title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2015/412 ( 2015. gada 11. marts ), ar ko Direktīvu 2001/18/EK groza attiecībā uz iespēju, ka dalībvalstis var ierobežot vai aizliegt ģenētiski modificētu organismu (ĢMO) audzēšanu savā teritorijā  Dokuments attiecas uz EEZ

text:
               13.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 68/1

         EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA (ES) 2015/412
   (2015. gada 11. marts),
   ar ko Direktīvu 2001/18/EK groza attiecībā uz iespēju, ka dalībvalstis var ierobežot vai aizliegt ģenētiski modificētu organismu (ĢMO) audzēšanu savā teritorijā
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 114. pantu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
   ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
   ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu (2),
   saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (3),
   tā kā:

               (1)

               Ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/18/EK (4) un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1829/2003 (5) nosaka visaptverošu tiesisko regulējumu par atļauju piešķiršanu ģenētiski modificētiem organismiem (ĢMO), kas pilnībā piemērojams ĢMO, kuri izmantojami audzēšanai visā Savienībā kā sēklas vai cits augu pavairošanas materiāls (“audzēšanai paredzēti ĢMO”).

               (2)

               Saskaņā ar minēto tiesisko regulējumu attiecībā uz audzēšanai paredzētiem ĢMO jāveic individuāls riska novērtējums, pirms tiek dota atļauja to laišanai Savienības tirgū saskaņā ar Direktīvas 2001/18/EK II pielikumu, ņemot vērā gan ĢMO tiešo un netiešo, gan tūlītējo un vēlāko, gan kumulatīvo ilgstošo ietekmi uz cilvēka veselību un vidi. Minētais riska novērtējums nodrošina lēmumu pieņemšanas procesam zinātniskos ieteikumus, un tam seko lēmums par risku pārvaldību. Minētās atļauju piešķiršanas procedūras mērķis ir nodrošināt cilvēku dzīves un veselības, dzīvnieku veselības un labturības, vides un patērētāju interešu augsta līmeņa aizsardzību, vienlaikus nodrošinot iekšējā tirgus efektīvu darbību. Būtu jāpanāk un jāsaglabā vienlīdz augsts veselības, vides un patērētāju aizsardzības līmenis visā Savienības teritorijā. Saistībā ar Direktīvu 2001/18/EK un tās turpmāko īstenošanu vienmēr būtu jāņem vērā piesardzības princips.

               (3)

               Saskaņā ar Padomes 2008. gada 4. decembra secinājumiem par ģenētiski modificētiem organismiem (“Padomes 2008. gada secinājumi”) ir nepieciešams uzlabot ĢMO atļaujas piešķiršanas tiesiskā regulējuma īstenošanu. Šajā sakarā noteikumi par riska novērtējumu vajadzības gadījumā būtu regulāri jāatjaunina, lai ņemtu vērā zinātnisko atziņu un analīzes procedūru nepārtraukto pilnveidošanos, jo īpaši attiecībā uz ģenētiski modificēto kultūru ietekmi uz vidi ilgtermiņā, kā arī to iespējamo ietekmi uz blakusorganismiem, un lai ņemtu vērā uztvērējvides īpatnības un to ģeogrāfisko apgabalu īpatnības, kuros ģenētiski modificētie augi varētu tikt audzēti, un kritērijus un prasības attiecībā uz ĢMO, kas izstrādā pesticīdus, un attiecībā uz herbicīdizturīgiem ĢMO. Tādēļ attiecīgi būtu jāgroza Direktīvas 2001/18/EK pielikumi.

               (4)

               Ģenētiski modificētām šķirnēm ir jāsaņem atļauja laišanai tirgū, turklāt arī jāatbilst Savienības tiesību aktu prasībām par sēklu un augu pavairošanas materiāla tirdzniecību, kā īpaši noteikts Padomes Direktīvās 66/401/EEK (6), 66/402/EEK (7), 68/193/EEK (8), 98/56/EK (9), 1999/105/EK (10), 2002/53/EK (11), 2002/54/EK (12), 2002/55/EK (13), 2002/56/EK (14), 2002/57/EK (15) un 2008/90/EK (16). No minētajām direktīvām Direktīvās 2002/53/EK un 2002/55/EK ietverti noteikumi, kas ļauj dalībvalstīm atbilstoši konkrētiem skaidri formulētiem nosacījumiem aizliegt šķirnes izmantošanu visā tās teritorijā vai tās daļā vai noteikt atbilstošus nosacījumus šķirnes audzēšanai.

               (5)

               Ja ir piešķirta atļauja ĢMO audzēšanai saskaņā ar Savienības tiesisko regulējumu par ĢMO un attiecībā uz šķirni, ko vēlas laist tirgū, ĢMO atbilst Savienības tiesību aktos par sēklu un augu pavairošanas materiāla tirdzniecību noteiktajām prasībām, dalībvalstis nedrīkst aizliegt, ierobežot vai traucēt tā brīvu apriti savā teritorijā, izņemot gadījumos, kas noteikti Savienības tiesību aktos.

               (6)

               Pieredze liecina, ka ĢMO audzēšana ir jautājums, kam rūpīgāk pievēršas dalībvalstu līmenī. Jautājumi, kas saistīti ar ĢMO laišanu tirgū un importu, arī turpmāk būtu jāregulē Savienības līmenī, lai aizsargātu iekšējo tirgu. Tomēr attiecībā uz audzēšanu atsevišķos gadījumos var būt vajadzīga elastīgāka pieeja, jo, ņemot vērā šā jautājuma saikni ar zemes izmantojumu, vietējām lauksaimniecības struktūrām, kā arī dzīvotņu, ekosistēmu un ainavu aizsardzību un saglabāšanu, tam ir liela nozīme valsts, reģionālā un vietējā mērogā. Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 2. panta 2. punktu dalībvalstis drīkst pieņemt juridiski saistošus aktus, ar kuriem tās ierobežo vai aizliedz ĢMO audzēšanu savā teritorijā pēc tam, kad ir piešķirta atļauja ĢMO laišanai Savienības tirgū. Tomēr šādam elastīgumam nebūtu nelabvēlīgi jāietekmē vienotā atļaujas piešķiršanas procedūra, jo īpaši novērtējuma process, ko galvenokārt veic Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde (“Iestāde”).

               (7)

               Iepriekš atkarībā no konkrētā gadījuma, ja pēc piekrišanas došanas dienas bija kļuvusi pieejama jauna vai papildu informācija, kas ietekmēja vides riska izvērtējumu, vai bija atkārtoti izvērtēta esošā informācija, dažas dalībvalstis izmantoja drošības klauzulas un ārkārtas pasākumus atbilstīgi Direktīvas 2001/18/EK 23. pantam un Regulas (EK) Nr. 1829/2003 34. pantam, lai ierobežotu vai aizliegtu ĢMO audzēšanu. Citas dalībvalstis ir izmantojušas LESD 114. panta 5. un 6. punktā izklāstīto paziņošanas procedūru, kurā paredzēts darīt zināmus jaunus zinātnes datus vides vai darba vides aizsardzības jomā. Turklāt ir izrādījies, ka ar ĢMO audzēšanu saistīto lēmumu pieņemšanas process ir īpaši sarežģīts, jo valstis pauž bažas, kas attiecas ne tikai uz jautājumiem, kas saistīti ar ĢMO nekaitīgumu attiecībā uz veselību vai vidi.

               (8)

               Šajā sakarā šķiet atbilstoši saskaņā ar subsidiaritātes principu piešķirt dalībvalstīm iespēju elastīgāk pieņemt lēmumu par to, vai tās savā teritorijā vēlas vai nevēlas audzēt ĢMO, ne atļaujas piešķiršanas procedūras laikā, ne pēc tās neietekmējot riska izvērtēšanu, kas paredzēta ĢMO Savienības atļauju piešķiršanas sistēmā, un neatkarīgi no pasākumiem, ko dalībvalstīm, kas audzē ĢMO, ir tiesības veikt vai tām jāveic, piemērojot Direktīvu 2001/18/EK, lai izvairītos no netīšas ĢMO klātbūtnes citos produktos. Minētās iespējas piešķiršana dalībvalstīm, visticamāk, uzlabos atļaujas piešķiršanas ĢMO procesu, un tajā pašā laikā, visticamāk, arī nodrošinās patērētāju, lauksaimnieku un uzņēmēju izvēles brīvību, vienlaikus iesaistītajām ieinteresētajām personām nodrošinot lielāku skaidrību par ĢMO audzēšanu Savienībā. Tādēļ šai direktīvai būtu jāveicina iekšējā tirgus veiksmīga darbība.

               (9)

               Lai nepieļautu, ka ĢMO audzēšanas rezultātā ir iespējama netīša to klātbūtne citos produktos, un vienlaikus ievērojot subsidiaritātes principu, īpaša uzmanība būtu jāpievērš tam, lai nepieļautu nekādu pārrobežu invāziju no dalībvalsts, kur atļauts audzēt ĢMO, uz kaimiņu dalībvalsti, kur tos audzēt ir aizliegts, izņemot gadījumus, kad attiecīgās dalībvalstis vienojas, ka konkrēto ģeogrāfisko apstākļu dēļ šādi pasākumi nav nepieciešami.

               (10)

               Komisijas 2010. gada 13. jūlija ieteikumā (17) dalībvalstīm ir sniegtas norādes attiecībā uz līdzāspastāvēšanas pasākumu attīstīšanu, tostarp pierobežas teritorijās. Ieteikumā dalībvalstis ir mudinātas savstarpēji sadarboties, lai dalībvalstu pierobežas teritorijās īstenotu atbilstīgus pasākumus, nepieļaujot pārrobežu piesārņojuma netīšu ietekmi.

               (11)

               Piešķirot atļauju konkrētam ĢMO, būtu jāparedz iespēja, ka procedūras laikā dalībvalsts var pieprasīt, ka tiek pielāgota paziņojuma/pieteikuma, kas iesniegts saskaņā ar Direktīvas 2001/18/EK C daļu vai saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1829/2003 5. un 17. pantu, ģeogrāfiskās darbības joma, lai visā minētās dalībvalsts teritorijā vai tās daļā audzēšana netiktu atļauta. Komisijai būtu jāatvieglo šī procedūra, dalībvalsts prasību nekavējoties darot zināmu paziņojuma/pieteikuma iesniedzējam, un paziņojuma/pieteikuma iesniedzējam uz minēto prasību būtu jāatbild noteiktā termiņā.

               (12)

               Paziņojuma/pieteikuma ģeogrāfiskās darbības joma būtu attiecīgi jāpielāgo, ja vien paziņojuma/pieteikuma iesniedzējs neapstiprina paziņojuma/pieteikuma ģeogrāfiskās darbības jomu noteiktā termiņā pēc tam, kad Komisija minēto prasību ir darījusi zināmu. Tomēr šāds apstiprinājums neskar Komisijas pilnvaras saskaņā ar Direktīvas 2001/18/EK 19. pantu vai Regulas (EK) Nr. 1829/2003 7. un 19. pantu – atkarībā no konkrētā gadījuma –, ja vajadzīgs, izdarīt šādu pielāgojumu, ņemot vērā Iestādes veikto vides riska novērtējumu.

               (13)

               Lai gan tiek sagaidīts, ka lielāko daļu ierobežojumu vai aizliegumu, kas pieņemti saskaņā ar šo direktīvu, īsteno piekrišanas/atļaujas piešķiršanas vai atjaunošanas posmā, tomēr dalībvalstīm vajadzētu būt arī papildu iespējai pieņemt pamatotus pasākumus, ar ko visā to teritorijā vai teritorijas daļās ierobežo vai aizliedz audzēt ĢMO vai pēc kultūrauga šķirnes vai raksturīgām īpašībām definētu ĢMO grupu, kuras audzēšana iepriekš bijusi atļauta, pamatojot šos pasākumus ar iemesliem, kas atbilst Savienības tiesību aktiem un kas nav tādi iemesli, kuri izvērtēti saskaņā ar Savienības noteikumu saskaņotu kopumu, proti, Direktīvu 2001/18/EK un Regulu (EK) Nr. 1829/2003, vai kas ir minētajiem iemesliem papildinoši. Minētie iemesli var būt saistīti ar vides vai lauksaimniecības politikas mērķiem vai citiem imperatīviem iemesliem, piemēram, pilsētu un lauku teritoriju plānošana, zemes izmantojums, sociālā un ekonomiskā ietekme, līdzāspastāvēšana un sabiedriskā politika. Minētos iemeslus var izmantot atsevišķi vai vairākus kopā – atkarībā no tās dalībvalsts, reģiona vai apvidus konkrētajiem apstākļiem, kurā minētos pasākumus piemēros.

               (14)

               Savienībā izvēlētais cilvēku vai dzīvnieku veselības un vides aizsardzības līmenis ļauj īstenot vienotu zinātnisku izvērtēšanu visā Savienībā, un ar šo direktīvu minētā situācija nebūtu jāmaina. Tāpēc, lai izvairītos no tā, ka tiek ietekmēta kompetence, kas saskaņā ar Direktīvu 2001/18/EK un Regulu (EK) Nr. 1829/2003 piešķirta risku novērtētājiem un riska pārvaldītājiem, dalībvalstīm būtu jāatsaucas tikai uz tādiem ar vides politikas mērķiem pamatotiem iemesliem, kas saistīti ar ietekmi, kas ir atšķirīga vai papildinoša veselībai un videi radītiem riskiem, kuri tiek novērtēti saistībā ar atļaujas piešķiršanas procedūrām, kas paredzētas Direktīvā 2001/18/EK un Regulā (EK) Nr. 1829/2003, piemēram, tādas lauksaimniecības prakses saglabāšana un attīstīšana, kurai ir lielāks potenciāls savienot ražošanu ar ekosistēmas ilgtspēju, vai vietējās bioloģiskās daudzveidības, tostarp konkrētu dzīvotņu un ekosistēmu saglabāšana, vai konkrēta veida dabas un ainavas iezīmju, kā arī konkrētu ekosistēmu funkciju un pakalpojumu saglabāšana.

               (15)

               Dalībvalstīm arī vajadzētu būt iespējai, pieņemot lēmumus saskaņā ar Direktīvu 2001/18/EK, pamatot tos ar iemesliem, kuri saistīti ar sociālu un ekonomisku ietekmi, ko varētu radīt ĢMO audzēšana attiecīgās dalībvalsts teritorijā. Kaut arī Komisijas 2010. gada 13. jūlija ieteikumā ir minēti līdzāspastāvēšanas pasākumi, dalībvalstīm arī vajadzētu būt iespējai pieņemt pasākumus, ar ko tās atbilstīgi šai direktīvai ierobežo vai aizliedz atļautu ĢMO audzēšanu visā to teritorijā vai tās daļā. Minētie iemesli var būt saistīti ar to, ka īpašu ģeogrāfisku apstākļu dēļ, piemēram, mazas salas vai kalnu apvidi, ir augstas izmaksas, nav lietderīgi vai nav iespējams īstenot līdzāspastāvēšanas pasākumus vai ir jāizvairās no ĢMO klātbūtnes citos produktos, piemēram, konkrētos vai īpašos produktos. Turklāt Komisija ir ziņojusi Eiropas Parlamentam un Padomei par ĢMO audzēšanas sociālo un ekonomisko ietekmi, kā tika lūgts Padomes 2008. gada secinājumos. Dalībvalstis, kas apsver iespēju uz šīs direktīvas pamata pieņemt lēmumus, minētajā ziņojumā var gūt lietderīgu informāciju. Ar lauksaimniecības politikas mērķiem saistīti iemesli var ietvert nepieciešamību aizsargāt lauksaimnieciskās ražošanas daudzveidību un nepieciešamību nodrošināt sēklas un augu pavairošanas materiāla tīrību. Būtu arī jāatļauj dalībvalstīm pamatot savus pasākumus ar citiem apsvērumiem, starp kuriem var būt zemes izmantojums, pilsētu un lauku teritoriju plānošana vai citi leģitīmi faktori, tostarp tādi, kas saistīti ar kultūras tradīcijām.

               (16)

               Saskaņā ar šo direktīvu pieņemtiem ierobežojumiem vai aizliegumiem būtu jāattiecas uz audzēšanu, nevis uz ģenētiski modificētu sēklu un augu pavairošanas materiāla – gan kā produktu, gan to sastāvā esoša – un to ražas produktu brīvu apriti un importu, un turklāt tiem būtu jāatbilst Līgumiem, īpaši attiecībā uz nediskriminējošu attieksmi pret valstu un ārvalstu produktiem, proporcionalitātes principu un LESD 34. un 36. pantu, kā arī 216. panta 2. punktu.

               (17)

               Saskaņā ar šo direktīvu pieņemtajiem dalībvalstu pasākumiem būtu jāpiemēro Savienības līmeņa uzraudzības un informācijas sniegšanas procedūra. Ņemot vērā Savienības līmeņa uzraudzību un informācijas sniegšanu, nav papildus jāparedz, ka tiek piemērota Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 98/34/EK (18). Dalībvalstis var ierobežot vai aizliegt ĢMO audzēšanu visā savā teritorijā vai tās daļā, sākot no dienas, kad stājas spēkā Savienības atļauja, un uz visu piekrišanas/atļaujas derīguma periodu ar noteikumu, ka ir beidzies noteikts nogaidīšanas laikposms, kura laikā Komisijai tika dota iespēja izteikt komentārus par ierosinātajiem pasākumiem. Tādējādi attiecīgajai dalībvalstij būtu Komisijai jāpaziņo par minēto pasākumu projektu vismaz 75 dienas pirms to pieņemšanas, lai Komisijai sniegtu iespēju izteikt par to komentārus, un minētajā laikposmā tai būtu jāatturas no minēto pasākumu pieņemšanas un īstenošanas. Beidzoties noteiktajam nogaidīšanas laikposmam, dalībvalstij būtu jāspēj pieņemt sākotnēji ierosinātos pasākumus vai arī ar grozījumiem, lai ņemtu vērā Komisijas komentārus.

               (18)

               Beidzoties noteiktajam nogaidīšanas laikposmam, pieteikuma iesniedzējam/atļaujas īpašniekam, kuru skartu pasākumi attiecīgā ĢMO audzēšanas ierobežošanai vai aizliegšanai dalībvalstī, ir jāatturas no visām darbībām, kas saistītas ar šā ĢMO audzēšanu attiecīgajā dalībvalstī.

               (19)

               Dalībvalstu lēmumiem par ĢMO audzēšanas ierobežošanu vai aizliegšanu visā to teritorijā vai tās daļā nebūtu jākavē biotehnoloģisku pētījumu veikšana, ar noteikumu, ka šādu pētījumu veikšanas laikā tiek ievēroti visi nepieciešamie drošības pasākumi, kas saistīti ar cilvēku un dzīvnieku veselību, kā arī vides aizsardzību, un ka šāda pētījumu veikšana nav pretrunā tiem iemesliem, kuri ir ierobežojuma vai aizlieguma ieviešanas pamatā. Turklāt Iestādei un dalībvalstīm būtu jācenšas izveidot plašu zinātnisko organizāciju tīklu, kurā pārstāvētas visas nozares, tostarp tādas, kas saistītas ar ekoloģijas jautājumiem, un tām būtu jāsadarbojas, lai jau agrīnā posmā identificētu jebkuru iespējamu atšķirību starp zinātniskajiem atzinumiem un atrisinātu vai izskaidrotu strīdīgos zinātniskos jautājumus. Komisijai un dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka ir garantēti nepieciešamie resursi neatkarīgam pētījumam par ĢMO apzinātas izplatīšanas vai laišanas tirgū izraisītiem iespējamiem riskiem un ka neatkarīgiem pētniekiem būtu jādod pieeja visiem attiecīgajiem materiāliem, vienlaikus ievērojot intelektuālā īpašuma tiesības.

               (20)

               Tā kā, pieņemot lēmumus par ĢMO aizliegšanu vai atļaušanu, liela nozīme ir zinātniskiem pierādījumiem, Iestādei būtu jāapkopo un jāanalizē pētījumu rezultāti par ĢMO izraisīto risku vai apdraudējumu cilvēka veselībai vai videi un jāinformē riska pārvaldītāji par jebkādiem jaunatklātiem riskiem. Šāda informācija būtu jādara pieejama sabiedrībai.

               (21)

               Dalībvalstij vajadzētu būt iespējai lūgt kompetentajai iestādei vai Komisijai visu vai daļu tās teritorijas no jauna iekļaut piekrišanas/atļaujas ģeogrāfiskās darbības jomā, no kuras tā iepriekš bija izslēgta. Tādā gadījumā nevajadzētu būt nepieciešamībai nosūtīt lūgumu piekrišanas/atļaujas īpašniekam un lūgt viņa piekrišanu. Kompetentajai iestādei, kas ir izdevusi rakstisku piekrišanu, vai – attiecīgi saskaņā ar Direktīvu 2001/18/EK vai Regulu (EK) Nr. 1829/2003 – Komisijai būtu jāgroza attiecīgi piekrišanas vai lēmuma par atļaujas piešķiršanu ģeogrāfiskās darbības joma.

               (22)

               Ar rakstisku piekrišanu vai lēmumiem par atļaujas piešķiršanu, ko izsniedz vai pieņem, attiecībā uz atsevišķiem apgabaliem ierobežojot ģeogrāfiskās darbības jomu, vai pasākumiem, ko dalībvalstis pieņem saskaņā ar šo direktīvu un kas ierobežo vai aizliedz ĢMO audzēšanu, nebūtu jāliedz vai jāierobežo tas, ka citas dalībvalstis izmanto atļautus ĢMO. Turklāt šai direktīvai un saskaņā ar to pieņemtajiem valstu pasākumiem nebūtu jāskar Savienības tiesību aktos noteiktās prasības par neparedzētu un nejaušu ĢMO klātbūtni tādās sēklu un augu pavairošanas materiāla šķirnēs, kas nav ģenētiski modificētas, un tiem nebūtu jāattur no tādu šķirņu audzēšanas, kas atbilst šīm prasībām.

               (23)

               Regulā (EK) Nr. 1829/2003 noteikts, ka atsauces Direktīvas 2001/18/EK A un D daļā uz ĢMO, par kuriem izsniegtas atļaujas saskaņā ar minētās direktīvas C daļu, uzskata par atsaucēm arī uz ĢMO, par kuriem izsniegtas atļaujas saskaņā ar minēto regulu. Tātad pasākumi, ko dalībvalstis pieņēmušas saskaņā ar Direktīvu 2001/18/EK, būtu jāpiemēro arī ĢMO, kas atļauti saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1829/2003.

               (24)

               Šī direktīva neskar dalībvalstu pienākumus attiecībā uz parasto sēklu, augu pavairošanas materiāla un ražas produkta brīvu apriti atbilstīgi attiecīgajiem Savienības tiesību aktiem un saskaņā ar LESD.

               (25)

               Lai garantētu augstu patērētāju aizsardzības līmeni, dalībvalstīm un uzņēmējiem būtu jāveic arī marķēšanas un informēšanas pasākumi saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1829/2003 un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1830/2003 (19), nodrošinot pārredzamību attiecībā uz ĢMO klātbūtni produktos.

               (26)

               Lai šīs direktīvas mērķus saskaņotu ar ekonomikas dalībnieku likumīgajām interesēm attiecībā uz ĢMO, kuriem atļauja ir izsniegta vai par kuriem notika atļaujas piešķiršanas process vēl pirms šīs direktīvas stāšanās spēkā, būtu jāparedz noteikums par atbilstošiem pārejas pasākumiem. Pārejas pasākumi arī ir pamatoti ar vajadzību izvairīties no iespējamo konkurences izkropļojumu radīšanas, pret spēkā esošo atļauju īpašniekiem piemērojot atšķirīgu attieksmi nekā pret turpmākajiem pieteikuma iesniedzējiem, kuri vēlas saņemt atļauju. Juridiskās noteiktības labad laikposms, kurā šādus pārejas pasākumus var pieņemt, būtu jāierobežo uz laiku, kas ir noteikti nepieciešams, lai nodrošinātu raitu pāreju uz jauno režīmu. Tādējādi ar šādiem pārejas pasākumiem dalībvalstīm būtu jāļauj šīs direktīvas noteikumus piemērot produktiem, kuriem atļauja ir izsniegta vai par kuriem notika atļaujas piešķiršanas process vēl pirms šīs direktīvas stāšanās spēkā, ar noteikumu, ka netiek ietekmētas ģenētiski modificētas sēklu un augu pavairošanas materiāla šķirnes, kurām ir izsniegta atļauja un kuras jau ir likumīgi iestādītas.

               (27)

               Noteikumus, kas izklāstīti Direktīvas 2001/18/EK 26.b un 26.c pantā, piemēro, neskarot minētās direktīvas 23. pantu, kā arī Regulas (EK) Nr. 1829/2003 34. pantu.

               (28)

               Tāpēc būtu attiecīgi jāgroza Direktīva 2001/18/EK,

         IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvu 2001/18/EK groza šādi:

               1)

               26.a pantā iekļauj šādu punktu:
               “1.a   No 2017. gada 3. aprīļa dalībvalstis, kurās ĢMO tiek audzēti, savās pierobežas teritorijās veic atbilstīgus pasākumus, lai nepieļautu iespējamu pārrobežu invāziju uz kaimiņu dalībvalsti, kurā attiecīgo ĢMO audzēšana ir aizliegta, izņemot gadījumus, ja šādi pasākumi nav nepieciešami, ņemot vērā īpašus ģeogrāfiskos apstākļus. Par minētajiem pasākumiem ziņo Komisijai.”;

               2)

               iekļauj šādus pantus:
               “26.b pants
               Audzēšana
               1.   Piešķirot atļauju konkrētam ĢMO vai atjaunojot piekrišanu/atļauju, dalībvalsts var pieprasīt, ka tiek pielāgota rakstiskās piekrišanas vai atļaujas ģeogrāfiskās darbības joma, lai visā minētās dalībvalsts teritorijā vai tās daļā audzēšana netiktu atļauta. Minēto prasību Komisijai dara zināmu ne vēlāk kā 45 dienas pēc tam, kad ir izsūtīts novērtējuma ziņojums saskaņā ar šīs direktīvas 14. panta 2. punktu, vai pēc tam, kad saņemts Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes atzinums saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1829/2003 6. panta 6. punktu un 18. panta 6. punktu. Komisija dalībvalsts prasību nekavējoties dara zināmu paziņojuma/pieteikuma iesniedzējam un pārējām dalībvalstīm. Prasību elektroniskā formā Komisija dara pieejamu sabiedrībai.
               2.   Paziņojuma/pieteikuma iesniedzējs 30 dienās pēc tam, kad Komisija darījusi zināmu minēto prasību, var pielāgot vai apstiprināt sākotnējā paziņojuma/pieteikuma ģeogrāfiskās darbības jomu.
               Ja apstiprinājums netiek sniegts, paziņojuma/pieteikuma ģeogrāfiskās darbības jomas pielāgojums tiek īstenots rakstiskajā piekrišanā, kas izsniegta saskaņā ar šo direktīvu un attiecīgos gadījumos saskaņā ar lēmumu, kas izdots saskaņā ar šīs direktīvas 19. pantu, kā arī saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1829/2003 7. un 19. pantu pieņemtu lēmumu par atļaujas piešķiršanu.
               Saskaņā ar šo direktīvu izsniegtu rakstisku piekrišanu un attiecīgos gadījumos saskaņā ar lēmumu, kas izdots saskaņā ar šīs direktīvas 19. pantu, kā arī saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1829/2003 7. un 19. pantu pieņemtu lēmumu par atļaujas piešķiršanu izdod, pamatojoties uz paziņojuma/pieteikuma pielāgoto ģeogrāfiskās darbības jomu.
               Ja saskaņā ar šā panta 1. punktu sniegtā prasība tiek paziņota Komisijai pēc tam, kad ir izsūtīts novērtējuma ziņojums saskaņā ar šīs direktīvas 14. panta 2. punktu, vai pēc tam, kad saņemts Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes atzinums saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1829/2003 6. panta 6. punktu un 18. panta 6. punktu, šīs direktīvas 15. pantā noteiktie termiņi rakstiskās piekrišanas izsniegšanai vai attiecīgos gadījumos Regulas (EK) Nr. 1829/2003 7. un 19. pantā noteiktie termiņi lēmuma projekta iesniegšanai Komitejai tiek pagarināti par vienu 15 dienu laikposmu neatkarīgi no dalībvalstu skaita, kas iesniegušas šādas prasības.
               3.   Ja nav iesniegta neviena prasība saskaņā ar šā panta 1. punktu vai ja paziņojuma/pieteikuma iesniedzējs ir apstiprinājis sava sākotnējā paziņojuma/pieteikuma ģeogrāfiskās darbības jomu, dalībvalsts var pieņemt pasākumus, ar ko visā tās teritorijā vai teritorijas daļā ierobežo vai aizliedz ĢMO vai ĢMO grupas, ko definē, pamatojoties uz kultūraugu šķirni vai raksturīgām īpašībām, audzēšanu, kas iepriekš bija atļauts saskaņā ar šīs direktīvas C daļu vai Regulu (EK) Nr. 1829/2003, ar noteikumu, ka šādi pasākumi atbilst Savienības tiesību aktiem, ir pamatoti, proporcionāli un nediskriminējoši un turklāt ir balstīti uz imperatīviem iemesliem, piemēram, tādiem, kuri saistīti ar:

                           a)

                           vides politikas mērķiem;

                           b)

                           pilsētu un lauku teritoriju plānojumu;

                           c)

                           zemes izmantojumu;

                           d)

                           sociālekonomisko ietekmi;

                           e)

                           izvairīšanos no ĢMO klātbūtnes citos produktos, neskarot 26.a pantu;

                           f)

                           lauksaimniecības politikas mērķiem;

                           g)

                           sabiedrisko politiku.

                     Minētos iemeslus var izmantot atsevišķi vai vairākus kopā, izņemot g) apakšpunktā norādīto iemeslu, ko nevar izmantot individuāli, atkarībā no tās dalībvalsts, reģiona vai apvidus konkrētajiem apstākļiem, kurā šos pasākumus piemēros, taču tie nekādā gadījumā nav pretrunā vides riska novērtējumam, ko veic saskaņā ar šo direktīvu vai Regulu (EK) Nr. 1829/2003.
               4.   Dalībvalsts, kas ir paredzējusi pieņemt pasākumus saskaņā ar šā panta 3. punktu, par šo pasākumu projektu un attiecīgajiem izmantotajiem iemesliem vispirms paziņo Komisijai. Šī paziņošana var tikt veikta, pirms ir pabeigta ĢMO atļaujas piešķiršanas procedūra saskaņā ar šīs direktīvas C daļu vai Regulu (EK) Nr. 1829/2003. 75 dienu laikposmā, sākot ar šādas paziņošanas dienu:

                           a)

                           attiecīgā dalībvalsts atturas no minēto pasākumu pieņemšanas un īstenošanas;

                           b)

                           attiecīgā dalībvalsts nodrošina, ka uzņēmēji atturas no attiecīgā vai attiecīgo ĢMO audzēšanas; un

                           c)

                           Komisija var sniegt jebkādus komentārus, kurus tā uzskata par piemērotiem.

                     Beidzoties pirmajā daļā minētajam 75 dienu laikposmam, attiecīgā dalībvalsts, sākot no dienas, kad stājas spēkā Savienības atļauja, un visā piekrišanas/atļaujas derīguma periodā var pieņemt pasākumus vai nu to sākotnēji ierosinātajā formā, vai arī ar grozījumiem, lai ņemtu vērā no Komisijas saņemtos nesaistošos komentārus. Minētos pasākumus bez kavēšanās paziņo Komisijai, citām dalībvalstīm un atļaujas īpašniekam.
               Dalībvalstis jebkādus šos pasākumus dara publiski pieejamus visiem attiecīgiem uzņēmējiem, tostarp audzētājiem.
               5.   Ja dalībvalsts vēlas visu tās teritoriju vai daļu no tās no jauna iekļaut piekrišanas/atļaujas ģeogrāfiskās darbības jomā, no kuras tā iepriekš bija izslēgta saskaņā ar 2. punktu, tā šajā sakarā var iesniegt lūgumu tai kompetentajai iestādei, kas izsniedza rakstisku piekrišanu saskaņā ar šo direktīvu, vai Komisijai, ja ĢMO atļauja ir piešķirta atbilstīgi Regulai (EK) Nr. 1829/2003. Atkarībā no konkrētā gadījuma – kompetentā iestāde, kas ir izsniegusi rakstisku piekrišanu, vai Komisija attiecīgi groza piekrišanas vai lēmuma par atļaujas piešķiršanu ģeogrāfiskās darbības jomu.
               6.   Nolūkā veikt ĢMO piekrišanas/atļaujas ģeogrāfiskās darbības jomas pielāgojumu saskaņā ar 5. punktu:

                           a)

                           attiecībā uz ĢMO, kam atļauja piešķirta saskaņā ar šo direktīvu, kompetentā iestāde, kas ir izsniegusi rakstisku piekrišanu, atbilstoši groza piekrišanas ģeogrāfiskās darbības jomu un, tiklīdz tas ir pabeigts, informē Komisiju, dalībvalstis un atļaujas īpašnieku;

                           b)

                           attiecībā uz ĢMO, kam atļauja piešķirta saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1829/2003, Komisija attiecīgi groza lēmumu par atļaujas piešķiršanu, nepiemērojot minētās regulas 35. panta 2. punktā izklāstīto procedūru. Komisija attiecīgi informē dalībvalstis un atļaujas īpašnieku.

                     7.   Ja dalībvalsts ir atcēlusi atbilstīgi 3. un 4. punktam veiktos pasākumus, tā bez kavēšanās informē Komisiju un citas dalībvalstis.
               8.   Saskaņā ar šo pantu pieņemtie pasākumi neietekmē atļautu ĢMO, kas ir produkti vai iekļauti produktos, brīvu apriti.
               26.c pants
               Pārejas pasākumi
               1.   No 2015. gada 2. aprīļa līdz 2015. gada 3. oktobrim dalībvalsts var pieprasīt pielāgot pirms 2015. gada 2. aprīļa atbilstīgi šai direktīvai vai Regulai (EK) Nr. 1829/2003 iesniegta paziņojuma/pieteikuma vai piešķirtas atļaujas ģeogrāfiskās darbības jomu. Komisija dalībvalsts prasību nekavējoties dara zināmu paziņojuma/pieteikuma iesniedzējam un pārējām dalībvalstīm.
               2.   Ja paziņojums/pieteikums tiek izskatīts un paziņojuma/pieteikuma iesniedzējs nav apstiprinājis sākotnējā paziņojuma/pieteikuma ģeogrāfiskās darbības jomu 30 dienās pēc šā panta 1. punktā minētās prasības paziņošanas, attiecīgi pielāgo paziņojuma/pieteikuma ģeogrāfiskās darbības jomu. Saskaņā ar šo direktīvu izsniegtu rakstisku piekrišanu un attiecīgos gadījumos saskaņā ar lēmumu, kas izdots saskaņā ar šīs direktīvas 19. pantu, kā arī saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1829/2003 7. un 19. pantu pieņemtu lēmumu par atļaujas piešķiršanu izdod, pamatojoties uz paziņojuma/pieteikuma pielāgoto ģeogrāfiskās darbības jomu.
               3.   Ja atļauja jau ir piešķirta un atļaujas īpašnieks 30 dienās pēc šā panta 1. punktā minētās prasības paziņošanas nav apstiprinājis atļaujas ģeogrāfiskās darbības jomu, atļauju attiecīgi pielāgo. Attiecībā uz rakstisku piekrišanu, kas sniegta saskaņā ar šo direktīvu, kompetentā iestāde attiecīgi groza piekrišanas ģeogrāfiskās darbības jomu un, tiklīdz tas ir pabeigts, informē Komisiju, dalībvalstis un atļaujas īpašnieku. Attiecībā uz atļauju, kas piešķirta saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1829/2003, Komisija attiecīgi groza lēmumu par atļaujas piešķiršanu, nepiemērojot minētās regulas 35. panta 2. punktā izklāstīto procedūru. Komisija attiecīgi informē dalībvalstis un atļaujas īpašnieku.
               4.   Ja nav iesniegta neviena prasība saskaņā ar šā panta 1. punktu vai ja paziņojuma/pieteikuma iesniedzējs vai, atkarībā no konkrētā gadījuma, atļaujas īpašnieks ir apstiprinājis sākotnējā pieteikuma vai, atkarībā no konkrētā gadījuma, atļaujas ģeogrāfiskās darbības jomu, mutatis mutandis piemēro 26.b panta 3. līdz 8. punktu.
               5.   Šis pants neskar tādu atļautu ĢMO sēklu un augu pavairošanas materiālu audzēšanu, kas ir likumīgi iestādīti, pirms dalībvalstī tiek ierobežota vai aizliegta ĢMO audzēšana.
               6.   Saskaņā ar šo pantu pieņemtie pasākumi neietekmē atļautu ĢMO, kas ir produkti vai iekļauti produktos, brīvu apriti.”

         2. pants
   Ne vēlāk kā 2019. gada 3. aprīlī Komisija iesniedz ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei par to, kā dalībvalstis izmanto šo direktīvu, tostarp par to noteikumu efektivitāti, kas dalībvalstīm dod iespēju ierobežot vai aizliegt ĢMO audzēšanu visā to teritorijā vai teritorijas daļā, un iekšējā tirgus netraucētu darbību. Minētajam ziņojumam var pievienot jebkādus tiesību aktu priekšlikumus, kurus Komisija uzskata par piemērotiem.
   Līdz tai pašai dienai, kā minēts pirmajā daļā, Komisija arī ziņo Eiropas Parlamentam un Padomei par videi nodarīto kaitējumu faktiskas atlīdzināšanas izteiksmē, kas varētu rasties ĢMO audzēšanas rezultātā, pamatojoties uz informāciju, kas Komisijai darīta pieejama saskaņā ar Direktīvas 2001/18/EK 20. un 31. pantu un Regulas (EK) Nr. 1829/2003 9. un 21. pantu.
   3. pants
   Ne vēlāk kā 2017. gada 3. aprīlī Komisija atjaunina Direktīvas 2001/18/EK pielikumus saskaņā ar minētās direktīvas 27. pantu attiecībā uz vides riska novērtējumu, lai iekļautu un maksimāli izmantotu Iestādes 2010. gada pastiprinātos norādījumus par ģenētiski modificētu augu videi radītā riska novērtējumu.
   4. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Strasbūrā, 2015. gada 11. martā

            Eiropas Parlamenta vārdā –

            priekšsēdētājs

         M. SCHULZ

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētāja

         Z. KALNIŅA-LUKAŠEVICA

      (1)  OV C 54, 19.2.2011., 51. lpp.

      (2)  OV C 102, 2.4.2011., 62. lpp.

      (3)  Eiropas Parlamenta 2011. gada 5. jūlija nostāja (OV C 33 E, 5.2.2013., 350. lpp.) un Padomes 2014. gada 23. jūlija nostāja pirmajā lasījumā (OV C 349, 3.10.2014., 1. lpp.). Eiropas Parlamenta 2015. gada 13. janvāra nostāja (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēta) un Padomes 2015. gada 2. marta lēmums.

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/18/EK (2001. gada 12. marts) par ģenētiski modificētu organismu apzinātu izplatīšanu vidē un Padomes Direktīvas 90/220/EEK atcelšanu (OV L 106, 17.4.2001., 1. lpp.).

      (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1829/2003 (2003. gada 22. septembris) par ģenētiski modificētu pārtiku un barību (OV L 268, 18.10.2003., 1. lpp.).

      (6)  Padomes Direktīva 66/401/EEK (1966. gada 14. jūnijs) par lopbarības augu sēklu tirdzniecību (OV 125, 11.7.1966., 2298. lpp.).

      (7)  Padomes Direktīva 66/402/EEK (1966. gada 14. jūnijs) par graudaugu sēklu tirdzniecību (OV 125, 11.7.1966., 2309. lpp.).

      (8)  Padomes Direktīva 68/193/EEK (1968. gada 9. aprīlis) par vīnogulāju veģetatīvās pavairošanas materiāla tirdzniecību (OV L 93, 17.4.1968., 15. lpp.).

      (9)  Padomes Direktīva 98/56/EK (1998. gada 20. jūlijs) par dekoratīvo augu pavairošanas materiāla tirdzniecību (OV L 226, 13.8.1998., 16. lpp.).

      (10)  Padomes Direktīva 1999/105/EK (1999. gada 22. decembris) par meža reproduktīvā materiāla tirdzniecību (OV L 11, 15.1.2000., 17. lpp.).

      (11)  Padomes Direktīva 2002/53/EK (2002. gada 13. jūnijs) par lauksaimniecības augu sugu šķirņu kopējo katalogu (OV L 193, 20.7.2002., 1. lpp.).

      (12)  Padomes Direktīva 2002/54/EK (2002. gada 13. jūnijs) par biešu sēklu tirdzniecību (OV L 193, 20.7.2002., 12. lpp.).

      (13)  Padomes Direktīva 2002/55/EK (2002. gada 13. jūnijs) par dārzeņu sēklu tirdzniecību (OV L 193, 20.7.2002., 33. lpp.).

      (14)  Padomes Direktīva 2002/56/EK (2002. gada 13. jūnijs) par sēklas kartupeļu tirdzniecību (OV L 193, 20.7.2002., 60. lpp.).

      (15)  Padomes Direktīva 2002/57/EK (2002. gada 13. jūnijs) par eļļas augu un šķiedraugu sēklu tirdzniecību (OV L 193, 20.7.2002., 74. lpp.).

      (16)  Padomes Direktīva 2008/90/EK (2008. gada 29. septembris) par tirdzniecību ar augļaugu pavairošanas materiālu un augļaugiem, kas paredzēti augļu ražošanai (OV L 267, 8.10.2008., 8. lpp.).

      (17)  Komisijas Ieteikums (2010. gada 13. jūlijs) par pamatnostādnēm, kā izstrādāt valsts līdzāspastāvēšanas pasākumus, kas vajadzīgi, lai izvairītos no netīšas ĢMO klātbūtnes parastajās un bioloģiskajās kultūrās (OV C 200, 22.7.2010., 1. lpp.).

      (18)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 98/34/EK (1998. gada 22. jūnijs), ar ko nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu jomā (OV L 204, 21.7.1998., 37. lpp.).

      (19)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1830/2003 (2003. gada 22. septembris), kas attiecas uz ģenētiski modificētu organismu izsekojamību un marķēšanu, kā arī no ģenētiski modificētiem organismiem ražotu pārtikas un lopbarības produktu izsekojamību un ar ko groza Direktīvu 2001/18/EK (OV L 268, 18.10.2003., 24. lpp.).


title: Padomes Direktīva 97/74/EK (1997. gada 15. decembris), ar ko uz Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti attiecina Direktīvu 94/45/EK par to, kā izveidot Eiropas Uzņēmumu padomi vai procedūru darbinieku informēšanai un uzklausīšanai Kopienas mēroga uzņēmumos un Kopienas mēroga uzņēmumu grupās

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31997L0074

Oficiālais Vēstnesis L 010 , 16/01/1998 Lpp. 0022 - 0023

		Padomes Direktīva 97/74/EK(1997. gada 15. decembris),ar ko uz Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti attiecina Direktīvu 94/45/EK par to, kā izveidot Eiropas Uzņēmumu padomi vai procedūru darbinieku informēšanai un uzklausīšanai Kopienas mēroga uzņēmumos un Kopienas mēroga uzņēmumu grupāsEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, jo īpaši 100. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā saskaņā ar Nolīgumu par sociālo politiku, kas pievienots Līguma 14. protokolam, un jo īpaši tā 2. panta 2. punktu, Padome ir pieņēmusi Direktīvu 94/45/EK [4]; tā kā tāpēc minētā direktīva neattiecas uz Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti;tā kā Eiropas Padomes sanāksmē Amsterdamā 1997. gada 16. un 17. jūnijā ir apstiprināta Starpvaldību konferences vienošanās pievienot līgumam Nolīgumu par sociālo politiku un arī norādīts, ka būtu juridiski jānoformē Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes vēlēšanās akceptēt jau pieņemtās direktīvas, pamatojoties uz minēto nolīgumu, pirms Amsterdamas Līguma parakstīšanas; tā kā minētā direktīva prasa šā mērķa sasniegšanai attiecināt Direktīvu 94/45/EK uz Apvienoto Karalisti;tā kā tas, ka Direktīvu 94/45/EK nepiemēro Apvienotajā Karalistē, tieši ietekmē iekšējā tirgus darbību; tā kā minētās direktīvas ieviešana visās dalībvalstīs uzlabos iekšējā tirgus darbību;tā kā Direktīva 94/45/EK paredz ne vairāk kā 17 speciālas pārrunu grupas dalībnieku; tā kā šis skaitlis atbilst 14 dalībvalstīm, kas noslēgušas Nolīgumu par sociālo politiku, plus trīs atlikušās Eiropas Ekonomikas zonas līgumslēdzējas puses; tā kā šīs direktīvas pieņemšana palielinās līdz 18 kopējo to valstu skaitu, uz kurām attiecas Direktīva 94/45/EK; tā kā tāpēc iepriekšminētais maksimālais skaits būtu jāpalielina līdz 18, lai būtu pārstāvēta katra dalībvalsts, kurā Kopienas mēroga uzņēmumā ir viens vai vairāki objekti, vai kurā Kopienas mēroga uzņēmumu grupā ir kontrolējošs uzņēmums vai viens vai vairāki kontrolēti uzņēmumi;tā kā Direktīvā 94/45/EK paredzēts īpaši saskaņot režīmus Kopienas mēroga uzņēmumos un uzņēmumu grupās, kur 1996. gada 22. septembrī ir nolīgums, kas attiecas uz visu darbaspēku un paredz darbinieku pārnacionālu informēšanu un konsultēšanu; tā kā tādēļ būtu līdzīgi jāattiecas pret Kopienas mēroga uzņēmumiem un uzņēmumu grupām, uz ko attiecas minētā direktīva, pēc tās piemērošanas Apvienotajā Karalistē;tā kā pēc šīs direktīvas pieņemšanas Direktīva 94/45/EK būs piemērojama visās dalībvalstīs, to skaitā Apvienotajā Karalistē; tā kā no dienas, kad šī direktīva stājas spēkā, termins "dalībvalstis" Direktīvā 94/45/EK būtu jāsaprot tā, lai vajadzības gadījumā iekļautu Apvienoto Karalisti;tā kā dalībvalstīs ievieš normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Direktīvas 94/45/EK prasības ne vēlāk kā divus gadus pēc tās pieņemšanas; tā kā Apvienotajai Karalistei, kā arī pārējām dalībvalstīm būtu jāpiešķir līdzīgs termiņš, lai ieviestu pasākumus šīs direktīvas prasību izpildei,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsNeskarot 3. pantu, Direktīva 94/45/EK attiecas uz Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti.2. pantsDirektīvas 94/45/EK 5. panta 2. punkta b) apakšpunktā "17" aizstāj ar "18".3. pants1. No šīs direktīvas izrietošos pienākumus nepiemēro Kopienas mēroga uzņēmumiem vai Kopienas mēroga uzņēmumu grupām, uz kuriem atbilstīgi 1. pantam attiecas šī direktīva, ar noteikumu, ka dienā, kas 4. panta 1. punktā noteikta šīs direktīvas īstenošanai, vai tās pārņemšanas dienā attiecīgā dalībvalstī, ja tas notiek agrāk nekā iepriekš minētā dienā, jau ir nolīgums, kas attiecas uz visu darbaspēku un paredz darbinieku pārnacionālu informēšanu un konsultēšanu.2. Kad beidzas termiņš nolīgumiem, kas minēti 1. punktā, to līgumslēdzējas puses var kopīgi pieņemt lēmumu tos atjaunot. Pretējā gadījumā piemēro Direktīvu 94/45/EK, kas paplašināta ar šo direktīvu.4. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai pielāgotos šīs direktīvas prasībām ne vēlāk kā līdz 1999. gada 15. decembrim, vai arī tās nodrošina, ka līdz minētajam datumam darba devēji un darba ņēmēji noslēdz līgumu, ieviešot vajadzīgos noteikumus; dalībvalstīm jāveic vajadzīgie pasākumi, kas ļauj tām vienmēr garantēt šajā direktīvā noteiktos rezultātus. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.2. Kad dalībvalstis paredz šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka šādas atsauces izdarīšanas metodes.5. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1997. gada 15. decembrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsJ.-C. Juncker[1] OV C 335, 6.11.1997.[2] OV C 371, 8.12.1997.[3] OV C 355, 21.11.1997.[4] OV L 254, 30.9.1994., 64. lpp.--------------------------------------------------


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 98/7/EK (1998. gada 16. februāris), ar ko groza Direktīvu 87/102/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz patēriņa kredītu

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31998L0007

Oficiālais Vēstnesis L 101 , 01/04/1998 Lpp. 0017 - 0023

		Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 98/7/EK(1998. gada 16. februāris),ar ko groza Direktīvu 87/102/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz patēriņa kredītuEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 100.a pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],saskaņā ar Līguma 189.b pantā noteikto procedūru [3],tā kā, lai veicinātu iekšējā tirgus izveidi un darbību un lai nodrošinātu, ka patērētāji gūst labumu no augsta aizsardzības līmeņa, ir vēlams, lai visā Kopienā izmanto vienu patēriņa kredīta gada procentu likmes aprēķināšanas metodi;tā kā Direktīvas 87/102/EEK [4] 5. pants paredz ieviest gada procentu likmes Kopienas aprēķināšanas metodi vai metodes;tā kā, lai šo vienoto metodi ieviestu, ir vēlams sastādīt vienotu matemātisku formulu gada procentu likmes aprēķināšanai un kredīta izmaksu punktu noteikšanai, ko izmanto aprēķināšanā, norādot tās izmaksas, kuras nedrīkst ņemt vērā;tā kā ar Direktīvas 87/102/EEK II pielikumu ieviesa matemātisku formulu gada procentu likmes aprēķināšanai un minētās direktīvas 1.a panta 2. punktā ir noteiktas maksas, kas nav jāiekļauj "patērētāja kredīta kopējās izmaksu" aprēķināšanā;tā kā triju gadu pārejas laikā no 1993. gada 1. janvāra dalībvalstīm, kas pirms 1990. gada 1. marta piemēroja tiesību aktus, kuri gada procentu likmes aprēķināšanai atļauj izmantot citu matemātisko formulu, bija atļauts šādus tiesību aktus turpināt piemērot;tā kā Komisija ir iesniegusi Padomei ziņojumu, kas, ņemot vērā pieredzi, gada procentu likmes aprēķināšanai ļauj piemērot vienotu Kopienas matemātisko formulu;tā kā neviena dalībvalsts nav izmantojusi Direktīvas 87/102/EEK 1.a panta 3. punktu, ar kuru dažās dalībvalstīs, aprēķinot gada procentu likmi, atsevišķas izmaksas neņēma vērā, tas ir novecojis;tā kā ir vajadzīga precizitāte līdz vismaz vienam ciparam aiz komata;tā kā uzskata, ka gadā ir 365 dienas, 365,25 dienas vai 366 dienas (garajā gadā), 52 nedēļas vai 12 vienādi mēneši; tā kā uzskata, ka mēnesī vidēji ir 30,41666 dienas;tā kā ir vēlams, lai patērētāji spētu pazīt terminus, ko dažādās dalībvalstīs lieto "gada procentu likmes" apzīmēšanai;tā kā ir lietderīgi nekavējoties izpētīt, kādā mērā turpmāk jāsaskaņo patērētāja kredīta izmaksas elementi, lai Eiropas patērētājs varētu labāk salīdzināt faktiskās procentu likmes, ko piedāvā dažādu dalībvalstu iestādes, tādējādi nodrošinot iekšējā tirgus saskaņotu darbību,IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvu 87/102/EEK groza šādi:a) Direktīvas 1.a panta 1. punkta a) apakšpunktu aizstāj ar šādu apakšpunktu:- direktīvas grieķu valodas variantā:"Το συνολικό ετήσιο πραγματικό ποσοστό επιβάρυνσης που εξισώνει σε ετήσια βάση τις παρούσες αξίες του συνόλου των τρεχουσών ή μελλοντικών υποχρεώσεων (δανείων, εξοφλήσεων και επιβαρύνσεων) που έχουν αναληφθεί από το δανειστή και το (δανειζόμενο) καταναλωτή, υπολογίζεται σύμφωνα με το μαθηματικό τύπο που παρατίθεται στο παράρτημα ΙΙ.",- direktīvas angļu valodas variantā:"The annual percentage rate of charge which shall be that rate, on an annual basis which equalizes the present value of all commitments (loans, repayments and charges), future or existing, agreed by the creditor and the borrower, shall be calculated in accordance with the mathematical formula set out in Annex II.";b) Direktīvas 1.a panta 3. punktu svītro;c) Direktīvas 1.a panta 5. punktu svītro;d) Direktīvas 3. pantu aizstāj ar šādu pantu:"Neskarot Padomes Direktīvu 84/450/EEK (1984. gada 10. septembris) par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz maldinošu reklāmu [5] un uz noteikumiem un principiem, ko piemēro attiecībā uz maldinošu reklāmu, jebkurā reklāmā vai piedāvājumā, kurš izstādīts uzņēmuma telpās, kur persona piedāvā kredītu vai piedāvā sagatavot kredītlīgumu, un kurā ir norādīta procentu likme vai jebkādi skaitļi, kas attiecas uz kredīta izmaksām, ietver arī norādi par gada procentu likmi, izmantojot reprezentatīvu paraugu, ja nevar izmantot citus līdzekļus."e) Direktīvas II pielikumu aizstāj ar šīs direktīvas I pielikumu;f) Direktīvas III pielikumu aizstāj ar šīs direktīvas II pielikumu.2. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības ne vēlāk kā divus gadus pēc tās stāšanās spēkā. Par to dalībvalstis informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem šos tiesību aktus, tajos iekļauj atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstīs nosaka paņēmienus, kā izdarīt šādas atsauces.2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus katra savas valsts tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņem jomā, kuru reglamentē šī direktīva.3. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1998. gada 16. februārīEiropas Parlamenta vārdā —priekšsēdētājsJ. M. Gil-roblesPadomes vārdā —priekšsēdētājsJ. Cunningham[1] OV C 235, 13.8.1996., 8. lpp. un OV C 137, 3.5.1997., 9. lpp.[2] OV C 30, 30.1.1997., 94. lpp.[3] Eiropas Parlamenta 1997. gada 20. februāra Atzinums (OV C 85, 17.3.1997., 108. lpp.), Padomes 1997. gada 7. jūlija Kopējā nostāja (OV C 284, 19.9.1997., 1. lpp.) un Eiropas Parlamenta 1997. gada 19. novembra Lēmums. Padomes 1997. gada 18. decembra Lēmums.[4] OV L 42, 12.2.1987., 48. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 90/88/EEK (OV L 61, 10.3.1990., 14. lpp.).[5] OV L 250, 19.9.1984., 17. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 97/55/EK (OV L 280, 23.10.1997., 18. lpp.).--------------------------------------------------I PIELIKUMS"II PIELIKUMSPAMATVIENĀDOJUMS, KAS, NO VIENAS PUSES, IZSAKA AIZDEVUMU LĪDZVĒRĪBU, NO OTRAS PUSES, — ATMAKSAS UN MAKSAS∑t= ∑tBurtu un simbolu nozīme:K  ir aizdevuma numursK′  ir atmaksas vai maksu numursAK  ir aizdevuma ar numuru K summaA′K′  ir atmaksas ar numuru K′ summa∑  parāda summam  ir pēdējā aizdevuma numursm′  ir pēdējās atmaksas vai maksu numurstK  ir intervāls, kas izteikts gados vai gada daļās, starp aizņēmuma Nr. 1 datumu un nākamo aizņēmumu Nr. 2 līdz m datumiemtK′  ir intervāls, kas izteikts gados vai gada daļās, starp aizņēmuma Nr. 1 datumu un maksājumu vai maksu Nr. 1 līdz m datumiemi  ir procentu likme, ko var aprēķināt (ar algebras palīdzību, ar secīgām aproksimācijām vai arī ar datorprogrammu), ja citi vienādojuma lielumi ir zināmi no līguma vai citādā veidā.Piezīmes:a) Summām, ko abas puses maksā dažādos laikos, nav noteikti jābūt vienādām, un tās nav noteikti jāmaksā ar vienādiem intervāliem.b) Sākuma datums ir pirmā aizdevuma datums.c) Intervālus starp datumiem, ko izmanto aprēķinos, izsaka gados vai gada daļās. Uzskata, ka gadā ir 365 dienas, 365,25 dienas vai 366 dienas (garajā gadā), 52 nedēļas vai 12 vienādi mēneši. Uzskata, ka mēnesī vidēji ir 30,41666 dienas (t.i., 365/12).d) Aprēķina rezultātu izsaka ar precizitāti līdz vismaz vienam ciparam aiz komata. Noapaļojot līdz konkrētam ciparam aiz komata, piemēro šādu likumu.Ja nākamais cipars aiz šī konkrētā cipara aiz komata ir lielāks nekā vai vienāds ar 5, konkrēto ciparu palielina par vienu vienību.e) Dalībvalstis nodrošina, ka piemērojamās risināšanas metodes dod rezultātu, kas vienāds ar III pielikumā parādīto piemēru rezultātu."--------------------------------------------------II PIELIKUMS"III PIELIKUMSAPRĒĶINĀŠANAS PIEMĒRIA. GADA PROCENTU LIKMES APRĒĶINĀŠANA, PAMATOJOTIES UZ KALENDĀRU (1 GADS = 365 DIENAS (VAI 366 DIENAS GARAJOS GADOS))Pirmais piemērsAizdevuma summa: S = ECU 1000, 1994. gada 1. janvārī.To atmaksā ar vienu maksājumu ECU 1200 apmērā 1995. gada 1. jūlijā, t.i., 1 ½ gadu vai 546 (= 365 + 181) dienas pēc aizņēmuma datuma.Vienādojums ir:1 000 =546365vai:1 + i546/365 = 1,21 + i = 1,1296204i = 0,1296204Šo summu noapaļo līdz 13 % (vai 12,96 %, ja vajadzīga precizitāte līdz diviem cipariem aiz komata).Otrais piemērsAizdevuma summa ir S = ECU 1000, bet kreditors ietur ECU 50 par administratīviem izdevumiem, tātad aizdevums faktiski ir ECU 950; ECU 1200 atmaksu, tāpat kā pirmajā piemērā, veic 1995. gada 1. jūlijā.Vienādojums ir:950 =546365vai:1 + i546/365 = 1,2631571 + i = 1,169026i = 0,169026Šo summu noapaļo līdz 16,9 %.Trešais piemērsAizņēmuma summa 1994. gada 1. janvārī ir ECU 1000, kas jāatmaksā ar divām summām, katra ECU 600, kuras maksā attiecīgi pēc gada un diviem gadiem.Vienādojums ir:1 000 =+730365=+To atrisina ar algebras palīdzību, un rezultāts ir i = 0,1306623, ko noapaļo līdz 13,1 % (vai 13,07 %, ja vajadzīga precizitāte līdz diviem cipariem aiz komata).Ceturtais piemērsAizņēmuma summa 1994. gada 1. janvārī ir S = ECU 1000, un summas, kas aizdevuma ņēmējam jāatmaksā, ir šādas:pēc 3 mēnešiem (0,25 gadi/90 dienas): | ECU 272 |pēc 6 mēnešiem (0,5 gadi/181 diena): | ECU 272 |pēc 12 mēnešiem (1 gads/365 dienas): | ECU 544 |Kopā: | ECU 1088 |Vienādojums ir:1 000 =90365+181365+365365Šajā vienādojumā i var aprēķināt ar secīgām aproksimācijām, kuras var programmēt uz plaukstdatora.Rezultāts ir i = 0,13226, ko noapaļo līdz 13,2 % (vai 13,23 %, ja vajadzīga precizitāte līdz diviem cipariem aiz komata).B. GADA PROCENTU LIKMES APRĒĶINĀŠANA, PAMATOJOTIES UZ STANDARTA GADU (1 GADS = 365 DIENAS VAI 365,25 DIENAS, 52 NEDĒĻAS VAI 12 VIENĀDI MĒNEŠI)Pirmais piemērsAizdevuma summa: S = ECU 1000.To atmaksā ar vienu maksājumu ECU 1200 apmērā 1,5 gadus (t.i., 1,5 × 365 = 547,5 dienas, 1,5 × 365,25 = 547,875 dienas, 1,5 × 366 = 549 dienas, 1,5 × 12 = 18 mēneši vai 1,5 × 52 = 78 nedēļas) pēc aizņēmuma datuma.Vienādojums ir:1 000 =547,5365=547,875365,25=1812=7852vai:1 + i1,5 = 1,21 + i = 1,129243i = 0,129243Šo summu noapaļo līdz 12,9 % (vai 12,92 %, ja vajadzīga precizitāte līdz diviem cipariem aiz komata).Otrais piemērsAizdevuma summa ir S = ECU 1000, bet kreditors ietur ECU 50 par administratīviem izdevumiem, tātad aizdevums faktiski ir ECU 950; ECU 1200 atmaksu, tāpat kā pirmajā piemērā, veic 1,5 gadus pēc aizdevuma datuma.Vienādojums ir:950 =547,5365=547,875365,25=1812=7852vai:= 1 200/950 = 1,2631571 + i = 1,168526i = 0,168526Šo summu noapaļo līdz 16,9 % (vai 16,85 %, ja vajadzīga precizitāte līdz diviem cipariem aiz komata).Trešais piemērsAizdevuma summa ir ECU 1000, kas jāatmaksā ar divām summām, katra ECU 600, kuras maksā attiecīgi pēc gada un diviem gadiem.Vienādojums ir:1 000 =365365+730365=365,25365,25+730,5365,25=1212+2412=5252+10452=+To atrisina ar algebras palīdzību, un rezultāts ir i = 0,13066, ko noapaļo līdz 13,1 % (vai 13,07 %, ja vajadzīga precizitāte līdz diviem cipariem aiz komata).Ceturtais piemērsAizdevuma summa ir S = ECU 1000, un summas, kas aizdevuma ņēmējam jāatmaksā, ir šādas:pēc 3 mēnešiem (0,25 gadi/13 nedēļas/91,25 dienas/91,3125 dienas): | ECU 272 |pēc 6 mēnešiem (0,5 gadi/26 nedēļas/182,5 dienas/182,625 dienas): | ECU 272 |pēc 12 mēnešiem (1 gads/52 nedēļas/365 dienas/365,25 dienas): | ECU 544 |Kopā: | ECU 1088 |Vienādojums ir:1 000 =91,25365+182,5365+365365=91,3125365,25+182,625365,25+365,25365,25=312+612+1212=1352+2652+5252=++Šajā vienādojumā i var aprēķināt ar secīgām aproksimācijām, kuras var programmēt uz plaukstdatora.Rezultāts ir i = 0,13185, ko noapaļo līdz 13,2 % (vai 13,19 %, ja vajadzīga precizitāte līdz diviem cipariem aiz komata)."--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 1999/26/EK (1999. gada 20. aprīlis), ar ko tehnikas attīstībai pielāgo Padomes Direktīvu 93/94/EEK par piestiprinājuma vietu pakaļējās numura zīmes uzstādīšanai divriteņu vai trīsriteņu mehāniskajiem transportlīdzekļiemDokuments attiecas uz EEZ.

text:
Avis juridique important

|

31999L0026

Official Journal L 118 , 06/05/1999 P. 0032 - 0035

Komisijas Direktīva 1999/26/EK(1999. gada 20. aprīlis),ar ko tehnikas attīstībai pielāgo Padomes Direktīvu 93/94/EEK par piestiprinājuma vietu pakaļējās numura zīmes uzstādīšanai divriteņu vai trīsriteņu mehāniskajiem transportlīdzekļiem(dokuments attiecas uz EEZ)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1992. gada 30. jūnija Direktīvu 92/61/EEK par divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu tipa apstiprināšanu1, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Austrijas, Somijas un Zviedrijas Pievienošanās aktu, un jo īpaši tās 16. pantu,ņemot vērā Padomes 1993. gada 29. oktobra Direktīvu 93/94/EEK par piestiprinājuma vietu pakaļējās numura zīmes uzstādīšanai divriteņu vai trīsriteņu mehāniskajiem transportlīdzekļiem2, un jo īpaši tās 3. pantu,(1) tā kā Direktīva 93/94/EEK ir viena no atsevišķajām direktīvām par Kopienas modeļa apstiprināšanas procedūru, kas ieviesta ar Direktīvu 92/61/EEK; tā kā Direktīvas 92/61/EEK noteikumi, ko piemēro transportlīdzekļu sistēmām, detaļām un atsevišķām tehniskām vienībām, attiecas uz šo direktīvu;(2) tā kā tehnoloģiju attīstība tagad ļauj pielāgot tehnikas attīstībai Padomes Direktīvu 93/94/EEK; tā kā, lai kopumā nodrošinātu modeļa apstiprināšanas sistēmas pareizu darbību, ir jāprecizē vai jāpapildina daži attiecīgās direktīvas noteikumi;(3) tā kā šajā nolūkā jāpielāgo noteikumi attiecībā uz transportlīdzekļu noslogojumu, mērot slīpumu, un tie, kas attiecas uz izmēriem piestiprinājuma vietai aizmugures numura plāksnes uzstādīšanai uz kvadricikla virsbūves, kā arī 1. attēlā jāizmaina transportlīdzekļa novietojums, veicot testēšanu, un jāprecizē dažas norādes informācijas dokumentā;(4) tā kā šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, kuru sniegusi Komiteja pielāgošanai tehnikas attīstībai, kas izveidota atbilstīgi 13. pantam Padomes Direktīvā 70/156/EEK3, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 98/91/EK4,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsAr šo ir grozīts Direktīvas 93/94/EEK pielikums saskaņā ar šīs direktīvas pielikumu.2. pants1. No  2000. gada 1. janvāra dalībvalstis nedrīkst ar piestiprinājuma vietu pakaļējās numura zīmes uzstādīšanai saistītu iemeslu dēļ:- atteikties piešķirt EK tipa apstiprinājumu attiecībā uz divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu tipu,- aizliegt reģistrēt, pārdot divriteņu vai trīsriteņu mehāniskos transportlīdzekļus vai sākt to ekspluatāciju,ja piestiprinājuma vieta pakaļējās numura zīmes uzstādīšanai atbilst ar šo direktīvu grozītās Direktīvas 93/94/EEK prasībām.2. Dalībvalstis no 2000. gada 1. jūlija atsakās piešķirt EK tipa apstiprinājumu divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu tipam ar piestiprinājuma vietu pakaļējās numura zīmesuzstādīšanai saistītu iemeslu dēļ, ja tā neatbilst prasībām, kas noteiktas ar Direktīvu 93/94/EEK, kura grozīta ar šo direktīvu.3. pants1. Līdz 1999. gada 31. decembrim dalībvalstis pieņem un publicē noteikumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.Dalībvalstis piemēro šos tiesību aktus no 2000. gada 1. janvāra.Kad dalībvalstis pieņem minētos aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu, vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus savu tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.4. pantsŠī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.5. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1999. gada 20. aprīlī.Komisijas vārdā  Komisijas loceklis Martin BangemannPIELIKUMS1. Pielikuma 1.1. punktu aizstāj ar šādu punktu:"1.1. Mopēdi un vieglie kvadricikli bez virsbūves".2. Pielikuma 1.2. punktu aizstāj ar šādu punktu:"1.2. Motocikli, tricikli, kuru jauda nepārsniedz 15 kW, un kvadricikli, izņemot vieglos kvadriciklus, bez virsbūves".3. Pielikuma 1.3. punktu aizstāj ar šādu punktu:"1.3. Tricikli, kuru jauda pārsniedz 15 kW, vieglie kvadricikli ar virsbūvi un pārēji kvadricikli".4. Pielikuma 3.1.2. punktu aizstāj ar šādu punktu:"3.1.2. nenoslogotam transportlīdzeklim var būt ne vairāk kā 30° slīpumā, ja numura atbalsta plate vērsta uz augšu;".5. Pielikuma 3.1.3. punktu aizstāj ar šādu punktu:"3.1.3. nenoslogotam transportlīdzeklim var būt ne vairāk kā 15° slīpumā, ja numura atbalsta plate vērsta uz leju;".6. Pielikuma 4.1. punktu aizstāj ar šādu punktu:"4.1. Nenoslogotam transportlīdzeklim neviens piestiprinājuma vietas pakaļējās numura zīmes uzstādīšanai punkts nedrīkst atrasties augstāk par 1,5 m virs zemes".7. Pielikuma 5.1. punktu aizstāj ar šādu punktu:"5.1. Nenoslogotam transportlīdzeklim neviens piestiprinājuma vietas pakaļējās numura zīmes uzstādīšanai punkts nedrīkst atrasties zemāk par 0,20 m virs zemes, vai zemāk par riteņa rādiusa attālumu no zemes, ja tas ir mazāks nekā 0,20 m."8. Pielikumā 1. attēlu aizstāj ar šādu attēlu:Insert image from TIFF, page 341. attēlsĢeometriskās redzamības leņķis (divskaldnis ar horizontālo šķautni)"9. Pielikumā 1. papildinājumu aizstāj ar šādu:"1. papildinājumsInformācijas dokuments attiecībā uz divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu piestiprinājuma vietu pakaļējās numura zīmes uzstādīšanai(jāpievieno pieteikumam par detaļas tipa apstiprināšanu, ja to iesniedz atsevišķi no pieteikuma par transportlīdzekļa tipa apstiprināšanu)Kārtas Nr. (piešķīris pieteikuma iesniedzējs):Pieteikumā par detaļas tipa apstiprināšanu attiecībā uz divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu piestiprinājuma vietu pakaļējās numura zīmesuzstādīšanai jāiekļauj informācija, kas izklāstīta Padomes Direktīvas 92/61/EEK II pielikuma A daļas šādās iedaļās:- 0.1,- 0.2,- 0.4. līdz 0.6.,- 2.2,- 2.2.1,- 9.6,- 9.6.1."1 OV L 225, 10.8.1992., 72. lpp.2 OV L 311, 14.12.1993., 83. lpp.3 OV L 42, 23.2.1970., 1. lpp.4 OV L 11, 16.1.1999., 25. lpp.


title: Padomes Direktīva 2013/64/ES ( 2013. gada 17. decembris ), ar kuru groza Padomes Direktīvas 91/271/EEK un1999/74/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2000/60/EK, 2006/7/EK, 2006/25/EK un Direktīvu 2011/24/ES pēc Majotas statusa maiņas attiecībā uz Eiropas Savienību

text:
               28.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 353/8

      PADOMES DIREKTĪVA 2013/64/ES
   (2013. gada 17. decembris),
   ar kuru groza Padomes Direktīvas 91/271/EEK un1999/74/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2000/60/EK, 2006/7/EK, 2006/25/EK un Direktīvu 2011/24/ES pēc Majotas statusa maiņas attiecībā uz Eiropas Savienību
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 349. pantu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu (1),
   ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (2),
   pēc apspriešanās ar Reģionu komiteju,
   saskaņā ar īpašu likumdošanas procedūru,
   tā kā:

               (1)

               Ar Lēmumu 2012/419/ES (3) Eiropadome nolēma grozīt statusu, kas Majotai piešķirts attiecībā uz Savienību, sākot ar 2014. gada 1. janvāri. No minētās dienas Majota vairs nebūs aizjūras zeme vai teritorija, bet iegūs Savienības tālākā reģiona statusu Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 349. panta un 355. panta 1. punkta nozīmē (turpmāk “Majota”). Pēc minētajām izmaiņām Majotas juridiskajā statusā Savienības tiesības Majotā tiks piemērots no 2014. gada 1. janvāra. Ņemot vērā Majotas īpašo strukturālo sociālo un ekonomisko situāciju, vairākās jomās būtu jānosaka daži konkrēti pasākumi.

               (2)

               Ir lietderīgi ņemt vērā Majotas īpašo stāvokli saistībā ar vides stāvokli, kas ir būtiski uzlabojams, lai nodrošinātu atbilstību Savienības tiesībās izvirzītajiem vides mērķiem, un tam ir nepieciešams papildu laiks. Noteiktos termiņos būtu jāpieņem konkrēti pasākumi vides pakāpeniskai uzlabošanai.

               (3)

               Lai izpildītu prasības, kas paredzētas Padomes Direktīvā 91/271/EEK (4), Majotā ir jāveic pasākumi, lai nodrošinātu, ka aglomerācijām ir komunālo notekūdeņu kanalizācijas sistēmas. Lai varētu īstenot šos pasākumus, ir nepieciešami infrastruktūras darbi, kas būtu jāveic saskaņā ar attiecīgām administratīvām un plānošanas procedūrām, un turklāt jāizveido novadīto komunālo notekūdeņu mērīšanas un uzraudzīšanas sistēmas. Tāpēc Majotas īpašā strukturālā sociālā un ekonomiskā stāvokļa dēļ Francijai būtu jāatvēl pietiekams laikposms šo prasību izpildei.

               (4)

               Lauksaimniecības jomā attiecībā uz Padomes Direktīvu 1999/74/EK (5) jānorāda, ka Majotā dējējvistas tiek audzētas neuzlabotos būros. Tā kā ir vajadzīgi būtiski ieguldījumi un sagatavošanās darbi, lai neuzlabotos būrus aizstātu ar uzlabotiem būriem vai alternatīvām sistēmām, aizlieguma izmantot neuzlabotus būrus piemērošana jāatliek uz laikposmu līdz 48 mēnešiem no 2014. gada 1. janvāra. Lai nepieļautu konkurences kropļojumus, olas, kas iegūtas uzņēmumos, kuri izmanto neuzlabotus būrus, būtu jāpārdod vienīgi Majotas vietējā tirgū. Lai atvieglotu nepieciešamo kontroļu veikšanu, olas, kas iegūtas neuzlabotos būros, būtu īpaši jāmarķē.

               (5)

               Attiecībā uz Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/60/EK (6), lai to pienācīgi īstenotu attiecībā uz upju baseinu apsaimniekošanas plāniem, Francijai ir jāpieņem un jāīsteno apsaimniekošanas plāni, kuros ietverti tehniskie un administratīvie pasākumi, kas jāveic, lai panāktu labu ūdens resursu stāvokli visās virszemes ūdenstilpēs un nepieļautu šā stāvokļa pasliktināšanos. Sakarā ar Majotas kā jaunā tālākā reģiona īpašo strukturālo un ekonomisko stāvokli šo pasākumu pieņemšanai un īstenošanai būtu jāatvēl pietiekams laikposms.

               (6)

               Attiecībā uz Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2006/7/EK (7), lai izpildītu tās prasības, ir būtiski jāuzlabo Majotas virszemes ūdeņu pašreizējais stāvoklis. Peldvietu ūdens kvalitāti tieši ietekmē komunālo notekūdeņu attīrīšana, un Direktīvas 2006/7/EK noteikumus var pakāpeniski izpildīt tikai tad, ja aglomerācijas, kas ietekmē komunālo notekūdeņu kvalitāti, atbilst Direktīvas 91/271/EEK prasībām. Tāpēc ir jānosaka konkrēts termiņš, kādā Francijai jāsasniedz Savienības standarti attiecībā uz ūdens kvalitāti Majotā kā jaunā tālākajā reģionā tās īpašā strukturālā un ekonomiskā stāvokļa dēļ.

               (7)

               Sociālās politikas jomā būtu jāņem vērā grūtības, ar ko jāsaskaras, lai Majotā no 2014. gada 1. janvāra nodrošinātu atbilstību Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2006/25/EK (8). Majotā tās īpašā sociālā un ekonomiskā stāvokļa dēļ nav pieejams tehniskais aprīkojums, kas nepieciešams, lai īstenotu pasākumus, kuri vajadzīgi, lai nodrošinātu atbilstību minētajai direktīvai mākslīgā optiskā starojuma jomā. Tāpēc ir lietderīgi Francijai piešķirt atkāpi no atsevišķiem minētās direktīvas noteikumiem līdz 2017. gada 31. decembrim, ja Majotā nav pieejams šāds aprīkojums un ja netiek skarti vispārējie aizsardzības un preventīvu darbību principi darba ņēmēju veselības un drošības jomā.

               (8)

               Lai darba ņēmējiem darba vietā garantētu augstu veselības aizsardzības un drošības līmeni, būtu jānodrošina apspriešanās ar sociālajiem partneriem, līdz minimumam jāsamazina piemērotās atkāpes radītie riski un attiecīgajiem darba ņēmējiem būtu jāsaņem pastiprināta veselības uzraudzība. Ir svarīgi iespēju robežās saīsināt atkāpes piemērošanas laiku. Tāpēc valsts atkāpes pasākumi ik gadu būtu jāpārskata un jāatceļ, tiklīdz beidz pastāvēt apstākļi, kas attaisno to turpmāku piemērošanu.

               (9)

               Attiecībā uz Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2011/24/ES (9) tās transponēšana iespējama vien tad, ja tiek veikti vairāki pielāgojumi, kuru mērķis ir nodrošināt pacientiem sniegtās aprūpes un informācijas nepārtrauktību. Tāpēc ir lietderīgi Francijai atvēlēt papildu 30 mēnešu laikposmu no 2014. gada 1. janvāra, kura laikā jāstājas spēkā noteikumiem, kas nepieciešami, lai attiecībā uz Majotu nodrošinātu atbilstību minētajai direktīvai.

               (10)

               Tāpēc attiecīgi būtu jāgroza Direktīvas 91/271/EEK, 1999/74/EK, 2000/60/EK, 2006/7/EK, 2006/25/EK un 2011/24/ES,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Grozījumi Direktīvā 91/271/EEK
   Direktīvu 91/271/EEK groza šādi:

               1)

               direktīvas 3. pantā iekļauj šādu punktu:
               “1.a   Atkāpjoties no 1. panta pirmās un otrās daļas, attiecībā uz Majotu kā tālāko reģionu Līguma par Eiropas Savienības darbību 349. panta nozīmē (turpmāk “Majota”) Francija nodrošina, ka visām aglomerācijām ir komunālo notekūdeņu kanalizācijas sistēmas:

                           —

                           vēlākais līdz 2020. gada 31. decembrim tām, kuru cilvēka ekvivalents (c.e.) pārsniedz 10 000 un kuras radīs vismaz 70 % no Majotas kopējā notekūdeņu daudzuma,

                           —

                           vēlākais līdz 2027. gada 31. decembrim aglomerācijām, kuru c.e. pārsniedz 2 000.”;

               2)

               direktīvas 4. pantā iekļauj šādu punktu:
               “1.a   Atkāpjoties no 1. punkta, attiecībā uz Majotu Francija nodrošina, ka komunālos notekūdeņus, kas nonāk kanalizācijas sistēmās, pirms novadīšanas atkārtoti attīra vai attīra līdzvērtīgi:

                           —

                           vēlākais līdz 2020. gada 31. decembrim aglomerācijās, kuru c.e. pārsniedz 15 000 un kuras kopā ar 5. panta 2.a punktā minētajām aglomerācijām radīs vismaz 70 % no kopējā Majotas notekūdeņu daudzuma,

                           —

                           vēlākais līdz 2027. gada 31. decembrim aglomerācijās, kuru c.e. pārsniedz 2 000.”;

               3)

               direktīvas 5. pantā pievieno šādu punktu:
               “2.a   Atkāpjoties no 2. punkta, attiecībā uz Majotu Francija nodrošina, ka komunālie notekūdeņi, kas nonāk kanalizācijas sistēmās, pirms izvadīšanas jutīgajās zonās tiek pakļauti stingrākai attīrīšanai nekā noteikts 4. pantā vēlākais līdz 2020. gada 31. decembrim aglomerācijās, kuru c.e. pārsniedz 10 000 un kuras kopā ar 4. panta 1.a punktā minētajām aglomerācijām radīs vismaz 70 % no kopējā Majotas notekūdeņu daudzuma.”.

               4)

               direktīvas 7. pantam pievieno šādu punktu:
               “Atkāpjoties no pirmās daļas, tajā attiecībā uz Majotu noteiktais termiņš ir 2027. gada 31. decembris.”;

               5)

               direktīvas 17. pantu groza šādi:

                           a)

                           panta 1. punktā pievieno šādu daļu:
                           “Atkāpjoties no pirmās daļas, programmu šīs direktīvas īstenošanai attiecībā uz Majotu Francija izveido līdz 2014. gada 30. jūnijam.”;

                           b)

                           panta 2. punktā pievieno šādu daļu:
                           “Atkāpjoties no pirmās daļas, informāciju par šo programmu attiecībā uz Majotu Francija iesniedz Komisijai līdz 2014. gada 31. decembrim.”.

         2. pants
   Grozījumi Direktīvā 1999/74/EK
   Direktīvas 1999/74/EK 5. pantam pievieno šādu punktu:

      “3.   Atkāpjoties no 2. punkta, Majotā kā tālākā reģionā Līguma par Eiropas Savienības darbību 349. panta nozīmē (turpmāk “Majota”) dējējvistas var turpināt audzēt šajā nodaļā minētajos būros līdz 2017. gada 31. decembrim.
      No 2014. gada 1. janvāra Majotā šajā nodaļā minētos būrus nedrīkst būvēt no jauna vai uzsākt to lietošanu pirmoreiz.
      Olas, kas iegūtas no uzņēmumiem, kuri audzē dējējvistas šajā nodaļā minētajos būros, tirgo tikai Majotas vietējā tirgū. Lai varētu veikt nepieciešamās kontroles, uz šādām olām un to iepakojuma ir skaidras norādes īpaša marķējuma veidā. Šāda īpašā marķējuma skaidru aprakstu paziņo Komisijai līdz 2014. gada 1. janvārim.”.

   3. pants
   Grozījumi Direktīvā 2000/60/EK
   Direktīvu 2000/60/EK ar šo groza šādi:

               1)

               direktīvas 4. pantu groza šādi:

                           a)

                           panta 1. punktā pievieno šādu daļu:
                           “Attiecībā uz Majotu kā tālāko reģionu Līguma par Eiropas Savienības darbību 349. panta nozīmē (turpmāk “Majota”) a) apakšpunkta ii) un iii) punktā, b) apakšpunkta ii) punktā un c) apakšpunktā minētais termiņš ir 2021. gada 22. decembris.”;

                           b)

                           panta 4. punkta ievadteikumu aizstāj ar šādu:
                           “Šā panta 1. punktā noteiktos termiņus var pagarināt, ja tas nepieciešams, lai pakāpeniski sasniegtu mērķus attiecībā uz ūdenstilpēm ar noteikumu, ka skartās ūdenstilpes stāvoklis turpmāk nepasliktinās, ja ir izpildīti šādi nosacījumi:”;

               2)

               direktīvas 11. pantu groza šādi:

                           a)

                           panta 7. punktā pievieno šādu daļu:
                           “Attiecībā uz Majotu pirmajā daļā minētie termiņi ir attiecīgi 2015. gada 22. decembris un 2018. gada 22. decembris.”;

                           b)

                           panta 8. punktā pievieno šādu daļu:
                           “Attiecībā uz Majotu pirmajā daļā minētais termiņš ir 2021. gada 22. decembris.”;

               3)

               direktīvas 13. pantu groza šādi:

                           a)

                           panta 6. punktam pievieno šādu daļu:
                           “Attiecībā uz Majotu pirmajā daļā minētais termiņš ir 2015. gada 22. decembris.”;

                           b)

                           panta 7. punktam pievieno šādu daļu:
                           “Attiecībā uz Majotu pirmajā daļā minētais termiņš ir 2021. gada 22. decembris.”.

         4. pants
   Grozījumi Direktīvā 2006/7/EK
   Direktīvu 2006/7/EK ar šo groza šādi:

               1)

               direktīvas 5. pantu groza šādi:

                           a)

                           panta 2. punktā pievieno šādu daļu:
                           “Attiecībā uz Majotu kā tālāko reģionu Līguma par Eiropas Savienības darbību 349. panta nozīmē (turpmāk “Majota”) pirmajā daļā minētais termiņš ir 2019. gada 31. decembris.”;

                           b)

                           panta 3. punktā pievieno šādu daļu:
                           “Attiecībā uz Majotu pirmajā daļā minētais termiņš ir 2031. gada 31. decembris.”;

               2)

               direktīvas 6. panta 1. punktā pievieno šādu daļu:
               “Attiecībā uz Majotu pirmajā daļā minētais termiņš ir 2015. gada 30. jūnijs.”;

               3)

               direktīvas 13. panta 2. punktā pievieno šādu daļu:
               “Attiecībā uz Majotu pirmajā daļā minētais termiņš ir 2014. gada 30. jūnijs.”.

         5. pants
   Grozījumi Direktīvā 2006/25/EK
   Direktīvā 2006/25/EK pievieno šādu pantu:

      “14.a pants
      1.   Neskarot vispārējos aizsardzības un preventīvu darbību principus darba ņēmēju veselības un drošības jomā, Francija līdz 2017. gada 31. decembrim var atkāpties no tādu noteikumu piemērošanas Majotā kā tālākā reģionā Līguma par Eiropas Savienības darbību 349. panta nozīmē (turpmāk “Majota”), kas nepieciešami, lai nodrošinātu atbilstību šai direktīvai, ja šo noteikumu piemērošanai ir vajadzīgs tehniskais aprīkojums, kas Majotai nav pieejams.
      Pirmo daļu nepiemēro šīs direktīvas 5. panta 1. punktā noteiktajiem pienākumiem vai šīs direktīvas noteikumiem, kas atspoguļo Direktīvā 89/391/EEK izklāstītos galvenos principus.
      2.   Pirms piemērot jebkādas atkāpes no šīs direktīvas, kuru pamatā ir tādu pasākumu veikšana, kas ir spēkā 2014. gada 1. janvārī, vai jaunu pasākumu pieņemšana, notiek apspriešanās ar sociālajiem partneriem saskaņā ar valsts tiesībām un praksi. Šādas atkāpes piemēro ar nosacījumiem, kas, ņemot vērā Majotas īpašos apstākļus, garantē, ka darba ņēmējiem radītais risks ir samazināts līdz minimumam un ka attiecīgie darba ņēmēji saņem pastiprinātu veselības uzraudzību.
      3.   Valsts atkāpes pasākumus ik gadu pēc apspriešanās ar sociālajiem partneriem pārskata un atceļ, tiklīdz vairs nepastāv apstākļi, kas attaisno to turpmāku piemērošanu.”.

   6. pants
   Grozījumi Direktīvā 2011/24/ES
   Direktīvas 2011/24/ES 21. pantam pievieno šādu punktu:

      “3.   Atkāpjoties no 1. punkta pirmā teikuma, Francijā līdz 2016. gada 30. jūnijam stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas nepieciešami, lai izpildītu šīs direktīvas prasības attiecībā uz Majotu kā tālāko reģionu LESD 349. panta nozīmē.”.

   7. pants
   Transponēšana
   1.   Francija normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības, pieņem un publicē šādos termiņos:

               a)

               attiecībā uz 1. panta 1., 2. un 3. punktu — līdz 2018. gada 31. decembrim;

               b)

               attiecībā uz 1. panta 5. punktu — līdz datumiem, kas minēti attiecīgi tā a) un b) apakšpunktā;

               c)

               attiecībā uz 2. pantu — līdz 2014. gada 1. janvārim;

               d)

               attiecībā uz 3. panta 1. punktu — līdz 2018. gada 31. decembrim;

               e)

               attiecībā uz 3. panta 2. un 3. punktu — līdz tajos minētajiem datumiem;

               f)

               attiecībā uz 4. panta 1. punkta a) apakšpunktu — līdz 2018. gada 31. decembrim;

               g)

               attiecībā uz 4. panta 1. punkta b) apakšpunktu — līdz 2021. gada 30. jūnijam;

               h)

               attiecībā uz 4. panta 2. un 3. punktu — līdz tajos minētajiem datumiem;

               i)

               attiecībā uz 5. pantu — līdz 2014. gada 1. janvārim, ja vien Francija neizmanto šajā pantā paredzēto iespēju;

               j)

               attiecībā uz 6. pantu — līdz 2016. gada 30. jūnijam.

         Francija nekavējoties dara Komisijai zināmu minēto noteikumu tekstu.
   Kad Francija pieņem minētos aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Francija nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
   2.   Francija dara Komisijai zināmus savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tā pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   8. pants
   Stāšanās spēkā
   Šī direktīva stājas spēkā 2014. gada 1. janvārī.
   9. pants
   Adresāts
   Šī direktīva ir adresēta Francijas Republikai.

      Briselē, 2013. gada 17. decembrī

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         L. LINKEVIČIUS

      (1)  2013. gada 12. decembra atzinums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).

      (2)  OV C 341, 21.11.2013., 97. lpp.

      (3)  Eiropadomes Lēmums 2012/419/ES (2012. gada 11. jūlijs), ar ko groza statusu, kas Majotai piešķirts attiecībā uz Eiropas Savienību (OV L 204, 31.7.2012., 131. lpp.).

      (4)  Padomes Direktīva 91/271/EEK (1991. gada 21. maijs) par komunālo notekūdeņu attīrīšanu (OV L 135, 30.5.1991., 40. lpp.).

      (5)  Padomes Direktīva 1999/74/EK (1999. gada 19. jūlijs), ar ko paredz minimālos standartus dējējvistu aizsardzībai (OV L 203, 3.8.1999., 53. lpp.).

      (6)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2000/60/EK (2000. gada 23. oktobris), ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā (OV L 327, 22.12.2000., 1. lpp.).

      (7)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2006/7/EK (2006. gada 15. februāris) par peldvietu ūdens kvalitātes pārvaldību un Direktīvas 76/160/EEK atcelšanu (OV L 64, 4.3.2006., 37. lpp.).

      (8)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2006/25/EK (2006. gada 5. aprīlis) par veselības un drošības minimālajām prasībām attiecībā uz darba ņēmēju pakļaušanu riskiem, ko izraisa fizikāli faktori (mākslīgais optiskais starojums) (19. atsevišķā direktīva Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punkta nozīmē) (OV L 114, 27.4.2006., 38. lpp.).

      (9)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/24/ES (2011. gada 9. marts) par pacientu tiesību piemērošanu pārrobežu veselības aprūpē (OV L 88, 4.4.2011., 45. lpp.).


title: Padomes Direktīva (ES) 2015/2060 (2015. gada 10. novembris), ar ko atceļ Direktīvu 2003/48/EK par tādu ienākumu aplikšanu ar nodokļiem, kas gūti kā procentu maksājumi par uzkrājumiem

text:
               18.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 301/1

         PADOMES DIREKTĪVA (ES) 2015/2060
   (2015. gada 10. novembris),
   ar ko atceļ Direktīvu 2003/48/EK par tādu ienākumu aplikšanu ar nodokļiem, kas gūti kā procentu maksājumi par uzkrājumiem
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 115. pantu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu,
   ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu,
   saskaņā ar īpašu likumdošanas procedūru,
   tā kā:

               (1)

               Pēc vienprātīgas vienošanās, kas panākta Eiropadomē 2000. gada 20. jūnijā, par to, ka būtu jānodrošina pēc iespējas plašāka mēroga būtiskas informācijas apmaiņa nodokļu nolūkos, dalībvalstīs kopš 2005. gada 1. jūlija piemēro Padomes Direktīvu 2003/48/EK (1) ar mērķi ļaut ienākumus no uzkrājumiem, kas gūti kā procentu maksājumi, kuri vienā dalībvalstī maksāti īpašuma beneficiāriem, kas ir fiziskas personas un citas dalībvalsts rezidenti, faktiski aplikt ar nodokļiem saskaņā ar šīs pēdējās dalībvalsts tiesību aktiem, tādējādi izvairoties no tādiem traucējumiem kapitāla apritē starp dalībvalstīm, kuri nebūtu saderīgi ar iekšējo tirgu.

               (2)

               Pārrobežu krāpšanas nodokļu jomā un izvairīšanās no nodokļu maksāšanas radīto izaicinājumu vispasaules aspekts ir liels rūpju jautājums gan pasaules mērogā, gan Savienībā. Nedeklarēti un ar nodokļiem neaplikti ienākumi ievērojami samazina valsts nodokļu ieņēmumus. Eiropadome 2013. gada 22. maijā atzinīgi novērtēja globāla standarta izstrādes darbu, kas veikts G8 valstīs, G20 valstīs un Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijā (ESAO).

               (3)

               Padomes Direktīvā 2011/16/ES (2) paredzēta obligāta automātiska konkrētas informācijas apmaiņa starp dalībvalstīm. Tajā paredzēta arī pakāpeniska tās darbības jomas attiecināšana uz jaunām ienākumu un kapitāla kategorijām, lai cīnītos pret pārrobežu krāpšanu nodokļu jomā un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas.

               (4)

               Padome 2014. gada 9. decembrī pieņēma Direktīvu 2014/107/ES (3), ar kuru grozīja Direktīvu 2011/16/ES, lai attiecinātu obligāto automātisko informācijas apmaiņu uz vairākiem ienākumu veidiem atbilstoši ESAO 2014. gada jūlijā izdotajam globālajam standartam, un paredzēja viendabīgu, konsekventu un visaptverošu Savienības mēroga pieeju automātiskajai finanšu kontu informācijas apmaiņai iekšējā tirgū.

               (5)

               Direktīvas 2014/107/ES darbības joma principā ir plašāka nekā Direktīvai 2003/48/EK, un tajā paredzēts, ka gadījumos, kad darbības jomas pārklājas, jāvadās pēc Direktīvas 2014/107/ES. Joprojām ir īpaši gadījumi, kad ir piemērojama vienīgi Direktīva 2003/48/EK. Minētie īpašie gadījumi pastāv tādēļ, ka abām direktīvām ir nedaudz atšķirīgas pieejas un ir paredzēti dažādi konkrēti atbrīvojumi. Šādos retos gadījumos Direktīvas 2003/48/EK piemērošana radītu dubultus ziņojumu sniegšanas standartus Savienībā. Nelielās priekšrocības, ko sniedz šādas dubultas ziņojumu sniegšanas saglabāšana, nespētu atsvērt radītās izmaksas.

               (6)

               Eiropadome 2014. gada 21. martā aicināja Padomi nodrošināt to, lai attiecīgās Savienības tiesības būtu pilnībā saskaņotas ar jauno ESAO izstrādāto vienoto globālo standartu automātiskās informācijas apmaiņas jomā. Turklāt, pieņemot Direktīvu 2014/107/ES, Padome aicināja Komisiju iesniegt priekšlikumu par Direktīvas 2003/48/EK atcelšanu un minētās direktīvas atcelšanu salāgot ar Direktīvā 2014/107/ES noteikto piemērošanas sākuma termiņu, ievērojot tajā noteikto atkāpi attiecībā uz Austriju. Tādēļ Direktīvu 2003/48/EK Austrijā būtu jāturpina piemērot vienu gadu ilgāk. Ņemot vērā Padomes nostāju, lai izvairītos no dubultiem ziņojumu sniegšanas pienākumiem un ietaupītu izmaksas nodokļu iestādēm un uzņēmējiem, ir nepieciešams atcelt Direktīvu 2003/48/EK.

               (7)

               Padomes Direktīvā 2014/48/ES (4) noteikts, ka dalībvalstīm līdz 2016. gada 1. janvārim jāpieņem un jāpublicē normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu minētās direktīvas prasības. Dalībvalstīm minētie akti jāpiemēro no 2017. gada 1. janvāra. Ja atceltu Direktīvu 2003/48/EK, tad Direktīva 2014/48/ES vairs nebūtu jātransponē.

               (8)

               Lai nodrošinātu automātiskās finanšu kontu informācijas paziņošanas nepārtrauktību, Direktīvas 2003/48/EK atcelšana būtu jāpiemēro no tā paša datuma, kas ir Direktīvā 2014/107/ES paredzēto pasākumu piemērošanas sākuma datums.

               (9)

               Neatkarīgi no Direktīvas 2003/48/EK atcelšanas būtu jāapstrādā informācija, ko pirms atcelšanas datuma savākuši maksājumu pārstāvji, uzņēmēji un dalībvalstis, tā būtu jānosūta sākotnēji paredzētajam adresātam un būtu jāizpilda pienākumi, kas radušies pirms minētā datuma.

               (10)

               Saistībā ar nodokļa ieturējumu pārejas laikā, kas minēts Direktīvā 2003/48/EK, dalībvalstīm īpašuma beneficiāru iegūto tiesību aizsardzības labad būtu jāturpina piemērot atbrīvojumu no nodokļa vai jāturpina veikt ieturētā nodokļa atmaksu, kā sākotnēji paredzēts, un pēc pieprasījuma būtu jāizsniedz apliecības, kas īpašuma beneficiāriem garantētu to, ka nodoklis netiek ieturēts.

               (11)

               Būtu jāņem vērā tas, ka attiecībā uz Austriju strukturālu atšķirību dēļ tika piemērota atkāpe no Direktīvas 2014/107/ES, kura atļauj minētās direktīvas piemērošanu atlikt uz vienu gadu līdz 2017. gada 1. janvārim. Tomēr Direktīvas 2014/107/ES pieņemšanas laikā Austrija informēja par to, ka negrasās atkāpi izmantot pilnībā. Tā vietā Austrija informācijas apmaiņu sāks laikā līdz 2017. gada septembrim attiecībā uz noteiktu kontu klāstu, savukārt attiecībā uz citiem kontiem izmantos atkāpi. Tādēļ būtu jāietver konkrēts noteikums, kas Austrijai un maksājumu pārstāvjiem un uzņēmējiem, kuri veic uzņēmējdarbību tās teritorijā, nodrošina iespēju arī turpmāk piemērot Direktīvas 2003/48/EK noteikumus atkāpes laikposmā, izņemot tos kontus, kuriem ir piemērojama Direktīva 2014/107/ES.

               (12)

               Šajā direktīvā ir ievērotas pamattiesības un principi, kas jo īpaši ir nostiprināti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā, tostarp tiesības uz personas datu aizsardzību, un šīs direktīvas noteikumi neierobežo un neatceļ minētās tiesības.

               (13)

               Ņemot vērā to, ka šīs direktīvas mērķi, proti, atcelt Direktīvu 2003/48/EK, uz laiku nosakot izņēmumus, kas nepieciešami iegūto tiesību aizsardzībai un tās atkāpes ievērošanai, kas Austrijai piešķirta ar Direktīvu 2014/107/ES, nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, bet vienādības un efektivitātes dēļ šo mērķi var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā direktīvā paredz vienīgi tos pasākumus, kas vajadzīgi minētā mērķa sasniegšanai.

               (14)

               Tāpēc Direktīva 2003/48/EK būtu jāatceļ,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   1.   Ievērojot 2. un 3. punktu, Direktīvu 2003/48/EK atceļ no 2016. gada 1. janvāra.
   2.   Neskarot 3. punktu, turpina piemērot šādus Direktīvas 2003/48/EK, kas grozīta ar Padomes Direktīvu 2006/98/EK (5), pienākumus:

               a)

               Direktīvas 2003/48/EK 4. panta 2. punkta otrajā daļā noteiktos dalībvalstu un uzņēmēju, kuri tajās veic uzņēmējdarbību, pienākumus piemēro līdz 2016. gada 5. oktobrim vai līdz to izpildei;

               b)

               Direktīvas 2003/48/EK 8. pantā noteiktos maksājumu pārstāvju pienākumus un Direktīvas 2003/48/EK 9. pantā noteiktos maksājumu pārstāvju dalībvalstu pienākumus piemēro līdz 2016. gada 5. oktobrim vai līdz to izpildei;

               c)

               Direktīvas 2003/48/EK 13. panta 2. punktā noteiktos dalībvalstu, kuras ir īpašuma beneficiāru dzīvesvietas valstis nodokļu vajadzībām, pienākumus piemēro līdz 2016. gada 31. decembrim;

               d)

               Direktīvas 2003/48/EK 14. pantā noteiktos dalībvalstu, kuras ir īpašuma beneficiāru dzīvesvietas valstis nodokļu vajadzībām, pienākumus attiecībā uz 2016. gadā un iepriekšējos gados ieturēto nodokli piemēro līdz to izpildei.

         3.   Direktīvu 2003/48/EK, kas grozīta ar Direktīvu 2006/98/EK, attiecībā uz Austriju turpina piemērot līdz 2016. gada 31. decembrim, izņemot šādus pienākumus:

               a)

               Direktīvas 2003/48/EK 12. pantā noteiktos Austrijas un pakārtotos tādu maksājumu pārstāvju un uzņēmēju, kuri veic uzņēmējdarbību tās teritorijā, pienākumus – tos piemēro līdz 2017. gada 30. jūnijam vai līdz to izpildei;

               b)

               Direktīvas 2003/48/EK 4. panta 2. punkta otrajā daļā noteiktos Austrijas un uzņēmēju, kuri veic uzņēmējdarbību tās teritorijā, pienākumus – tos piemēro līdz 2017. gada 30. jūnijam vai līdz to izpildei;

               c)

               Austrijas un pakārtotos maksājumu pārstāvju, kas veic uzņēmējdarbību tās teritorijā, jebkāda veida pienākumus, kurus tieši vai netieši izraisījušas Direktīvas 2003/48/EK 13. pantā noteiktās procedūras, – tos piemēro līdz 2017. gada 30. jūnijam vai līdz to izpildei.

         Neatkarīgi no pirmās daļas Direktīvu 2003/48/EK, kas grozīta ar Direktīvu 2006/98/EK, pēc 2016. gada 1. oktobra nepiemēro procentu maksājumiem, kas saistīti ar kontiem, attiecībā uz kuriem ir izpildīti Direktīvas 2011/16/ES I un II pielikumā ietvertie ziņojumu sniegšanas un uzticamības pārbaudes pienākumi un par kuriem Austrija ir sniegusi informāciju Direktīvas 2011/16/ES 8. panta 3.a punktā minētās automātiskās informācijas apmaiņas ietvaros un Direktīvas 2011/16/ES 8. panta 6. punkta b) apakšpunktā noteiktajā termiņā.
   2. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   3. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2015. gada 10. novembrī

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         P. GRAMEGNA

      (1)  Padomes Direktīva 2003/48/EK (2003. gada 3. jūnijs) par tādu ienākumu aplikšanu ar nodokļiem, kas gūti kā procentu maksājumi par uzkrājumiem (OV L 157, 26.6.2003., 38. lpp.).

      (2)  Padomes Direktīva 2011/16/ES (2011. gada 15. februāris) par administratīvu sadarbību nodokļu jomā un ar ko atceļ Direktīvu 77/799/EEK (OV L 64, 11.3.2011., 1. lpp.).

      (3)  Padomes Direktīva 2014/107/ES (2014. gada 9. decembris), ar ko groza Direktīvu 2011/16/ES attiecībā uz obligāto automātisko informācijas apmaiņu nodokļu jomā (OV L 359, 16.12.2014., 1. lpp.).

      (4)  Padomes Direktīva 2014/48/ES (2014. gada 24. marts), ar kuru groza Direktīvu 2003/48/EK par tādu ienākumu aplikšanu ar nodokļiem, kas gūti kā procentu maksājumi par uzkrājumiem (OV L 111, 15.4.2014., 50. lpp.).

      (5)  Padomes Direktīva 2006/98/EK (2006. gada 20. novembris), ar ko pielāgo dažas direktīvas nodokļu jomā saistībā ar Bulgārijas un Rumānijas pievienošanos (OV L 363, 20.12.2006., 129. lpp.).