title: Padomes Direktīva 2004/106/EK (2004. gada 16. novembris), ar ko groza Padomes Direktīvu 77/799/EEK par dalībvalstu kompetento iestāžu savstarpējo palīdzību attiecībā uz tiešajiem nodokļiem, noteiktiem akcīzes nodokļiem un apdrošināšanas prēmiju aplikšanu ar nodokļiem un Direktīvu 92/12/EEK par vispārēju režīmu precēm, uz kurām attiecas akcīzes nodokļa piemērošana un par šādu preču glabāšanu, apriti un uzraudzību

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 359/30

      PADOMES DIREKTĪVA 2004/106/EK
   (2004. gada 16. novembris),
   ar ko groza Padomes Direktīvu 77/799/EEK par dalībvalstu kompetento iestāžu savstarpējo palīdzību attiecībā uz tiešajiem nodokļiem, noteiktiem akcīzes nodokļiem un apdrošināšanas prēmiju aplikšanu ar nodokļiem un Direktīvu 92/12/EEK par vispārēju režīmu precēm, uz kurām attiecas akcīzes nodokļa piemērošana un par šādu preču glabāšanu, apriti un uzraudzību
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 93. pantu,
   ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu (1),
   ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (2),
   tā kā:

               (1)

               Nepieciešama ciešāka sadarbība starp Kopienas nodokļu iestādēm un starp šīm nodokļu iestādēm un Komisiju, pamatojoties uz kopējiem principiem, lai efektīvi apkarotu krāpšanos ar akcīzes nodokli.

               (2)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 16. novembra Regulā (EK) Nr. 2073/2004 par administratīvo sadarbību akcīzes nodokļu jomā (3) iekļauj visus noteikumus, kas paredzēti, lai veicinātu administratīvo sadarbību akcīzes nodokļu jomā, kā noteikts Direktīvās 77/799/EEK (4) un 92/12/EEK (5), izņemot savstarpēju palīdzību, ko nosaka Padomes 1976. gada 15. marta Direktīva 76/308/EEK par savstarpēju sadarbību, lai apmierinātu prasības, kas attiecas uz nodevām, nodokļiem, maksājumiem un citiem pasākumiem (6).

               (3)

               Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīva 2004/56/EK, ar ko groza Direktīvu 77/799/EEK (7), pieprasa dalībvalstīm pirms 2005. gada 1. janvāra nodrošināt to normatīvo un administratīvo aktu stāšanos spēkā, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Šie noteikumi attiecas uz tiešajiem nodokļiem, noteiktiem akcīzes nodokļiem un apdrošināšanas prēmiju aplikšanu ar nodokļiem. Tā kā Direktīva 77/799/EEK no 2005. gada 1. jūlija neattieksies uz akcīzes nodokļiem atbilstīgi šai direktīvai, nav vajadzības pieprasīt, lai dalībvalstis pieņem noteikumus, kurus pēc neilga laika beigs piemērot. Tādēļ ir nepieciešams ļaut dalībvalstīm nepieņemt noteikumus, kas nepieciešami, lai izpildītu Direktīvas 2004/56/EK prasības attiecībā uz akcīzes nodokļiem, neskarot pienākumu pieņemt šādus noteikumus attiecībā uz citiem nodokļiem, uz kuriem attiecas Direktīva 77/799/EK.

               (4)

               Tādēļ attiecīgi būtu jāgroza Direktīva 77/799/EEK un Direktīva 92/12/EEK,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Ar šo Direktīvu 77/799/EEK groza šādi.

               1)

               Nosaukumu aizstāj ar šādu nosaukumu:

               2)

               1. panta 1. punktu aizstāj ar šādu punktu:
               “1.   Saskaņā ar šīs direktīvas noteikumiem dalībvalstu kompetentās iestādes apmainās ar jebkādu informāciju, kas ļautu tām izpildīt pareizu ienākuma un kapitāla nodokļa novērtējumu un jebkādu informāciju, kas saistīta ar nodokļu noteikšanu apdrošināšanas prēmijām, kā minēts Padomes 1976. gada 15. marta Direktīv 76/308/EEK par savstarpēju palīdzību tādu prasījumu piedziņā, kas attiecas uz dažiem maksājumiem, nodevām, nodokļiem un citām darbībām (8) 3. panta sestajā ievilkumā.”.

         2. pants
   Ar šo Direktīvu 92/12/EEK groza šādi.

               1)

               15.a pantu svītro.

               2)

               15.b pantu svītro.

               3)

               19. panta 6. punktu svītro.

         3. pants
   Direktīvas 77/799/EEK atsauces attiecībā uz akcīzes nodokli uzskata par atsaucēm uz Regulu (EK) Nr. 2073/2004.
   Direktīvas 92/12/EEK atsauces attiecībā uz administratīvo sadarbību akcīzes nodokļa jomā uzskata par atsaucēm uz Regulu (EK) Nr. 2073/2004.
   4. pants
   1.   Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas nepieciešami, lai izpildītu šīs direktīvas prasības pirms 2005. gada 30. jūnija. Dalībvalstis par to nekavējoties informē Komisiju.
   Dalībvalstis piemēro šos noteikumus no 2005. gada 1. jūlija.
   Kad dalībvalstis pieņem šos pasākumus, tajos iekļauj atsauci uz šo direktīvu vai arī pievieno šādu atsauci to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā veicama šāda atsauce.
   2.   Dalībvalstis dara zināmus savu tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   3.   Atkāpjoties no Direktīvas 2004/56/EK 2. panta, dalībvalstu pienākums nav pieņemt un piemērot noteikumus, kas nepieciešami, lai izpildītu Direktīvas 2004/56/EK prasības attiecībā uz akcīzes nodokļiem.
   5. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   6. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2004. gada 16. novembrī

            Padomes vārdā —

            priekšsēdētājs

         G. ZALM

      (1)  Atzinums sniegts 2004. gada 1. aprīlī (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).

      (2)  Atzinums sniegts 2004. gada 31. martā (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).

      (3)  Sk. šā Oficiālā Vēstneša 1. lpp.

      (4)  OV L 336, 27.12.1977., 15. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2004/56/EK (OV L 127, 29.4.2004., 70. lpp.).

      (5)  OV L 76, 23.3.1992., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 807/2003 (OV L 122, 16.5.2003., 36. lpp.).

      (6)  OV L 73, 19.3.1976., 18. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumu izdarīti ar 2003. gada Pievienošanās aktu.

      (7)  OV L 127, 29.4.2004., 70. lpp.

      (8)  OV L 73, 19.3.1976., 18. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar 2003. gada Pievienošanās aktu.


title: Padomes Direktīva (1984. gada 19. decembris) par bez vadītājiem nomātu transportlīdzekļu izmantošanu kravu autopārvadājumiem

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31984L0647

Oficiālais Vēstnesis L 335 , 22/12/1984 Lpp. 0072 - 0073 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 7 Sējums 3 Lpp. 0104  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 07 Sējums 3 Lpp. 0225  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 7 Sējums 3 Lpp. 0104  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 07 Sējums 3 Lpp. 0225

		Padomes Direktīva(1984. gada 19. decembris)par bez vadītājiem nomātu transportlīdzekļu izmantošanu kravu autopārvadājumiem(84/647/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 75. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],tā kā makroekonomikas aspektā iznomātu transporta līdzekļu izmantošana noteiktās situācijās pieļauj optimālu resursu piešķiršanu, ierobežojot ražošanas faktoru nelietderīgu izmantošanu;tā kā no mikroekonomikas aspektā šī iespējamība pārvadājumu organizācijai piešķir elastības elementu un tādējādi palielina attiecīgo uzņēmumu ražīgumu;tā kā ir jāgroza 1962. gada 23. jūlija Padomes direktīva par kopīgu noteikumu ieviešanu dažu veidu kravu autopārvadājumiem starp dalībvalstīm [3], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 82/50/EEK [4],IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsŠajā direktīvā:- "transportlīdzeklis" ir mehānisks transportlīdzeklis, piekabe, puspiekabe vai transportlīdzekļu apvienojums, kas paredzēts vienīgi kravu pārvadājumiem,- "nomāts transportlīdzeklis" ir jebkurš transportlīdzeklis, kurš par samaksu un uz noteiktu laiku nodots tāda uzņēmuma rīcībā, kas nodarbojas ar kravu autopārvadājumiem komerciālā nolūkā vai uz paša rēķina atbilstīgi līgumam ar uzņēmumu, kas piedāvā šos transportlīdzekļus.2. pantsKatra dalībvalsts satiksmes nodrošināšanas nolūkā starp dalībvalstīm atļauj savā teritorijā izmantot transportlīdzekļus, ko nomājuši uzņēmumi, kuri veic uzņēmējdarbību citā dalībvalstī, ar nosacījumu, ka:1) transportlīdzeklis ir reģistrēts vai laists ekspluatācijā saskaņā ar pēdējās minētās dalībvalsts tiesību aktiem;2) līgums attiecas tikai uz transportlīdzekļa nomāšanu bez vadītāja un nav papildināts ar pakalpojumu līgumu, kas noslēgts ar to pašu uzņēmumu par transportlīdzekļa vadīšanu un apkalpi;3) nomātais transportlīdzeklis ir pilnīgā tā uzņēmuma pārziņā, kurš to izmanto nomas līgumā noteiktajā laikposmā;4) nomāto transportlīdzekli vada tā uzņēmuma personāls, kas to izmanto;5) pierādījums par atbilstību augstāk minētajām prasībām ir dokumenti, kuriem jāatrodas transportlīdzeklī:a) nomas līgums vai apliecināts izraksts no līguma, norādot iznomātāja vārdu, nomātāja vārdu, līguma noslēgšanas datumu un darbības laiku, kā arī transportlīdzekļa identifikācijas dokuments;b) ja vadītājs nav tā persona, kas nomājusi transportlīdzekli, vadītāja darba līgums vai apliecināts izraksts no līguma, norādot darba devēja nosaukumu, darbinieka vārdu, darba līguma noslēgšanas datumu un darbības laiku, vai pēdējās algas kvīts.Nepieciešamības gadījumā a) un b) apakšpunktā minētos dokumentus var aizstāt ar līdzvērtīgu dokumentu, ko izsniegušas attiecīgās dalībvalsts kompetentās iestādes.3. pants1. Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka to uzņēmumi kravu pārvadāšanai pa autoceļiem ar tādiem pašiem noteikumiem kā tiem piederošos transportlīdzekļus var izmantot nomātos transportlīdzekļus, kas reģistrēti vai laisti ekspluatācijā saskaņā ar valstu tiesību aktiem, ar nosacījumu, ka šie uzņēmumi atbilst prasībām, kuras izklāstītas 2. pantā.2. Dalībvalstis var no 1. punkta piemērošanas jomas izslēgt pārvadājumus uz paša rēķina.4. pants1. Šī direktīva neietekmē dalībvalsts noteikumus, kuros par nomātu transportlīdzekļu izmantošanu noteiktas mazāk ierobežojošas prasības par 2. un 3. pantā norādītājām.2. Šī direktīva neietekmē dalībvalsts noteikumus, kas nosaka minimālo nomas termiņu, kurā attiecīgās dalībvalsts uzņēmumi izmanto nomātos transportlīdzekļus.5. pantsNeskarot 2. un 3. pantu, šī direktīva neietekmē to noteikumu piemērojumu, kas attiecas uz:- tirgus organizāciju kravu pārvadājumiem pa autoceļiem komerciālā nolūkā vai uz paša rēķina un jo īpaši piekļuvi tirgum un kvotu ierobežojumiem ceļu jaudām,- cenām un prasībām kravu autopārvadājumiem,- nomas cenu noteikšanu,- transportlīdzekļu importu,- nosacījumiem, kas reglamentē pieeju autotransporta līdzekļu iznomāšanas darbības sfērai.6. pants"d) transportlīdzekļiem, kas pārvadā kravas, jāpieder uzņēmumam vai jābūt nopirktam ar atliktu maksājumu noteikumiem vai nomātam, ar nosacījumu, ka pēdējā gadījumā tie atbilst Padomes Direktīvai 84/647/EEK par bez vadītājiem nomātu transportlīdzekļu izmantošanu kravu autopārvadājumiem [5]."7. pantsDalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai izpildītu šīs direktīvas prasības ne vēlāk kā līdz 1986. gada 30. jūnijam, un par to tūlīt informē Komisiju.8. pantsNe vēlāk kā 1989. gada 30. jūnijā Padome pārskatīs 3. panta 2. punktu un 4. panta 2. punktu, pamatojoties uz Komisijas iesniegto ziņojumu, kam vajadzības gadījumā pievieno priekšlikumus.9. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1984. gada 19. decembrīKomisijas vārdā —priekšsēdētājsJ. Bruton[1] OV C 10, 16.1.1984., 91. lpp.[2] OV C 35, 9.2.1984., 19. lpp.[3] OV 70, 6.8.1962., 2005./62. lpp.[4] OV L 27, 4.2.1982., 22. lpp.[5] OV L 335, 22.12.1984., 72. lpp.--------------------------------------------------


title: Commission Directive 1999/12/EC of 8 March 1999 adapting to technical progress for the second time the Annex to Council Directive 88/320/EEC on the inspection and verification of good laboratory practice (GLP) (Text with EEA relevance)

text:
Avis juridique important

|

31999L0012

Official Journal L 077 , 23/03/1999 P. 0022 - 0033

KOMISIJAS DIREKTĪVA 1999/12/EK(1999. gada 8. marts),ar ko otro reizi tehnikas attīstībai pielāgo pielikumu Padomes Direktīvai 88/320/EEK par labas laboratoriju prakses (LLP) pārbaudi un apstiprināšanu(Dokuments attiecas uz EEZ)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes Direktīvu 88/320/EEK (1988. gada 9. jūnijs) par labas laboratoriju prakses (LLP) pārbaudi un apstiprināšanu[1], kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 90/18/EEK[2], un jo īpaši tās 7. panta 2. punktu,tā kā 1995. gada 9. martā ESAO Padome pieņēma Lēmumu par grozījumiem pielikumos Padomes Lēmumam un Ieteikumam par labas laboratoriju prakses principu ievērošanu, kas iespaido Direktīvas 88/320/EEK pielikuma tekstu;tā kā ir otru reizi jāpielāgo Direktīvas 88/320/EEK pielikums, ņemot vērā ESAO Padomes 1995. gada 9. marta Lēmumu un pilnīgi publicējot pielikumus par labas laboratoriju prakses pārbaudi un apstiprināšanu, lai veicinātu to vienādu interpretāciju;tā kā šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi Komiteja to direktīvu pielāgošanai tehnikas attīstībai, kuras attiecas uz tehnisko šķēršļu atcelšanu nozarē bīstamo vielu un preparātu tirdzniecībā,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvas 88/320/EEK pielikumu aizstāj ar šīās direktīvas pielikumu.2. pants1. Dalībvalstis pieņem normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības ne vēlāk kā līdz 1999. gada 30. septembrim, un tūlīt par to informē Komisiju.2. Pieņemot minētos tiesību aktus, dalībvalstis tajos iekļauj atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Atsauces sniegšanas kārtību nosaka dalībvalstis.3. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1999. gada 8. martāKomisijas vārdā - Komisijas loceklis Martin BANGEMANNPIELIKUMSA un B daļā ietvertie nosacījumi attiecībā uz LLP pārbaudi un apstiprināšanu ir tie, kas ir ietverti attiecīgi I pielikumā (Norādījumi par uzraudzības kārtības attiecībā uz atbilstību labai laboratoriju praksei) un II pielikumā (Norādījumi par pētniecības iestādes apskates un pētījumu pārbaudes veikšanu) ESAO Padomes 1989. gada 2. oktobra Lēmumā un Ieteikumā par labas laboratoriju prakses principu ievērošanu [C(89)87(Final)], kas ir pārskatīts ar ESAO Padomes 1995. gada 9. marta Lēmumu, kas groza pielikumus Lēmumā un Ieteikumā par labas laboratoriju prakses principu ievērošanu [C(95)8(Final)].A DAĻAPĀRSKATĪTIE NORĀDĪJUMI PAR UZRAUDZĪBAS KĀRTĪBAS PROCEDŪRĀM ATTIECĪBĀ UZ ATBILSTĪBU LABAI LABORATORIJU PRAKSEILai veicinātu pētījumu datu, kas iegūti iesniegšanai ESAO dalībvalstu pārvaldes iestādēs, savstarpējo atzīšanu, būtiska ir to procedūru saskaņošana, kas ir pieņemtas, lai veiktu labas laboratoriju prakses ievērošanas uzraudzību, kā arī to kvalitātes un precizitātes salīdzināmība. Šīs pielikuma daļas mērķis ir sniegt dalībvalstīm sīki izstrādātus praktiskus norādījumus par struktūru, mehānismiem un procedūrām, kas tām jāpieņem, izveidojot valsts uzraudzības programmas attiecībā uz atbilstības labai laboratoriju praksei, lai šīs programmas būtu starptautiski pieņemamas.Ir atzīts, ka dalībvalstis pieņems LLP principus un izveidos atbilstības uzraudzības kārtības saskaņā ar valsts tiesisko un administratīvo praksi un atbilstoši prioritātēm, ko tās dod, piemēram, attiecībā uz ķīmisku vielu kategoriju un testēšanas veidu sākotnējo un vēlāko identifikāciju. Tā kā dalībvalstu ķīmisko vielu kontroles tiesiskā regulējuma dēļ tās var izveidot vairāk par vienu labas laboratoriju prakses uzraudzības iestādi, var izveidot vairāk par vienu programmu attiecībā uz atbilstību labai laboratoriju praksei. Šajos punktos minētie norādījumi attiecas uz visām šīm iestādēm un attiecīgi atbilstības programmām.Terminu definīcijasŠajā pielikuma daļā ir piemērojamas terminu definīcijas ESAO principos par labu laboratoriju praksi, kas pieņemti ar Padomes Direktīvas 87/18/EEK[3] 1. pantu. Bez tam piemēro šādas definīcijas:- LLP principi: labas laboratoriju prakses principi, kas ir saskaņā ar ESAO labas laboratoriju prakses principiem, kuri pieņemti ar Direktīvas 87/18/EEK 1. pantu,- LLP atbilstības uzraudzība: pētniecības iestāžu periodiskas apskates un/vai pētījumu pārbaude, lai apstiprinātu atbilstību LLP principiem,- (valsts) LLP atbilstības programma: īpaša dalībvalsts izveidota sistēma, lai veiktu pētniecības iestāžu uzraudzību attiecībā uz to atbilstību labai laboratoriju praksei tās teritorijās ar apskatēm un pētījumu pārbaudi,- (valsts) LLP uzraudzības iestāde: dalībvalstī izveidota iestāde, kura ir atbildīga par pētniecības iestāžu uzraudzības veikšanu attiecībā uz to atbilstību labai laboratoriju praksei tās teritorijās un par citu šādu funkciju veikšanu attiecībā uz labu laboratoriju praksi, kā var būt noteikts valstī. Dalībvalstī var izveidot vairāk par vienu šādu iestādi,- pētniecības iestāžu apskate: pētniecības iestāžu procedūru un prakses pārbaude uz vietas, lai novērtētu atbilstību LLP principiem. Apskates laikā pārbauda pētniecības iestādes vadības struktūru un darbības procedūras, izvaicā tehnisko pamatpersonālu un novērtē iestādes sniegto datu kvalitāti un integritāti, un ziņo par to,- pētījumu pārbaude: izejas datu un ar tiem saistītās uzskaites salīdzināšana ar pagaidu vai nobeiguma ziņojumu, lai noteiktu, vai izejas dati ir paziņoti precīzi, vai pētījumi ir veikti saskaņā ar pētījumu plānu un darba standartprocedūrām, lai iegūtu papildu informāciju, kas nav sniegta ziņojumā, un noteiktu, vai datu iegūšanai ir izmantota prakse, kas varētu mazināt to derīgumu,- inspektors: persona, kas veic pētniecības iestādes apskati un pētījumu pārbaudi (valsts) LLP uzraudzības iestādes vārdā,- LLP atbilstības pakāpe: līmenis, kādā pētniecības iestāde atbilst LLP principiem, kā to novērtējusi (valsts) LLP uzraudzības iestāde,- pārvaldes iestāde: valsts iestāde, kuras juridiskajā atbildībā ir ķīmisko vielu kontroles aspekti.Uzraudzības kārtības sastāvdaļas attiecībā uz atbilstību labai laboratoriju prakseiPārvalde(Valsts) LLP atbilstības programmai jābūt tādas iestādes atbildībā, kura ir pienācīgi izveidota un juridiski identificējama, kurai ir pienācīgs personāls un kura darbojas definētā administratīvā sistēmā.Dalībvalstīm:- jānodrošina, ka (valsts) LLP uzraudzības iestāde ir tieši atbildīga par atbilstošu inspektoru "grupu", kurai ir vajadzīgā tehniskā/zinātniskā pieredze, vai ka tā ir kopumā atbildīga par šādu grupu,- jāpublicē dokumenti, kas attiecas uz LLP principu pieņemšanu to teritorijās,- jāpublicē dokumenti, kuros sniegtas sīkas ziņas par (valsts) LLP atbilstības programmu, ieskaitot ziņas par juridisko vai administratīvo sistēmu, kurā programma darbojas, un norādēm uz publicētajiem tiesību aktiem, standartizācijas dokumentiem (t. i., noteikumiem, prakses kodeksiem), inspekcijas rokasgrāmatām, norādījumu piezīmēm, apskašu regularitāti un/vai kritērijiem par apskašu grafikiem u. c.,- jāsaglabā uzskaite par inspicētajām pētniecības iestādēm (un to LLP atbilstības pakāpi) un kontrolētajiem pētījumiem gan valsts, gan starptautiskām vajadzībām.Konfidencialitāte(Valsts) LLP uzraudzības iestādēm jābūt piekļuvei komerciāli svarīgai informācijai un dažos gadījumos varbūt pat no pētniecības iestādes jāizņem komerciāli svarīgi dokumenti vai sīki jāatsaucas uz tiem ziņojumos.Dalībvalstīm:- jānosaka, ka konfidencialitāti uztur ne vien inspektori, bet arī jebkuras citas personas, kuras piekļūst konfidenciālai informācijai LLP atbilstības uzraudzības pasākumu rezultātā,- jānodrošina, ka, ja vien visa komerciāli svarīgā un konfidenciālā informācija nav izņemta, pētniecības iestāžu apskašu ziņojumi un pētījumu pārbaudes ir pieejami tikai pārvaldes iestādēm un attiecīgā gadījumā inspicētajām pētniecības iestādēm vai tādām, uz kurām attiecas pētījumu pārbaudes, un/vai pētījumu pasūtītājiem.Personāls un apmācība(Valsts) LLP uzraudzības iestādēm:- jānodrošina, ka ir pieejams pietiekams inspektoru skaits.Inspektoru skaits ir atkarīgs no:a) (valsts) LLP atbilstības programmā iesaistīto pētniecības iestāžu skaita;b) biežuma, kādā ir novērtējama pētniecības iestāžu LLP atbilstības pakāpe;c) šo pētniecības iestāžu veikto pētījumu skaita un sarežģītības;d) pārvaldes iestāžu pieprasīto īpašo apskašu vai pārbaužu skaita,- jānodrošina, ka inspektori ir pienācīgi kvalificēti un apmācīti.Inspektoriem jābūt ar kvalifikāciju un praktisko pieredzi tajās zinātņu jomās, kas attiecas uz ķīmisko vielu testēšanu. (Valsts) LLP uzraudzības iestādēm:a) jānodrošina, ka ir veikti pasākumi LLP inspektoru pienācīgai apmācībai, ņemot vērā viņu individuālo kvalifikāciju un pieredzi;b) jāveicina apspriedes, ietverot kopīgas apmācības pasākumus, vajadzības gadījumā ar citu ESAO dalībvalstu (valsts) LLP uzraudzības iestāžu darbiniekiem, lai veicinātu LLP principu interpretācijas un piemērošanas un šādu principu atbilstības uzraudzības starptautisku saskaņošanu,- jānodrošina, ka inspekcijas iestāžu personālam, ieskaitot ekspertus, kas strādā pēc līguma, nav finansiālo vai citu interešu inspicētajās pētniecības iestādēs, kontrolētajos pētījumos vai uzņēmumos, kuri ir pasūtījuši šādus pētījumus,- nodrošina inspektoriem piemērotu identifikācijas līdzekli (piem., personas apliecību).Inspektori var būt:- (valsts) LLP uzraudzības iestādes štata darbinieki,- štata darbinieki organizācijā, kas ir nodalīta no (valsts) LLP uzraudzības iestādes, vai- nodarbināti saskaņā ar līgumu vai kādā citā veidā (valsts) LLP uzraudzības iestādē, lai veiktu pētniecības iestāžu apskates vai pētījumu pārbaudi.Pēdējos divos gadījumos (valsts) LLP uzraudzības iestādei jābūt kopumā atbildīgai par pētniecības iestāžu LLP atbilstības pakāpes un pētījumu pārbaudes kvalitātes/pieņemamības noteikšanu un jebkādas darbības veikšanu, kas ir pamatota uz pētniecības iestādes apskašu vai pētījumu pārbaužu rezultātiem un kas var būt vajadzīga.(Valsts) LLP atbilstības programmasLLP atbilstības uzraudzība ir paredzēta, lai pārliecinātos, vai pētniecības iestādes ir īstenojušas LLP principus pētījumu veikšanā un spēj apliecināt, ka iegūto datu kvalitāte ir atbilstoša. Kā norādīts iepriekš, dalībvalstīm jāpublicē sīkas ziņas par to (valsts) LLP atbilstības programmām. Šādai informācijai cita starpā:- jādefinē programmas darbības joma un apmērs.(Valsts) LLP atbilstības programma var ietvert vai nu tikai ierobežotu ķīmisko vielu diapazonu, piemēram, rūpnieciskās ķimikālijas, pesticīdus, farmaceitiskus līdzekļus u. c., vai visas ķīmiskas vielas. Atbilstības uzraudzības darbības joma jādefinē gan attiecībā uz ķīmisku vielu kategorijām, gan attiecībā uz testu veidiem, piemēram, fiziskie, ķīmiskie, toksikoloģiskie un/vai ekotoksikoloģiskie testi,- jānorāda mehānisms, ar kuru pētniecības iestādes uzsāk programmu.LLP principu piemērošana veselības un vides drošuma datiem, kas sniegti regulatīviem mērķiem, var būt obligāta. Jābūt pieejamam mehānismam, ar kuru pētniecības iestādes var panākt, ka atbilstīgā (valsts) LLP uzraudzības iestāde veic to LLP principu atbilstības uzraudzību,- jāsniedz informācija par pētniecības iestāžu apskašu/pētījumu pārbaužu kategorijām.(Valsts) LLP atbilstības programmā jāietver:a) noteikumi par pētniecības iestāžu apskatēm. Šajās apskatēs ietver gan vispārēju pētniecības iestāžu apskates, gan viena vai vairāku pašreizēju vai pabeigtu pētījumu pārbaudi;b) noteikumi par īpašām pētniecības iestāžu apskatēm/pētījumu pārbaudēm pēc pārvaldes iestādes pieprasījuma, ko rosina, piemēram, jautājumi par datu iesniegšanu pārvaldes iestādei,- jādefinē inspektoru pilnvaras iekļūšanai pētniecības iestādēs un to piekļuvei datiem, kas glabājas pētniecības iestādēs (tajā skaitā paraugiem, darba standartprocedūrām, citiem dokumentiem utt.).Lai gan inspektori parasti nevēlēsies iekļūt pētniecības iestādēs pret iestādes vadības gribu, tomēr var rasties apstākļi, kad iekļūšana pētniecības iestādē un piekļuve datiem ir būtiska, lai aizsargātu sabiedrības veselību vai vidi. Jādefinē šādos gadījumos (valsts) LLP uzraudzības iestādei pieejamās pilnvaras,- jāapraksta pētniecības iestādes apskašu un pētījumu pārbaudes procedūras LLP atbilstības pārbaudei.Dokumentos jānorāda procedūras, kuras izmantos, lai pārbaudītu gan organizatoriskos procesus, gan apstākļus, kādos pētījumus plāno, veic, uzrauga un uzskaita. Norādījumi par šādām procedūrām ir pieejami šā pielikuma B daļā,- jāapraksta rīcība, kas jāveic kā paveiktā darba kontrole pēc pētniecības iestādes apskatēm un pētījumu pārbaudēm.Pasākumi pēc pētniecības iestāžu apskatēm un pētījumu pārbaudēmKad ir pabeigta pētniecības iestādes apskate vai pētījumu pārbaude, inspektoram jāsagatavo rakstisks ziņojums par rezultātiem.Dalībvalstīm jāveic pasākumi, ja pētniecības iestādes apskates vai pētījumu pārbaudes laikā vai pēc to veikšanas ir atklātas novirzes no LLP principiem. Atbilstošajiem pasākumiem jābūt aprakstītiem (valsts) LLP uzraudzības iestādes dokumentos.Ja pētniecības iestādes apskatē vai pētījumu pārbaudē atklāj tikai nelielas novirzes no LLP principiem, tad jāpieprasa iestādei izlabot šādas novirzes. Var būt nepieciešams, ka inspektoriem pēc atbilstoša laikposma jāatgriežas iestādē, lai pārbaudītu, vai labojumi ir ieviesti.Ja nav atklātas novirzes vai ir atklātas tikai nelielas novirzes, tad (valsts) LLP uzraudzības iestāde var:- sniegt paziņojumu, ka pētniecības iestāde ir pārbaudīta un darbojas atbilstīgi LLP principiem. Ietver apskates datumu un attiecīgā gadījumā pētniecības iestādē pārbaudīto pētījumu kategorijas. Šādus paziņojumus var izmantot, lai sniegtu informāciju citu ESAO dalībvalstu (valsts) LLP uzraudzības iestādēm,un/vai- sniegt pārvaldes iestādei, kura pieprasīja pētījumu pārbaudi, sīki izstrādātu ziņojumu par rezultātiem.Ja atklāj nopietnas novirzes, tad (valsts) LLP uzraudzības iestāžu veiktie pasākumi ir atkarīgi no katra gadījuma īpašajiem apstākļiem un tiesību normām un administratīvajiem aktiem, saskaņā ar kuriem tajās valstīs ir izveidota LLP atbilstības uzraudzība. Veiktajos pasākumos var ietvert, bet ne tikai:- paziņojuma sniegšanu, norādot sīki izstrādātas ziņas par atklāto neatbilstību vai defektiem, kas var ietekmēt pētniecības iestādē veikto pētījumu derīgumu,- ieteikuma sniegšanu pārvaldes iestādei noraidīt pētījumu,- pētniecības iestādes apskašu vai pētniecības iestādes pētījumu pārbaužu pārtraukšanu un, piemēram, ja tas ir administratīvi iespējams, pētniecības iestādes svītrošanu no (valsts) LLP atbilstības programmas vai no jebkāda pastāvoša tādu pētniecības iestāžu saraksta vai reģistra, kas ir pakļautas LLP pētniecības iestāžu apskatēm,- prasības noteikšanu par to, ka konkrētiem pētījumu ziņojumiem jāpievieno paziņojums, kurā sīki aprakstītas novirzes,- vēršanos tiesā, ja to pamato apstākļi un ja to ļauj juridiskās/administratīvās procedūras.Apelācijas procedūrasProblēmas vai viedokļu atšķirības starp inspektoriem un pētniecības iestādes vadību parasti risina pētniecības iestādes apskates vai pētījumu pārbaudes laikā. Tomēr ne vienmēr var būt iespējams panākt vienošanos. Jāpastāv procedūrai, ar kuru pētniecības iestāde var iesniegt iebildumus attiecībā uz pētniecības iestādes LLP atbilstības uzraudzības apskates vai pētījumu pārbaudes rezultātiem, un/vai attiecībā uz pasākumiem, ko LLP uzraudzības iestāde iesaka veikt šajā sakarā.B DAĻAPĀRSKATĪTIE NORĀDĪJUMI PAR PĒTNIECĪBAS IESTĀŽU APSKAŠU UN PĒTĪJUMU PĀRBAUDES VEIKŠANUIevadsŠīs pielikuma daļas mērķis ir sniegt norādījumus par pētniecības iestāžu apskašu un pētījumu pārbaužu veikšanu, kas būtu abpusēji pieņemami ESAO dalībvalstīm. Tā pamatā attiecas uz pētniecības iestāžu apskatēm, kas ir darbība, kura aizņem lielu daļu LLP inspektoru laika. Pētniecības iestādes apskates parasti ietver pētījumu pārbaudi vai pārskatīšanu kā apskates daļu, bet pa laikam pētījumu pārbaudes ir jāveic arī, piemēram, pēc pārvaldes iestādes pieprasījuma. Vispārēji norādījumi par pētījumu pārbaužu veikšanu ir šā pielikuma beigās.Pētniecības iestāžu apskates veic, lai noteiktu pakāpi, kādā pētniecības iestādes un pētījumi atbilst LLP principiem, un datu integritāti, lai pārliecinātos, ka iegūto datu kvalitāte ir piemērota, lai valsts pārvaldes iestādes tos varētu novērtēt un pieņemt lēmumu. Pēc tam ziņojumā apraksta pakāpi, kādā pētniecības iestāde atbilst LLP principiem. Pētniecības iestādes apskates veic regulāri, lai izveidotu un uzturētu uzskaiti par pētniecības iestāžu LLP atbilstības pakāpi.Turpmākus paskaidrojumus par daudziem šīs pielikuma daļas punktiem var iegūt ESAO vienprātībā pieņemtajos dokumentos par LLP (piem., par pētījuma vadītāja lomu un pienākumiem).Terminu definīcijasŠajā pielikuma daļā ir piemērojamas terminu definīcijas ESAO principos par labu laboratoriju praksi, kas pieņemti ar Padomes Direktīvas 87/18/EEK 1. pantu, un šīs direktīvas pielikuma A daļā.Pētniecības iestāžu apskatesLLP principu atbilstības apskates var veikt jebkurā pētniecības iestādē, kas sniedz veselības vai vides drošuma datus regulatīviem mērķiem. Inspektoriem var būt vajadzība kontrolēt datus, kas attiecas uz vielas vai preparāta fiziskām, ķīmiskām, toksikoloģiskām vai ekotoksikoloģiskām īpašībām. Dažos gadījumos inspektoriem var būt nepieciešama konkrētu nozaru ekspertu palīdzība.Iestāžu dažādība (gan attiecībā uz izkārtojumu, gan vadības struktūru) un inspektoru pārbaudīto pētījumu veidu dažādība nozīmē to, ka inspektoriem jāliek lietā savas spriešanas spējas, lai novērtētu LLP principu atbilstības pakāpi un apmēru. Tomēr inspektoriem jācenšas vērtēt ar konsekventu pieeju neatkarīgi no tā, vai katras pētniecības iestādes vai pētījuma gadījumā ir sasniegta atbilstoša atbilstības pakāpe attiecībā uz katru LLP principu.Šajās iedaļās ir sniegti norādījumi par dažādiem pētniecības iestādes aspektiem, tajā skaitā personālu un procedūrām, ko inspektori var pārbaudīt. Katrā iedaļā ir mērķa deklarācija, kā arī paskaidrojošs saraksts ar konkrētiem punktiem, kas jāņem vērā pētniecības iestādes apskates laikā. Nav paredzēts, ka šie saraksti būtu visaptveroši, un tie nav par tādiem jāuzskata.Inspektoriem nav jāņem vērā pētījuma zinātniskais izlietojums vai pētījumu rezultātu interpretācija attiecībā uz cilvēku veselības vai vides apdraudējumu. Par šiem aspektiem atbild tās pārvaldes iestādes, kurām datus iesniedz pārvades mērķiem.Pētniecības iestādes apskates un pētījumu pārbaudes nenovēršami traucē iestādes normālam darbam. Tādēļ inspektoriem darbs jāveic rūpīgi plānotā veidā un, cik vien iespējams, ievērojot pētniecības iestādes vadības vēlējumos attiecībā uz iestādes konkrētu nodaļu apmeklējumu laika plānošanu.Inspektoriem pētniecības iestādes apskašu un pētījumu pārbaužu laikā jābūt pieejamai konfidenciālai, komerciāli vērtīgai informācijai. Ir būtiski, ka viņi nodrošina, lai šādu informāciju redzētu tikai pilnvarots personāls. Viņu kompetence šajā sakarā ir noteikta (valsts) LLP atbilstības uzraudzības programmā.Apskates procedūrasPriekšapskateMērķis: iepazīstināt inspektoru ar pārbaudāmo iestādi attiecībā uz vadības struktūru, ēku izkārtojumu un pētījumu diapazonu.Pirms pētniecības iestādes apskates vai pētījumu pārbaudes inspektoriem jāiepazīstas ar apmeklējamo iestādi. Jāpārskata jebkura esošā informācija par iestādi. Tā var būt iepriekšējo pārbaužu ziņojumi, telpu plāns, struktūras shēmas, pētījumu ziņojumi, protokoli un personāla dzīves apraksti (CV). Šādos dokumentos jābūt ziņām par:- iestādes veidu, lielumu un izkārtojumu,- pētījumu diapazonu, ar kādu apskates laikā var saskarties,- iestādes vadības struktūru.Inspektoriem jo īpaši jāatzīmē jebkuras nepilnības iepriekšējās pētniecības iestādes apskatēs. Ja iepriekš pētniecības iestādē nav veikta neviena apskate, tad var veikt priekšapskates apmeklējumu, lai iegūtu būtisko informāciju.Var informēt pētniecības iestādes par inspektoru ierašanās dienu un laiku, apmeklējuma mērķi un laiku, ko plāno pavadīt iestādes telpās. Tas ļautu pētniecības iestādei nodrošināt, ka ir pieejami attiecīgie darbinieki un dokumenti. Ja ir pārbaudāmi konkrēti dokumenti vai uzskaite, tad var būt lietderīgi pirms apmeklējuma tos norādīt pētniecības iestādei, lai tie būtu tūlīt pieejami pētniecības iestādes apskates laikā.Ievada apspriedeMērķis: informēt iestādes vadību un darbiniekus par veicamās pētniecības iestādes apskates vai pētījumu pārbaudes iemeslu un norādīt iestādes telpas, pārbaudei izraudzīto(-os) pētījumu(-us), dokumentus un darbiniekus, kas var būt iesaistīti.Apmeklējuma sākumā ar iestādes vadību jāapspriež pētniecības iestādes apskates vai pētījumu pārbaudes administratīvie un praktiskie jautājumi. Ievada apspriedē inspektoriem:- jāizklāsta apmeklējuma mērķis un joma,- jāapraksta dokumenti, kas būs nepieciešami pētniecības iestādes apskatei, piemēram, pašreizēju un pabeigtu pētījumu saraksti, pētījumu plāni, darba standartprocedūras, pētījumu ziņojumi u. c. Šajā laikā ir jāvienojas par piekļuvi būtiskajiem dokumentiem un, ja vajadzīgs, par to kopēšanu,- jānoskaidro vai jāpieprasa informācija par (organizācijas) vadības struktūru un iestādes personālu,- jāpieprasa informācija par tādu pētījumu veikšanu, uz kuriem neattiecas LLP principi, pētniecības iestādes telpās, kur veic LLP pētījumus,- jāveic sākotnēja noskaidrošana par iestādes daļām, kuras ir ietveramas pētniecības iestādes apskatē,- jāapraksta dokumenti un paraugi, kas būs nepieciešami pētījumu pārbaudei izvēlētajā(-ajos) pašreizējā(-os) vai pabeigtajā(-ajos) pētījumā(-os),- jānorāda, ka pēc apskates beigšanas tiks sasaukta noslēguma apspriede.Pirms pētniecības iestādes apskates sākšanas inspektoram(-iem) ir ieteicams nodibināt kontaktus ar iestādes kvalitātes nodrošināšanas (KN) daļu.Parasti, pārbaudot iestādi, ir lietderīgi, ja inspektorus pavada KN daļas loceklis.Inspektori pēc vēlēšanās var pieprasīt, lai viņiem iekārto atsevišķu telpu dokumentu pārbaudei un citām darbībām.Organizācija un darbiniekiMērķis: noteikt, vai pētniecības iestādē pietiek kvalificētu darbinieku, personāla resursu un atbalsta dienestu, ņemot vērā veikto pētījumu dažādību un skaitu; vai organizatoriskā struktūra ir atbilstoša un vai vadība ir izveidojusi darba plānu attiecībā uz apmācību un personāla medicīnisko uzraudzību, kas atbilst iestādē veiktajiem pētījumiem.Jāpieprasa, lai vadība uzrāda tādus konkrētus dokumentus kā:- stāvu plānus,- iestādes vadības un zinātniskās struktūrshēmas,- pētījumu pārbaudei izvēlētajā(-ajos) pētījumu veidā(-os) iesaistīto darbinieku dzīves aprakstus (CV),- pašreizēju un pabeigtu pētījumu sarakstu(-s) ar informāciju par pētījuma veidu, sākuma/pabeigšanas datumiem, pētījumu sistēmu, mēģinājumu vielas piemērošanas paņēmienu un pētījumu vadītāja vārdu un uzvārdu,- personāla medicīniskās uzraudzības noteikumus,- darbinieku amata aprakstus un apmācības programmas un uzskaiti,- iestādes darba standartprocedūru sarakstu,- konkrētas darba standartprocedūras, kas attiecas uz pētījumiem vai procedūrām, kuras pārbauda vai kontrolē,- ar kontrolējamo pētījumu saistīto pētījumu vadītāju un pasūtītāju sarakstu(-us).Inspektoram jo īpaši jāpārbauda:- pašreizēju un pabeigtu pētījumu saraksti, lai pārliecinātos par pētniecības iestādes veiktā darba līmeni,- pētījumu vadītāja(-u), kvalitātes nodrošināšanas daļas un citu darbinieku personība un kvalifikācijas,- darba standartprocedūra pastāvēšana visās būtiskajās pētījumu jomās.Kvalitātes nodrošināšanas programmaMērķis: noteikt, vai mehānismi, ko izmanto, lai nodrošinātu vadībai, ka pētījumus veic saskaņā ar LLP principiem, ir piemēroti.Jāpieprasa, lai kvalitātes nodrošināšanas (KN) daļas vadītājs demonstrē sistēmas un paņēmienus KN inspicēšanai un pētījumu uzraudzībai, un KN uzraudzības laikā veikto novērojumu uzskaites sistēmu. Inspektoram jāpārbauda:- KN vadītāja un visu KN darbinieku kvalifikācija,- vai KN daļa darbojas neatkarīgi no pētījumos iesaistītajiem darbiniekiem,- kā KN daļa plāno un veic inspicēšanu, kā tā veic pētījumu noteikto kritisko fāžu uzraudzību un kādi līdzekļi ir pieejami KN inspicēšanas un uzraudzības darbībām,- vai pastāv noteikumi par uzraudzību izlases kārtā gadījumos, kad pētījumi ir tik īsi, ka katra pētījuma uzraudzība nav īstenojama,- KN uzraudzības apmērs un intensitāte pētījuma praktiskās fāzes laikā,- KN uzraudzības apmērs un intensitāte pētniecības iestādes ikdienas darbībā,- KN procedūra nobeiguma ziņojuma pārbaudei, lai nodrošinātu, ka tas atbilst izejas datiem,- vai vadība saņem ziņojumus no KN par problēmām, kas var ietekmēt pētījuma kvalitāti vai integritāti,- KN veiktie pasākumi, ja ir atrastas novirzes,- KN loma, ja tāda ir, gadījumā, ja pētījumus vai pētījumu daļu veic citās laboratorijās pēc līguma,- KN loma, ja tāda ir, darba standartprocedūru pārskatīšanā, pārstrādāšanā un precizēšanā.AprīkojumsMērķis: noteikt, vai pētniecības iestādei telpās vai ārpus telpām ir piemērots izmērs, projekts un atrašanās vieta, lai tā atbilstu veikto pētījumu prasībām.Inspektoram jāpārbauda, vai:- projekts rada piemērotu nodalīšanas pakāpi tā, lai, piemēram, viena pētījuma mēģinājumu vielas, dzīvniekus, dzīvnieku barību, patoloģiskos īpatņus u. tml. nevarētu sajaukt ar tādiem, kas ir no cita pētījuma,- pastāv vides kontroles un uzraudzības kārtība un vai tās pienācīgi darbojas būtiskās telpās, piemēram, dzīvnieku un citu bioloģisko mēģinājumu sistēmu telpās, mēģinājumu vielu glabāšanas zonās, laboratoriju telpās,- vispārējā saimniecība ir piemērota dažādajām iekārtām un, ja vajadzīgs, pastāv kaitēkļu apkarošanas procedūras.Bioloģisko mēģinājumu sistēmu apkope, novietnes un aizsargbarjerasMērķis: noteikt, vai pētniecības iestādē, ja tā ir iesaistīta pētījumos, kuros izmanto dzīvniekus vai citas bioloģiskās mēģinājumu sistēmas, ir papildaprīkojums un nosacījumi to aprūpei, novietnēm un aizsargbarjerām, kas ir piemērotas, lai novērstu stresu un citas problēmas, kas var ietekmēt mēģinājumu sistēmas un līdz ar to datu kvalitāti.Pētniecības iestāde var veikt pētījumus, kuros vajadzīgas dažādas dzīvnieku vai augu sugas vai arī mikrobiālas vai citas šūnu vai šūnām līdzīgas sistēmas. Izmantoto mēģinājumu sistēmu veids nosaka aspektus attiecībā uz aprūpi, novietnēm vai aizsargbarjerām, kuriem inspektors veiks uzraudzību. Liekot lietā savas spriešanas spējas, inspektors atbilstīgi mēģinājumu sistēmām pārbauda, vai:- ir aprīkojums, kas ir piemērots izmantotajām mēģinājumu sistēmām un pētījumu vajadzībām,- ir noteikumi par dzīvnieku un augu turēšanu karantīnā, ievedot iestādē, un vai šie noteikumi darbojas apmierinoši,- ir noteikumi par dzīvnieku (vai vajadzības gadījumā citu mēģinājumu sistēmas elementu) izolēšanu, ja ir zināms vai ir iespējams, ka tie ir slimi vai slimību pārnēsātāji,- pastāv piemērota veselības, uzvedības vai citu aspektu, atkarībā no mēģinājumu sistēmas, uzraudzība un uzskaite,- katrai mēģinājumu sistēmai vajadzīgo vides apstākļu uzturēšanas aprīkojums ir atbilstošs, labi uzturēts un efektīvs,- dzīvnieku būrus, barības galdus, ūdenstvertnes un citas tvertnes, kā arī papildierīces tur pietiekamā tīrībā,- vides apstākļu un papildsistēmu pārbaudīšanas analīzes izdara tā, kā paredzēts,- pastāv aprīkojums dzīvnieku atkritumu un mēģinājumu sistēmu atkritumu iznīcināšanai un apglabāšanai, un to izmanto tā, lai līdz minimumam samazinātu parazītu invāziju, smakas, saslimšanas draudus un vides piesārņojumu,- dzīvnieku barībai vai līdzvērtīgām vielām visām mēģinājumu sistēmām ir paredzētas glabāšanas zonas; vai šīs telpas neizmanto tādu citu vielu glabāšanai kā mēģinājumu vielas, kaitēkļu apkarošanas ķīmiskās vielas vai dezinficējošie līdzekļi un vai tās ir atsevišķi no telpām, kurās tur dzīvniekus vai citas bioloģiskās mēģinājumu sistēmas,- uzglabātā barība un pakaiši ir aizsargāti pret bojāšanos nelabvēlīgos vides apstākļos, invāziju vai piesārņojumu.Iekārtas, materiāli, reaktīvi un paraugiMērķis: noteikt, vai pētniecības iestāde ir piemēroti izvietota, vai darbības iekārtas ir pietiekamā daudzumā un ar pietiekamu jaudu, lai atbilstu iestādē veicamo pētījumu prasībām, un vai vielas, reaktīvus un paraugus pienācīgi marķē, izmanto un uzglabā.Inspektoram jāpārbauda, vai:- iekārta ir tīra un labā darba kārtībā,- ir veikta uzskaite par mēraparatūras un mēriekārtu (tajā skaitā datorizētu sistēmu) darbību, uzturēšanu, pārbaudi, kalibrēšanu un izvērtējumu,- vielas un ķīmiskie reaktīvi ir pienācīgi marķēti un uzglabāti atbilstošā temperatūrā un vai derīguma termiņš nav ignorēts. Reaktīvu marķējumos jānorāda to izcelsme, nosaukums un koncentrācija un/vai citi atbilstoši dati,- paraugi ir viegli identificējami pēc mēģinājumu sistēmas, pētījuma, īpašībām un ievākšanas dienas,- izmantotās iekārtas un vielas būtiski nemaina mēģinājumu sistēmas.Mēģinājumu sistēmasMērķis: noteikt, vai pastāv piemērotas procedūras attiecībā uz apiešanos ar iestādē veiktajiem pētījumiem vajadzīgajām dažādajām mēģinājumu sistēmām, piemēram, ķīmiskām un fizikālām sistēmām, šūnu un mikrobu sistēmām, augiem un dzīvniekiem, un to kontroli.Fizikālās un ķīmiskās sistēmasInspektoram jāpārbauda, vai:- ja pieprasīts pētījumu plānos, tikusi noteikta pētījuma stabilitāte un standartvielas un vai izmantotas pētījumu plānos norādītās standartvielas,- automatizētās sistēmās datus, kas sniegti kā diagrammas, pierakstu līknes vai datoru izdrukas, dokumentē kā izejas datus un arhivē.Bioloģiskās mēģinājumu sistēmasŅemot vērā iepriekšminētos būtiskos aspektus attiecībā uz bioloģisko mēģinājumu sistēmu aprūpi, novietni vai aizsargbarjerām, inspektoram jāpārbauda, vai:- mēģinājumu sistēmas ir tādas, kā norādīts pētījumu plānos,- mēģinājumu sistēmas ir pienācīgi un, ja tas ir vajadzīgi un piemēroti, atsevišķi identificētas visā pētījumā un vai pastāv uzskaite par mēģinājumu sistēmu saņemšanu un tajā dokumentē saņemto, izmantoto, aizstāto vai izmesto mēģinājumu sistēmu skaitu,- mēģinājumu sistēmu novietnes vai tvertnes ir pienācīgi identificētas ar visu vajadzīgo informāciju,- atbilstoši nodala pētījumus, kurus veic tām pašām dzīvnieku sugām (vai tām pašām bioloģiskajām mēģinājumu sistēmām), bet ar citām vielām,- atbilstoši nodala dzīvnieku sugas (un citas bioloģiskās mēģinājumu sistēmas) vai nu telpā, vai laikā,- bioloģisko mēģinājumu sistēmu vide ir tāda, kā norādīts pētījumu plānā vai darba standartprocedūrās attiecībā uz tādiem aspektiem kā temperatūra vai gaismas-tumsas cikli,- saņemšanas, apiešanās, novietnes vai aizsargbarjeru, aprūpes un vides novērtējuma uzskaite ir piemērota mēģinājumu sistēmām,- tiek glabāta rakstveida uzskaite par dzīvnieku un augu mēģinājumu sistēmu pārbaudīšanu, karantīnu, saslimšanas biežumu, mirstību, uzvedību, diagnostiku un ārstēšanu vai citiem līdzīgiem aspektiem, kas attiecas uz katru bioloģisko mēģinājumu sistēmu,- ir paredzēta mēģinājumu sistēmu atbilstoša iznīcināšana pētījumu beigās.Mēģinājumu vielas un standartvielasMērķis: noteikt, vai pētniecības iestādē ir procedūras, kas paredzētas, lai: i) mēģinājumu vielu un standartvielu nosaukums, iedarbīgums, daudzums un sastāvs būtu saskaņā ar to specifikāciju un ii) pienācīgi saņemtu un uzglabātu mēģinājumu vielas un standartvielas.Inspektoram jāpārbauda, vai:- pastāv rakstiska uzskaite par saņemšanu (ietverot atbildīgās personas identifikāciju) un par izrīkošanos ar mēģinājumu vielām un standartvielām, raudžu ņemšanu, izmantošanu un uzglabāšanu,- mēģinājumu vielu un standartvielu tvertnes ir pienācīgi marķētas,- uzglabāšanas apstākļi ir piemēroti, lai saglabātu mēģinājumu vielu un standartvielu koncentrāciju, tīrību un stabilitāti,- pastāv rakstiska uzskaite par nosaukuma, tīrības, sastāva, stabilitātes noteikšanu un attiecīgā gadījumā mēģinājumu vielu un standartvielu piesārņošanas novēršanu,- pastāv procedūras, ar kurām nosaka homogenitāti un stabilitāti maisījumiem, kas satur mēģinājumu vielas un attiecīgi standartvielas,- tvertnes, kurās tur mēģinājumu vielu un standartvielu maisījumus (vai atšķaidījumus), ir marķētas un vai attiecīgā gadījumā tiek glabāta uzskaite par to satura homogenitāti un stabilitāti,- ja pētījuma ilgums pārsniedz četras nedēļas, analītiskiem mērķiem ir ņemtas raudzes no katras mēģinājumu vielu un standartvielu partijas un vai tie ir saglabāti atbilstošu laiku,- vielu sajaukšanas procedūras ir tādas, lai novērstu identifikācijas vai nevēlamas savstarpējas sajaukšanās kļūdas.Darba standartprocedūrasMērķis: noteikt, vai pētniecības iestādē ir rakstveida darba standartprocedūras attiecībā uz visiem tās darbības būtiskajiem aspektiem, ņemot vērā, ka viens no svarīgākajiem vadības paņēmieniem attiecībā uz iestādes darbības kontrolēšanu ir rakstisku darba standartprocedūru izmantošana. Tās ir tieši saistītas ar pētniecības iestādē veikto pētījumu ikdienas faktoriem.Inspektoram jāpārbauda, vai:- katrā pētniecības iestādes telpā ir tūlīt pieejamas attiecīgas, autorizētas darba standartprocedūru kopijas,- pastāv procedūras attiecībā uz darba standartprocedūru pārstrādāšanu un precizēšanu,- jebkuri darba standartprocedūru grozījumi vai izmaiņas ir pilnvarotas un datētas,- tiek uzturēti darba standartprocedūru hronoloģiski dokumenti,- darba standartprocedūras ir pieejamas šādām darbībām, bet ne tikai:i) mēģinājumu vielu un standartvielu saņemšana, nosaukuma, tīrības, sastāva un stabilitātes noteikšana, marķēšana, izrīkošanās ar tām; raudžu ņemšana, izmantošana un uzglabāšana;ii) mērierīču, datorizētu sistēmu un vides kontroles aprīkojuma izmantošana, uzturēšana, tīrīšana, kalibrēšana un izvērtēšana;iii) reaktīvu gatavošana un dozu formulēšana;iv) uzskaites un ziņojumu glabāšana, ziņošana, uzglabāšana un izguve;v) mēģinājumu sistēmu telpu sagatavošana un vides kontrole;vi) mēģinājumu sistēmu saņemšana, nosūtīšana, novietošana, raksturošana, identifikācija un apkope;vii) izrīkošanās ar mēģinājumu sistēmām pirms pētījuma, tā laikā un to noslēdzot;viii) mēģinājumu sistēmu iznīcināšana;ix) kaitēkļu apkarošanas un tīrīšanas līdzekļu izmantošana;x) kvalitātes nodrošināšanas programmas darbība.Pētījuma veikšanaMērķis: pārbaudīt, vai pastāv rakstiski pētījumu plāni un vai plāni un pētījumu veikšana ir saskaņā ar LLP principiem.Inspektoram jāpārbauda, vai:- pētījumu vadītājs ir parakstījis pētījumu plānu,- pētījumu vadītājs ir parakstījis un datējis visus grozījumus pētījumu plānā,- (attiecīgā gadījumā) ir fiksēts datums, kad pētījumu plāns ir saskaņots ar pasūtītāju,- mērījumi, novērojumi un pārbaudes ir saskaņā ar pētījumu plānu un attiecīgajām darba standartprocedūrām,- šo mērījumu, novērojumu un pārbaužu rezultāti ir uzskaitīti tieši, uzreiz, precīzi un salasāmi un ir parakstīti (vai parafēti) un datēti,- jebkuras izmaiņas izejas datos, tajā skaitā datos, ko uzglabā datoros, neizmaina iepriekšējos ierakstus, tās ietver izmaiņu pamatojumu un identificē par izmaiņām atbildīgo personu un datumu, kad tās ir veiktas,- ar datoru sagatavoti vai tajā uzglabāti dati ir identificēti un vai procedūras, lai aizsargātu tos pret neatļautu grozīšanu vai zudumu, ir piemērotas,- pētījumā izmantotās datorizētās sistēmas ir izturīgas, precīzas un ir izvērtētas,- visi izejas datos uzskaitītie neparedzētie notikumi ir pārbaudīti un novērtēti,- pētījuma ziņojumos (pagaidu vai nobeiguma) sniegtie rezultāti ir konsekventi un pilnīgi un vai tie pareizi atspoguļo izejas datus.Ziņošana par pētījumu rezultātiemMērķis: noteikt, vai nobeiguma ziņojumi ir sagatavoti saskaņā ar LLP principiem.Pārbaudot nobeiguma ziņojumu, inspektoram jāpārbauda, vai:- pētījumu vadītājs to ir parakstījis un datējis, norādot atbildības uzņemšanos par pētījumu derīgumu un apstiprinot, ka pētījums ir veikts saskaņā ar LLP principiem,- citi galvenie zinātnieki to ir parakstījuši un datējuši, ja ir ietverti ziņojumi no citām nozarēm,- ziņojumā ir ietverts kvalitātes nodrošināšanas ziņojums un vai tas ir parakstīts un datēts,- visus grozījumus ir izdarījuši atbildīgie darbinieki,- tajā ir uzskaitītas visu raudžu, paraugu un izejas datu atrašanās vietas arhīvā.Uzskaites uzglabāšana un saglabāšanaMērķis: noteikt, vai iestāde ir izveidojusi attiecīgu uzskaiti un ziņojumus un vai ir attiecīgi paredzēta uzskaites un materiālu droša uzglabāšana un saglabāšana.Inspektoram jāpārbauda:- vai kāda persona ir uzrādīta kā atbildīga par arhīvu,- arhivēšanas aprīkojums attiecībā uz pētījumu plānu, izejas datu (ietverot pārtraukto LLP pētījumu izejas datus), nobeiguma ziņojumu, raudžu un paraugu un personāla izglītības un apmācības uzskaites uzglabāšanu,- arhivēto materiālu izguves procedūras,- procedūras, ar kurām piekļuve arhīviem ir tikai pilnvarotiem darbiniekiem, un vai glabā uzskaiti par darbiniekiem, kuriem ir piekļuve izejas datiem, priekšmetstikliņiem u. c.,- vai uztur uzskaiti par materiāliem, kas izņemti no arhīviem un nogādāti atpakaļ,- vai uzskaiti un materiālus saglabā vajadzīgo vai pienācīgo laikposmu un vai tie ir aizsargāti pret zudumu vai ugunsgrēka bojājumiem, nelabvēlīgiem vides apstākļiem utt.Pētījumu pārbaudesPētniecības iestādes apskate parasti ietver cita starpā pētījumu pārbaudes, kurās pārskata notiekošus vai pabeigtus pētījumus. Arī pārvaldes iestādes bieži pieprasa īpašas pētījumu pārbaudes, un tos var veikt neatkarīgi no pētniecības iestādes apskates. Kontrolējamo pētījumu veidu dažādības dēļ ir piemēroti tikai vispārīgi norādījumi, un inspektoriem un citiem, kas piedalās pētījumu pārbaudēs, vienmēr būs jāliek lietā spriešanas spējas attiecībā uz pārbaužu veidu un apmēru. Mērķim jābūt pētījuma rekonstruēšanai, salīdzinot nobeiguma ziņojumu ar pētījumu plānu, attiecīgajām darba standartprocedūrām, izejas datiem un citiem arhivētiem materiāliem.Dažos gadījumos inspektoriem var būt vajadzīga citu ekspertu palīdzība, lai veiktu efektīvu pētījuma pārbaudi, piemēram, ja ir jāpārbauda audu daļas ar mikroskopu.Veicot pētījuma pārbaudi, inspektoram:- jāuzzina izvēlētu darbinieku, kas ir iesaistīti pētījumā(-os), piemēram, vadītāja un galveno zinātnieku vārdi, uzvārdi, amata apraksti un apmācības un pieredzes apkopojums,- jāpārbauda, vai pietiekams darbinieku skaits ir apmācīts būtiskajās veiktā(-o) pētījuma(-u) jomās,- jāidentificē pētījumā izmantotās iekārtas vai īpašā aprīkojuma atsevišķi elementi un jāpārbauda aprīkojuma kalibrēšanas, apkopes un ekspluatācijas uzskaite,- jāpārskata uzskaite attiecībā uz mēģinājumu vielu stabilitāti, mēģinājumu vielu un formulējumu analīzēm, barības analīzi u. c.,- ja iespējams, tad izvaicājot jāmēģina noteikt darba pienākumus izvēlētām personām, kas piedalās pētījumā, lai pārliecinātos, vai šīm personām laiks bijis pietiekami, lai paveiktu pētījumu plānā vai ziņojumā norādītos uzdevumus,- jāsaņem visu dokumentu kopijas, kas attiecas uz pētījuma kontroles procedūrām, vai tādu dokumentu, kas ir pētījuma būtiskas sastāvdaļas, tajā skaitā:i) pētījuma plāna;ii) pētījuma veikšanas laikā izmantoto darba standartprocedūru;iii) reģistrācijas žurnālu, laboratorijas piezīmju žurnālu, lietu, darbu grafiku, datorā uzglabātu datu izdrukas u. c.; aprēķinu pārbaudes vajadzības gadījumā;iv) nobeiguma ziņojuma kopiju.Pētījumos, kuros izmanto dzīvniekus (t. i., grauzējus un citus zīdītājus), inspektoriem jāpārbauda konkrēts atsevišķu dzīvnieku procentuālais daudzums no to ierašanās pētniecības iestādē līdz preparēšanai. Īpaša uzmanība jāpievērš uzskaitei attiecībā uz:- dzīvnieku ķermeņa svaru, pārtikas/ūdens devu, devas formulējumu un došanas veidu u. c.,- klīniskajiem novērojumiem un sekcijas rezultātiem,- klīnisko ķīmiju,- patoloģiju.Apskates vai pētījumu pārbaudes pabeigšanaKad pētniecības iestādes apskate vai pētījuma pārbaude ir pabeigta, inspektoram jābūt gatavam noslēguma apspriedē apspriest iegūtos rezultātus ar pētniecības iestādes pārstāvjiem un jāsagatavo rakstisks ziņojums, t. i., apskates ziņojums.Jebkuras lielas pētniecības iestādes apskate var atklāt vairākas nelielas novirzes no LLP principiem, bet parasti tās nebūs pietiekami nopietnas, lai ietekmētu šajā pētniecības iestādē veikto pētījumu derīgumu. Šādos gadījumos inspektors var pamatoti ziņot, ka iestāde darbojas saskaņā ar LLP principiem atbilstoši (valsts) LLP uzraudzības iestādes noteiktajiem kritērijiem. Tomēr jāiesniedz pētniecības iestādei sīki izstrādāta informācija par neatbilstību vai defektiem un jāiegūst augstākās vadības apliecinājums, ka tiks veikti pasākumi, lai to izlabotu.Inspektoram var būt vajadzīgs pēc kāda laikposma atkārtoti apmeklēt iestādi, lai pārbaudītu, vai ir veikti vajadzīgie pasākumi.Ja pētniecības iestādei apskates vai pētījumu pārbaudes laikā konstatē tādu nopietnu novirzi no LLP principiem, kas saskaņā ar inspektora atzinumu var ietekmēt šā vai citu iestādē veiktu pētījumu derīgumu, tad inspektoram jāziņo (valsts) LLP uzraudzības iestādei. Minētās iestādes un/vai attiecīgā gadījumā pārvaldes iestādes veiktie pasākumi būs atkarīgi no neatbilstības veida un apmēra un LLP atbilstības programmas tiesību normām un/vai administratīvajiem aktiem.Ja pētījumu pārbaude ir veikta pēc pārvaldes iestādes pieprasījuma, tad jāsagatavo pilns ziņojums par rezultātiem un tas jānosūta caur attiecīgo (valsts) LLP uzraudzības iestādi.[1] OV L 145, 11.6.1988., 35. lpp.[2] OV L 11, 13.1.1990., 37. lpp.[3] OV L 15, 17.1.1987., 29. lpp.


title: Padomes Direktīva 2006/69/EK ( 2006. gada 24. jūlijs ), ar ko Direktīvu 77/388/EEK groza attiecībā uz dažiem pasākumiem, lai vienkāršotu pievienotās vērtības nodokļa iekasēšanas procedūru un palīdzētu novērst nodokļu nemaksāšanu un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, un ar ko atceļ dažus lēmumus par atkāpēm

text:
               12.8.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 221/9

      PADOMES DIREKTĪVA 2006/69/EK
   (2006. gada 24. jūlijs),
   ar ko Direktīvu 77/388/EEK groza attiecībā uz dažiem pasākumiem, lai vienkāršotu pievienotās vērtības nodokļa iekasēšanas procedūru un palīdzētu novērst nodokļu nemaksāšanu un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, un ar ko atceļ dažus lēmumus par atkāpēm
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 93. pantu,
   ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu (1),
   ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (2),
   tā kā:

               (1)

               Lai novērstu nodokļu nemaksāšanu un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un lai vienkāršotu pievienotās vērtības nodokļa iekasēšanas procedūru, saskaņā ar 27. panta 1. punktu Padomes Sestajā direktīvā 77/388/EEK (1977. gada 17. maijs) par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (3), dažām dalībvalstīm Padome ar dažādiem nosacījumiem ir piešķīrusi noteiktas atkāpes, kas attiecas uz līdzīgām problēmām. Minēto problēmu risinājumi būtu jādara pieejami visām dalībvalstīm, tos iekļaujot minētajā direktīvā. Šiem pasākumiem vajadzētu būt samērīgiem, un tiem būtu jāattiecas vienīgi uz attiecīgās problēmas risināšanu. Ņemot vērā to, ka dalībvalstu vajadzības ir dažādas, iekļaušanai būtu jāparedz vienīgi tas, ka iespēja pieņemt attiecīgos noteikumus, līdzko rodas tāda vajadzība, tiek attiecināta uz visām dalībvalstīm.

               (2)

               Dalībvalstīm būtu jāspēj veikt darbības, nodrošinot, ka Direktīvā 77/388/EEK paredzētos pasākumus attiecībā uz nodokļu maksātāju un uz uzņēmumu nodošanu, tiem nepārtraucot darboties, neizmanto, lai izvairītos no nodokļu maksāšanas un nemaksātu nodokļus.

               (3)

               Īpaši noteiktos ierobežotos apstākļos dalībvalstīm vajadzētu būt iespējai iejaukties attiecībā uz jautājumiem, kas saistīti ar piegāžu un iegāžu vērtību, lai novērstu nodokļu zudumus, ko rada saistītu personu izmantošana, lai saņemtu nodokļu atvieglojumus.

               (4)

               Attiecībā uz darījumiem, kas saistīti ar klienta piegādāta ieguldījumu zelta apstrādi, dalībvalstīm vajadzētu būt iespējai summā, kurai uzliek nodokli, iekļaut šā ieguldījumu zelta vērtību, ja apstrādes iznākumā zelts zaudē ieguldījumu zelta statusu.

               (5)

               Būtu jāuzsver, ka dažus pakalpojumus, kam piemīt ražošanas līdzekļu iezīmes, var iekļaut shēmā, kas aktīva izmantošanas laikā, ņemot vērā tā faktisko lietojumu, ļauj pielāgot atskaitījumus par ražošanas līdzekļiem.

               (6)

               Konkrētos gadījumos dalībvalstīm būtu jāspēj noteikt, ka par pievienotās vērtības nodokļa nomaksu un uzskaiti atbild piegāžu saņēmējs. Tam būtu jāpalīdz dalībvalstīm vienkāršot noteikumus, kā arī novērst nodokļu nemaksāšanu un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas noteiktās nozarēs un attiecībā uz dažiem darījumu veidiem.

               (7)

               Tādēļ būtu attiecīgi jāgroza Direktīva 77/388/EEK.

               (8)

               Tādējādi dalībvalstīm vairs nevajadzētu būt iespējai izmantot īpašas atkāpes, kuras tām piešķirtas ar dažiem Padomes lēmumiem, kas pieņemti saskaņā ar Direktīvas 77/388/EEK 27. panta 1. punktu, un uz kurām attiecas šī direktīva. Attiecīgie lēmumi tādēļ būtu viennozīmīgi jāatceļ. Šī direktīva nedrīkstētu iespaidot pasākumus, ko dalībvalstis piemēro saskaņā ar Direktīvas 77/388/EEK 27. panta 5. punktu; tāpat tā nedrīkstētu ietekmēt atkāpes, kas piešķirtas saskaņā ar minētās direktīvas 27. panta 1. punktu un kas nav atceltas ar šo direktīvu.

               (9)

               Dažu šīs direktīvas noteikumu piemērošanai vajadzētu būt izvēles jautājumam, un tiem būtu jādod dalībvalstīm zināma rīcības brīvība. Attiecīgos gadījumos pārskatāmības iemeslu dēļ būtu jāparedz, ka dalībvalstīm – izmantojot Pievienotās vērtības nodokļa padomdevēju komiteju, kas izveidota saskaņā ar Direktīvas 77/388/EEK 29. pantu – būtu jāinformē pārējās dalībvalstis par jebkādiem attiecīgās valsts tiesību aktiem, kas pieņemti saskaņā ar minētajiem noteikumiem. Šāda informācija nebūtu vajadzīga par attiecīgo valstu pasākumiem, ko veic saskaņā ar lēmumu, kurš atcelts ar šo direktīvu vai kurš zaudē spēku šīs direktīvas spēkā stāšanās dienā, bet kuru dalībvalsts turpina piemērot saskaņā ar šīs direktīvas noteikumiem,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Ar šo Direktīvu 77/388/EEK groza šādi:

               1)

               direktīvas 4. panta 4. punktam pievieno šādu daļu:
               “Dalībvalsts, kas izmanto otrajā daļā paredzēto iespēju, var ieviest jebkurus vajadzīgos pasākumus, lai novērstu nodokļu nemaksāšanu vai izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, izmantojot šo noteikumu.”;

               2)

               direktīvas 5. panta 8. punkta otro teikumu aizstāj ar šādu tekstu:
               “Ja saņēmējs nav pilnībā atbildīgs par nodokli, dalībvalstis attiecīgos gadījumos var veikt vajadzīgos pasākumus, lai novērstu konkurences traucējumus. Tāpat tās var ieviest jebkādus pasākumus, kas vajadzīgi, lai novērstu nodokļu nemaksāšanu vai izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, izmantojot šo noteikumu.”;

               3)

               direktīvas 11. panta A daļu groza šādi:

                           a)

                           svītro 1. punkta d) apakšpunkta otro daļu;

                           b)

                           pievieno šādus punktus:
                           “5.   Dalībvalstīm ir iespēja summā, kurai uzliek nodokli, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem iekļaut vērtību atbrīvotam ieguldījumu zeltam 26.b panta nozīmē, kuru piegādājis klients, lai to izmantotu par pamatu apstrādei, un kurš zaudē savu no PVN atbrīvotā ieguldījumu zelta statusu, kad tiek piegādātas preces un sniegti pakalpojumi. Izmantojamā vērtība ir ieguldījumu zelta atvērtā tirgus vērtība laikā, kad piegādā šīs preces un sniedz šos pakalpojumus.
                           6.   Lai novērstu nodokļu nemaksāšanu vai izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, dalībvalstis var veikt pasākumus, lai nodrošinātu, ka attiecībā uz preču piegādi un pakalpojumu sniegšanu summa, kurai uzliek nodokli, ir atvērtā tirgus vērtība. Šo iespēju piemēro vienīgi attiecībā uz tādām preču piegādēm un pakalpojumu sniegšanu, kas saistīta ar attiecīgās dalībvalsts definētām ģimenes vai citām ciešām personiskām saitēm, vadības, īpašuma, dalības, finanšu vai juridiskām saitēm. Šādā nolūkā juridiskas saites var ietvert attiecības starp darba devēju un darba ņēmēju vai darba ņēmēja ģimeni, vai jebkuru citu cieši saistītu personu.
                           Šā punkta pirmajā daļā minēto iespēju piemēro vienīgi šādos apstākļos:

                                       a)

                                       ja atlīdzība ir mazāka par atvērta tirgus vērtību un ja saņēmējam nav tiesību uz pilnīgu 17. pantā paredzēto atskaitījumu;

                                       b)

                                       ja atlīdzība ir mazāka par atvērta tirgus vērtību un ja piegādātājam vai pakalpojumu sniedzējam nav tiesību uz pilnīgu 17. pantā paredzēto atskaitījumu, un ja uz piegādi attiecas atbrīvojums atbilstīgi 13. pantam vai 28. panta 3. punkta b) apakšpunktam;

                                       c)

                                       ja atlīdzība ir lielāka par atvērta tirgus vērtību un ja piegādātājam vai pakalpojumu sniedzējam nav tiesību uz pilnīgu 17. pantā paredzēto atskaitījumu.

                                 Dalībvalstis var ierobežot piegādātāju vai pakalpojumu sniedzēju, vai saņēmēju kategorijas, uz ko attiecas šā panta pirmajā un otrajā daļā paredzētie pasākumi.
                           Par jebkuru jaunu attiecīgās valsts pasākumu, kas ieviests saskaņā ar šo punktu, dalībvalstis informē komiteju, kas izveidota saskaņā ar 29. pantu.
                           7.   Šajā direktīvā “atvērta tirgus vērtība” ir pilna summa, kas dalībvalstī, kurā preču piegādei vai pakalpojumu sniegšanai uzliek nodokli, nolūkā šajā laikā saņemt attiecīgās preces vai pakalpojumus klientam tajā pašā tirdzniecības stadijā, kurā notiek preču piegāde vai pakalpojumu sniegšana, godīgas konkurences apstākļos būtu jāmaksā piegādātājam, kurš nesniedz priekšrocības.
                           Ja nevar konstatēt salīdzināmu preču piegādi vai pakalpojumu sniegšanu, attiecībā uz precēm “atvērta tirgus vērtība” ir summa, kas nav zemāka par preču vai līdzīgu preču pirkuma vērtību vai – ja nav pirkuma vērtības – to pašizmaksu, kas noteikta piegādes laikā; attiecībā uz pakalpojumiem tā nav zemāka par nodokļu maksātāja pilnām izmaksām saistībā ar pakalpojuma sniegšanu.”;

               4)

               direktīvas 17. panta 4. punktu versijā, kas izklāstīta 28.f panta 1. punktā, groza šādi:

                           a)

                           otrās daļas a) punktā vārdkopu “21. panta 1. punkta a) un c) apakšpunkts” aizstāj ar vārdkopu “21. panta 1. punkta a), c) vai f) apakšpunktu vai 21. panta 2. punkta c) apakšpunktu”;

                           b)

                           otrās daļas b) punktā vārdkopu “21. panta 1. punkta a) apakšpunktu” aizstāj ar vārdkopu “21. panta 1. punkta a) vai f) apakšpunktu vai 21. panta 2. punkta c) apakšpunktu”;

               5)

               direktīvas 18. panta 1. punkta d) apakšpunktā versijā, kas izklāstīta 28.f panta 2. punktā, vārdkopu “21. panta 1. punktu” aizstāj ar vārdkopu “21. panta 1. punktu vai 21. panta 2. punkta c) apakšpunktu”;

               6)

               direktīvas 20. panta 4. punktam pievieno šādu daļu:
               “Dalībvalstis 2. un 3. punktu var piemērot arī pakalpojumiem, kuru iezīmes ir līdzīgas iezīmēm, kas parasti raksturīgas ražošanas līdzekļiem.”;

               7)

               direktīvas 21. panta 2. punktam versijā, kas izklāstīta 28.g pantā, pievieno šādu apakšpunktu:

                           “c)

                           ja veic turpmāk norādītās piegādes, dalībvalstis var noteikt, ka persona, kam jāmaksā nodoklis, ir nodokļu maksātājs, kuram veiktas šādas piegādes:

                                       i)

                                       celtniecības darbi, tostarp remonta, tīrīšanas, uzturēšanas, pārveides un nojaukšanas pakalpojumi saistībā ar nekustamu īpašumu, kā arī konkrētu būvdarbu nodošana, ko saskaņā ar 5. panta 5. punktu uzskata par preču piegādi;

                                       ii)

                                       personāla nodrošināšana i) punktā minētajām darbībām;

                                       iii)

                                       nekustama īpašuma piegāde, kā minēts 13. panta B daļas g) un h) punktā, ja piegādātājs ir izvēlējies nodokļa uzlikšanu piegādei atbilstīgi minētā panta C daļas b) punktam;

                                       iv)

                                       lietotu materiālu, tādā pašā stāvoklī atkārtoti neizmantojamu materiālu, lūžņu, rūpniecisku un nerūpniecisku atkritumu, reģenerējamu atkritumu, daļēji pārstrādātu atkritumu piegāde un dažu preču piegāde un dažu pakalpojumu sniegšana, kā norādīts M pielikumā;

                                       v)

                                       tādu preču piegāde, kuras viens nodokļu maksātājs sniedzis citam kā nodrošinājumu – realizējot šo nodrošinājumu;

                                       vi)

                                       preču piegāde pēc īpašumtiesību rezervācijas cesijas tādam tiesību pārņēmējam, kas izmanto šīs tiesības;

                                       vii)

                                       tāda nekustama īpašuma nodošana, kas pārdots tiesas noteiktā izsolē.

                                 Šā apakšpunkta nolūkā dalībvalstis var noteikt, ka nodokļu maksātāju, kurš veic arī darbības vai darījumus, ko neuzskata par tādu preču piegādi vai pakalpojumu sniegšanu, kam uzliek nodokli saskaņā ar 2. pantu, uzskata par nodokļu maksātāju attiecībā uz tādu preču un pakalpojumu saņemšanu, ko viņš saņem, kā minēts šā apakšpunkta pirmajā daļā. Publisko tiesību struktūru, kas nav nodokļu maksātājs, var uzskatīt par nodokļu maksātāju attiecībā uz piegādēm un pakalpojumiem, kas saņemti, kā minēts v), vi) un vii) punktā.
                           Šā apakšpunkta nolūkā dalībvalstis var norādīt, uz kādām precēm un pakalpojumiem tas attiecas, kā arī to, uz kādu kategoriju piegādātājiem un saņēmējiem šos pasākumus var attiecināt. Tāpat dalībvalstis šā noteikuma piemērošanu var ierobežot, attiecinot to vienīgi uz dažām preču piegādēm vai pakalpojumu sniegšanu, kā uzskaitīts M pielikumā.
                           Par jebkuru jaunu attiecīgās valsts pasākumu, kas ieviests saskaņā ar šo apakšpunktu, dalībvalstis informē komiteju, kas izveidota saskaņā ar 29. pantu.”;

               8)

               pievieno M pielikumu, kas ietverts šīs direktīvas I pielikumā.

         2. pants
   Šīs direktīvas II pielikumā uzskaitītos lēmumus atceļ no 2008. gada 1. janvāra.
   3. pants
   Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai līdz izpildītu šīs direktīvas prasības.
   Vēlākais, no 2008. gada 1. janvāra dalībvalstis piemēro noteikumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu 1. panta 3. punkta prasības attiecībā uz Direktīvas 77/388/EEK 11. panta A daļas jauno 7. punktu un 1. panta 4. punkta prasības attiecībā uz atsaucēm uz Direktīvas 77/388/EEK 21. panta 1. punkta f) apakšpunktu, kuras iekļautas minētās direktīvas 17. panta 4. punkta a) un b) apakšpunktā versijā, kas izklāstīta tās 28.f panta 1. punktā.
   Kad dalībvalstis pieņem noteikumus saskaņā ar šo direktīvu, dalībvalstis tūlīt paziņo Komisijai šo noteikumu tekstu, kuros ir atsauce uz šo direktīvu, vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarīt šādas atsauces.
   4. pants
   Šī direktīva stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   5. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2006. gada 24. jūlijā

            Padomes vārdā —

            priekšsēdētājs

         K. RAJAMÄKI

      (1)  2006. gada 6. jūlija atzinums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).

      (2)  OV C 65, 17.3.2006., 103. lpp.

      (3)  OV L 145, 13.6.1977., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2006/18/EK (OV L 51, 22.2.2006., 12. lpp.).

      I PIELIKUMS

            “M PIELIKUMS
            Direktīvas 21. panta 2. punkta c) apakšpunkta iv) punktā minētais preču un pakalpojumu saraksts

                        a)

                        melno un krāsaino metālu atkritumu, lūžņu un lietotu materiālu, tostarp melno un krāsaino metālu un to sakausējumu apstrādē, ražošanā vai kausēšanā iegūtu pusfabrikātu piegāde;

                        b)

                        pusapstrādātu melno un krāsaino metālu ražojumu piegāde un dažu ar tiem saistītu apstrādes pakalpojumu sniegšana;

                        c)

                        tādu atlikumu un citu otrreiz pārstrādājamu materiālu, kas sastāv no melniem un krāsainiem metāliem, to sakausējumiem, izdedžiem, pelniem, katlakmens, un rūpniecisku atlikumu, kas satur metālus vai to sakausējumus, piegāde, kā arī šo ražojumu atlases, griešanas, dalīšanas un presēšanas pakalpojumu sniegšana;

                        d)

                        melno un krāsaino metālu atkritumu piegāde un dažu ar tiem saistītu apstrādes pakalpojumu sniegšana, kā arī atgriezumu, lūžņu, atkritumu un lietotu un otrreiz pārstrādājamu materiālu, kas sastāv no lauskām, stikla, papīra, kartona, lupatām, kauliem, ādas, mākslīgās ādas, pergamenta, jēlādām, cīpslām un stiegrām, auklām, virvēm, trosēm, kabeļiem, gumijas un plastmasas piegāde;

                        e)

                        šajā pielikumā minēto materiālu piegāde pēc to apstrādes tīrot, pulējot, atlasot, griežot, sadalot, presējot vai lejot lietņos;

                        f)

                        izejvielu apstrādes lūžņu un atkritumu piegāde.”

      II PIELIKUMS
      Saskaņā ar Direktīvas 77/388/EEK 27. pantu pieņemto un ar šo direktīvu atcelto lēmumu saraksts

                  Padomes lēmums – ko uzskata par pieņemtu 1984. gada 15. aprīlī – ar ko Apvienotajai Karalistei atļauj piemērot pasākumu, atkāpjoties no Sestās direktīvas, kura mērķis ir novērst dažus krāpšanas gadījumus vai izvairīšanos no nodokļu nomaksas saistībā ar zelta, zelta monētu vai zelta atkritumu piegādi nodokļu maksātāju starpā, ieviešot īpašu nodokļu aprēķināšanas sistēmu (1).

                  Padomes lēmums – ko uzskata par pieņemtu 1987. gada 11. aprīlī – ar ko Apvienotajai Karalistei atļauj piemērot pasākumu, atkāpjoties no Direktīvas 77/388/EEK 11. panta (2).

                  Padomes Lēmums 88/498/EEK (3), ar ko Nīderlandes Karalistei atļauj piemērot pasākumu, atkāpjoties no 21. panta 1. punkta a) apakšpunkta Direktīvā 77/388/EEK.

                  Padomes lēmums – ko uzskata par pieņemtu 1997. gada 18. februārī atbilstīgi procedūrai, kas ietverta Direktīvas 77/388/EEK 27. panta 4. punktā, tās 1977. gada 17. maija versijā – ar ko Francijas Republikai atļauj piemērot pasākumu, atkāpjoties no Direktīvas 77/388/EEK 2. un 10. panta. Šis lēmums pieņemts pēc tam, kad dalībvalstīm 1996. gada 18. decembrī darīts zināms lūgums.

                  Padomes Lēmums 98/23/EK (4), ar ko Apvienotajai Karalistei atļauj piemērot pasākumu, atkāpjoties no 28.e panta 1. punkta Direktīvā 77/388/EEK.

                  Padomes Lēmums 2002/439/EK (5), ar ko Vācijai atļauj piemērot pasākumu, atkāpjoties no 21. panta Direktīvā 77/388/EEK.

                  Padomes Lēmums 2002/880/EK (6), ar ko Austrijai atļauj piemērot pasākumu, atkāpjoties no 21. panta Direktīvā 77/388/EEK.

                  Padomes Lēmums 2004/290/EK (7), ar ko Vācijai atļauj piemērot pasākumu, atkāpjoties no 21. panta Direktīvā 77/388/EEK.

                  Padomes Lēmums 2004/736/EK (8), ar ko Apvienotajai Karalistei atļauj piemērot pasākumu, atkāpjoties no 11. panta Direktīvā 77/388/EEK.

                  Padomes Lēmums 2004/758/EK (9), ar ko Austrijas Republikai atļauj piemērot pasākumu, atkāpjoties no 21. panta Direktīvā 77/388/EEK.

         (1)  OV L 264, 5.10.1984., 27. lpp.

         (2)  OV L 132, 21.5.1987., 22. lpp.

         (3)  OV L 269, 29.9.1988., 54. lpp.

         (4)  OV L 8, 14.1.1998., 24. lpp. Lēmumā jaunākie grozījumi izdarīti ar Lēmumu 2003/909/EK (OV L 342, 30.12.2003., 49. lpp.).

         (5)  OV L 151, 11.6.2002., 12. lpp.

         (6)  OV L 306, 8.11.2002., 24. lpp.

         (7)  OV L 94, 31.3.2004., 59. lpp.

         (8)  OV L 325, 28.10.2004., 58. lpp.

         (9)  OV L 336, 12.11.2004., 38. lpp.


title: Padomes Direktīva 89/369/EEK (1989. gada 8. jūnijs) par jaunu sadzīves atkritumu sadedzināšanas iekārtu radītā gaisa piesārņojuma novēršanu

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31989L0369

Oficiālais Vēstnesis L 163 , 14/06/1989 Lpp. 0032 - 0036 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 15 Sējums 9 Lpp. 0061  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 15 Sējums 9 Lpp. 0061

		Padomes Direktīva 89/369/EEK(1989. gada 8. jūnijs)par jaunu sadzīves atkritumu sadedzināšanas iekārtu radītā gaisa piesārņojuma novēršanuEIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 130.s pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā Eiropas Kopienu 1973. gada [4], 1977. gada [5], 1983. gada [6] un 1987. gada [7] rīcības programmā attiecībā uz vidi ir uzsvērta gaisa piesārņojuma novēršanas un samazināšanas nozīme;tā kā Padomes 1987. gada 19. oktobra rezolūcijā [8] par rīcības programmu attiecībā uz vidi no 1987. gada līdz 1992. gadam ir izklāstīts, ka Kopienas rīcībā inter alia ir svarīgi koncentrēties uz attiecīgu standartu īstenošanu, lai nodrošinātu augsta līmeņa sabiedrības veselības un vides aizsardzību;tā kā Padomes Direktīva 75/442/EEK (1975. gada 15. jūlijs) par atkritumiem [9] nosaka to, ka atkritumi jāiznīcina tā, lai netiek apdraudēta cilvēku veselība vai nodarīts kaitējums videi; tā kā šim nolūkam minētajā direktīvā paredzēts, ka par visām iekārtām vai uzņēmumiem, kas pārstrādā atkritumus, no kompetentajām iestādēm jāsaņem attiecīga atļauja, kurā inter alia norādīti veicamie piesardzības pasākumi;tā kā Padomes Direktīvā 84/360/EEK (1984. gada 28. jūnijs) par rūpniecības uzņēmumu radītā gaisa piesārņojuma apkarošanu [10] noteikts, ka vajadzīga iepriekšēja atļauja, lai veiktu darbības ar rūpnieciskām iekārtām un jo īpaši atkritumu sadedzināšanas iekārtām; tā kā šo atļauju drīkst izsniegt tikai tad, ja pret gaisa piesārņošanu ir veikti visi attiecīgie aizsargpasākumi, ieskaitot tādu labāko pieejamo tehnoloģiju izmantošanu, kas nerada pārmērīgi augstas izmaksas;tā kā iepriekšminētā Direktīva 84/360/EEK paredz, ka vajadzības gadījumā Padome pēc Komisijas priekšlikuma ar vienprātīgu lēmumu nosaka emisijas robežvērtības, pamatojoties uz labākajām pieejamām tehnoloģijām, kas nerada pārmērīgi augstas izmaksas, un atbilstošiem mērīšanas paņēmieniem un metodēm;tā kā sadzīves atkritumu sadedzināšanā tiek emitētas vielas, kas var radīt gaisa piesārņojumu un tādējādi kaitēt sabiedrības veselībai un videi; tā kā dažkārt šim piesārņojumam var būt pārrobežu raksturs;tā kā plaši tiek izmantoti paņēmieni dažu piesārņojošu vielu emisijas samazināšanai sadzīves atkritumu sadedzināšanas iekārtās; tā kā tos var atbilstoši ekonomiski izmantot jaunajās sadedzināšanas iekārtās; tā kā tie nodrošina līdzekļus, lai piesārņojošo vielu koncentrācija sadegšanas procesā radušajās gāzēs nepārsniegtu noteiktas robežvērtības;tā kā dioksīnu un furānu robežvērtības Kopienā jānosaka cik vien iespējams drīz;tā kā visās dalībvalstīs ir normatīvie un administratīvie akti par stacionāro iekārtu radītā gaisa piesārņojuma apkarošanu; tā kā vairākās dalībvalstīs ir īpaši noteikumi par sadzīves atkritumu sadedzināšanas iekārtām;tā kā, nosakot emisijas robežvērtības un citas piesārņojuma novēršanas prasības, Kopiena palīdz palielināt dalībvalstu veiktās darbības efektivitāti cīņā pret sadzīves atkritumu sadedzināšanas iekārtu radīto gaisa piesārņojumu;tā kā, lai nodrošinātu efektīvu vides aizsardzību, jānosaka prasības un nosacījumi atļaujas došanai jaunas sadzīves atkritumu sadedzināšanas iekārtas izmantošanai; tā kā šajās prasībās jāiekļauj pienākums ievērot konkrētu piesārņojošo vielu emisijas robežvērtības un attiecīgus sadedzināšanas nosacījumus, ņemot vērā iekārtas tehniskās īpašības un lietošanas noteikumus;tā kā jāparedz piemēroti mērījumi un pārbaudes sadedzināšanas iekārtās; tā kā sabiedrība jāinformē par paredzētajiem nosacījumiem un iegūtajiem rezultātiem;tā kā ir svarīgi noteikt emisijas robežvērtības, kā arī ir svarīgi veicināt zināšanu par tīru tehnoloģiju attīstību un izplatīšanu, kā arī tīru tehnoloģiju izmantošanu kā daļu no aizsargpasākumiem, lai cīnītos pret vides piesārņošanu Kopienā, jo īpaši attiecībā uz atkritumu iznīcināšanu;tā kā šādu Kopienas noteikumu pieņemšana saskaņā ar Līguma 130.t pantu netraucē nevienai dalībvalstij atstāt spēkā vai ieviest stingrākus Līgumam atbilstīgus vides aizsardzības pasākumus,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsŠajā direktīvā:1) "gaisa piesārņojums" ir cilvēka tieši vai netieši veikta tādu vielu vai enerģijas izvadīšana gaisā, kas rada kaitīgu ietekmi, apdraudot cilvēka veselību, kaitējot dzīvajiem resursiem un ekosistēmām, kā arī īpašumam, un bojājot ainavu vai traucējot citus likumīgus vides izmantojumus;2) "emisijas robežvērtība" ir tāda piesārņojošu vielu koncentrācija un/vai masa, kuru emisija no iekārtām nedrīkst pārsniegt konkrētā laika posmā;3) "sadzīves atkritumi" ir mājsaimniecības atkritumi, kā arī uzņēmumu vai tirdzniecības atkritumi un citi atkritumi, kas to īpašību vai sastāva dēļ ir līdzīgi mājsaimniecības atkritumiem;4) "sadzīves atkritumu sadedzināšanas iekārta" ir jebkura tehniska iekārta, ko izmanto sadzīves atkritumu apstrādē, tos sadedzinot, ar sadedzināšanā iegūtās siltumenerģijas utilizāciju vai bez tās, izņemot iekārtas, kuras izmanto īpaši, lai sadedzinātu notekūdeņu dūņas, ķīmiskus, toksiskus un bīstamus atkritumus, medicīniskos slimnīcu atkritumus vai citu veidu speciālos atkritumus uz sauszemes vai jūrā, pat ja šajās iekārtās tikpat labi var sadedzināt arī sadzīves atkritumus.Šajā definīcijā ietilpst vieta un visa iekārta, ieskaitot atkritumu sadedzināšanas krāsni, tās atkritumu, degvielas un gaisa padeves sistēmas, kā arī sadedzināšanas procesa kontroles un sadedzināšanas apstākļu pastāvīgas reģistrēšanas un uzraudzības ierīces un sistēmas;5) "jauna sadzīves atkritumu sadedzināšanas iekārta" ir sadzīves atkritumu sadedzināšanas iekārta, kuras darbībai ir piešķirta atļauja no dienas, kas norādīta 12. panta 1. punktā;6) sadedzināšanas iekārtas "nominālā jauda" ir iekārtā ietilpstošo krāšņu sadedzināšanas jaudu summu, ko noteicis būvētājs un apstiprinājis operators, jo īpaši ņemot vērā atkritumu siltumietilpību, kura izteikta kā atkritumu daudzums, ko sadedzina vienā stundā.2. pantsNeierobežojot Direktīvas 84/360/EEK 4. pantu, dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka iepriekšējai atļaujai, kas vajadzīga, lai iedarbinātu jaunas sadzīves atkritumu sadedzināšanas iekārtas saskaņā ar Direktīvas 84/360/EEK 3. pantu un Direktīvas 75/442/EEK 8. pantu, ir pievienoti šīs direktīvas 3. līdz 10. panta nosacījumi.3. pants1. Uz jaunām sadzīves atkritumu sadedzināšanas iekārtām šādos standarta apstākļos — temperatūra 273 K, spiediens 101,3 kPa, 11 % skābekļa vai 9 % CO2, sausa gāze — attiecas šādas emisijas robežvērtības.Emisijas robežvērtības, kas izteiktas mg/nm3≥ kā sadedzināšanas iekārtas nominālās jaudas funkcijaPiesārņojoša viela | mazāk nekā 1 tonna | 1 tonna/h vai vairāk, bet ne vairāk kā 3 tonnas | 3 tonnas/h vai vairāk |Kopējie putekļi | 200 | 100 | 30 |Smagie metāli | | | |— Pb + Cr + Cu + Mn | – | 5 | 5 |— Ni + As | – | 1 | 1 |— Cd un Hg | – | 0,2 | 0,2 |Sālsskābe (HCl) | 250 | 100 | 50 |Fluorūdeņražskābe (HF) | – | 4 | 2 |Sēra dioksīds (SO2) | – | 300 | 300 |2. Emisijas robežvērtības iekārtām ar jaudu, kas mazāka nekā viena tonna/h, var attiekties uz skābekļa līmeni — 17 %. Šajā gadījumā koncentrācijas vērtības nedrīkst pārsniegt tās, kas noteiktas 1. punktā un izdalītas ar 2,5.3. Atkāpjoties no 1. punkta, īpašu vietējo apstākļu dēļ dalībvalsts kompetentās iestādes var piešķirt atļauju iekārtām ar nominālo jaudu, kas mazāka par vienu tonnu/h, ar noteikumu, ka kopējo putekļu robežvērtība ir 500 mg/nm3≥ un ir ievēroti visi Direktīvas 84/360/EEK noteikumi. Attiecīgā dalībvalsts informē Komisiju par tādiem gadījumiem un apspriežas ar to. Komisija savukārt par to informē pārējās dalībvalstis.4. Kompetentās iestādes nosaka emisijas robežvērtības piesārņojošām vielām, kas nav minētas 1. punktā, ja tās uzskata to par atbilstīgu sadedzināmo atkritumu sastāva un sadedzināšanas iekārtas parametru dēļ. Lai noteiktu šīs emisijas robežvērtības, iestādes ņem vērā attiecīgo piesārņojošo vielu iespējamo kaitīgo ietekmi uz cilvēku veselību un vidi, kā arī labāko pieejamo tehnoloģiju, kas nerada pārmērīgi augstas izmaksas. Kompetentās iestādes jo īpaši var noteikt emisijas robežvērtības dioksīniem un furāniem, kamēr attiecībā uz konkrētiem jautājumiem tiek pieņemta Kopienas direktīva.4. pants1. Visas jaunās sadzīves atkritumu sadedzināšanas iekārtas jāprojektē, jāaprīko un tām jādarbojas tā, lai atkritumu sadegšanā izdalījušos gāzu temperatūra pēc pēdējās sadedzināšanai vajadzīgā gaisa padeves arī visnelabvēlīgākajos apstākļos kontrolēti un homogēni vismaz 6 % skābekļa klātbūtnē un vismaz uz divām sekundēm paaugstinātos vismaz līdz 850 oC.2. Visu jauno sadzīves atkritumu sadedzināšanas iekārtu ekspluatācijā jāievēro šādi nosacījumi:a) oglekļa monoksīda (CO) koncentrācija sadegšanas procesā radušajās gāzēs nedrīkst pārsniegt 100 mg/nm3≥;b) organisko savienojumu koncentrācija (izteikta kā kopīgais ogleklis) sadegšanas procesā radušajās gāzēs nedrīkst pārsniegt 20 mg/nm3≥.Iepriekš a) un b) apakšpunktā noteiktās vērtības standartizē šādos apstākļos — temperatūra 273 K, spiediens 101,3 kPa, 11 % skābekļa vai 9 % CO2, sausa gāze.3. Nosacījumus, kas atšķiras no 1. punktā noteiktajiem, var atļaut tad, ja sadedzināšanas krāsnīs vai sadedzināšanas procesā radušos gāzu attīrīšanas iekārtās izmanto atbilstīgus paņēmienus, ar noteikumu, ka kompetentās iestādes ir pārliecinājušās, ka, izmantojot šos paņēmienus, emitēto polihlordibenzodioksīnu (PCDD) un polihlordibenzofurānu (DCDF) līmenis būs vienāds ar to vai zemāks par to, ko iegūst piemērojot 1. punktā izklāstītos tehniskos noteikumus.Lēmumus, kas pieņemti saskaņā ar šā punkta noteikumiem, un veikto pārbaužu rezultātus dalībvalstu izraudzītās kompetentās iestādes dara zināmus Komisijai.4. Visas jaunās sadzīves atkritumu sadedzināšanas iekārtas jāprojektē, jāaprīko un tām jādarbojas tā, lai novērstu tādas emisijas gaisā, kas rada būtisku atmosfēras piezemes gaisa slāņa piesārņojumu; jo īpaši dūmgāzes izvada kontrolēti, izmantojot skursteņus.Kompetentā iestāde nodrošina to, ka skursteņa augstumu aprēķina tā, lai neapdraudētu cilvēku veselību un vidi.5. pants1. Šīs direktīvas 4. pantā ir noteiktas temperatūru un skābekļa satura minimālās vērtības, kas vienmēr jāievēro, ekspluatējot iekārtu.2. Šīs direktīvas 4. panta 2. punkta a) apakšpunktā noteiktā oglekļa monoksīda (CO) koncentrācija ir stundas vidējā lieluma robežvērtība visām iekārtām. Turklāt gadījumā, ja iekārtas nominālā jauda ir vismaz 1 tonna/h, tad vismaz 90 % no visiem mērījumiem jebkurā 24 stundu laika posmā jābūt mazākiem par 150 mg/nm3≥. Šos vidējos lielumus aprēķina, ņemot vērā tikai tās stundas, kurās iekārta faktiski darbojas, ieskaitot iedarbināšanas un izslēgšanas periodu.3. Citām vielām, kuras saskaņā ar 6. pantu ir nepārtraukti jāuzrauga:a) neviens no šo vielu septiņu dienu mainīgajiem vidējiem izmērīto koncentrāciju vērtību lielumiem nedrīkst pārsniegt atbilstošās robežvērtības;b) neviens no šo vielu ikdienas vidējiem izmērīto koncentrāciju vērtību lielumiem nedrīkst pārsniegt atbilstošo robežvērtību vairāk nekā par 30 %.Iepriekšminētos vidējos lielumus aprēķina, ņemot vērā tikai tos laika posmus, kad iekārta faktiski darbojas, ieskaitot iedarbināšanas un izslēgšanas periodu.4. Gadījumos, kad vajadzīgi tikai atsevišķi mērījumi, emisijas robežvērtības uzskata par atbilstīgām, ja visu to secīgi veikto mērījumu rezultāti, kas noteikti un definēti saskaņā ar kompetento iestāžu izstrādātajiem noteikumiem, ievērojot 6. panta 3., 4. un 5. punktu, nepārsniedz emisijas robežvērtības.6. pants1. Jaunām sadzīves atkritumu sadedzināšanas iekārtām veic šādus mērījumus:a) dažu vielu koncentrācijas sadegšanas procesā radušajās gāzēs:i) kopējo putekļu, CO, skābekļa un HCl koncentrācijas nepārtraukti mēra un reģistrē iekārtām, kuru nominālā jauda ir vismaz 1 tonna/h;ii) periodiski mēra:- smago metālu, kas minēti 3. panta 1. punktā, HF un SO2 koncentrācijas iekārtām, kuru nominālā jauda ir vismaz 1 tonna/h,- kopējo putekļu, HCl, CO un skābekļa koncentrācijas iekārtām, kuru nominālā jauda ir mazāka nekā 1 tonna/h,- organisko savienojumu koncentrācijas (izteiktas kā kopīgais ogleklis), vispārīgi;b) darbības parametri:i) nepārtraukti mēra un reģistrē gāzu temperatūras apgabalā, kur ir izpildīti 4. panta 1. punkta nosacījumi, un ūdens tvaika saturu sadegšanas procesā radušajās gāzēs. Ūdens tvaika saturu var nepārtraukti nemērīt, ja sadegšanas procesā radušās gāzes pirms emisiju analīzes žāvē;ii) laiks, cik ilgi sadegšanas procesā radušās gāzes atrodas 4. panta 1. punktā norādītajā minimālajā 850 °C temperatūrā, vismaz vienreiz atbilstīgi jāpārbauda, sadedzināšanas iekārtu pirmoreiz nododot ekspluatācijā un iespējami nelabvēlīgākajos paredzamajos ekspluatācijas apstākļos.2. Šā panta 1. punktā minētos mērījumu rezultātus standartizē šādos apstākļostemperatūra 273 K, spiediens 101,3 kPa, 11 % skābekļa vai 9 % CO2, sausa gāze.Ja piemēro 3. panta 2. punktu, tad tos var tomēr standartizēt šādos apstākļostemperatūra 273 K, spiediens 101,3 kPa, 17 % skābekļa, sausa gāze.3. Visus mērījumu rezultātus reģistrē, apstrādā un sagatavo tā, lai kompetentās iestādes varētu saskaņā ar to noteiktajām procedūrām pārbaudīt izklāstīto nosacījumu izpildi.4. Paraugu ņemšanas un mērīšanas procedūras, ko izmanto, izpildot saistības, kuras uzliek 1. punkts, un paraugu ņemšanas vai mērīšanas vietas ir iepriekš jāapstiprina kompetentajās iestādēs.5. Kompetentās iestādes nosaka piemērotas periodisko mērījumu programmas, lai nodrošinātu to, ka attiecīgo vielu parasto emisijas līmeņu rezultāti ir reprezentatīvi.Iegūtajiem rezultātiem jābūt atbilstošiem, lai pārbaudītu, ka ir ievērotas piemērotās robežvērtības.7. pantsVisas jaunās sadzīves atkritumu sadedzināšanas iekārtas jāaprīko ar papildu degli. Šiem degļiem jāieslēdzas automātiski tad, kad sadegšanā izdalījušos gāzu temperatūra nokrīt zem 850 °C. Šos degļus izmanto arī iekārtas iedarbināšanas un izslēgšanas laikā, lai nodrošinātu, ka iepriekšminētā minimālā temperatūra tiek pastāvīgi uzturēta tikmēr, kamēr tiek veiktas minētās darbības un kamēr sadedzināšanas kamerā ir atkritumi.8. pants1. Ja veiktie mērījumi liecina, ka pārsniegtas ar šo direktīvu noteiktās robežvērtības, par to cik vien iespējams drīz paziņo kompetentajai iestādei. Tā nodrošina, ka attiecīgā iekārta pārtrauc darboties, kamēr nav izpildīti emisijas standarti, un veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka iekārtu pārveido vai vairs nedarbina.2. Kompetentās iestādes nosaka tehniski nenovēršamai attīrīšanas ierīču dīkstāvei pieļaujamo maksimālo termiņu, kurā to vielu izplūdes koncentrācijas gaisā, kuras ar šīm ierīcēm ir paredzēts samazināt, pārsniedz noteiktās robežvērtības. Bojājumu gadījumos operators cik vien iespējams drīz darbību sašaurina vai pārtrauc līdz laikam, kad ir iespējams atjaunot parasto darbību. Nekādā gadījumā iekārta nedrīkst turpināt darboties bez pārtraukuma ilgāk par astoņām stundām; turklāt kopējam ekspluatācijas ilgumam šādos apstākļos jābūt mazākam par 96 stundām gadā.Putekļu saturs izmešos gaisā laikposmā, kas minēts iepriekšējā daļā, nekādā gadījumā nepārsniedz 600 mg/nm3≥, un tiek ievēroti visi citi nosacījumi, jo īpaši sadedzināšanas nosacījumi.9. pantsInformāciju, kura norādīta Direktīvas 84/360/EEK 9. pantā, kā arī saskaņā ar attiecīgām procedūrām un kompetentās iestādes noteiktā veidā to kontroļu rezultātus, kas paredzētas 5. un 6. pantā, dara pieejamus sabiedrībai, ievērojot noteikumus attiecībā uz komercnoslēpumu.10. pantsIzņēmuma gadījumos dalībvalstis var nepiemērot dažus šīs direktīvas noteikumus attiecībā uz iekārtām, kas ir īpaši izstrādātas, lai sadedzinātu no atkritumiem iegūtu kurināmo (t.i., kurināmo, kuru ražo no sadzīves atkritumu viegli uzliesmojošas frakcijas, izmantojot progresīvus mehāniskos procesus, kas paredzēti, lai paaugstinātu šādu atkritumu pārstrādes potenciālu, un kuri pirms vielu pievienošanas kurināmā īpašību uzlabošanai satur ne vairāk kā 15 % pelnu), ja šo noteikumu ievērošana varētu radīt pārmērīgi augstas izmaksas vai ja attiecīgās iekārtas tehnisko īpašību dēļ šādi noteikumi nav piemēroti no tehniskā viedokļa, ar noteikumu, ka:- šīs iekārtas sadedzina tikai iepriekš minētos atkritumus (izņemot papildu kurināmo, ko izmanto iekārtas iedarbināšanai),- ir ievēroti Direktīvas 84/360/EEK noteikumi.11. pants1. Sakarā ar pārbaudēm, kas noteiktas Direktīvas 84/360/EEK 11. pantā, un arī attiecībā uz minētās direktīvas 4. pantu dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka jauno sadedzināšanas iekārtu atbilstību nosacījumiem saskaņā ar šo direktīvu ir pārbaudījusi kompetentā iestāde.2. Šī direktīva neierobežo Direktīvas 84/360/EEK 12. panta prasības dalībvalstīm vajadzības gadījumā pārskatīt nosacījumus, kas noteikti atļaujā, kura piešķirta sadedzināšanas iekārtai.12. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai līdz 1990. gada 1. decembrim izpildītu šīs direktīvas prasības. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to savu tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, kuru reglamentē šī direktīva.13. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 1989. gada 8. jūnijāPadomes vārdā —priekšsēdētājsJ. L. Saenz Cosculluela[1] OV C 75, 23.3.1988., 4. lpp.[2] OV C 69, 20.3.1989., 219. lpp.[3] OV C 318, 12.12.1988., 3. lpp.[4] OV C 112, 20.12.1973., 1. lpp.[5] OV C 139, 13.6.1977., 1. lpp.[6] OV C 46, 17.2.1983., 1. lpp.[7] OV C 328, 7.12.1987., 1. lpp.[8] OV C 328, 7.12.1987., 1. lpp.[9] OV L 194, 25.7.1975., 39. lpp.[10] OV L 188, 16.7.1984., 20. lpp.--------------------------------------------------