title: Komisijas Direktīva 98/90/EK (1998. gada 30. novembris), ar ko tehnikas attīstībai pielāgo Padomes Direktīvu 70/387/EEK par mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju durvīm Dokuments attiecas uz EEZ.

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31998L0090

Oficiālais Vēstnesis L 337 , 12/12/1998 Lpp. 0029 - 0039

		Komisijas Direktīva 98/90/EK(1998. gada 30. novembris),ar ko tehnikas attīstībai pielāgo Padomes Direktīvu 70/387/EEK par mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju durvīm(Dokuments attiecas uz EEZ)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes Direktīvu 70/156/EEK (1970. gada 6. februāris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju tipa apstiprinājumu [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 98/14/EK [2], un īpaši tās 13. panta 2. punktu,ņemot vērā Padomes Direktīvu 70/387/EEK (1970. gada 27. jūlijs) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju durvīm [3], kas grozīta ar Dānijas, Īrijas un Apvienotās Karalistes Pievienošanās aktu, un jo īpaši tās 3. pantu,tā kā Direktīva 70/387/EEK ir viena no atsevišķajām direktīvām par EK tipa apstiprināšanas procedūru, kas noteikta ar Direktīvu 70/156/EEK; tā kā tādējādi Direktīvas 70/156/EEK noteikumi par transportlīdzekļu sistēmām, detaļām un atsevišķām tehniskām vienībām attiecas uz šo Direktīvu;tā kā turpmāk ir iespējams pielāgot tehnikas attīstībai Direktīvu 70/387/EEK, uzlabojot to personu drošību, kas iekāpj konkrētu smago kravas transportlīdzekļu vadītāja kabīnē un izkāpj no tās;tā kā konkrēti Direktīvas 70/156/EEK 3. panta 4. punktā un 4. panta 3. punktā paredzēts, ka katrā atsevišķajā direktīvā jāiekļauj informācijas dokuments ar minētās direktīvas I pielikuma attiecīgajiem punktiem un arī tipa apstiprinājuma sertifikāts, ko noformē saskaņā ar VI pielikumu, lai šo tipa apstiprinājumu varētu apstrādāt ar datoru;tā kā, jānodrošina, ka visās dalībvalstīs ir spēkā vienoti noteikumi, lai varētu praktiski piemērot Direktīvu 70/387/EEK;tā kā šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi ar Direktīvu 70/156/EEK izveidotā Komiteja pielāgošanai tehnikas attīstībai,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvā 70/387/EEK izdara šādus grozījumus.1. Direktīvas 1. pantā vārdus "lauksaimniecības traktorus" aizstāj ar "lauksaimniecības un mežsaimniecības traktorus" un vārdus "tehniku un transportlīdzekļus, kas iesaistīti sabiedrisko darbu veikšanā" aizstāj ar "pārvietojamus mehānismus".2. Pielikumus groza saskaņā ar šīs direktīvas pielikumu.2. pants1. Dalībvalstis no 1999. gada 1. janvāra transportlīdzekļu durvju dēļ nedrīkst:- atteikt EK tipa apstiprinājuma vai valsts tipa apstiprinājuma piešķiršanu kādam transportlīdzekļa tipamvai- aizliegt transportlīdzekļu pārdošanu, reģistrāciju vai nodošanu ekspluatācijā,ja transportlīdzekļi atbilst ar šo direktīvu grozītās Direktīvas 70/387/EEK prasībām.2. No 2000. gada 1. oktobra dalībvalstis:- vairs nepiešķir EK tipa apstiprinājumuun- var atteikt valsts tipa apstiprinājuma piešķiršanujauna tipa transportlīdzeklim durvju dēļ, ja nav izpildītas ar šo direktīvu grozītās Direktīvas 70/387/EEK prasības.3. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai vēlākais 1998. gada 31. decembrī izpildītu šīs direktīvas prasības. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarīt šādas atsauces.2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.4. pantsŠī direktīva stājas spēkā septītajā dienā pēc publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.5. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1998. gada 30. novembrīKomisijas vārdā —Komisijas loceklisMartin Bangemann[1] OV L 42, 23.2.1970., 1. lpp.[2] OV L 91, 25.3.1998., 1. lpp.[3] OV L 176, 10.8.1970., 5. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMS1. Direktīvā 70/387/EEK pirms pielikumiem iekļauj šādu pielikumu sarakstu:PIELIKUMU SARAKSTS1. | I PIELIKUMS: | Darbības joma, definīcijas, vispārīgas prasības, EK tipa apstiprinājuma pieteikums, EK tipa apstiprinājuma piešķiršana, tipa pārveidojumi un apstiprinājumu grozījumi, ražojumu atbilstība |1. papildinājums: | Informācijas dokuments |2. papildinājums: | Tipa apstiprinājuma sertifikāts |2. | II PIELIKUMS: | Būves un montāžas prasības un izturīguma testi |3. | III PIELIKUMS: | Prasības par iekāpšanu un izkāpšanu pa vadītāja kabīnes durvīm. |2. Direktīvas I pielikumu aizstāj ar šādu pielikumu:I PIELIKUMSDARBĪBAS JOMA, DEFINĪCIJAS, VISPĀRĪGAS PRASĪBAS, EK TIPA APSTIPRINĀJUMA PIETEIKUMS, EK TIPA APSTIPRINĀJUMA PIEŠĶIRŠANA, TIPA PĀRVEIDOJUMI UN APSTIPRINĀJUMU GROZĪJUMI, RAŽOJUMU ATBILSTĪBA1. DARBĪBAS JOMA1.1. Šī direktīva attiecas uz M1 un N [1] kategorijas transportlīdzekļu durvīm.2. DEFINĪCIJASŠajā direktīvā:2.1. "Transportlīdzekļa apstiprinājums" ir transportlīdzekļa tipa apstiprinājums attiecībā uz durvīm un parametriem, kas piemērojami šādām durvīm;2.2. "Transportlīdzekļa tips" ir transportlīdzekļi, kas būtiski neatšķiras ar šādiem galvenajiem parametriem:- slēgmehānismu un viru konstrukcijas un stiprības parametri attiecībā uz II pielikumā minētajiem transportlīdzekļiem,- kāpšļu un pakāpienu būves un montāžas prasības attiecībā uz transportlīdzekļiem, uz kuriem neattiecas III pielikums,- pakāpienu un rokturu stāvoklis un ģeometriskie parametri attiecībā uz III pielikumā minētajiem transportlīdzekļiem,ciktāl uz šiem parametriem attiecas šīs direktīvas prasības.3. VISPĀRĪGAS PRASĪBAS3.1. Konstrukcija3.1.1. Transportlīdzekļa konstrukcijas parametriem jābūt tādiem, lai pilnīgi droši varētu iekāpt transportlīdzeklī un izkāpt no tā.3.1.2. N2 kategorijas transportlīdzekļus, kam maksimālā masa pārsniedz 7,5 tonnas, un N3 kategorijas transportlīdzekļus uzskata par atbilstīgiem iepriekšminētajām prasībām, ja tie ir saskaņā ar III pielikuma noteikumiem.3.2. Durvis, ieejas un izejas3.2.1. Durvīm, ieejām un izejām jābūt tādām, lai tās varētu izmantot viegli un droši.3.3. Durvis un slēgmehānismi3.3.1. Durvīm un slēgmehānismiem jābūt konstruētiem tā, lai, tās aizverot, nerastos kairinošs troksnis.3.3.2. Durvju slēgmehānismiem jābūt konstruētiem tā, lai durvis nevarētu nejauši atvērties.3.4. Slēgmehānismi un viras (būves un montāžas prasības)3.4.1. Kad transportlīdzekļa sānus aprīko ar durvju (izņemot salokāmo durvju) virām, tās jāpiestiprina pie durvju priekšējās malas priekšgaitas virzienā. Ja ir divviru durvis, tad šīs prasības attiecas uz to durvju vērtni, kas veras pirmā; otrai durvju vērtnei jābūt aizbultējamai.3.4.2. M1 kategorijas transportlīdzekļu sānu durvju slēgmehānismiem un virām jāatbilst šīs direktīvas II pielikumā noteiktajām prasībām.3.5. Kāpšļi un pakāpieni (būves un montāžas prasības)3.5.1. Riteņa rumbu, riteņa lokus un citas riteņa daļas šajā direktīvā neuzskata par kāpšļiem vai pakāpieniem, ja vien ar būvi vai pielietojumu saistītu iemeslu dēļ transportlīdzekli nevar aprīkot ar kāpšļiem vai pakāpieniem citur.3.5.2. Ja M1, N1 un N2 kategorijas transportlīdzekļiem, kam maksimālā masa nepārsniedz 7,5 tonnas, grīda pie ieejas pasažieru nodalījumā ir vairāk nekā 600 mm virs zemes, transportlīdzeklim ir vajadzīgs viens vai vairāki kāpšļi vai pakāpieni.3.5.2.1. Tomēr visiem Direktīvas 70/156/EEK II pielikuma A iedaļā noteiktajiem apvidus transportlīdzekļiem, minēto attālumu var palielināt līdz 700 mm.3.5.2.2. Kāpšļiem vai pakāpieniem jābūt būvētiem tā, lai nevarētu paslīdēt.4. EK TIPA APSTIPRINĀJUMA PIETEIKUMS4.1. Transportlīdzekļa tipa apstiprinājuma pieteikumu attiecībā uz durvīm iesniedz transportlīdzekļa ražotājs.4.2. Informācijas dokumenta paraugs ir iekļauts 1. papildinājumā4.3. Apstiprināmā transportlīdzekļa tipa paraugu nodod tehniskajam dienestam, kas atbild par tipa apstiprināšanas testiem.5. EK TIPA APSTIPRINĀJUMA PIEŠĶIRŠANA5.1. Ja attiecīgās prasības ir izpildītas, EK tipa apstiprinājumu piešķir saskaņā ar Direktīvas 70/156/EEK 4. panta 3. punktu.5.2. EK tipa apstiprinājuma sertifikāta paraugs ir iekļauts 2. papildinājumā.5.3. Apstiprinājuma numuru saskaņā ar Direktīvas 70/156/EEK VII pielikumu piešķir katram apstiprinātajam transportlīdzekļa tipam. Viena un tā pati dalībvalsts nepiešķir tādu pašu numuru citam transportlīdzekļa tipam.6. TIPA PĀRVEIDOJUMI UN APSTIPRINĀJUMU GROZĪJUMI6.1. Ja pārveido tipu, kas apstiprināts saskaņā ar šo direktīvu, piemēro Direktīvas 70/156/EEK 5. panta noteikumus.7. RAŽOJUMU ATBILSTĪBA7.1. Lai nodrošinātu ražojumu atbilstību, jāveic pasākumi saskaņā ar Direktīvas 70/156/EEK 10. panta noteikumiem.1. papildinājums+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++2. papildinājums+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++3. Direktīvas II pielikumu groza šādi:a) virsrakstā vārdus "personīgo automašīnu" aizstāj ar vārdiem "M1 kategorijas transportlīdzekļu";b) minētā pielikuma 1.1. punktā vārdu "direktīva" aizstāj ar "pielikums".4. Pievieno šādu III pielikumu:III PIELIKUMSPRASĪBAS PAR IEKĀPŠANU PA VADĪTĀJA NODALĪJUMA DURVĪM UN IZKĀPŠANU PA TĀM ATTIECĪBĀ UZ N2 KATEGORIJAS TRANSPORTLĪDZEKĻIEM, KAM MAKSIMĀLĀ MASA PĀRSNIEDZ 7,5 TONNAS, UN N3 KATEGORIJAS TRANSPORTLĪDZEKĻIEM1. Pakāpieni vadītāja nodalījumā (sk. attēlu)1.1. Attālums A no zemes līdz zemākā kāpšļa augšējai virsmai, mērīts transportlīdzeklim lietošanas kārtībā uz horizontālas un līdzenas virsmas, nepārsniedz 600 mm.1.1.1. Tomēr Direktīvas 70/156/EEK II pielikuma A iedaļā noteiktajiem apvidus transportlīdzekļiem minēto attālumu A var palielināt līdz 700 mm.1.2. Attālums B starp kāpšļu augšējām virsmām nepārsniedz 400 mm. Vertikālais attālums starp diviem blakus esošiem kāpšļiem neatšķiras vairāk kā 50 mm.1.2.1. Tomēr apvidus transportlīdzekļiem (sk. 1.1.1. punktu) šo pēdējo minēto attālumu var palielināt līdz 100 mm.1.3. Turklāt jāievēro šādas minimālās ģeometriskās specifikācijas:— kāpšļa dziļums D: | 80 mm, |— kāpšļa klīrenss E (ieskaitot kāpšļa dziļumu): | 150 mm, |— kāpšļa platums F: | 300 mm, |— zemākā kāpšļa platums G: | 200 mm, |— kāpšļa augstums S: | 120 mm, |— kāpšļu šķērsā nobīde H: | 0 mm, |— gareniskais pārklājums J: | 200 mm. |1.3.1. Tomēr apvidus transportlīdzekļiem (sk. 1.1.1. punktu) vērtību F var samazināt līdz 200 mm.1.4. Zemāko kāpsli var konstruēt sliekšņa veidā, ja tas vajadzīgs ar būvi un lietošanu saistītu iemeslu dēļ, kā arī apvidus transportlīdzekļiem (sk. 1.1.1. punktu). Tādā gadījumā sliekšņa dziļums ir vismaz 20 mm.1.4.1. Sliekšņi ar apaļu šķērsgriezumu nav atļauti.1.5. Izkāpjot no vadītāja nodalījuma, augšējais kāpslis ir viegli sasniedzams.1.6. Kāpšļu augšējā virsma nav slidena. Turklāt pakāpieniem, kuri brauciena laikā pakļauti laika apstākļu un dubļu iedarbībai, ir piemērota novadīšanas (drenāžas) virsma.2. Piekļuve vadītāja nodalījuma rokturiem (sk. attēlu)2.1. Lai varētu iekļūt vadītāja nodalījumā, vajadzīga viena vai vairākas piemērotas margas un rokturi vai citas līdzvērtīgas ierīces, kur pieturēties.2.1.1. Marga(-as) vai rokturi, vai līdzvērtīga ierīce, kur pieturēties, jānovieto tā, lai tos varētu viegli satvert un lai tās neapgrūtinātu iekļuvi.2.1.2. Maksimālais pieļaujamais pārtraukums margās vai rokturos, vai līdzvērtīgās pieturēšanās ierīcēs, ir 100 mm (piemēram, posmu stiprinājums).2.1.3. Ja transportlīdzeklī iekāpj pa vairāk nekā diviem kāpšļiem, margas, rokturi vai līdzvērtīgas pieturēšanās ierīces, ir izvietotas tā, ka cilvēks vienlaikus var pieturēties trijos punktos (ar abām rokām un vienu kāju vai abām kājām un vienu roku).2.1.4. Margu, rokturu un līdzvērtīgu pieturēšanās ierīču konstrukcijai un novietojumam, izņemot kāpnēm, jābūt tādam, lai vadītāji droši nokāptu ar seju pret kabīni.2.1.5. Stūres ratu var uzskatīt par rokturi.2.2. Vismaz viena roktura vai margas, vai līdzvērtīgas pieturēšanās ierīces zemākās malas augstums H, mērīts no zemes transportlīdzeklim lietošanas kārtībā uz horizontālas un līdzenas virsmas, nepārsniedz 1850 mm.2.2.1. Tomēr apvidus transportlīdzekļiem (sk. 1.1.1. punktu) minēto attālumu N var palielināt līdz 1950 mm.2.2.2. Ja vadītāja nodalījuma grīdas augstums no zemes pārsniedz N, šo augstumu pieņem par N.2.2.3. Turklāt margas(-u) vai rokturu, vai līdzvērtīgas pieturēšanās ierīces augšējās malas minimālais attālums P no augšējā kāpšļa (vadītāja nodalījuma grīdas) ir:- margai(-ām) vai rokturiem, vai līdzvērtīgām pieturēšanās ierīcēm: U = 650 mm,- margai(-ām) vai rokturiem, vai līdzvērtīgām pieturēšanās ierīcēm: V = 550 mm.2.3. Jāievēro šādas ģeometriskās specifikācijas:— turēšanās virsmas izmēri K: | vismaz 16 mm, lielākais 38 mm, |— garums M: | vismaz 150 mm, |— attālums līdz transportlīdzekļa sastāvdaļām L: | vismaz 40 mm, ja durvis ir atvērtas. |+++++ TIFF +++++3. Ja vadītāja nodalījumā ir grīdas slīpums, vajadzīgos mērījumus izdara no transportlīdzekļa gareniskajai vidusplaknei perpendikulārās horizontālās plaknes, kas iet caur punktu, kurā krustojas grīdas priekšējā mala ar vertikālo plakni caur tā kāpšļa centru, kurš ir uzreiz zem grīdas.[1] Kā definēts Direktīvas 70/156/EEK II pielikuma A iedaļā.--------------------------------------------------


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2000/30/EK (2000. gada 6. jūnijs) par Kopienā izmantotu komerciālo transportlīdzekļu tehniskām pārbaudēm uz ceļiem

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32000L0030

Oficiālais Vēstnesis L 203 , 10/08/2000 Lpp. 0001 - 0008

		Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2000/30/EK(2000. gada 6. jūnijs)par Kopienā izmantotu komerciālo transportlīdzekļu tehniskām pārbaudēm uz ceļiemEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 71. panta 1. punkta c) un d) apakšpunktu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],apspriedušies ar Reģionu komiteju,rīkojoties saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru [3],tā kā:(1) Satiksmes pieaugums visās dalībvalstīs rada līdzīgas nopietnas problēmas saistībā ar ceļu drošību un vidi.(2) Ceļu satiksmes drošības, vides aizsardzības un taisnīgas konkurences interesēs būtu jāizmanto tikai tādi komerciālie transportlīdzekļi, kas ir labā tehniskā braukšanas kārtībā.(3) Saskaņā ar 1996. gada 20. decembra Direktīvu 96/96/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju tehniskajām apskatēm [4] komerciālus transportlīdzekļus katru gadu pakļauj pilnvarotas iestādes inspekcijai.(4) Direktīvas 94/12/EK [5] 4. pants nosaka daudzpusēju pieeju to pasākumu izmaksu un efektivitātes aspektiem, kas paredzēti, lai mazinātu autotransporta radīto vides piesārņojumu; tā kā Eiropas "I automašīnu un degvielas programmā" ir šāda pieeja un objektīvi novērtēti derīgākie pasākumi transportlīdzekļu tehnikas, degvielas kvalitātes, monitoringa un saglabāšanas jomā, tāpat kā netehniski pasākumi, lai samazinātu autotransporta izmeti.(5) Ar šādu pieeju Eiropas Parlaments un Padome ir pieņēmuši Direktīvu 98/70/EK [6], kas paredzēta, lai uzlabotu degvielas kvalitāti un noteiktu stingrākus izmetes standartus, Direktīvu 98/69/EK [7] attiecībā uz personiskajiem vieglajiem automobīļiem un vieglajiem komerciālajiem transportlīdzekļiem un Direktīvu 1999/96/EK [8] par smagajiem kravas transportlīdzekļiem.(6) Šajā direktīvā ir līdzīga pieeja, bet vides aizsardzības nolūkā šajā posmā varētu būt efektīvāk nevis noteikt stingrākus standartus, kas Direktīvā 96/96/EK paredzēti tehniskajām apskatēm, bet gan noteikt tehniskās pārbaudes uz ceļiem, lai nodrošinātu minētās direktīvas piemērošanu visu gadu.(7) Reglamentētu gadskārtēju tehnisko apskati faktiski nevar uzskatīt par pietiekamu garantiju, ka kontrolētie komerciālie transportlīdzekļi ir braukšanas kārtībā visu gadu.(8) Plānota papildu tehniskā pārbaude uz ceļiem ir nozīmīgs rentabls pasākums, lai kontrolētu komerciālu transportlīdzekļu tehniskās apkopes standartus uz ceļa.(9) Pārbaude uz ceļiem būtu jāveic, nediskriminējot autovadītājus pēc valsts piederības vai pēc valsts, kurā komerciālais transportlīdzeklis reģistrēts vai nodots ekspluatācijā.(10) Pārbaudes metodes izvēles pamatojumā vajadzētu būt mērķtiecīgai pieejai, veltot lielākas pūles to transportlīdzekļu identificēšanai, kas šķiet varētu būt slikti uzturēti, sakarā ar to palielinot autovadītāju un īpašnieku darbības efektivitāti un samazinot izmaksas un nokavējumus.(11) Ja pārbaudītajam transportlīdzeklim ir nopietni trūkumi, tad jābūt iespējamam lūgt kompetentajām iestādēm dalībvalstī, kurā transportlīdzeklis ir reģistrēts vai nodots ekspluatācijā, veikt attiecīgos pasākumus un informēt prasību iesniegušo dalībvalsti par jebkuriem veiktajiem papildu pasākumiem.(12) Šīs direktīvas īstenošanai vajadzīgie pasākumi būtu jāparedz saskaņā ar Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmumu 1999/468/EK, ar ko nosaka Komisijai piešķirto izpildes pilnvaru īstenošanas kārtību [9].(13) Saskaņā ar subsidiaritātes un proporcionalitātes principu, kā noteikts Līguma 5. pantā, paredzētās darbības mērķus, proti, izstrādāt kārtību Kopienas teritorijā braucošo komerciālo transportlīdzekļu tehniskām pārbaudēm uz ceļiem, dalībvalstis nevar pietiekami sasniegt, tāpēc mērķu mēroga dēļ labāk tos sasniegt Kopienas līmenī; šī direktīva nepārsniedz to, kas ir nepieciešams šā mērķa sasniegšanai,IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.1. pants1. Lai uzlabotu ceļu satiksmes drošību un apkārtējo vidi, šīs direktīvas mērķis ir nodrošināt, ka Kopienas dalībvalstu teritorijās braucošie komerciālie transportlīdzekļi pilnīgāk atbilstu konkrētiem tehniskiem nosacījumiem, kas paredzēti Direktīvā 96/96/EK.2. Ar šo direktīvu nosaka konkrētus nosacījumus Kopienas teritorijā braucošo komerciālo transportlīdzekļu tehniskām pārbaudēm uz ceļiem.3. Neierobežojot Kopienas regulas, šī direktīva tomēr nemazina dalībvalstu tiesības veikt pārbaudes, uz ko neattiecas šī direktīva, vai pārbaudīt autotransporta citus aspektus, īpaši tos, kuri attiecas uz komerciāliem transportlīdzekļiem. No otras puses, nav iespējams aizliegt dalībvalstij saistībā ar pārbaudēm, uz ko neattiecas šīs direktīvas darbības joma, ne tikai uz satiksmes ceļiem veikt pārbaudes atbilstīgi ierakstiem I pielikumā.2. pantsŠajā direktīvā:"komerciāls transportlīdzeklis"  ir tie mehāniskie transportlīdzekļi un piekabes, kas Direktīvas 96/96/EK I pielikumā definēti 1., 2. un 3. kategorijā;"tehniskā pārbaude uz ceļiem"  ir dalībvalsts teritorijā braucoša komerciāla transportlīdzekļa tehniska pārbaude, kas ir negaidīta, jo iestādes par to nav paziņojušas, un ko uz satiksmes ceļiem veic iestādes, vai tās tiek veiktas iestāžu pārraudzībā;"tehniskā apskate"  ir transportlīdzekļa tehniskā apskate, kas paredzēta Direktīvas 96/96/EK II pielikumā.3. pants1. Katra dalībvalsts ievieš tehniskās pārbaudes uz ceļiem, lai sasniegtu 1. pantā izklāstītos mērķus attiecībā uz komerciāliem transportlīdzekļiem atbilstīgi šai direktīvai, ņemot vērā valsts noteikumus, ko piemēro šādiem transportlīdzekļiem saskaņā ar Direktīvu 96/96/EK.2. Katru tehnisko pārbaudi uz ceļiem veic, nediskriminējot autovadītājus pēc valsts piederības vai pēc valsts, kurā komerciālais transportlīdzeklis reģistrēts vai nodots ekspluatācijā, ņemot vērā vajadzību samazināt autovadītāju un īpašnieku izmaksas un kavējumus.4. pants1. Tehniskā pārbaude uz ceļiem ietver vienu, divus vai visus no šādiem aspektiem:a) stāvoša komerciāla transportlīdzekļa tehniskās apkopes stāvokļa vizuālu novērtējumu;b) tā ziņojuma par pēdējo tehnisko pārbaudi uz ceļiem, kas minēts 5. pantā, vai tā dokumenta, kurš apliecina, ka transportlīdzeklis ir tehniskā braukšanas kārtībā, pārbaudi un jo īpaši, ja transportlīdzeklis reģistrēts vai laists ekspluatācijā dalībvalstī, pierādījumu, ka komerciālajam transportlīdzeklim veikta ar tiesību aktiem noteiktā tehniskā apskate saskaņā ar Direktīvu 96/96/EK;c) to pārkāpumu pārbaudi, kas attiecas uz vienu, vairākiem vai visiem ierakstiem, kuri uzskaitīti I pielikuma 10. punktā.2. Bremžu sistēmas un izplūdes emisijas pārbaudi veic saskaņā ar II pielikuma noteikumiem.3. Pirms to ierakstu pārbaudes, kas uzskaitīti I pielikuma 10. punktā, inspektors ņem vērā pēdējo sertifikātu par tehnisko stāvokli un/vai pēdējo ziņojumu par tehnisko pārbaudi uz ceļiem, kuru var uzrādīt autovadītājs.Inspektors var ņemt vērā arī citu autovadītāja uzrādītu drošības sertifikātu, ko izsniegusi apstiprināta iestāde.Ja šie sertifikāti un/vai ziņojums apstiprina, ka pārbaude par kādu no ierakstiem, kas uzskaitīti I pielikuma 10. punktā, ir veikta iepriekšējos trīs mēnešos, tad to neatkārto, izņemot gadījumus, kad ir acīmredzams defekts un/vai pārkāpums.5. pants1. Ziņojumu par tehnisko pārbaudi uz ceļiem, kas minēts 4. panta 1. punkta c) apakšpunktā, sastāda iestāde vai inspektors, kurš ir veicis pārbaudi. Ziņojuma paraugs ir ietverts I pielikumā, kura 10. punktā ir parādīts pārbaudes punktu saraksts. Iestāde vai inspektors attiecīgajā lodziņā izdara atzīmi ar ķeksīti. Ziņojums jāatdod komerciālā transportlīdzekļa vadītājam.2. Ja iestāde vai inspektors uzskata, ka trūkumi komerciāla transportlīdzekļa apkopē, jo īpaši saistībā ar bremzēm, var apdraudēt drošību, ir pamatota turpmāka pārbaude, un dalībvalsts saskaņā ar Direktīvas 96/96/EK 2. pantu var norīkot komerciālajam transportlīdzeklim sarežģītāku pārbaudi tuvākajā pārbaužu centrā.Ja tehniskajā pārbaudē uz ceļiem, kas minēta 4. panta 1. punktā, vai pārbaudē, kura minēta šā punkta pirmajā daļā, pārliecinās, ka komerciālais transportlīdzeklis nopietni apdraud tā lietotājus vai citus satiksmes dalībniekus, tad šo transportlīdzekli var aizliegt lietot līdz atklāto trūkumu novēršanai.6. pantsReizi divos gados līdz 31. martam dalībvalstis paziņo Komisijai savāktos datus, kas attiecas uz iepriekšējos divos gados pārbaudīto komerciālo transportlīdzekļu skaitu, klasifikāciju kategorijās saskaņā ar I pielikuma 6. punktu un pēc valstīm, kurās transportlīdzekļi reģistrēti, kā arī ierakstiem, kas pārbaudīti, un atzīmētiem defektiem, pamatojoties uz I pielikuma 10. punktu.Pirmie iesniegtie dati aptver divu gadu periodu, kas sākas 2003. gada 1. janvārī.Komisija nosūta šo informāciju Eiropas Parlamentam.7. pants1. Dalībvalstis cita citai palīdz īstenot šo direktīvu. Tās jo īpaši savstarpēji apmainās ar sīkām ziņām par iestādi(-ēm), kas atbild par pārbaužu veikšanu, un paziņo kontaktpersonu vārdus.2. Par nopietniem to komerciālo transportlīdzekļu trūkumiem, kas pieder nerezidentiem, jo īpaši par tiem, kuru dēļ tiek aizliegts lietot transportlīdzekli, nosūta ziņojumu, kura paraugs parādīts I pielikumā, kompetentajām iestādēm dalībvalstī, kur transportlīdzeklis reģistrēts vai nodots ekspluatācijā, neierobežojot saukšanu pie atbildības saskaņā ar tiesību aktiem, kas ir spēkā dalībvalstīs, kur trūkums protokolēts.Neskarot 5. pantu, kompetentās iestādes dalībvalstī, kur nopietns trūkums ir konstatēts komerciālā transportlīdzeklī, kas pieder nerezidentam, var lūgt kompetentajām iestādēm dalībvalstī, kurā transportlīdzeklis ir reģistrēts vai nodots ekspluatācijā, pret pārkāpēju veikt atbilstošus pasākumus, piemēram, nodot transportlīdzekli turpmākai tehniskā stāvokļa pārbaudei.Kompetentās iestādes, kas šādu lūgumu saņem, paziņo kompetentajām iestādēm dalībvalstī, kur nopietns komerciāla transportlīdzekļa trūkums ir konstatēts, par jebkuriem veiktajiem pasākumiem pret pārkāpēju.8. pantsGrozījumus, kas vajadzīgi, lai tehnikas attīstībai pielāgotu I pielikumu vai II pielikumā definētos tehniskos standartus, pieņem saskaņā ar 9. panta 2. punktā noteikto procedūru.Šādi grozījumi tomēr nedrīkst paplašināt šīs direktīvas darbības jomu.9. pants1. Komisijai palīdz Komiteja pielāgošanai tehnikas attīstībai (še turpmāk "Komiteja"), kas izveidota saskaņā ar Direktīvas 96/96/EK 8. pantu.2. Atsaucoties uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5. un 7. pantu, ņemot vērā tā 8. panta noteikumus.Lēmuma 1999/468/EK 5. panta 6. punktā noteiktais laikposms ir trīs mēneši.3. Komiteja pieņem savu reglamentu.10. pantsDalībvalstis nosaka sankciju režīmu, ko piemēro, ja autovadītājs vai īpašnieks neievēro tehniskās prasības atbilstīgi šai direktīvai.Tām jāveic visi pasākumi, lai nodrošinātu šo sankciju piemērošanu. Tā noteiktām sankcijām jābūt efektīvām, samērīgām un preventīvām.11. pantsKomisija iesniedz ziņojumu Padomei par šīs direktīvas piemērošanu kopā ar iegūto rezultātu apkopojumu gadā pēc 6. pantā minēto datu saņemšanas no dalībvalstīm.Pirmais ziņojums aptver divu gadu laikposmu, kas sākas 2003. gada 1. janvārī.12. pants1. Dalībvalstīs pirms 2002. gada 10. augusta stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.2. Pieņemot attiecīgus aktus, dalībvalstis tajos ietver atsauces uz šo direktīvu vai pievieno šādas atsauces to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarīt šādas atsauces.3. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus tiesību aktus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.13. pantsŠī direktīva stājas spēkā tās publicēšanas dienā Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.14. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 2000. gada 6. jūnijāEiropas Parlamenta vārdā —priekšsēdētājaN. FontainePadomes vārdā —priekšsēdētājsE. Ferro Rodrigues[1] OV C 190, 18.6.1998., 10. lpp., un OV C 116E, 26.4.2000., 7. lpp.[2] OV C 407, 28.12.1998., 112. lpp.[3] Eiropas Parlamenta 1999. gada 9. februāra Atzinums (OV C 150, 28.5.1999., 27. lpp.), Padomes 1999. gada 2. decembra Kopējā nostāja un Eiropas Parlamenta 2000. gada 14. marta Lēmums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts). Padomes 2000. gada 13. aprīļa Lēmums.[4] OV L 46, 17.2.1997., 1. lpp. Direktīva grozīta ar Komisijas Direktīvu 1999/52/EK (OV L 142, 5.6.1999., 26. lpp.).[5] Eiropas Parlamenta un Padomes 1994. gada 23. marta Direktīva 94/12/EK attiecībā uz pasākumiem, ko veic pret gaisa piesārņošanu ar mehānisko transportlīdzekļu izmešiem, ar kuru groza Direktīvu 70/220/EEK (OV L 100, 19.4.1994., 42. lpp.).[6] Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 13. oktobra Direktīva 98/70/EK, kas attiecas uz benzīna un dīzeļdegvielu kvalitāti un ar ko groza Padomes Direktīvu 93/12/EEK (OV L 350, 28.12.1998., 58. lpp.).[7] Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 98/69/EK (1998. gada 13. oktobris), kas attiecas uz pasākumiem pret gaisa piesārņošanu ar mehānisko transportlīdzekļu izmešiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 70/220/EEK (OV L 350, 28.12.1998., 1. lpp.).[8] Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 13. decembra Direktīva 1999/96/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pasākumiem pret gāzveida un daļiņveida piesārņotāju izmešiem no kompresijas aizdedzes motoriem, ko izmanto transportlīdzekļos, un gāzveida piesārņotāju izmešiem no transportlīdzekļu piespiedu aizdedzes motoriem, kurus darbina ar dabisko gāzi vai sašķidrinātu naftas gāzi, ar kuru groza Direktīvu 88/77/EEK (OV L 44, 16.2.2000., 1. lpp.).[9] OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp.--------------------------------------------------I PIELIKUMS+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------II PIELIKUMSBREMŽU SISTĒMU UN GĀZVEIDA IZMEŠU TESTĒŠANAS UN/VAI PĀRBAUDES NOTEIKUMI1. Īpaši nosacījumi attiecībā uz bremzēmVisas bremžu sistēmas detaļas un tās darbības līdzekļi jāsaglabā labā un efektīvā darba kārtībā, un tiem jābūt pareizi noregulētiem.Transportlīdzekļa bremzēm jāizpilda šādas bremzēšanas funkcijas:a) mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju un puspiekabju darba bremzēm jāpalēnina transportlīdzekļa kustība, un tas jāaptur droši, ātri un efektīvi neatkarīgi no noslogojuma apstākļiem, braucot gan augšup, gan lejup vērstos ceļa slīpumos;b) mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju un puspiekabju stāvbremzēm neatkarīgi no noslogojuma apstākļiem jānotur transportlīdzeklis nekustīgi augšup vai lejup vērstā ceļa slīpumā.2. Īpaši nosacījumi attiecībā uz izplūdes gāzu izmešiem2.1. Mehāniskie transportlīdzekļi, kas aprīkoti ar piespiedu aizdedzes (benzīna) motoru:a) ja izplūdes gāzu izmešus nekontrolē ar uzlabotu izmešu kontroles sistēmu, piemēram, trīsceļu katalītisko pārveidotāju, ko kontrolē ar lambda zondēšanu, tad:1) izplūdes gāzu sistēmas vizuāla apskate, lai pārbaudītu, ka nav noplūdes;2) ja vajadzīgs, izmešu kontroles sistēmas vizuāla apskate, lai pārbaudītu, vai vajadzīgā iekārta ir uzstādīta;3) pēc pietiekami ilgas motora kondicionēšanas (ņemot vērā transportlīdzekļa ražotāja ieteikumus) oglekļa monoksīda (CO) saturu izplūdes gāzēs mēra, kad motors strādā tukšgaitā (bez slodzes).Maksimāli pieļaujamais CO saturs izplūdes gāzēs nedrīkst pārsniegt:- transportlīdzekļiem, kas reģistrēti vai pirmoreiz nodoti ekspluatācijā laikposmā starp dienu, kad dalībvalstis noteica, ka transportlīdzekļiem jāatbilst Direktīvas 70/220/EEK [1] noteikumiem, un 1986. gada 1. oktobri: CO saturs nedrīkst pārsniegt 4,5 % tilp.,- transportlīdzekļiem, kas reģistrēti vai pirmoreiz nodoti ekspluatācijā pēc 1986. gada 1. oktobra: CO saturs nedrīkst pārsniegt 3,5 % tilp.;b) ja izplūdes gāzu izmešus kontrolē ar uzlabotu izmešu kontroles sistēmu, piemēram, trīsceļu katalītisko pārveidotāju, ko kontrolē ar lambda zondēšanu, tad:1) izplūdes gāzu sistēmas vizuāla apskate, lai pārbaudītu, ka nav noplūdes un visas detaļas ir sakomplektētas;2) izmešu kontroles sistēmas vizuāla apskate, lai pārbaudītu, vai vajadzīgā iekārta ir uzstādīta;3) transportlīdzekļa izmešu kontroles sistēmas efektivitātes noteikšana, mērot lambdas vērtību un CO saturu izplūdes gāzēs saskaņā ar 4. iedaļu;4) izpūtēja izmeši - robežvērtības- mēra motoram darbojoties tukšgaitā:maksimāli pieļaujamais CO saturs izplūdes gāzēs nedrīkst pārsniegt 0,5 % tilp.,- mēra motoram darbojoties tukšgaitā (bez slodzes), pie motora apgriezienu skaita vismaz 2000 min−1:CO saturs: maksimāli 0,3 % tilp.,Lambda: 1 ± 0,03 vai saskaņā ar ražotāja specifikācijām.2.2. Mehāniskie transportlīdzekļi, kas aprīkoti ar kompresijas aizdedzes motoru (dīzeļmotoru)Izplūdes gāzu necaurredzamība brīvā paātrinājuma laikā (bez slodzes no tukšgaitas stāvokļa līdz atslēgšanās ātrumam). Koncentrācijas līmeņa absorbcijas koeficients nedrīkst pārsniegt [2] šādas robežvērtības:- dabīgas vilkmes dīzeļmotoriem = 2,5 m−1,- dīzeļmotoriem ar turbokompresoru = 3,0 m−1vai līdzvērtīgas vērtības, ja izmanto tāda tipa iekārtas, kas atšķiras no tām, kuras atbilst šīm prasībām.Transportlīdzekļi, kas reģistrēti vai laisti ekspluatācijā līdz 1980. gada 1. janvārim, ir atbrīvoti no šīm prasībām.2.3. Testu aprīkojumsTransportlīdzekļa izmešus testē, izmantojot iekārtas, kas paredzētas, lai precīzi noteiktu, vai robežvērtības atbilst noteiktajām vai tām, kuras norādījis ražotājs.[1] Padomes Direktīva 70/220/EEK (1970. gada 20. marts) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pasākumiem, kas jāveic, lai novērstu gaisa piesārņošanu, ko rada emisija no mehāniskajiem transportlīdzekļiem (OV L 76, 6.4.1970., 1. lpp.). Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 1999/102/EK (OV 334, 28.12.1999., 43. lpp.).[2] Padomes Direktīva 72/306/EEK (1972. gada 2. augusts) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pasākumiem, kas jāveic, lai novērstu gāzveida piesārņojuma izplūdi no dīzeļmotoriem, kurus lieto transportlīdzekļos (OV L 190, 20.8.1972., 1. lpp.). Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 97/20/EK (OV L 125, 16.5.1997., 2. lpp.).--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 2007/6/EK ( 2007. gada 14. februāris ), ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK, lai tajā kā darbīgās vielas iekļautu metrafenonu, Bacillus subtilis , spinosadu un tiametoksamu (Dokuments attiecas uz EEZ )

text:
               15.2.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 43/13

      KOMISIJAS DIREKTĪVA 2007/6/EK
   (2007. gada 14. februāris),
   ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK, lai tajā kā darbīgās vielas iekļautu metrafenonu, Bacillus subtilis, spinosadu un tiametoksamu
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīvu 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (1), un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Saskaņā ar Direktīvas 91/414/EEK 6. panta 2. punktu Apvienotā Karaliste 2002. gada 4. jūnijā no Beļģijas uzņēmuma BASF AG saņēma pieteikumu par darbīgās vielas – metrafenona iekļaušanu Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā. Ar Komisijas Lēmumu 2003/105/EK (2) apstiprināts, ka dokumentācija ir pilnīga, t. i., to var uzskatīt par atbilstošu Direktīvas 91/414/EEK II un III pielikuma prasībām attiecībā uz datiem un informāciju.

               (2)

               Vācija 2000. gada 19. aprīlī saskaņā ar Direktīvas 91/414/EEK 6. panta 2. punktu saņēma pieteikumu no uzņēmuma AgraQuest par darbīgās vielas Bacillus subtilis celma QST 713 (turpmāk tekstā – “Bacillus subtilis”) iekļaušanu Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā. Ar Komisijas Lēmumu 2001/6/EK (3) apstiprināts, ka dokumentācija ir pilnīga, t. i., to var uzskatīt par atbilstošu Direktīvas 91/414/EEK II un III pielikuma prasībām attiecībā uz datiem un informāciju.

               (3)

               Nīderlande 1999. gada 19. jūlijā saskaņā ar Direktīvas 91/414/EEK 6. panta 2. punktu saņēma uzņēmuma Dow AgroSciences iesniegumu par darbīgās vielas spinosada iekļaušanu Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā. Ar Komisijas Lēmumu 2000/210/EK (4) apstiprināts, ka dokumentācija ir pilnīga, t. i., to var uzskatīt par atbilstošu Direktīvas 91/414/EEK II un III pielikuma prasībām attiecībā uz datiem un informāciju.

               (4)

               Spānija 1999. gada martā no uzņēmuma Novartis Crop Protection AG (patlaban Syngenta) saņēma pieprasījumu Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā saskaņā ar Direktīvas 91/414/EEK 6. panta 2. punktu iekļaut darbīgo vielu tiametoksamu. Ar Komisijas Lēmumu 2000/181/EK (5) apstiprināts, ka dokumentācija ir pilnīga, t. i., to var uzskatīt par atbilstošu Direktīvas 91/414/EEK II un III pielikuma prasībām attiecībā uz datiem un informāciju.

               (5)

               Šo aktīvo vielu iedarbība uz cilvēku veselību un uz vidi ir novērtēta atbilstīgi Direktīvas 91/414/EEK 6. panta 2. un 4. punkta noteikumiem attiecībā uz pieteikuma iesniedzēja piedāvātajiem lietošanas veidiem. Izraudzītā ziņotāja dalībvalsts par šīm vielām iesniedza novērtējuma ziņojuma projektus – 2003. gada 31. oktobrī – Pārtikas nekaitīguma iestādei (EFSA) (par metrafenonu) un attiecīgi Komisijai – 2001. gada 15. maijā (par Bacillus subtilis), 2001. gada 5. martā (par spinosadu) un 2002. gada 21. janvarī (par tiametoksamu).

               (6)

               Dalībvalstis un Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde novērtēšanas darba grupā ir pārskatījušas metrafenona novērtējuma ziņojumu, un 2005. gada 18. janvārī tas ir iesniegts Komisijai kā Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes zinātniskais ziņojums par metrafenonu (6). Dalībvalstis un Komisija šo ziņojumu ir pārskatījušas Pastāvīgajā pārtikas aprites un dzīvnieku veselības komitejā. Dalībvalstis un Komisija Pastāvīgajā pārtikas aprites un dzīvnieku veselības komitejā ir pārskatījušas Bacillus subtilis, spinosada un tiametoksama novērtējuma ziņojuma projektus. Minētais pārskats 2006. gada 14. jūlijā tika pabeigts kā Komisijas pārskata ziņojums par metrafenonu, Bacillus subtilis, spinosadu un tiametoksamu.

               (7)

               No dažādajām veiktajām pārbaudēm izriet, ka augu aizsardzības līdzekļi, kas satur attiecīgās darbīgās vielas, kopumā varētu atbilst prasībām Direktīvas 91/414/EEK 5. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā un 5. panta 3. punktā, jo īpaši attiecībā uz tādiem izmantojuma veidiem, kuri tika pārbaudīti un sīki izklāstīti Komisijas pārskata ziņojumā. Tāpēc ir lietderīgi metrafenonu, Bacillus subtilis, spinosadu un tiametoksamu iekļaut minētās direktīvas I pielikumā, lai nodrošinātu, ka atļaujas par augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur šīs darbīgās vielas, visās dalībvalstīs var piešķirt saskaņā ar minētās direktīvas noteikumiem.

               (8)

               Neierobežojot Direktīvā 91/414/EEK noteiktos pienākumus, kas izriet no darbīgās vielas iekļaušanas I pielikumā, dalībvalstīm sešus mēnešus pēc iekļaušanas jāatļauj pārskatīt pašreizējās pagaidu atļaujas attiecībā uz augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur metrafenonu, Bacillus subtilis, spinosadu vai tiametoksamu, lai nodrošinātu atbilstību Direktīvā 91/414/EEK un jo īpaši tās 13. pantā paredzētajām prasībām un I pielikumā izklāstītajiem nosacījumiem. Dalībvalstīm pašreizējās pagaidu atļaujas jāpārveido par pastāvīgajām atļaujām, jāgroza tās vai jāatsauc saskaņā ar Direktīvas 91/414/EEK noteikumiem. Atkāpjoties no iepriekš noteiktā termiņa, jāparedz ilgāks laikposms, lai iesniegtu un novērtētu visu III pielikumā minēto dokumentāciju par katra augu aizsardzības līdzekļa katru paredzēto lietojuma veidu saskaņā ar vienotajiem principiem, kas izklāstīti Direktīvā 91/414/EEK.

               (9)

               Tādēļ ir lietderīgi attiecīgi grozīt Direktīvu 91/414/EEK.

               (10)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgās komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 91/414/EEK I pielikumu groza, kā noteikts šīs direktīvas pielikumā.
   2. pants
   1.   Dalībvalstis vēlākais līdz 2007. gada 31. jūlijam pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis nekavējoties dara Komisijai zināmus minēto tiesību aktu noteikumus, kā arī iesniedz minēto tiesību aktu un šīs direktīvas atbilstības tabulu.
   Dalībvalstis minētos noteikumus piemēro no 2007. gada 1. augusta.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos tiesību aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus tos valsts tiesību aktu galvenos noteikumus, kurus tās pieņem šīs direktīvas darbības jomā.
   3. pants
   1.   Vajadzības gadījumā dalībvalstis līdz 2007. gada 31. jūlijam saskaņā ar Direktīvu 91/414/EEK groza vai anulē pašreizējās atļaujas par augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur darbīgo vielu metrafenonu, Bacillus subtilis, spinosadu vai tiametoksamu. Līdz minētajam termiņam tās jo īpaši pārliecinās par to, ka ir izpildīti minētās direktīvas I pielikuma nosacījumi attiecībā uz metrafenonu, Bacillus subtilis, spinosadu vai tiametoksamu, izņemot tādus nosacījumus, kuri attiecībā uz darbīgo vielu noteikti ieraksta B daļā, un ka atļaujas turētāja rīcībā ir dokumentācija vai piekļuve tai atbilstīgi minētās direktīvas 13. panta 2. punkta noteikumiem un II pielikuma prasībām.
   2.   Atkāpjoties no šā panta 1. punkta, dalībvalstis vēlākais līdz 2007. gada 31. janvārim atkārtoti izvērtē katru atļauto augu aizsardzības līdzekli, kas kā vienīgo darbīgo vielu vai kā vienu no vairākām darbīgām vielām, kuras visas ir uzskaitītas Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā, satur metrafenonu vai Bacillus subtilis vai spinosadu vai tiamethoksamu, un šo uzskaitījumu veic saskaņā ar Direktīvas 91/414/EEK VI pielikumā paredzētajiem vienotajiem principiem, pamatojoties uz dokumentāciju, kas atbilst minētās direktīvas III pielikuma prasībām, un ņemot vērā minētās direktīvas I pielikuma ieraksta B daļu attiecībā uz metrafenonu, Bacillus subtilis, spinosadu vai tiametoksamu. Pamatojoties uz minēto novērtējumu, dalībvalstis nosaka, vai līdzeklis atbilst nosacījumiem, kas izklāstīti Direktīvas 91/414/EEK 4. panta 1. punkta b), c), d) un e) apakšpunktā.
   Pēc tam, kad tas ir konstatēts, dalībvalstis rīkojas šādi:

               a)

               ja augu aizsardzības līdzeklis kā vienīgo darbīgo vielu satur metrafenonu vai Bacillus subtilis vai spinosadu vai tiametoksamu, vajadzības gadījumā atļauju groza vai anulē vēlākais līdz 2008. gada 31. jūlijam; vai

               b)

               ja līdzeklis kā vienu no vairākām darbīgām vielām satur metrafenonu vai Bacillus subtilis vai spinosadu vai tiametoksamu, vajadzības gadījumā groza vai anulē atļauju vēlākais līdz 2008. gada 31. jūlijam vai līdz termiņam, kas šādai grozīšanai vai anulēšanai paredzēts attiecīgajā direktīvā vai direktīvās, ar ko atbilstīgo vielu vai vielas iekļauj Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā, no šiem termiņiem izvēloties vēlāko.

         4. pants
   Šī direktīva stājas spēkā 2007. gada 1. februārī.
   5. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2007. gada 14. februārī

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Markos KYPRIANOU

      (1)  OV L 230, 19.8.1991., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2006/136/EK (OV L 349, 12.12.2006., 42. lpp.).

      (2)  OV L 43, 18.2.2003., 45. lpp.

      (3)  OV L 2, 5.1.2001., 25. lpp.

      (4)  OV L 64, 11.3.2000., 24. lpp.

      (5)  OV L 57, 2.3.2000., 35. lpp.

      (6)  EFSA Scientific Report (2006) 58, 1–72, Conclusion regarding the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance metrafenone (finalised: 13 January 2006) (EFSA Zinātniskais ziņojums (2006) 58, 1. līdz 72. lpp., secinājums par darbīgās vielas metrafenona pesticīdu riska novērtējuma salīdzinošo pārskatu (pabeigts 2006. gada 13. janvārī)).

      PIELIKUMS
      Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā tabulas beigās iekļauj šādas rindas:

                     Nr.

                     Parastais nosaukums, identifikācijas numuri

                        IUPAC nosaukums

                     Tīrība (1)

                     Stāšanās spēkā

                     Iekļaušanas termiņa beigas

                     Īpaši noteikumi

                     “139

                     Metrafenons

                        CAS Nr. 220899-03-6

                        CIPAC Nr. 752

                     3′-brom-2,3,4,6′-tetrametoksi-2′,6-dimetilbenzofenons

                     ≥ 940 g/kg

                     2007. gada 1. februāris

                     2017. gada 31. janvāris

                     A   DAĻA
                     Var atļaut lietot tikai kā fungicīdu.
                     B   DAĻA
                     Lai īstenotu VI pielikuma vienotos principus, jāņem vērā secinājumi pārskata ziņojumā par metrafenonu un jo īpaši tā I un II pielikums, ko 2006. gada 14. jūlijā pabeidza Pastāvīgā pārtikas aprites un dzīvnieku veselības komiteja.
                     Dalībvalstis saskaņā ar 13. panta 5. punktu informē Komisiju par rūpnieciski ražotā tehniskā materiāla specifikāciju.

                     140

                        Bacillus subtilis

                     (Cohn 1872)
                     Celms QST 713, identisks ar celmu AQ 713
                     kultūras kolekcijas Nr.: NRRL B -21661

                        CIPAC Nr. nav

                     Nepiemēro

                     2007. gada 1. februāris

                     2017. gada 31. janvāris

                     A   DAĻA
                     Var atļaut lietot tikai kā fungicīdu.
                     B   DAĻA
                     Lai īstenotu VI pielikuma vienotos principus, jāņem vērā secinājumi pārskata ziņojumā par Bacillus subtilis un jo īpaši tā I un II pielikums, ko 2006. gada 14. jūlijā pabeidza Pastāvīgā Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības komiteja.

                     141

                     Spinosads

                        CAS Nr. 131929-60-7 (spinosins A)
                     131929-63-0 (spinosins D)

                        CIPAC Nr. 636

                                    Spinosins A:

                                 (2R,3aS,5aR,5bS,9S,13S,14R,16aS,16bR)-2-(6-dezoksi-2,3,4-tri-O-metil-α-L-mannopiranoziloksi)-13-(4-dimetilamino-2,3,4,6-tetradezoksi-ß-D-eritropiranoziloksi)-9-etil-2,3,3a,5a,5b,6,7,9,10,11,12,13,14,15,16a,16b-heksadekahidro-14-metil-1H-8-oksaciklododeka[b]as-indacēn-7,15-dions

                                    Spinosins D:

                                 (2S,3aR,5aS,5bS,9S,13S,14R,16aS,16bS)-2-(6-dezoksi-2,3,4-tri-O-metil-α-L-mannopiranoziloksi)-13-(4-dimetilamino-2,3,4,6-tetradezoksi-ß-D-eritropiranoziloksi)-9-etil-2,3,3a,5a,5b,6,7,9,10,11,12,13,14,15,16a,16b-heksadekahidro-4,14-dimetil-1H-8-oksaciklododeka[b]as-indacēn-7,15-dions

                           Spinosads ir 50 līdz 95 % spinosina A un 5 līdz 50 % spinosina D maisījums

                     ≥ 850 g/kg

                     2007. gada 1. februāris

                     2017. gada 31. janvāris

                     A   DAĻA
                     Var atļaut lietot tikai kā insekticīdu.
                     B   DAĻA
                     Lai īstenotu VI pielikuma vienotos principus, jāņem vērā secinājumi pārskata ziņojumā par spinosadu un jo īpaši tā I un II pielikums, ko 2006. gada 14. jūlijā pabeidza Pastāvīgā pārtikas aprites un dzīvnieku veselības komiteja.
                     Šajā vispārējā novērtējumā dalībvalstīm

                                 —

                                 īpaša uzmanība jāpievērš ūdens organismu aizsardzībai,

                                 —

                                 īpaša uzmanība jāpievērš riskam attiecībā uz sliekām, ja vielu izmanto siltumnīcās.

                           Izmantošanas nosacījumos vajadzības gadījumā ietver riska mazināšanas pasākumus.

                     142

                     Tiametoksams

                        CAS Nr. 153719-23-4

                        CIPAC Nr. 637

                     (E,Z)-3-(2-hloro-tiazol-5-ilmetil)-5-metil-[1,3,5]oksadiazinān-4-ilidēn-N-nitroamīns

                     ≥ 980 g/kg

                     2007. gada 1. februāris

                     2017. gada 31. janvāris

                     A   DAĻA
                     Var atļaut lietot tikai kā insekticīdu.
                     B   DAĻA
                     Lai īstenotu VI pielikuma vienotos principus, jāņem vērā secinājumi pārskata ziņojumā par tiametoksamu un jo īpaši tā I un II pielikums, ko 2006. gada 14. jūlijā pabeidza Pastāvīgā pārtikas aprites un dzīvnieku veselības komiteja.
                     Šajā vispārējā novērtējumā dalībvalstīm

                                 —

                                 īpaša uzmanība jāpievērš gruntsūdeņu piesārņošanai, jo īpaši ar darbīgo vielu un tās metabolītiem NOA 459602, SYN 501406 un CGA 322704, ja darbīgo vielu izmanto reģionos, kur ir jutīga augsne un/vai klimata apstākļi,

                                 —

                                 īpaša uzmanība jāpievērš ūdens organismu aizsardzībai,

                                 —

                                 īpaša uzmanība jāpievērš ilgtermiņa riskam attiecībā uz maziem zālēdājiem, ja vielu izmanto sēklu apstrādei.

                           Izmantošanas nosacījumos vajadzības gadījumā ietver riska mazināšanas pasākumus.”

         (1)  Sīkāka informācija par aktīvo vielu identitāti un to specifikācija ir sniegta pārskata ziņojumā.