title: Eiropas Parlamenta Un Padomes Direktīva 2002/15/EK (2002. gada 11. marts) par darba laika organizēšanu personām, kas ir autotransporta apkalpes locekļi

text:
Avis juridique important

|

32002L0015

Official Journal L 080 , 23/03/2002 P. 0035 - 0039

EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA 2002/15/EK(2002. gada 11. marts)par darba laika organizēšanu personām, kas ir autotransporta apkalpes locekļiEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 71. pantu, kā arī 137. panta 2. punktu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu1,ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu2,pēc apspriešanās ar Reģionu komiteju,saskaņā ar Līguma3 251. pantā paredzēto procedūru, un ievērojot Samierināšanas komitejas 2002. gada 16. janvārī apstiprināto kopīgo dokumentu,tā kā:(1) Padomes 1985. gada 20. decembra Regula (EEK) Nr. 3820/85 par dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu saistībā ar autotransportu4 nosaka kopīgus noteikumus par vadītāju darba laiku un atpūtas laikposmiem; minētā regula neattiecas uz citiem autotransporta darba laika aspektiem.(2) Padomes 1993. gada 23. novembra Direktīva 93/104/EK par dažiem darba laika organizēšanas aspektiem5 ļauj pieņemt konkrētākas prasības darba laika organizēšanā. Ņemot vērā to, ka minētā direktīva attiecas uz nozari, tās noteikumi saskaņā ar 14. pantu ir prioritāri pār Direktīvu 93/104/EK.(3) Neraugoties uz sarunām starp sociālajiem partneriem, nav bijis iespējams panākt vienošanos par autotransporta apkalpju locekļiem.(4) Tāpēc jāprecizē vairāki noteikumi par darba stundām autotransportā, lai nodrošinātu transporta drošību un attiecīgo darbinieku veselību un drošību.(5) Piedāvātās rīcības vispārējos mērķus pietiekamā kvalitātē nevar sasniegt atsevišķas dalībvalstis un tādēļ minētās rīcības mēroga vai seku dēļ šos mērķus labāk var sasniegt Kopienas līmenī, Kopiena var noteikt pasākumus saskaņā ar subsidiaritātes principu, kā izklāstīts Līguma 5. pantā. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šī direktīva nepārsniedz to, kas ir vajadzīgs šo mērķu sasniegšanai.(6) Šī direktīva attiecas tikai uz transportlīdzekļa apkalpes locekļiem, kas nodarbināti dalībvalstī izveidotos transporta uzņēmumos, un darbības autotransportā, uz kurām attiecas Regula (EEK) Nr. 3820/85 vai, ja tā nav, tad Eiropas Nolīgums par starptautiskajā autotransportā iesaistīto autovadītāju darbu (AETR).(7) Būtu skaidri jānosaka, ka transportlīdzekļa apkalpes locekļi, kas izslēgti no šīs direktīvas darbības jomas un nav pašnodarbināti autovadītāji, gūst labumu no Direktīvā 93/104/EK paredzētās pamata aizsardzības. Šajā pamata aizsardzībā iekļauti pastāvošie noteikumi par pietiekamu atpūtu, maksimālo vidējo darba nedēļu, ikgadējo atvaļinājumu un daži pamatnoteikumi nakts darbam, tostarp veselības novērtējums.(8) Uz pašnodarbinātiem autovadītājiem attiecas Regula (EEK) Nr. 3820/85, bet neattiecas Direktīva 93/104/EK, tie būtu jāizslēdz no šīs regulas darbības jomas saskaņā ar 2. panta 1. punkta noteikumiem.(9) Definīcijas, kuras lietotas šajā direktīvā, neveido precedentu citām Kopienas regulām par darba laiku.(10) Lai uzlabotu drošību uz ceļiem, novērstu konkurences traucējumus un garantētu drošību un veselību transportlīdzekļa apkalpes locekļiem, uz kuriem attiecas šī direktīva, tiem būtu precīzi jāzina, kādi laikposmi no autotransportam veltītā laika veido darba laiku un kādi ne, un tāpēc tiek uzskatīti par pārtraukumu laikiem, atpūtas laikiem vai darbgatavības laikposmiem. Šiem darbiniekiem būtu jāpiešķir obligāts laiks ikdienas un iknedēļas atpūtai, kā arī atbilstīgi pārtraukumi. Jānosaka arī maksimālais darba stundu skaits nedēļā.(11) Pētījumi liecina, ka naktī cilvēka organisms ir jutīgāks pret vides ietekmi un arī pret dažām apgrūtinošām organizācijas formām un ka garas nakts darba stundas var kaitēt darbinieku veselībai un apdraudēt viņu drošību, kā arī ceļu satiksmes drošību.(12) Tāpēc jāierobežo nakts darba ilgums un jānodrošina, ka profesionālie autovadītāji, kas strādā naktī, par savu darbu saņemtu pienācīgu samaksu un tiem būtu pietiekamas kvalifikācijas celšanas iespējas.(13) Darba devējiem vajadzētu reģistrēt gadījumus, kad transportlīdzekļa apkalpes locekļiem maksimālā vidējā darba nedēļa ir garāka.(14) Vajadzētu turpināt piemērot Regulas (EEK) Nr. 3820/85 noteikumus par braukšanas laiku neregulāros starptautiskos un iekšzemes pasažieru pārvadājumos.(15) Komisijai būtu jāuzrauga šīs direktīvas ieviešana un dalībvalstu veikums šajā jomā un jāiesniedz Eiropas Parlamentam, Padomei, Ekonomikas un sociālo lietu komitejai, kā arī Reģionu komitejai ziņojums par to, kā piemēro šos noteikumus un noteikumus par nakts darbu.(16) Jāparedz, ka dažiem noteikumiem var būt atkāpes, kuras atkarībā no apstākļiem nosaka dalībvalstis vai abas rūpniecības nozares darba līguma puses. Šādu atkāpju gadījumā parasti attiecīgiem darbiniekiem jāpiešķir kompensējošs atpūtas laikposms,IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsMērķisŠīs direktīvas mērķis ir noteikt obligātās prasības darba laika organizēšanai, lai uzlabotu veselības un drošības aizsardzību personām, kas ir autotransporta apkalpes locekļi, uzlabotu drošību uz ceļiem un sakārtotu konkurences nosacījumus.2. pantsDarbības joma1. Šī direktīva attiecas uz transportlīdzekļa apkalpes locekļiem, kas nodarbināti dalībvalstī izveidotos uzņēmumos un veic autotransporta darbības, uz kurām attiecas Regula (EEK) Nr. 3820/85 vai, ja tā nav, tad AETR nolīgums.Neskarot turpmākās daļas noteikumus, pašnodarbinātiem autovadītājiem šo direktīvu piemēro no 2009. gada 23. marta.Komisija iesniedz ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei vēlākais divus gadus pirms šīs dienas. Šajā ziņojumā analizē to, kādas sekas attiecībā uz drošību uz ceļiem, konkurences nosacījumiem, profesijas struktūru un sociālajiem aspektiem ir pašnodarbinātu autovadītāju izslēgšanai no šīs direktīvas darbības jomas. Ņem vērā apstākļus transporta nozares struktūrā un autotransporta profesijas darba vidi katrā dalībvalstī. Pamatojoties uz šo ziņojumu, Komisija iesniedz priekšlikumu, kura mērķis attiecīgi var būt:- noteikt kārtību pašnodarbinātu autovadītāju iekļaušanai direktīvas darbības jomā tādiem pašnodarbinātiem autovadītājiem, kas neveic autotransporta darbības citās dalībvalstīs un kas pakļauti lokāliem ierobežojumiem objektīvu iemeslu dēļ, piemēram, atrašanās perifērijā, lieli attālumi iekšzemē un īpaši konkurences apstākļi, vai- neiekļaut pašnodarbinātus autovadītājus direktīvas darbības jomā.2. Direktīvas 93/104/EK noteikumi attiecas uz transportlīdzekļa apkalpes locekļiem, kuri izslēgti no šīs direktīvas darbības jomas.3. Ciktāl šajā direktīvā ietverti konkrētāki noteikumi attiecībā uz transportlīdzekļa apkalpes locekļiem, kas veic darbības autotransportā, tās noteikumi saskaņā ar Direktīvas 93/104/EK 14. pantu ir prioritāri pār minētās direktīvas attiecīgiem noteikumiem.4. Šī direktīva papildina Regulas (EEK) Nr. 3820/85 noteikumus un vajadzības gadījumā AETR nolīgumu, kas ir prioritāri pār šīs direktīvas noteikumiem.3. pantsDefinīcijasŠajā direktīvā:a) "darba laiks" ir:1) transportlīdzekļa apkalpes locekļiem: laiks no darba sākuma līdz beigām, kurā transportlīdzekļa apkalpes loceklis ir savā darba vietā darba devēja rīcībā un pilda savas funkcijas vai veic darbības, tas ir:- laiks, kas veltīts visām autotransporta darbībām. Šīs darbības ir šādas:i) braukšana;ii) iekraušana un izkraušana;iii) palīdzība pasažieriem, iekāpjot transportlīdzeklī un izkāpjot no tā;iv) tīrīšana un tehnikas apkope;v) visi pārējie darbi, lai nodrošinātu transportlīdzekļa, tā kravas un pasažieru drošību vai izpildītu juridiskas vai normatīvas saistības, kas tieši saistītas ar īpašu pārvadāšanas sagatavošanu, tostarp iekraušanas un izkraušanas uzraudzību, administratīvās formalitātes ar policiju, muitu, imigrācijas iestādēm utt.,- laiks, kurā viņš nevar rīkoties brīvi un viņam jābūt savā darbstacijā, gatavam veikt parasto darbu ar konkrētu uzdevumu, kas saistīts ar dežūru, īpaši laikposmos, kad gaida iekraušanu vai izkraušanu, ja to ilgums nav zināms iepriekš, tas ir, vai nu pirms prombraukšanas, vai tikai pirms attiecīgā laikposma faktiskā sākuma, vai saskaņā ar vispārīgiem nosacījumiem, par ko vienojas sarunās starp sociālajiem partneriem un/vai saskaņā ar dalībvalstu tiesību aktiem;2) pašnodarbinātiem autovadītājiem piemēro to pašu definīciju laikam no darba sākuma līdz beigām, kurā pašnodarbinātais autovadītājs ir savā darba vietā klienta rīcībā un pilda savas funkcijas vai veic darbības, kas nav parasts administratīvais darbs un nav tieši saistītas ar īpašu pārvadāšanas sagatavošanu.Darba laikā neieskaita 5. pantā minētos pārtraukuma laikus, 6. pantā minētos atpūtas laikus un, neierobežojot dalībvalstu tiesību aktus vai vienošanās starp sociālajiem partneriem, kas paredz, ka šie laikposmi būtu jāapmaksā vai jāierobežo, b) daļā minētos darbgatavības laikposmus;b) "darbgatavības laikposmi" ir:- laikposmi, izņemot pārtraukuma laikus un atpūtas laikus, kuros transportlīdzekļa apkalpes loceklim nav jāpaliek savā darba vietā, bet jābūt gatavam atsaukties uz prasību sākt vai atsākt braukšanu vai veikt citu darbu. Šādos darbgatavības laikposmos jo īpaši iekļauj laikposmus, kuros transportlīdzekļa apkalpes loceklis pavada ar prāmi vai vilcienu transportētu transportlīdzekli, kā arī gaidīšanas posmus uz robežām un saistībā ar satiksmes aizliegumiem.Šie laikposmi un to paredzamais ilgums transportlīdzekļa apkalpes loceklim jāzina iepriekš, tas ir, vai nu pirms prombraukšanas, vai tikai pirms attiecīgā laikposma faktiskā sākuma, vai saskaņā ar vispārīgiem nosacījumiem, par ko vienojas sarunās starp sociālajiem partneriem, un/vai saskaņā ar dalībvalstu tiesību aktiem,- transportlīdzekļa apkalpes locekļiem, kuri brauc vairāki, laiks, ko pavada sēžot blakus autovadītājam vai guļamvietā, kamēr transportlīdzeklis pārvietojas;c) "darbstacija" ir:- tā uzņēmuma pamata atrašanās vieta, kur pilda pienākumus persona, kas ir autotransporta apkalpes loceklis, kopā ar dažādām uzņēmējdarbības vietas filiālēm neatkarīgi no tā, vai tās atrodas vienā vietā ar galveno biroju vai uzņēmuma pamata atrašanās vietu,- transportlīdzeklis, ko savu pienākumu pildīšanai izmanto persona, kas ir autotransporta apkalpes loceklis, un- jebkura cita vieta, kurā tiek veiktas ar transportēšanu saistītas darbības;d) "transportlīdzekļa apkalpes loceklis" ir jebkurš darbinieks, kas pieder pie ceļojošā personālsastāva, tostarp mācekļi un praktikanti, kuri strādā uzņēmumā, kas veic komercpārvadājumus, vai uz sava rēķina sniedz pasažieru vai kravu pārvadājumu pakalpojumus;e) "pašnodarbinātais autovadītājs" ir ikviens, kura galvenā nodarbošanās ir veikt pasažieru vai kravu komercpārvadājumus Kopienas tiesību aktu nozīmē, saskaņā ar Kopienas licenci vai jebkuru citu profesionālu atļauju veikt iepriekšminētos pārvadājumus, kam ir tiesības strādāt sev un kas nav piesaistīts darba devējam ar darba līgumu vai ar jebkura cita veida darba hierarhijas attiecībām, kas neorganizē attiecīgas darbības, kura ienākumi ir tieši atkarīgi no gūtās peļņas un kas personiski vai sadarbībā ar citiem pašnodarbinātiem autovadītājiem veido komerciālas attiecības ar dažādiem pasūtītājiem.Šajā direktīvā uz tiem autovadītājiem, kas neatbilst šiem kritērijiem, attiecas tie paši pienākumi un tie gūst labumu no tādām pašām tiesībām kā transportlīdzekļa apkalpes locekļi atbilstīgi šai direktīvai;f) "persona, kas veic autotransporta pārvadājumu darbības" ir jebkurš transportlīdzekļa apkalpes loceklis vai pašnodarbinātais autovadītājs, kurš veic šādas darbības;g) "nedēļa" ir laikposms starp plkst. 00.00 pirmdienā un 24.00 svētdienā;h) "nakts laiks" ir vismaz četras stundas ilgs laikposms starp plkst. 00.00 un 07.00, kā noteikts valsts tiesību aktos;i) "nakts darbs" ir jebkurš darbs, ko veic nakts laikā.4. pantsMaksimālais nedēļas darba laiksDalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka:a) vidējais nedēļas darba laiks nedrīkst pārsniegt 48 stundas. Maksimālo nedēļas darba laiku var pagarināt līdz 60 stundām tikai tad, ja četrus mēnešus nav pārsniegtas vidēji 48 stundas nedēļā. Regulas (EEK) Nr. 3820/85 6. panta 1. punkta ceturtā un piektā daļa vai, ja vajadzīgs, AETR nolīguma 6. panta 1. punkta ceturtā daļa ir prioritāri pār šīs direktīvas noteikumiem, ja attiecīgie autovadītāji četrus mēnešus nav pārsnieguši vidējo darba laiku 48 stundas nedēļā;b) tāda darba laiks, kas veikts pie dažādiem darba devējiem, ir darba stundu summa. Darba devējs rakstiski lūdz attiecīgajam transportlīdzekļa apkalpes loceklim pārskatu par nostrādāto laiku pie cita darba devēja. Transportlīdzekļa apkalpes loceklis sniedz šo informāciju rakstiski.5. pantsPārtraukumi1. Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka, nemazinot Regulā (EEK) Nr. 3820/85 vai, ja tā nav, tad AETR nolīgumā paredzēto aizsardzības līmeni, neskarot 2. panta 1. punktu, personas, kas ir autotransporta apkalpes locekļi, nekādos apstākļos nedrīkst strādāt vairāk kā sešas stundas pēc kārtas bez pārtraukuma. Darba laiks jāpārtrauc vismaz uz 30 minūtēm, ja kopā ir starp sešām un deviņām darba stundām, un vismaz uz 45 minūtēm, ja kopā ir vairāk nekā deviņas darba stundas.2. Pārtraukumus drīkst sadalīt laikposmos, no kuriem katrs ir vismaz 15 minūtes garš.6. pantsAtpūtas laikiŠajā direktīvā uz mācekļiem un praktikantiem attiecas tie paši noteikumi par atpūtas laiku kā uz citiem transportlīdzekļa apkalpes locekļiem saskaņā ar Regulu (EEK) Nr. 3820/85 vai, ja tā nav, tad saskaņā ar AETR nolīgumu.7. pantsNakts darbs1. Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka:- veicot nakts darbu, katras dienas darba laiks katrās 24 stundās nedrīkst pārsniegt desmit stundas,- par nakts darbu atlīdzina saskaņā ar valstu normatīvajiem un administratīvajiem aktiem, koplīgumiem, līgumiem starp darba devējiem un darba ņēmējiem un/vai valstī esošo praksi ar nosacījumu, ka šāds atlīdzinājums neapdraud ceļu satiksmes drošību.2. Līdz 2007. gada 23. martam Komisija, pamatojoties uz ziņojumu, kuru tā sastāda saskaņā ar 13. panta 2. punktu, novērtē iepriekš 1. punktā izklāstīto noteikumu piemērojumu. Komisija vajadzības gadījumā kopā ar minēto ziņojumu iesniedz attiecīgus priekšlikumus.3. Komisija iesniedz priekšlikumus direktīvai par noteikumiem saistībā ar profesionālu autovadītāju apmācību, tostarp to autovadītāju apmācību, kuri veic nakts darbu, un nosaka šādas apmācības vispārīgos principus.8. pantsAtkāpes1. Objektīvu vai tehnisku iemeslu dēļ vai ar darba organizāciju saistītu iemeslu dēļ dalībvalstis var pieļaut atkāpes no 4. un 7. panta ar koplīgumiem, vienošanos starp sociālajiem partneriem vai, ja tas nav iespējams, ar normatīviem un administratīviem aktiem ar noteikumu, ka, kad vien iespējams, starp darba devēja un attiecīgo darba ņēmēju pārstāvjiem notiek apspriede un tiek pieliktas pūles, lai veicinātu visas attiecīgās sociālā dialoga formas.2. Atkāpšanās no 4. panta nedrīkst radīt to, ka vidējā maksimālā nedēļas 48 stundu darba laika aprēķināšanai nosaka references laikposmu, kas pārsniedz sešus mēnešus.9. pantsInformācija un dokumentācijaDalībvalstis nodrošina, ka:a) transportlīdzekļa apkalpes locekļi tiek informēti par attiecīgām valstu prasībām, uzņēmuma iekšējiem noteikumiem un līgumiem starp darba devējiem un darba ņēmējiem, jo īpaši koplīgumiem un jebkuriem uzņēmējsabiedrības līgumiem, pamatojoties uz šo direktīvu, neskarot Padomes 1991. gada 14. oktobra Direktīvu 91/533/EEK par darba devēja pienākumu informēt darbiniekus par nosacījumiem, kas piemērojami darba līgumam vai darba attiecībām6;b) neskarot 2. panta 1. punktu, reģistrē darba laiku personām, kas veic autotransporta pārvadājumu darbības. Dokumentāciju glabā vismaz divus gadus pēc attiecīgā laikposma beigām. Darba devēji atbild par transportlīdzekļa apkalpes locekļu darba laika reģistrēšanu. Darba devēji pēc pieprasījuma izsniedz transportlīdzekļa apkalpes locekļiem nostrādāto stundu reģistra kopijas.10. pantsLabvēlīgāki nosacījumiŠī direktīva neskar dalībvalstu tiesības piemērot vai ieviest normatīvus un administratīvus aktus, kas ir labvēlīgāki tādu personu drošībai un veselības aizsardzībai, kuras ir autotransporta apkalpes locekļi, vai tiesības veicināt vai atļaut piemērot koplīgumus vai citus līgumus starp darba devējiem un darba ņēmējiem, kas ir labvēlīgāki attiecībā uz drošību un veselības aizsardzību transportlīdzekļa apkalpes locekļiem. Šīs direktīvas īstenošana nerada pietiekamu pamatu, lai samazinātu vispārējo darbinieku aizsardzības līmeni, kas minēts 2. panta 1. punktā.11. pantsSankcijasDalībvalstis nosaka sankciju sistēmu par to valsts noteikumu pārkāpumiem, kas pieņemti saskaņā ar šo direktīvu, un veic visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu to, ka minētās sankcijas tiek piemērotas. Šādām sankcijām ir jābūt efektīvām, samērīgām un preventīvām.12. pantsSarunas ar trešām valstīmPēc tam, kad šī direktīva ir stājusies spēkā, Kopiena sāk sarunas ar attiecīgām trešām valstīm, lai transportlīdzekļa apkalpes locekļiem, kas nodarbināti trešā valstī izveidotos uzņēmumos, piemērotu līdzvērtīgus noteikumus tiem, kuri izklāstīti šajā direktīvā.13. pantsZiņojumi1. Reizi divos gados dalībvalstis ziņo Komisijai par šīs direktīvas īstenošanu, uzrādot darba devēju un darba ņēmēju viedokļus. Komisijai jāsaņem ziņojums līdz 30. septembrim pēc dienas, kad beidzies ziņojumā aptvertais divu gadu laikposms. Divu gadu laikposms ir tāds pats kā tas, kas minēts Regulas (EEK) Nr. 3820/85 16. panta 2. punktā.2. Reizi divos gados Komisija sniedz ziņojumu par šīs direktīvas ieviešanu dalībvalstīs un attīstību šajā jomā. Komisija šo ziņojumu adresē Eiropas Parlamentam, Padomei, Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai.14. pantsNobeiguma noteikumi1. Dalībvalstis pieņem normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības līdz 2005. gada 23. martam, vai nodrošina, ka līdz minētajam datumam darba devēji un darba ņēmēji noslēdz līgumu, ieviešot vajadzīgos noteikumus; dalībvalstīm jāveic vajadzīgie pasākumi, kas ļauj tām vienmēr garantēt šajā direktīvā noteiktos rezultātus.Pieņemot aktus, kas minēti pirmajā daļā, dalībvalstis tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarīt šādas atsauces.2. Dalībvalstis dara zināmus Komisijai tos savu tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņēmušas vai pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.3. Dalībvalstis raugās, lai kravas nosūtītāji, pārsūtītāji, uzņēmēji, apakšuzņēmēji un uzņēmumi, kuri nodarbina transportlīdzekļa apkalpes locekļus, izpildītu attiecīgos šīs direktīvas noteikumus.15. pantsStāšanās spēkāŠī direktīva stājas spēkā tās publicēšanas dienā Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.16. pantsAdresātiŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2002. gada 11. martāEiropas Parlamenta vārdā  priekšsēdētājs P. COX Padomes vārdā  priekšsēdētājs J. PIQUÉ I CAMPS1 OV C 43, 17.2.1999., 4. lpp.2 OV C 138, 18.5.1999., 33. lpp.3 Eiropas Parlamenta 1999. gada 14. aprīļa Atzinums (OV C 219, 30.7.1999., 235. lpp.), kas apstiprināts 1999. gada 6. maijā (OV C 279, 1.10.1999., 270. lpp.), Padomes 2001. gada 23. marta Kopējā nostāja (OV C 142, 15.5.2001., 24. lpp.) un Eiropas Parlamenta 2001. gada 14. jūnija Lēmums ("Oficiālajā Vēstnesī" vēl nav publicēts). Eiropas Parlamenta 2002. gada 5. februāra Lēmums un Padomes 2002. gada 18. februāra Lēmums.4 OV L 370, 31.12.1985., 1. lpp.5 OV L 307, 13.12.1993., 18. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/34/EK (OV L 195, 1.8.2000., 41. lpp.).6 OV L 288, 18.10.1991., 32. lpp.


title: Komisijas Direktīva 2008/65/EK ( 2008. gada 27. jūnijs ), ar ko groza Direktīvu 91/439/EEK par vadītāju apliecībām

text:
               28.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 168/36

      KOMISIJAS DIREKTĪVA 2008/65/EK
   (2008. gada 27. jūnijs),
   ar ko groza Direktīvu 91/439/EEK par vadītāju apliecībām
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Padomes 1991. gada 29. jūlija Direktīvu 91/439/EEK par vadītāju apliecībām (1) un jo īpaši tās 7.a panta 2. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Jāpielāgo Direktīvas 91/439/EEK I un I.a pielikumā noteikto Kopienas saskaņoto kodu saraksts.

               (2)

               Ņemot vērā zinātnes un tehnikas attīstību, jāgroza Kopienas 78. kods, ar kuru nosaka ierobežojumu, atļaujot vadīt tikai tādus attiecīgās kategorijas transportlīdzekļus, kas ir aprīkoti ar automātisko pārnesumkārbu.

               (3)

               Kopienas 78. koda definīcijas maiņai jāpieskaņo Direktīvas 91/439/EEK II pielikumā noteiktās minimālās prasības attiecībā uz braukšanas prasmes pārbaudēm izmantojamajiem transportlīdzekļiem.

               (4)

               Minimālās prasības, kas Direktīvas 91/439/EEK II pielikumā noteiktas attiecībā uz teorētisko zināšanu un praktisko iemaņu pārbaudēm, ir jāpārskata, lai pārbaudījumu prasības tuvinātu prasībām, ko ikdienas prakse izvirza satiksmei tuneļos, un tādējādi šajā ceļu infrastruktūras daļā paaugstinātu satiksmes drošību.

               (5)

               Direktīvas 91/439/EEK II pielikuma 5.2. un 6.2.5. punktā noteiktie termiņi ir izrādījušies vajadzīgo pasākumu īstenošanai nepietiekami. Tāpēc minētie termiņi jāpagarina.

               (6)

               Tādēļ attiecīgi jāgroza Direktīva 91/439/EEK.

               (7)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Vadītāju apliecību komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvu 91/439/EEK groza šādi.

               1)

               Direktīvas I pielikuma 2. punktā attiecībā uz apliecības ceturto lappusi un I.a pielikuma 2. punktā attiecībā uz apliecības otro lappusi a) apakšpunkta 12. daļā Kopienas 10.02. koda formulējumu aizstāj ar šādu tekstu:

                           “10.02.

                           Transportlīdzekļi bez sajūga pedāļa (vai rokas sviras A un A1 kategorijai)”.

               2)

               Direktīvas I pielikuma 2. punktā attiecībā uz apliecības ceturto lappusi un I.a pielikuma 2. punktā attiecībā uz apliecības otro lappusi a) apakšpunkta 12. daļā Kopienas 78. koda formulējumu aizstāj ar šādu tekstu:
               78.   Tikai transportlīdzekļiem bez sajūga pedāļa (vai rokas sviras A un A1 kategorijai)”.

               3)

               Direktīvas II pielikumu groza šādi:

                           a)

                           2.1.3. punktā pievieno šādu ievilkumu:

                                       “—

                                       satiksmes drošība uz autoceļiem tuneļos.”;

                           b)

                           5.1. punkta otrās un trešās daļas tekstu aizstāj ar šādu:
                           “Ja pretendents praktiskās braukšanas prasmes un izturēšanās pārbaudi veic ar transportlīdzekli bez sajūga pedāļa (vai rokas sviras A un A1 kategorijai), to norāda pēc šīs pārbaudes izdotajā apliecībā. Apliecības, kurās ir šāda norāde, ir derīgas tikai tādu transportlīdzekļu vadīšanai, kas ir bez sajūga pedāļa (vai rokas sviras A un A1 kategorijai).
                           “Transportlīdzeklis ar automātisko ātrumkārbu” ir tāds transportlīdzeklis, kuram nav sajūga pedāļa (vai rokas sviras A un A1 kategorijai).”

                           c)

                           5.2. punkta pēdējās daļas tekstu aizstāj ar šādu:
                           “B+E, C, C+E, C1, C1+E, D, D+E, D1 un D1+E kategorijas pārbaudēm lietojamos transportlīdzekļus, kuri neatbilst iepriekš noteiktajiem minimālajiem kritērijiem un kuri tiek izmantoti Komisijas Direktīvas 2008/65/EK (2) 3. pantā noteiktajā dienā vai pirms tās, var turpināt lietot līdz 2013. gada 30. septembrim. Prasības attiecībā uz kravu, kas jāved šajos transportlīdzekļos, dalībvalstis var ieviest līdz 2013. gada 30. septembrim.

                           d)

                           6.2.5. punkta otrajā daļā termiņu “vēlākais piecus gadus pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā” aizstāj ar “līdz 2008. gada 30. septembrim”;

                           e)

                           6.3.8., 7.4.8. un 8.3.8. punktā ceļa īpatnību uzskaitījumu papildina ar vārdu “tuneļi”.

         2. pants
   1.   Dalībvalstīs vēlākais līdz 2008. gada 30. septembrim stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju. Pieņemot minētos noteikumus, dalībvalstis tajos iekļauj atsauci uz šo direktīvu vai attiecīgu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka to, kā izdarīt šādas atsauces.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   3. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   4. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2008. gada 27. jūnijā

            Komisijas vārdā —

            priekšsēdētāja vietnieks

         Antonio TAJANI

      (1)  OV L 237, 24.8.1991., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2006/103/EK (OV L 363, 20.12.2006., 344. lpp.).

      (2)  OV L 168, 28.6.2008., 36. lpp.”


title: Komisijas Septītā Direktīva 96/45/EK (1996. gada 2. jūlijs) attiecībā uz analīzes metodēm, kas vajadzīgas kosmētikas līdzekļu sastāva testēšanaiDokuments attiecas uz EEZ.

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31996L0045

Oficiālais Vēstnesis L 213 , 22/08/1996 Lpp. 0008 - 0015

		Komisijas Septītā Direktīva 96/45/EK(1996. gada 2. jūlijs)attiecībā uz analīzes metodēm, kas vajadzīgas kosmētikas līdzekļu sastāva testēšanai(dokuments attiecas uz EEZ)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1976. gada 27. jūlija Direktīvu 76/768/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kosmētikas līdzekļiem [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 95/34/EEK [2], un jo īpaši tās 8. panta 1. punktu,tā kā Direktīvā 76/768/EEK ir paredzēta kosmētikas līdzekļu oficiāla testēšana, lai nodrošinātu to Kopienas noteikumos izklāstīto nosacījumu izpildi, kas attiecas uz kosmētikas līdzekļu sastāvu;tā kā pēc iespējas īsākā laikā būtu jāparedz visas vajadzīgās analīzes metodes; tā kā dažas metodes jau ir paredzētas ar Komisijas Direktīvām 80/1335/EEK [3], kas grozīta ar Direktīvu 87/143/EEK [4] 82/434/EEK [5], kura savukārt grozīta ar Direktīvu 90/207/EEK [6], un ar Komisijas Direktīvām 83/514/EEK [7], 85/490/EEK [8], 93/73/EEK [9] un 95/32/EK [10];tā kā 2-fenoksietanola, 1-fenoksipropān-2-ola, metil-, etil-, propil-, butil- un benzil-4-hidroksibenzoāta pierādīšana un noteikšana kosmētikas līdzekļos ir septītais pasākums;tā kā šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi komiteja, kura izveidota, lai Direktīvu 76/768/EEK pielāgotu tehnikas attīstībai,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDalībvalstīs veic visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai kosmētikas līdzekļu oficiālajā testēšanā 2-fenoksietanolu, 1-fenoksipropān-2-olu, metil-, etil-, propil-, butil-, un benzil-4-hidroksibenzoātu pierāda un nosaka saskaņā ar pielikumā aprakstīto metodi.2. pants1. Dalībvalstīs ne vēlāk kā 1997. gada 30. septembrī stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.2. Kad dalībvalstīs pieņem šos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka kārtību, kā izdarīt šādas atsauces.3. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.3. pantsŠī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.4. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1996. gada 2. jūlijāKomisijas vārdā —Komisijas locekleEmma Bonino[1] OV L 262, 27.9.1976., 169. lpp.[2] OV L 167, 18.7.1995., 19. lpp.[3] OV L 383, 31.12.1980., 27. lpp.[4] OV L 57, 27.2.1987., 56. lpp.[5] OV L 185, 30.6.1982., 1. lpp.[6] OV L 108, 28.4.1990., 92. lpp.[7] OV L 291, 24.10.1983., 9. lpp.[8] OV L 295, 7.11.1985., 30. lpp.[9] OV L 231, 14.9.1993., 34. lpp.[10] OV L 178, 28.7.1995., 20. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMS2-FENOKSIETANOLA, 1-FENOKSIPROPĀN-2-OLA, METIL-, ETIL-, PROPIL-, BUTIL- UN BENZIL-4-HIDROKSIBENZOĀTA PIERĀDĪŠANA UN NOTEIKŠANA KOSMĒTIKAS LĪDZEKĻOSA. PIERĀDĪŠANA.1. Piemērošanas joma un nozare.Ar šo metodi nosaka TLC procedūru, kas kopā ar noteikšanas metodi, kura ir aprakstīta B iedaļā, dod iespēju pierādīt 2-fenoksietanolu, 1-fenoksipropān-2-olu, metil-4-hidroksibenzoātu, etil-4-hidroksibenzoātu, propil-4-hidroksibenzoātu, butil-4-hidroksibenzoātu un benzil-4-hidroksibenzoātu kosmētikas līdzekļos.2. Princips.Konservantus no paskābinātā kosmētikas līdzekļa parauga ekstrahē ar acetonu. Pēc filtrēšanas acetona šķīdumu sajauc ar ūdeni un sārmainā vidē nogulsnē taukskābes to kalcija sāļu veidā. Sārma acetona/ūdens maisījumu ekstrahē ar dietilēteri, lai atdalītu lipofīlas vielas. Pēc paskābināšanas konservantus ekstrahē ar dietilēteri. Dietilētera ekstrakta alikvoto daļu uznes uz silikagēla plānslāņa plates. Pēc plates attīstīšanas iegūto hromatogrammu apskata ultravioletā gaismā un padara redzamu ar Milona reaģentu.3. Reaģenti.3.1. Vispārīgi noteikumi.Visi reaģenti ir analītiski tīri. Ūdens ir destilēts vai vismaz līdzvērtīgs.3.2. Acetons.3.3. Dietilēteris.3.4. n-pentāns.3.5. Metanols.3.6. Ledus etiķskābe.3.7. Sālsskābes šķīdums, c(HCl) = 4 mol/l.3.8. Kālija hidroksīda šķīdums, c(KOH) = 4 mol/l.3.9. Kalcija hlorīda dihidrāts (CaCl2·2H2O).3.10. Noteikšanas reaģents: Milona reaģents.Milona reaģents (dzīvsudraba (II) nitrāts) ir nopērkams lietošanai gatavs šķīdums (Fluka 69820).3.11. 2-fenoksietanols.3.12. 1-fenoksipropān-2-ols.3.13. Metil-4-hidroksibenzoāts (metilparabens).3.14. Etil-4-hidroksibenzoāts (etilparabens).3.15. n-propil-4-hidroksibenzoāts (propilparabens).3.16. n-butil-4-hidroksibenzoāts (butilparabens).3.17. Benzil-4-hidroksibenzoāts (benzilparabens).3.18. Standartšķīdumi.No katras standartvielas (3.11., 3.12., 3.13., 3.14., 3.15., 3.16. un 3.17.) gatavo 0,1 % (m/V) šķīdumu metanolā.3.19. Attīstīšanas šķīdinātājs.Sajauc 88 tilp.v. n-pentāna (3.4.) ar 12 tilp.v. ledus etiķskābes (3.6.).4. Aprīkojums.Laboratorijas standartaprīkojums un:4.1. Ūdens vanna, kurā var uzturēt 60 °C.4.2. Attīstīšanas kamera (kas nav izklāta ar filtrpapīru).4.3. Ultravioletas gaismas avots, 254 nm.4.4. Plānslāņa plates, 20 cm × 20 cm, kas iepriekš pārklātas ar 0,25 mm silikagēlu 60F254, ar koncentrēšanas zonu (Merck Nr. 11798, Darmstadt vai līdzvērtīgas).4.5. Krāsns, kurā var uzturēt 105 °C.4.6. Karsta gaisa fēns.4.7. Vilnas krāsu rullītis apmēram 10 cm garš ar ārējo diametru aptuveni 3,5 cm. Vilnas kārtas biezums ir 2 līdz 3 mm. Ja vajadzīgs, vilnu apcērp.Skatīt 5.2. piezīmi.4.8. Stikla mēģenes, 50 ml, ar skrūvējamu vāciņu.4.9. Elektriskā plītiņa ar termostatu temperatūras regulēšanai. Temperatūras uzstādījums: ap 80 °C. Elektrisko plītiņu pārklāj ar apmēram 6 mm biezu 20 cm × 20 cm alumīnija plati, lai nodrošinātu vienmērīgu sasilšanu.5. Procedūra.5.1. Parauga gatavošana.Iesver aptuveni 1 g parauga 50 ml stikla mēģenē ar skrūvējamu vāciņu (4.8.). Pievieno četrus pilienus sālsskābes šķīduma (3.7.) un 40 ml acetona.Izteikti bāziskiem kosmētikas līdzekļiem, piemēram, tualetes ziepēm, pievieno 20 pilienus sālsskābes šķīduma. Aizskrūvē mēģeni, viegli karsē maisījumu aptuveni līdz 60 °C, lai paātrinātu konservantu ekstrakciju acetona fāzē, un stipri krata vienu minūti.Izmēra šķīduma pH ar indikatorpapīru un ar sālsskābes šķīdumu noregulē šķīduma pH uz ≤ 3. Atkal stipri krata vienu minūti.Atdzesē šķīdumu līdz istabas temperatūrai un izfiltrē caur filtrpapīru koniskā kolbā. Pārnes 20 ml filtrāta uz 200 ml konisku kolbu, pievieno 60 ml ūdens un sajauc. Ar kālija hidroksīdu (3.8.), lietojot pH indikatorpapīru, noregulē maisījuma pH aptuveni uz 10.Pievieno 1 g kalcija hlorīda dihidrāta (3.9.) un stipri sakrata. Izfiltrē šķīdumu caur filtrpapīru 250 ml dalāmajā piltuvē, kur ir 75 ml dietilētera, un stipri krata vienu minūti. Ļauj fāzēm atdalīties un savāc ūdens slāni koniskā 200 ml kolbā. Ar sālsskābes šķīdumu, lietojot pH indikatorpapīru, noregulē šķīduma pH aptuveni uz 2. Pēc tam pievieno 10 ml dietilētera un stipri krata vienu minūti. Ļauj fāzēm atdalīties un pārnes aptuveni 2 ml dietilētera slāņa uz 5 ml parauga mēģeni.5.2. Plānslāņa hromatogrāfija (TLC).Noliek TLC plati (4.4.) uz sakarsētās alumīnija plates (4.9.). Uznes 10 μl katra standartsķīduma (3.18.) un 100 μl parauga šķīduma(-u) (5.1.) uz starta līnijas TLC plates koncentrēšanas zonā.Pēc vēlēšanās šķīdinātāja iztvaikošanu var paātrināt ar gaisa plūsmu. Noņem TLC plati no plītiņas un ļauj atdzist līdz istabas temperatūrai. Pārnes 100 ml attīstīšanas šķīdinātāja (3.19.) uz attīstīšanas kameru (4.2.).Tūlīt liek TLC plati nepiesātinātajā kamerā un attīsta istabas temperatūrā, līdz šķīdinātāja fronte ir pavirzījusies apmēram 15 cm no sākuma līnijas. Izņem plati no attīstīšanas kameras un žāvē karsta fēna gaisa plūsmā.Apskata plati ultravioletā gaismā (4.3.) un atzīmē plankumu izvietojumu. Karsē plati 30 minūtes krāsnī (4.5.) 100 °C, lai atdalītu etiķskābes pārākumu. Konservantus hromatogrammā padara redzamus ar Milona reaģentu (3.10.), tajā iegremdējot krāsu rullīti (4.7.) un ar to uznesot reaģentu uz TLC plates, līdz plate ir vienmērīgi samitrināta.Piezīme.Alternatīvi plankumus var padarīt redzamus, uzmanīgi uzpilinot Milona reaģentu uz katra ultravioletajā gaismā atzīmētā plankuma.4-hidroksibenzoskābes esteri parādās sarkanu plankumu veidā, 2-fenoksietanols un 1-fenoksipropān-2-ols - dzeltenu plankumu veidā. Tomēr pati 4-hidroksibenzoskābe, kas var būt kā konservants vai parabenu sadalīšanās produkts paraugos, arī parādās sarkana plankuma veidā. Skatīt 7.3. un 7.4.6. Pierādīšana.Aprēķina katra plankuma Rf vērtību. Salīdzina no parauga šķīduma iegūtos plankumus ar tiem, kas iegūti no standartšķīdumiem, salīdzinot to Rf vērtības, to raksturu ultravioletajos staros un krāsu pēc tam, kad tie ir padarīti redzami. Izdara provizoriskus secinājumus par konservantu identitāti.Parabenu klātbūtnes gadījumā būtu jāveic HPLC procedūra, kas aprakstīta B iedaļā. Apvienojot TLC un augstas izšķirtspējas šķidruma hromatogrāfijas (HPLC) rezultātus, apstiprina 2-fenoksietanola, 1-fenoksipropān-2-ola un parabenu klātbūtni.7. Piezīmes.7.1. Tā kā Milona reaģents ir toksisks, labāk to lietot saskaņā ar vienu no aprakstītajām procedūrām. Smidzināt nav ieteicams.7.2. Arī citi savienojumi, kuros ir hidroksilgrupas, var krāsoties saskarsmē ar Milona reaģentu. To krāsu un Rf vērtību tabula, ko iegūst no vairākiem konservantiem, izmantojot šo TLC procedūru, ir atrodama N. de Kruijf, M. A. H. Rijk, L. A. Pranato-Soetardhi and A. Schouten (1987): Determination of preservatives in cosmetic products I: Thin-layer chromatographic procedure for the identification of preservatives in cosmetic products (J. Chomatography 410, 395-411).7.3. Rf vērtības, kas ir šajā tabulā, norāda vērtības, kādas var iegūt:Savienojums | hRf | Krāsa |4-hidroksibenzoskābe | 11 | sarkana |metilparabens | 12 | sarkana |etilparabens | 17 | sarkana |propilparabens | 21 | sarkana |butilparabens | 26 | sarkana |benzilparabens | 16 | sarkana |2-fenoksietanols | 29 | dzeltena |1-fenoksipropān-2-ols | 50 | dzeltena |7.4. Nav atšķirības starp 4-hidroksibenzoskābi un metilparabenu vai benzilparabenu un etilparabenu. Šo savienojumu pierādīšana būtu jāapstiprina ar HPLC metodi, kas aprakstīta B iedaļā, un salīdzinot parauga un standartu izdalīšanas laikus.B. NOTEIKŠANA.1. Piemērošanas joma un nozare.Ar šo metodi nosaka procedūru 2-fenoksietanola, 1-fenoksipropān-2-ola, metil-4-hidroksibenzoāta, etil-4-hidroksibenzoāta, propil-4-hidroksibenzoāta, butil-4-hidroksibenzoāta un benzil-4-hidroksibenzoāta noteikšanai kosmētikas līdzekļos.2. Noteikums.Ar šo metodi noteikto konservantu daudzumu izsaka masas procentos.3. Princips.Paraugu paskābina, pievienojot sērskābi, un pēc tam suspendē etanola un ūdens maisījumā. Maisījumu viegli karsē, lai izkausētu lipīdu fāzi un veicinātu kvantitatīvu ekstrakciju, pēc tam maisījumu izfiltrē.Konservantus filtrātā nosaka apgrieztas fāzes HPLC, par iekšējo standartu izmantojot izopropil-4-hidroksibenzoātu.4. Reaģenti.4.1. Vispārīgi noteikumi.Visiem reaģentiem jābūt analītiski tīriem un, ja vajadzīgs, piemērotiem HPLC. Ūdens ir destilēts vai vismaz līdzvērtīgs.4.2. Absolūtais etanols.4.3. 2-fenoksietanols.4.4. 1-fenoksipropān-2-ols.4.5. Metil-4-hidroksibenzoāts (metilparabens).4.6. Etil-4-hidroksibenzoāts (etilparabens).4.7. n-propil-4-hidroksibenzoāts (propilparabens).4.8. Izopropil-4-hidroksibenzoāts (izopropilparabens).4.9. n-butil-4-hidroksibenzoāts (butilparabens).4.10. Benzil-4-hidroksibenzoāts (benzilparabens).4.11. Tetrahidrofurāns.4.12. Metanols.4.13. Acetonitrils.4.14. Sērskābes šķīdums, c(H2SO4) = 2 mol/l.4.15. Etanola/ūdens maisījums.Sajauc deviņas tilpuma vienības etanola (4.2.) un vienu tilpuma vienību ūdens.4.16. Iekšējā standarta šķīdums.Precīzi nosver aptuveni 0,25 g izopropilparabena (4.8.), pārnes uz 500 ml mērkolbu, izšķīdina un uzpilda līdz zīmei ar etanola/ūdens maisījumu (4.15.).4.17. Kustīgā fāze: tetrahidrofurāna/ūdens/metanola/acetonitrila maisījums.Sajauc 5 tilpuma vienības tetrahidrofurāna, 60 tilpuma vienības ūdens, 10 tilpuma vienības metanola un 25 tilpuma vienības acetonitrila.4.18. Konservanta standartšķīdums.Precīzi iesver aptuveni 0,2 g 2-fenoksietanola, 0,2 g 1-fenoksipropān-2-ola, 0,05 g metilparabena, 0,05 g etilparabena 0,05 g propilparabena, 0,05 g butilparabena un 0,025 g benzilparabena 100 ml mērkolbā, izšķīdina un uzpilda līdz zīmei ar etanola/ūdens maisījumu.Glabāts ledusskapī, šķīdums saglabājas stabils vienu nedēļu.4.19. Konservantu standartšķīdumi.Attiecīgi pārnes 20,00 ml, 10,00 ml, 5,00 ml, 2,00 ml un 1,00 ml standartšķīduma (4.18.) uz 50 ml mērkolbām. Katrā kolbā pievieno 10,00 ml iekšējā standarta šķīduma (4.16.) un 1,0 ml sērskābes šķīduma (4.14.) un uzpilda līdz zīmei ar etanola/ūdens maisījumu. Šie šķīdumi būtu jāgatavo tieši pirms lietošanas.5. Aprīkojums.Laboratorijas standartaprīkojums un:5.1. Ūdens vanna, kurā var uzturēt 60 °C ± 1 °C.5.2. Augstas izšķirtspējas šķidruma hromatogrāfs ar 280 nm ultraīsviļņu detektoru.5.3. Hromatogrāfijas kolonna:Nerūsējošs tērauds, iekšējais diametrs 25 cm × 4,6 mm (vai 12,5 cm × 4,6 mm), Nucleosil 5C18 vai līdzvērtīgs (skatīt 10.1.) pildījums.5.4. Stikla mēģenes, 100 ml, ar skrūvējamu vāciņu.5.5. Vārķermeņi, 2 – 4 mm karborunds vai līdzvērtīgi.6. Procedūra.6.1. Parauga gatavošana.6.1.1. Parauga gatavošana, nepievienojot iekšējo standartu.Iesver aptuveni 1,0 g parauga 100 ml stikla mēģenē ar skrūvējamu vāciņu. Ar pipeti mēģenēs iepilina 1,0 ml sērskābes šķīduma (4.14.) un 50,0 ml etanola/ūdens maisījuma (4.15.). Pievieno aptuveni 1 g vārķermeņu (5.5.), noslēdz mēģeni un spēcīgi krata, līdz rodas vienmērīga suspensija. Krata vismaz vienu minūti. Liek mēģeni uz piecām minūtēm ūdens vannā (5.1.), kur uztur 60 °C ± 1 °C, lai paātrinātu konservantu ekstrakciju etanola fāzē.Tūlīt atdzesē mēģeni auksta ūdens strūklā un liek ekstraktu ledusskapī uz vienu stundu. Izfiltrē ekstraktu caur filtrpapīru. Pārnes aptuveni 2 ml filtrāta uz 5 ml parauga mēģeni. Liek ekstraktus ledusskapī un 24 stundās veic noteikšanu HPLC.6.1.2. Parauga gatavošana, pievienojot iekšējo standartu.Iesver ar precizitāti līdz trim zīmēm aiz komata 1,0 g ± 0,1 g parauga 100 ml stikla mēģenē ar skrūvējamu vāciņu.Ar pipeti iepilina 1,0 ml sērskābes šķīduma un 40,0 ml etanola/ūdens maisījuma mēģenē. Pievieno aptuveni 1 g vārķermeņu (5.5.) un precīzi 10,00 ml iekšējā standarta šķīduma. Noslēdz mēģeni un spēcīgi krata, līdz tiek iegūta vienmērīga suspensija. Krata vismaz vienu minūti. Liek mēģeni uz piecām minūtēm ūdens vannā, kur uztur 60 °C ± 1 °C, lai paātrinātu konservantu ekstrakciju etanola fāzē.Tūlīt atdzesē mēģeni auksta ūdens strūklā un liek ekstraktu ledusskapī uz vienu stundu. Izfiltrē ekstraktu caur filtrpapīru.Pārnes aptuveni 2 ml filtrāta uz 5 ml parauga mēģeni (parauga šķīdums). Liek ekstraktu ledusskapī un 24 stundās veic noteikšanu HPLC.6.2. Augstas izšķirtspējas šķidruma hromatogrāfija (HPLC).6.2.1. Hromatogrāfijas apstākļi.- Kustīgā fāze: tetrahidrofurāna/ūdens/metanola/acetonitrila maisījums (4.17.).- Plūsmas ātrums: 1,5 ml/minūtē.- Noteikšanas viļņa garums: 280 nm.6.2.2. Kalibrēšana.Ievada 10 μl katra konservanta standartšķīduma (4.19.). Pēc iegūtajām hromatogrammām nosaka konservantu standartšķīdumu pīķu augstumu attiecības pret iekšējā standarta pīķa augstumu. Konstruē katra konservanta līkni, attiecinot minētās attiecības pret standartšķīdumu koncentrācijām.6.2.3. Noteikšana.Ievada 10 μl parauga šķīduma bez iekšējā standarta (6.1.1.) hromatogrāfā un uzņem hromatogrammu.Ievada 10 μl viena konservanta standarta šķīduma (4.19.) un uzņem hromatogrammu. Salīdzina iegūtās hromatogrammas.Ja parauga ekstrakta (6.1.1.) hromatogrammā nav neviena pīķa, kura izdalīšanas laiks ir aptuveni vienāds ar izopropilparabena (ieteicamais iekšējais standarts) pīķa izdalīšanas laiku, tad ievada 10 μl parauga šķīduma ar iekšējo standartu (6.1.2.). Uzņem hromatogrammu un izmēra pīķu augstumus.Ja parauga šķīduma hromatogrammā ir traucējošs pīķis, kura izdalīšanas laiks ir aptuveni vienāds ar izopropilparabena pīķa izdalīšanas laiku, tad būtu jāizvēlas cits iekšējais standarts.Ja kāds analizējamais konservants neparādās parauga hromatogrammā, tad šo konservantu var izmantot par alternatīvu iekšējo standartu.Aprēķina analizējamo konservantu pīķu augstumu attiecības pret iekšējā standarta pīķa augstumu.Pārliecinās, vai kalibrēšanā izmantoto standartšķīdumi veido taisnu līniju.Pārliecinās, vai iegūtās standartšķīduma un parauga šķīduma hromatogrammas atbilst šādiem nosacījumiem:- vissliktāk atdalīto pīķu pāra atdalījums ir vismaz 0,90. (Noteikumu par pīķu atdalījumu skatīt 1. attēlā.)+++++ TIFF +++++1. attēls. Pīķu atdalījumsJa nav panākts vajadzīgais atdalījums, tad būtu jālieto efektīvāka kolonna vai jāregulē mobilās fāzes sastāvs, līdz panāk vajadzīgo atdalījumu;- asimetrijas faktors: visi iegūtie pīķi ir no 0,9 līdz 1,5. (Noteikumu par pīķu asimetrijas faktoru skatīt 2. attēlā.) Lai uzņemtu hromatogrammu asimetrijas faktora noteikšanai, ieteicams pašrakstītāja ātrums vismaz 2 cm/minūtē;+++++ TIFF +++++2. attēls. Pīķu asimetrijas faktors- iegūst vienmērīgu bāzes līniju.7. Aprēķins.Konservantu koncentrāciju parauga šķīdumā aprēķina pēc kalibrēšanas līknes (6.2.2.) un analizējamo konservantu pīķu augstumu attiecībām pret iekšējā standarta pīķa augstumu. Aprēķina 2-fenoksietanola, 1-fenoksipropān-2-ola, metil-4-hidroksibenzoāta, etil-4-hidroksibenzoāta, propil-4-hidroksibenzoāta, butil-4-hidroksibenzoāta un benzil-4-hidroksibenzoāta saturu wi masas procentos (% m/m) pēc formulas:%w=b,kur:bi = konservanta i koncentrācija (μg/ml) parauga šķīdumā, ko nolasa no kalibrēšanas līknes;a = analizējamā daudzuma masa gramos.8. Atkārtojamība [1].Skatīt piezīmes 10.5.9. Reproducējamība [2].Skatīt piezīmes, 10.5.10. Piezīmes.10.1. Nekustīgā fāze.Vielu izdalīšana, nosakot HPLC, lielā mērā ir atkarīga no nekustīgās fāzes veida, markas un izcelsmes. Par to, vai kolonnu var lietot analizējamo konservantu atdalīšanai, var spriest pēc rezultātiem, ko iegūst, hromatografējot standartšķīdumus (skatīt piezīmes 6.2.3.). Papildus ieteiktajam Hypersil ODS kolonnas pildījumam arī Zorbax ODS ir atzīts par piemērotu.Alternatīvi var optimizēt ieteicamo kustīgās fāzes sastāvu, lai panāktu vajadzīgo atdalījumu.10.2. Noteikšanas viļņa garums.Aptuveni pārbaudot aprakstīto metodi, ir noskaidrots, ka nelielas noteikšanas viļņa garuma izmaiņas var ievērojami ietekmēt noteikšanas rezultātus.Tāpēc šis rādītājs analīzes laikā uzmanīgi jākontrolē.10.3. Traucējumi.Apstākļos, kas aprakstīti šajā metodē, eluē arī daudzus citus savienojumus, piemēram, konservantus un kosmētikas piedevas. Daudzu to konservantu izdalīšanas laiki, kas minēti tās Padomes direktīvas VI pielikumā, kura attiecas uz kosmētikas līdzekļiem, ir iekļauti N. de Kruijf, M. A. H. Rijk, L. A. Pranato-Soetardhi and A. Schouten, (1989).Determination of preservatives in cosmetic products II.High-performance liquid chromatographic identification (J. Chromatography 469, 317-398).10.4. Hromatogrāfijas kolonnu var aprīkot ar piemērotu aizsargkolonnu.10.5. Metode ir pārbaudīta salīdzināmās pārbaudēs, piedaloties deviņām laboratorijām. Analizēja trīs paraugus. Šajā tabulā ir iekļauti katrā paraugā nosakāmo komponenšu vidējie % m/m (m), atkārtojamība (r), reproducējamība (R):Paraugs | | 2-fenoksi-propān-2-ols | 1-fenoksi-propān-2-ols | Metilparabens | Etilparabens | Propilparabens | Butilparabens | Benzilparabens |Vitaminizēts krēms | m | 1,124 | | 0,250 | 0,0628 | 0,031 | 0,0906 | || r | 0,016 | | 0,018 | 0,0035 | 0,0028 | 0,0044 | || R | 0,176 | | 0,030 | 0,0068 | 0,0111 | 0,0034 | |Krēms, kas ātri iesūcas | m | 1,196 | | 0,266 | 0,076 | | | || r | 0,040 | | 0,003 | 0,002 | | | || R | 0,147 | | 0,022 | 0,004 | | | |Masāžas krēms | m | | 0,806 | | | 0,180 | 0,148 | 0,152 || r | | 0,067 | | | 0,034 | 0,013 | 0,015 || R | | 0,112 | | | 0,078 | 0,012 | 0,016 |[1] ISO 5725.[2] ISO 5725.--------------------------------------------------


title: Padomes Astotā direktīva (1984. gada 10. aprīlis), kas pamatojas uz Līguma 54. panta 3. punkta g) apakšpunktu un attiecas uz personu apstiprināšanu grāmatvedības dokumentu obligāto revīziju veikšanai

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31984L0253

Oficiālais Vēstnesis L 126 , 12/05/1984 Lpp. 0020 - 0026 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 17 Sējums 1 Lpp. 0073  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 17 Sējums 1 Lpp. 0136  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 17 Sējums 1 Lpp. 0073  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 17 Sējums 1 Lpp. 0136

		Padomes Astotā direktīva(1984. gada 10. aprīlis),kas pamatojas uz Līguma 54. panta 3. punkta g) apakšpunktu un attiecas uz personu apstiprināšanu grāmatvedības dokumentu obligāto revīziju veikšanai(84/253/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 54. panta 3. punkta g) apakšpunktu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā saskaņā ar Direktīvu 78/660/EEK [4] noteiktu veidu sabiedrību grāmatvedības gada pārskati ir jārevidē vienai vai vairākām personām, kas ir tiesīgas veikt šādas revīzijas, no kurām var būt atbrīvotas tikai sabiedrības, kas norādītas minētās direktīvas 11. pantā;tā kā minētā direktīva ir papildināta ar Direktīvu 83/349/EEK [5] par konsolidētajiem pārskatiem;tā kā ir jāsaskaņo to personu kvalifikācija, kuras ir tiesīgas veikt grāmatvedības dokumentu obligātās revīzijas; tā kā ir jānodrošina, ka šīs personas ir neatkarīgas un ar labu reputāciju;tā kā augsts teorētisko zināšanu līmenis, kas vajadzīgs, lai veiktu grāmatvedības dokumentu obligātās revīzijas, un spēja to izmantot praksē jānodrošina ar personas profesionālo spēju pārbaudījumu;tā kā būtu jādod dalībvalstīm tiesības apstiprināt personas, kuras, lai arī neatbilst visiem nosacījumiem, ko izvirza teorētiskās gatavības jomā, tomēr ir ilgi strādājušas profesijā, gūstot pietiekamu pieredzi finanšu, juridiskajā un grāmatvedības jomā, un ir nokārtojušas profesionālās gatavības pārbaudījumu;tā kā dalībvalstīm ir jābūt pilnvarotām pieņemt pārejas noteikumus speciālistu interesēs;tā kā dalībvalstis varēs apstiprināt gan fiziskas personas, gan revīzijas uzņēmumus, kas varēs būt juridiskas personas vai cita veida uzņēmumi vai sabiedrības;tā kā fiziskām personām, kas veic grāmatvedības dokumentu obligātās revīzijas šādu revīzijas uzņēmumu vārdā, jāievēro šīs direktīvas nosacījumi;tā kā dalībvalstis varēs apstiprināt personas, kas ieguvušas kvalifikāciju ārpus šīs valsts, bet līdzvērtīgu tai, kādu prasa šī direktīva;tā kā dalībvalstīm, kuras pēc šīs direktīvas pieņemšanas apzinās to fizisko personu kategorijas, kas atbilst šīs direktīvas nosacījumiem, bet kuru profesionālo spēju pārbaudījuma līmenis ir zemāks par universitātes gala pārbaudījuma līmeni, vajadzētu ļaut ar dažiem nosacījumiem un līdz turpmākai koordinācijai turpināt piešķirt šādām personām īpašu apstiprinājumu grāmatvedības dokumentu obligāto revīziju veikšanai nelielās sabiedrībās un nelielos koncernos, ja šī dalībvalsts nav izmantojusi iespējas noteikt izņēmumu, ko attiecībā uz konsolidēto pārskatu veidošanu sniedz Kopienas direktīvas;tā kā saistībā ar personām, kas atbild par grāmatvedības dokumentu obligātajām revīzijām, šī direktīva neattiecas uz tiesībām veikt uzņēmējdarbību un uz brīvību sniegt pakalpojumus;tā kā citu dalībvalstu valstspiederīgajiem piešķirto apstiprinājumu, lai veiktu šādas revīzijas, atzīšanu īpaši regulēs direktīvas par darbības sākšanu un veikšanu finanšu, ekonomikas un grāmatvedības jomās, kā arī par brīvību sniegt pakalpojumus šajās jomās,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.I IEDAĻADarbības joma1. pants1. Koordinācijas pasākumus, kas paredzēti šajā direktīvā, piemēro normatīvajiem un administratīvajiem aktiem, kas attiecas uz personām, kuras atbild par:a) sabiedrību gada pārskatu obligātajām revīzijām un pārbaudēm, vai gada ziņojumi atbilst minētajiem gada pārskatiem, tiktāl, ciktāl Kopienas tiesību akti prasa veikt šādas revīzijas un pārbaudes;b) koncernu konsolidēto pārskatu obligātajām revīzijām un pārbaudēm, vai konsolidētie gada ziņojumi atbilst attiecīgajiem konsolidētajiem gada pārskatiem, tiktāl, ciktāl Kopienas tiesību akti prasa veikt šādas revīzijas un pārbaudes.2. Pirmajā punktā minētās personas atkarībā no katras valsts tiesību aktiem var būt fiziskas vai juridiskas personas vai cita veida uzņēmumi vai sabiedrības (revīzijas uzņēmumi, kā definēts šajā direktīvā).II IEDAĻAApstiprināšanas noteikumi2. pants1. Šīs direktīvas 1. panta 1. punktā minēto grāmatvedības dokumentu obligātās revīzijas veic tikai apstiprinātas personas.Dalībvalstu iestādes var apstiprināt tikai:a) fiziskas personas, kas atbilst vismaz nosacījumiem, ko paredz 3.–19. pants;b) revīzijas uzņēmumus, kas atbilst vismaz šādiem nosacījumiem:i) fiziskas personas, kas revīzijas uzņēmuma vārdā veic 1. pantā minēto dokumentu obligātās revīzijas, atbilst vismaz nosacījumiem, ko paredz 3.–19. pants; dalībvalstis var noteikt, ka šīs fiziskās personas ir arī jāapstiprina;ii) balsstiesību vairākums pieder fiziskajām personām vai revīzijas uzņēmumiem, kas atbilst vismaz nosacījumiem, ko paredz 3.–19. pants, izņemot 11. panta 1. punkta b) apakšpunktu; dalībvalstis var noteikt, ka šīs fiziskās personas vai revīzijas uzņēmumi ir arī jāapstiprina. Tomēr dalībvalstis, kuras neprasa šādu vairākumu šīs direktīvas pieņemšanas laikā, var to nenoteikt, ja visas revīzijas uzņēmuma kapitāla daļas vai akcijas ir vārda vērtspapīri un nododamas tikai ar revīzijas uzņēmuma un/vai, ja dalībvalsts tā nosaka, ar kompetentās iestādes piekrišanu;iii) revīzijas uzņēmuma vadības vai pārvaldes struktūras locekļu vairākums ir fiziskas personas vai revīzijas uzņēmumi, kas atbilst vismaz nosacījumiem, ko paredz 3.–19. pants; dalībvalstis var noteikt, ka šīs fiziskās personas vai revīzijas uzņēmumi ir arī jāapstiprina. Ja šādā struktūrā nav vairāk par diviem locekļiem, vismaz vienam no locekļiem jāatbilst minētajiem nosacījumiem.Neskarot 14. panta 2. punktu, revīzijas uzņēmuma apstiprinājumu anulē, ja tas vairs neatbilst kādam no nosacījumiem, ko paredz b) apakšpunkts. Dalībvalstis tomēr var papildus dot laiku līdz diviem gadiem b) apakšpunkta ii) un iii) punkta nosacījumu izpildei.2. Šīs direktīvas vajadzībām dalībvalstu iestādes var būt profesionālās apvienības, ja valsts tiesību akti tām dod tiesības piešķirt apstiprinājumu, kā noteikts šajā direktīvā.3. pantsDalībvalstu iestādes piešķir apstiprinājumu tikai personām ar labu reputāciju, kuras neveic nekādu darbu, kas saskaņā ar šīs dalībvalsts tiesību aktiem nav savienojams ar 1. panta 1. punktā minēto grāmatvedības dokumentu obligātajām revīzijām.4. pants1. panta 1. punktā minēto dokumentu obligāto revīziju veikšanai var apstiprināt tikai tādas fiziskas personas, kas ir pabeigušas pirmsuniversitātes līmeni, apguvušas teorētiskās izglītības kursu, pabeigušas praktiskās mācības un nokārtojušas valsts sarīkotu vai atzītu profesionālās gatavības pārbaudījumu universitātes gala pārbaudījuma līmenī.5. pantsProfesionālās gatavības pārbaudījumam, kas minēts 4. pantā, jāgarantē vajadzīgais teorētisko zināšanu līmenis priekšmetos, kas saistīti ar 1. panta 1. punktā minēto dokumentu obligātajām revīzijām, un spējas šīs zināšanas izmantot praksē.Vismaz daļai no šā pārbaudījuma jābūt rakstiski.6. pantsTeorētisko zināšanu pārbaudei, kas iekļauta pārbaudījumā, jāaptver šādi priekšmeti:a) - revīzija,- gada pārskatu analīze un novērtēšana,- grāmatvedības pamati,- konsolidētie pārskati,- izmaksu un vadības grāmatvedība,- iekšējā kontrole,- standarti, kas attiecas uz gada un konsolidēto pārskatu sagatavošanu, bilances posteņu novērtēšanas metodēm un peļņas un zaudējumu aprēķināšanu,- juridiskie un profesionālie standarti, kas attiecas uz grāmatvedības dokumentu obligātajām revīzijām un šādu revīziju veicējiem;b) tiktāl, cik tas attiecas uz revīzijām:- uzņēmējdarbības tiesības,- tiesību akti par maksātnespēju un līdzīgiem procesiem,- nodokļu tiesības,- civiltiesības un komerctiesības,- tiesību akti par sociālo apdrošināšanu un nodarbinātību,- informatīvās un datorsistēmas,- uzņēmējdarbības, vispārīgā un finanšu ekonomika,- matemātika un statistika,- uzņēmumu finanšu pārvaldības pamatprincipi.7. pants1. Atkāpjoties no 5. un 6. panta, dalībvalsts var noteikt, ka personu, kas nokārtojusi universitātes vai līdzvērtīgu pārbaudījumu vai kurai ir universitātes grāds (diploms) vai līdzvērtīga kvalifikācija vienā vai vairākos priekšmetos, kas minēti 6. pantā, var atbrīvot no teorētisko zināšanu pārbaudes priekšmetos, kuros nokārtots pārbaudījums vai iegūts grāds (diploms).2. Atkāpjoties no 5. panta, dalībvalsts var noteikt, ka personu, kurai ir universitātes grāds (diploms) vai līdzvērtīga kvalifikācija vienā vai vairākos priekšmetos, kas minēti 6. pantā, var atbrīvot no teorētisko zināšanu praktiskās izmantošanas spēju pārbaudes priekšmetos, kuros tā apguvusi praktikumu, ko apliecina valstī atzīta pārbaudījuma nokārtošana vai diploms.8. pants1. Lai nodrošinātu spējas izmantot teorētiskās zināšanas praksē, ko ietver arī pārbaudījumā, praktikantam jāpabeidz vismaz trīs gadu praktikums , kurā inter alia ietilpstgada pārskatu, konsolidēto gada pārskatu vai līdzīgu finanšu pārskatu revīzijas. Vismaz divas trešdaļas no minētajām praktiskajām nodarbībām jāveic tādas personas vadībā, kas ir apstiprināta pēc šīs dalībvalsts tiesību aktiem saskaņā ar šo direktīvu; dalībvalstis tomēr var atļaut praktizēties tādas personas vadībā, kas apstiprināta citā dalībvalstī saskaņā ar šo direktīvu.2. Dalībvalstis nodrošina, ka mācības vada personas, kas tam pienācīgi sagatavotas.9. pantsDalībvalstis var 1. panta 1. punktā minēto dokumentu obligāto revīziju veikšanai apstiprināt personas, kas neatbilst nosacījumiem, ko paredz 4. pants, bet var pierādīt, ka:a) piecpadsmit gadus strādājušas darbu, kas tām devis pietiekamu pieredzi finanšu, tiesību un grāmatvedības jomā, un nokārtojušas profesionālās gatavības pārbaudījumu, kas minēts 4. pantā, vaib) septiņus gadus ir strādājušas minētajās jomās un turklāt ir apguvušas praktikumu, kas minēts 8. pantā, un nokārtojušas profesionālās gatavības pārbaudījumu, kas minēts 4. pantā.10. pants1. Dalībvalstis var saīsināt 9. pantā minēto darba stāžu, atņemot no tā teorētiskās izglītības kursa ilgumu jomās, kas norādītas 6. pantā, ja kurss ir pabeigts ar valsts atzītu pārbaudījumu. Šādam izglītības kursam jābūt vismaz gadu ilgam, un profesijā nostrādāto laiku tas nedrīkst saīsināt vairāk kā par četriem gadiem.2. Profesijā nostrādātais laiks, tāpat praktikuma laiks, nedrīkst būt īsāks par teorētisko kursu programmu un praktiskajām mācībām, kas noteiktas 4. pantā.11. pants1. Dalībvalstu iestādes var apstiprināt personas, kas ir kvalifikāciju pilnīgi vai daļēji ieguvušas citā dalībvalstī, ja tās atbilst abiem šiem nosacījumiem:a) kompetentās iestādes uzskata viņu kvalifikāciju par līdzvērtīgu tai, ko saskaņā ar šo direktīvu prasa minētās dalībvalsts tiesību akti; unb) tās ir pierādījušas tādas juridiskas zināšanas, kādas šajā dalībvalstī vajadzīgas 1. panta 1. punktā minēto dokumentu obligāto revīziju veikšanai. Dalībvalstu iestādes šādu pierādījumu tomēr nepieprasa, ja tās uzskata, ka juridiskās zināšanas, kas iegūtas citā dalībvalstī, ir pietiekamas.2. Piemēro 3. panta noteikumus.12. pants1. Dalībvalsts saskaņā ar šo direktīvu var uzskatīt par apstiprinātiem tādus speciālistus, kurus šīs dalībvalsts kompetentās iestādes apstiprinājušas atsevišķi pirms 30. panta 2. punktā norādīto nosacījumu stāšanās spēkā.2. Fiziskas personas uzņemšanu valstī atzītā profesionālā apvienībā, ja šāda uzņemšana saskaņā ar šīs valsts tiesību aktiem piešķir apvienības dalībniekam tiesības veikt 1. panta 1. punktā minēto dokumentu obligātās revīzijas, var uzskatīt par individuālu apstiprināšanu šā panta 1. punkta nozīmē.13. pantsKamēr nepiemēro 30. panta 2. punkta nosacījumus, dalībvalsts saskaņā ar šo direktīvu var uzskatīt par apstiprinātiem tos speciālistus, kurus kompetentās iestādes nav atsevišķi apstiprinājušas, bet kuriem šajā dalībvalstī ir tāda pati kvalifikācija kā personām, kuras atsevišķi apstiprinātas un kuras apstiprinājuma dienā veic 1. panta 1. punktā minēto dokumentu obligātās revīzijas šādu apstiprinātu personu vārdā.14. pants1. Dalībvalsts saskaņā ar šo direktīvu var uzskatīt par apstiprinātiem revīzijas uzņēmumus, kurus šīs dalībvalsts kompetentās iestādes atsevišķi apstiprinājušas pirms 30. panta 2. punktā norādīto nosacījumu spēkā stāšanās.2. Šīs direktīvas 2. panta 1. punkta b) apakšpunkta ii) un iii) punkta nosacījumi jāizpilda termiņā, kas nevar pārsniegt piecus gadus, sākot no 30. panta 2. punktā minēto nosacījumu spēkā stāšanās dienas.3. Fiziskajām personām, kuras līdz dienai, kad spēkā stājušies 30. panta 2. punktā minētie nosacījumi, revīzijas uzņēmuma vārdā veica 1. panta 1. punktā minēto dokumentu obligātās revīzijas, pēc minētās dienas var ļaut turpināt to darīt, pat ja tās neatbilst visiem nosacījumiem, ko paredz šī direktīva.15. pantsVienu gadu pēc dienas, kad stājušies spēkā 30. panta 2. punktā minētie nosacījumi, dalībvalstis saskaņā ar šo direktīvu var apstiprināt speciālistus, kurus kompetentās iestādes nav atsevišķi apstiprinājušas, bet kuri šajā dalībvalstī ir kvalificējušies 1. panta 1. punktā minēto dokumentu obligāto revīziju veikšanai un šo darbu līdz minētajai dienai ir faktiski veikuši.16. pantsVienu gadu pēc dienas, kad stājušies spēkā 30. panta 2. punkta nosacījumi, dalībvalstis var piemērot pārejas noteikumus attiecībā uz speciālistiem, kas pēc minētās dienas saglabā tiesības veikt gada grāmatvedības dokumentu revīzijas dažu veidu uzņēmumos, kuros nav jāveic obligātās revīzijas, bet šādas revīzijas vairs nevarēs veikt, kad būs ieviestas jaunās obligātās revīzijas, ja vien to labā netiks veikti īpaši pasākumi.17. pantsUz 15. un 16. pantu attiecas 3. panta noteikumi.18. pants1. Sešus gadus pēc 30. panta 2. punkta nosacījumu spēkā stāšanās dalībvalstis var piemērot pārejas noteikumus attiecībā uz personām, kas, stājoties spēkā minētajiem noteikumiem, jau iegūst profesionālo vai praktisko izglītību, bet pēc mācībām neatbilstu nosacījumiem, ko paredz šī direktīva, un tāpēc nevarētu veikt 1. panta 1. punktā minēto dokumentu obligātās revīzijas, kam šīs personas gatavotas.2. Piemēro 3. panta noteikumus.19. pantsAtkāpjoties no 4. panta, nedrīkst apstiprināt speciālistus, kas minēti 15. un 16. pantā, un personas, kas minētas 18. pantā, ja kompetentās iestādes neuzskata, ka persona spēj veikt dokumentu, kas minēti 1. panta 1. punktā, obligātās revīzijas un ka tai ir kvalifikācija, kas ir līdzvērtīga to personu kvalifikācijai, kuras ir apstiprinātas saskaņā ar 4. pantu.20. pantsDalībvalstis, kuras neizmanto Direktīvas 78/660/EEK 51. panta 2. punktā paredzēto iespēju un kurās šīs direktīvas pieņemšanas laikā vairāku kategoriju fiziskās personas saskaņā ar dalībvalsts tiesību aktiem drīkst veikt dokumentu, kas minēti 1. panta 1. punkta a) apakšpunktā, obligātās revīzijas līdz brīdim, kad būs koordinētas grāmatvedības dokumentu obligātās revīzijas, 1. panta 1. punkta a) apakšpunktā minēto dokumentu obligāto revīziju veikšanai uzņēmumos, kuri nepārsniedz divos no trim kritērijiem noteiktos ierobežojumus, kas paredzēti Direktīvas 78/660/EEK 27. pantā, var īpaši apstiprināt fiziskas personas, kas rīkojas savā vārdā, kuras:a) atbilst nosacījumiem, ko paredz šīs direktīvas 3.–19. pants, pieļaujot, ka profesionālās gatavības pārbaudījuma līmenis var būt zemāks nekā tas, kas prasīts šīs direktīvas 4. pantā; unb) jau ir veikušas obligāto revīziju konkrētajā uzņēmumā, pirms tas pārsniedza divos no trim kritērijiem noteiktos ierobežojumus, kas paredzēti Direktīvas 78/660/EEK 11. pantā.Tomēr, ja uzņēmums ietilpst pārskatā apvienojamā koncernā, kurš pārsniedz divos no trim kritērijiem noteiktos ierobežojumus, kas paredzēti Direktīvas 78/660/EEK 27. pantā, šādas personas nedrīkst veikt šajā uzņēmumā obligāto revīziju dokumentos, kas minēti šīs direktīvas 1. panta 1. punkta a) apakšpunktā.21. pantsDalībvalstis, kuras neizmanto Direktīvas 83/349/EEK 6. panta 1. punktā paredzēto iespēju un kurās šīs direktīvas pieņemšanas brīdī saskaņā ar šīs valsts tiesību aktiem vairāku kategoriju fiziskas personas drīkst veikt obligātās revīzijas dokumentos, kas minēti šīs direktīvas 1. panta 1. punkta b) apakšpunktā, līdz grāmatvedības dokumentu obligāto revīziju attiecīgai koordinācijai 1. panta 1. punkta b) apakšpunktā minēto dokumentu obligātajām revīzijām drīkst īpaši apstiprināt personas, kas apstiprinātas saskaņā ar šīs direktīvas 20. pantu, ja mātesuzņēmuma bilances dienā pārskatā apvienojamais koncerns pēc pēdējā gada grāmatvedības pārskata datiem nepārsniedz divos no trim kritērijiem noteiktos ierobežojumus, kas paredzēti Direktīvas 78/660/EEK 27. pantā, ja šīs personas ir pilnvarotas visos apvienojumā iekļautajos uzņēmumos veikt obligātās revīzijas dokumentos, kas minēti šīs direktīvas 1. panta 1. punkta a) apakšpunktā.22. pantsDalībvalstis, kuras izmanto 20. pantu, var atļaut, ka attiecīgās personas, kā norādīts 8. pantā, praktisko izglītību iegūst tādas personas vadībā, kas saskaņā ar šīs dalībvalsts tiesību aktiem ir apstiprināta 20. pantā minēto obligāto revīziju veikšanai.III IEDAĻAProfesionālā godprātība un neatkarība23. pantsDalībvalstis nosaka, ka personas, kas ir apstiprinātas veikt obligātās revīzijas dokumentos, kas minēti 1. panta 1. punktā, veic šīs revīzijas ar profesionālu godprātību.24. pantsDalībvalstis nosaka, ka šādas personas nedrīkst veikt prasītās obligātās revīzijas, ja tās nav neatkarīgas saskaņā ar tās dalībvalsts tiesību aktiem, kura pieprasa revīzijas.25. pantsŠīs direktīvas 23. un 24. pantu piemēro arī fiziskām personām, kuras atbilst nosacījumiem, ko paredz 3.–19. pants, un revīzijas uzņēmuma vārdā veic obligātās revīzijas dokumentos, kas minēti 1. panta 1. punktā.26. pantsDalībvalstis nodrošina, ka apstiprinātajām personām piemēro attiecīgas sankcijas, ja revīzijas neveic saskaņā ar 23., 24. un 25. pantu.27. pantsDalībvalstis nodrošina vismaz to, ka apstiprināto revīzijas uzņēmumu dalībnieki un akcionāri un šādu uzņēmumu vadības, pārvaldes un pārraudzības struktūru locekļi, kas personīgi neatbilst nosacījumiem, ko paredz 3.–19. pants, konkrētajā dalībvalstī nekādā veidā neiejaucas revīziju veikšanā, apdraudot to fizisko personu neatkarību, kuras veic 1. panta 1. punktā norādīto dokumentu revīzijas šo revīzijas uzņēmumu vārdā.IV IEDAĻAAtklātība28. pants1. Dalībvalstis nodrošina, ka publiski ir pieejami visu to fizisko personu vārdi un adreses un to revīzijas uzņēmumu nosaukumi un adreses, kurus tās apstiprinājušas obligāto revīziju veikšanai dokumentos, kas minēti 1. panta 1. punktā.2. Turklāt jāpublisko arī šādi katra revīzijas uzņēmuma dati:a) šīs direktīvas 2. panta 1. punkta b) apakšpunkta i) punktā minēto fizisko personu vārdi un adreses unb) revīzijas uzņēmuma dalībnieku un akcionāru vārdi un adreses;c) revīzijas uzņēmuma vadības vai pārvaldes struktūras locekļu vārdi un adreses.3. Ja fiziskai personai ir atļauts uzņēmumā veikt obligātās revīzijas dokumentos, kas minēti 1. panta 1. punktā, saskaņā ar nosacījumiem, kas norādīti 20., 21. un 22. pantā, piemēro šā panta 1. punktu. Tomēr ir jānorāda uzņēmuma vai koncerna veids, kuros revīzijas atļautas.V SADAĻANobeiguma noteikumi29. pantsKontaktkomiteja, kas izveidota saskaņā ar Direktīvas 78/660/EEK 52. pantu, veic arī šādus uzdevumus:a) atvieglo, neierobežojot Līguma 169. un 170. pantu, saskaņotu šīs direktīvas piemērošanu, regulārās sapulcēs risinot it īpaši praktiskus jautājumus, kas rodas sakarā ar tās piemērošanu;b) vajadzības gadījumā konsultē Komisiju par papildinājumiem vai grozījumiem šajā direktīvā.30. pants1. Dalībvalstīs līdz 1988. gada 1. janvārim stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.2. Dalībvalstis var noteikt, ka 1. punktā paredzētos noteikumus nepiemēro līdz 1990. gada 1. janvārim.3. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus savu tiesību aktu svarīgākos noteikumus, ko tās pieņem jomā, kuru regulē šī direktīva.4. Dalībvalstis arī nodrošina, ka tās paziņo Komisijai visu to pārbaudījumu sarakstu, kuri sarīkoti vai atzīti saskaņā ar 4. pantu.31. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1984. gada 10. aprīlīPadomes vārdā —priekšsēdētājsC. Cheysson[1] OV C 112, 13.5.1978., 6. lpp.; OV C 317, 18.12.1975., 6. lpp.[2] OV C 140, 5.6.1979., 154. lpp.[3] OV C 171, 9.7.1979., 30. lpp.[4] OV L 222, 14.8.1978., 11. lpp.[5] OV L 193, 18.7.1983., 1. lpp.--------------------------------------------------