšķaida. Tā antibiotisko aktivitāti nosaka, mērot spirimicīna difūziju ar Micrococcus luteus apsētā agara barotnē. Difūziju parāda mikroorganisma kavējuma zonu veidošanās. Minēto zonu diametru pieņem par tieši proporcionālu antibiotikas koncentrācijas logaritmam izmantotajā antibiotikas koncentrācijas intervālā.3. Mikroorganisms: Micrococcus luteus ATCC 9341 (NCTC 8340, NCIB 8553).3.1. Izejas kultūras uzturēšana.Uzsējumu mēģenēs barotnē (4.1.) uzsēj slīpus Micrococcus luteus uzsējumus un 24 stundas inkubē 30 °C temperatūrā. Kultūru glabā ledusskapī apmēram 4 °C temperatūrā. Atkārtotu uzsēšanu veic reizi divās nedēļās.3.2. Baktēriju suspensijas gatavošana [2].No nesen sagatavota slīpagara (3.1.) ar 2 līdz 3 ml nātrija hlorīda šķīduma (4.3.) novāc pieaugumu. Šo suspensiju lieto 250 ml barotnes (4.1.) uzsējumam Rū kolbā un inkubē 18 līdz 20 stundas 30 °C temperatūrā. Pieaugumu novāc ar 25 ml nātrija hlorīda šķīduma (4.3.) un samaisa. Suspensiju atšķaida ar nātrija hlorīda šķīdumu (4.3.) attiecībā 1/10. Suspensijas gaismas caurlaidībai jābūt apmēram 75 %, mērot 650 nm 1 cm kivetē pret nātrija hlorīda šķīdumu (4.3.). Šo suspensiju var glabāt vienu nedēļu apmēram 4 °C temperatūrā.4. Barotnes un reaģenti.4.1. Barotne [3].Gaļas peptons | 6,0 g |Triptons | 4,0 g |Rauga ekstrakts | 3,0 g |Gaļas ekstrakts | 1,5 g |Glikoze | 1,0 g |Agars | no 10,0 līdz 20,0 g |Ūdens | 1000 ml |pH no 6,5 līdz 6,6 (pēc sterilizācijas). | |4.2. Izmēģinājuma vide [4].Triptons | 5,0 g |Rauga ekstrakts | 4,0 g |Gaļas ekstrakts | 3,0 g |Agars | no 10,0 līdz 20,0 g |Ūdens | 1000 ml |pH 8,0 (pēc sterilizācijas). | |4.3. Nātrija hlorīda šķīdums 0,8 % (m/V).8 g nātrija hlorīda izšķīdina ūdenī un atšķaida līdz 1000 ml; sterilizē.4.4. Fosfāta-bikarbonāta buferšķīdums ar pH 8,0.Dikālija hidrogēnfosfāts K2HPO4 | 16,7 g |Kālija dihidrogēnfosfāts KH2PO4 | 0,5 g |Nātrija hidrogēnkarbonāts NaHCO3 | 20,0 g |Ūdens | līdz 1000 ml |4.5. Metilspirta/fosfāta-bikarbonāta buferšķīduma maisījums (4.4.).50/50 (V/V).4.6. Standartviela.Spirimicīns ar zināmu aktivitāti (SV).5. Standartšķīdumi.Precīzi nosvērtu standartvielas (4.6.) daudzumu izšķīdina maisījumā (4.5.) un atšķaida ar to pašu maisījumu, lai iegūtu rezerves šķīdumu, kura spirimicīna saturs ir 1000 SV mililitrā. Šo šķīdumu noslēgtā kolbā 4 °C temperatūrā var glabāt ne ilgāk par piecām dienām.No šā rezerves šķīduma, pakāpeniski atšķaidot ar maisījumu (4.5.), gatavo šādus šķīdumus:S8 | 1 | SV/ml |S4 | 0,5 | SV/ml |S2 | 0,25 | SV/ml |S1 | 0,125 | SV/ml |6. Ekstrakta un izmēģinājuma šķīduma gatavošana.6.1. Ekstrakcija.Barības analīzes paraugam nosver 20,0 g barības, bet premiksu analīzes paraugam — no 1,0 līdz 20,0 g premiksu. Pievieno 100 ml maisījuma (4.5.) un krata 30 minūtes. Centrifugē vai dekantē un atšķaida centrifugātu ar maisījumu (4.5.), lai iegūtu paredzamo spirimicīna saturu 1 SV/ml (= U8).Ja paredzamais spirimicīna saturs barībā ir mazāks par 2,5 mg/kg, ekstrakcija jāveic šādi. Paraugam nosver 20,0 g barības. Pievieno 100 ml maisījuma (4.5.) un krata 30 minūtes. Centrifugē dažas minūtes, ņem 50 ml centrifugāta un apmēram 4 ml pie samazināta spiediena, temperatūrā, kas nepārsniedz 40 °C, ietvaicē rotācijas ietvaicētājā. Atšķaida atlikumu ar maisījumu (4.5.), lai iegūtu paredzamo spirimicīna saturu 1 SV/ml (= U8).6.2. Izmēģinājuma šķīdumi.No šķīduma U8, pakāpeniski atšķaidot (1 + 1) ar maisījumu (4.5.),gatavo šķīdumu U4 (paredzamais saturs — 0,5 SV/ml), U2 (paredzamais saturs — 0,25 SV/ml) un U1 (paredzamais saturs — 0,125 SV/ml).7. Izmēģinājuma norise.7.1. Izmēģinājuma vides uzsējums.Izmēģinājuma vidi (4.2.) apsēj ar baktēriju suspensiju (3.2.) apmēram 50 °C temperatūrā. Priekšmēģinājumos uz platēm ar izmēģinājuma vidi (4.2.) nosaka baktēriju suspensijas daudzumu, kāds vajadzīgs, lai ar dažādu koncentrāciju spirimicīnu iegūtu lielākās un skaidrākās kavējuma zonas.7.2. Plašu gatavošana.Difūziju agarā veic uz platēm, lietojot četru koncentrāciju standartšķīdumus (S8, S4, S2, S1) un četru koncentrāciju izmēģinājuma šķīdumus (U8, U4, U2, U1). Uz katras plates obligāti jābūt minēto četru koncentrāciju ekstraktam un standartšķīdumam. Šim nolūkam izvēlas plates, kas ir pietiekami lielas, lai agara barotnē var izveidot vismaz astoņas iedobes ar diametru no 10 līdz 13 mm, atstājot ne mazāk kā 30 mm starp to centriem. Testu var veikt uz platēm, kas sastāv no stikla loksnes un 200 mm diametra un 20 mm augsta anodēta alumīnija vai plastikas riņķa uz tās.Uz platēm lej tādu daudzumu barotnes (4.2.), ko apsēj, kā noteikts 7.1., lai izveidojas apmēram 2 mm biezs slānis (60 ml uz 200 mm diametra plates). Ļauj tam nostāties līmeniski, izurbj iedobes, un tajās iepilda precīzi nomērītus izmēģinājuma šķīduma un standartšķīduma daudzumus (no 0,10 līdz 0,15 ml katrā iedobē — atbilstoši diametram). Katru koncentrāciju izmanto vismaz četras reizes, lai katrā noteikšanā novērtētu 32 kavējuma zonas.7.3. Inkubācija.Plates inkubē 16 līdz 18 stundas 30 ± 2 °C temperatūrā.8. Novērtējums.Ar 0,1 mm precizitāti izmēra kavējuma zonu diametru. Katrai koncentrācijai atbilstīgos vidējos mērījumus pieraksta uz puslogaritmiskā papīra, parādot koncentrāciju logaritmu attiecībā pret kavējuma zonu diametriem. Novelk standartšķīduma un ekstrakta taisnes, piemēram, kā parādīts tālāk tekstā."Atbilstošāko" punktu standarta zemākajam līmenim (SL) nosaka pēc formulas:SL =10"Atbilstošāko" punktu standarta augstākajam līmenim (SH) nosaka pēc formulas:SH =10Līdzīgi aprēķina "atbilstošākos" punktus ekstrakta zemākajam līmenim (UL) un ekstrakta augstākajam līmenim (UH), iepriekšminētajās formulās [5] attiecīgi s1, s2, s4 un s8 aizstājot ar u1, u2, u4 un u8.Aprēķinātās SL un SH vērtības atzīmē uz tā paša puslogaritmiskā papīra un savieno, lai iegūtu standartšķīduma "atbiltošāko" līniju. Līdzīgi atzīmē un savieno UL un UH, lai iegūtu ekstrakta "atbilstošāko" līniju.Ja nav nobīdes, līnijām vajadzētu būt paralēlām. Praktiskām vajadzībām līnijas var uzskatīt par paralēlām, ja lielumu (SH — SL) un (UH — UL) starpība nepārsniedz 10 % no to vidējā lieluma.Ja līnijas nav uzskatāmas par paralēlām, u1 un s1 vai u8 un s8 var atmest, un, lai iegūtu alternatīvas "atbilstošākās" līnijas, SL, SH, UL un UH aprēķināt pēc alternatīvām formulām:SL =6vai6SH =6vai6un līdzīgi aprēķināt UL un UH. Jāievēro tie paši paralelitātes kritēriji. Nobeiguma ziņojumā būtu jānorāda, ka rezultāts ir aprēķināts no trim līmeņiem.Ja līnijas uzskata par paralēlām, aprēķina relatīvās aktivitātes logaritmu (log A) pēc vienas no šādām formulām atkarībā no tā, vai paralelitātes novērtējumā ir izmantoti trīs vai četri līmeņi.Četru līmeņu gadījumā:log A =u+ u+ u+ u– s– s– s– s8× 0,602u4+ u8+ s4+ s8– u1– u2– s1– s2Triju līmeņu gadījumā:Log A =u+ u+ u– s– s– s4 × 0,401u4+ s4 – u1 – d1vaiLog A =u+ u+u– s– s– s8 × 0,401u8+ s8– u2– s2Parauga ekstrakta aktivitāte = attiecīgā standarta aktivitāte x A(U= S× AJa relatīvā aktivitāte ir ārpus intervāla no 0,5 līdz 2,0, eksperimentu atkārto, veicot īpašas ekstrakta koncentrāciju korekcijas vai, ja tas nav iespējams, standartšķīdumu koncentrāciju korekcijas. Ja relatīvā aktivitāte neiekļaujas attiecīgajā intervālā, jebkurš iegūtais rezultāts jāuzskata par aptuvenu, un tas jānorāda nobeiguma ziņojumā.Ja līnijas nav uzskatāmas par paralēlām, noteikšanu atkārto. Ja tomēr nepanāk paralelitāti, noteikšana jāuzskata par neapmierinošu.Rezultātu izsaka spirimicīna bāzes miligramos uz barības kilogramu.9. Atkārtojamība.Starpībai starp divu tādu paralēlu noteikšanu rezultātiem, ko veicis viens un tas pats laborants, lietojot vienu un to pašu paraugu, nevajadzētu pārsniegt:- 2 mg/kg pēc absolūtā lieluma, ja spirimicīna bāzes saturs ir līdz 10 mg/kg,- 20 % no augstākā lieluma, ja saturs ir no 10 līdz 25 mg/kg,- 5 mg/kg pēc absolūtā lieluma, ja saturs ir no 25 līdz 50 mg/kg,- 10 % no augstākā lieluma, ja saturs ir virs 50 mg/kg.[1] 1 mg spirimicīna bāzes ir līdzvērtīgs 3200 starptautiskajām vienībām (SV).[2] Var lietot citas metodes, ja ir noskaidrots, ka ar tām iegūst līdzīgas baktēriju suspensijas.[3] Var lietot jebkuru citu sērijveida barotni ar līdzīgu sastāvu, kura dod tādus pašus rezultātus.[4] Var lietot jebkuru citu sērijveida barotni ar līdzīgu sastāvu, kura dod tādus pašus rezultātus.[5] Mazie burti "s" un "u" attiecas uz kavējuma zonu diametriem.--------------------------------------------------