title: Padomes Direktīva 2008/120/EK ( 2008. gada 18. decembris ), ar kuru nosaka minimālos standartus cūku aizsardzībai (Kodificēta versija)

text:
               18.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 47/5

      PADOMES DIREKTĪVA 2008/120/EK
   (2008. gada 18. decembris),
   ar kuru nosaka minimālos standartus cūku aizsardzībai
   (Kodificēta versija)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 37. pantu,
   ņemot vērā Komisijas iesniegto priekšlikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu (1),
   tā kā:

               (1)

               Padomes Direktīva 91/630/EEK (1991. gada 19. novembris), ar kuru nosaka minimālos standartus cūku aizsardzībai (2), ir vairākas reizes būtiski grozīta (3). Skaidrības un praktisku iemeslu dēļ minētā direktīva ir jākodificē.

               (2)

               Lielākā daļa dalībvalstu ir ratificējušas Eiropas Konvenciju par lauksaimniecībā izmantojamo dzīvnieku aizsardzību. Arī Kopiena ir šo konvenciju apstiprinājusi ar Padomes Lēmumu 78/923/EEK (4).

               (3)

               Ar Padomes Direktīvu 98/58/EK (1998. gada 20. jūlijs) par lauksaimniecībā izmantojamo dzīvnieku aizsardzību (5) paredzēti Kopienas noteikumi, kas piemērojami visiem lauksaimniecības dzīvniekiem attiecībā uz dzīvnieku novietnes celtniecības prasībām, siltumizolācijas, apkures un ventilācijas nosacījumiem, iekārtu un mājlopu pārbaudi. Tāpēc šie jautājumi jāiekļauj šajā direktīvā, jo jāparedz sīkāk izstrādātas prasības.

               (4)

               Cūkas kā dzīvi dzīvnieki ir ietvertas Līguma I pielikuma produktu sarakstā.

               (5)

               Cūkkopība ir lauksaimniecības neatņemama sastāvdaļa. Cūkkopība ir ienākumu avots daļai iedzīvotāju, kas nodarbojas ar lauksaimniecību.

               (6)

               Atšķirības, kas var traucēt konkurences nosacījumiem, apgrūtina cūku un to produktu kopējā tirgus vienmērīgu darbību.

               (7)

               Tādēļ cūku audzēšanā un nobarošanā ir jāievieš kopīgi minimālie šo dzīvnieku aizsardzības standarti, lai nodrošinātu racionālu ražošanas attīstību.

               (8)

               Cūkām būtu jādzīvo vidē, kas atbilst to nepieciešamībai pēc kustībām un rosīgajai dabai. Cūku labturību negatīvi ietekmē stingri telpas ierobežojumi.

               (9)

               Ja cūkas tiek turētas grupās, būtu jāveic pienācīgi saimniekošanas pasākumi to aizsardzībai.

               (10)

               Sivēnmātes sociāli kontaktējas ar citām cūkām, ja tām dota iespēja brīvi kustēties un tās atrodas rosinošā vidē. Tādēļ būtu jāaizliedz sivēnmāšu ilgstoša turēšana slēgtos aizgaldos.

               (11)

               Astes amputēšana, zobu izkniebšana un slīpēšana var radīt cūkām akūtas sāpes un ilgstošas sāpes. Kastrācija var nodarīt ilgstošas sāpes, ko var pastiprināt audu plīsumi. Tāpēc šādas darbības kaitē cūku labturībai, jo īpaši – ja tās veic nekompetentas un nepieredzējušas personas. Tāpēc būtu jāizstrādā noteikumi, lai nodrošinātu labāku praksi.

               (12)

               Jāuztur līdzsvars starp dažādajiem aspektiem, kas jāievēro attiecībā uz labturību, tajā skaitā veselības, ekonomiskie un sociālie apsvērumi, kā arī ietekme uz vidi.

               (13)

               Valsts dienestiem, ražotājiem, patērētājiem un citiem jābūt pastāvīgi informētiem par notikumu attīstību šajā jomā. Tādēļ Komisijai vajadzētu, pamatojoties uz Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes atzinumu, veikt aktīvu zinātniskas izpētes darbu par labāko cūku audzēšanas praksi no cūku labturības viedokļa. Attiecīgi būtu jāparedz pārejas periods, lai Komisija varētu sekmīgi veikt šo uzdevumu.

               (14)

               Šīs direktīvas īstenošanai vajadzīgie pasākumi būtu jāpieņem saskaņā ar Padomes Lēmumu 1999/468/EK (1999. gada 28. jūnijs), ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību (6).

               (15)

               Šī direktīva nedrīkst skart dalībvalstu pienākumus attiecībā uz termiņiem direktīvas transponēšanai nacionālajās tiesībās, kā izklāstīts II pielikuma B daļā,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Šī direktīva nosaka minimālos standartus to cūku aizsardzībā, kas paredzētas audzēšanai un nobarošanai.
   2. pants
   Šajā direktīvā lieto šādas definīcijas:

               1)

               “cūka” ir kādai no cūku dzimtas sugām piederošs jebkura vecuma dzīvnieks, ko tur audzēšanai vai nobarošanai;

               2)

               “kuilis” ir dzimumgatavību sasniedzis cūku tēviņš, ko tur audzēšanai;

               3)

               “jauncūka” ir cūku mātīte pēc dzimumgatavības sasniegšanas un pirms pirmās atnešanās;

               4)

               “sivēnmāte” ir cūku mātīte pēc pirmās atnešanās;

               5)

               “atnesusies sivēnmāte” ir cūku mātīte laikā starp atnešanos un sivēnu zīdīšanas pārtraukšanu;

               6)

               “sivēnmāte starp grūsnībām” ir sivēnmāte laikā starp sivēnu zīdīšanas pārtraukšanu un nākamo grūsnību;

               7)

               “piena sivēns” ir cūka no dzimšanas līdz zīdīšanas pārtraukšanai;

               8)

               “sivēns” ir cūka laikā starp zīdīšanas pārtraukšanu un desmit nedēļu vecumu;

               9)

               “audzējama cūka” ir cūka no desmit nedēļu vecuma līdz kaušanai vai vaislas sākšanai;

               10)

               “kompetentā iestāde” ir kompetenta iestāde Padomes Direktīvas 90/425/EEK (1990. gada 26. jūnijs) par veterinārajām un zootehniskajām pārbaudēm, kas piemērojamas Kopienā iekšējā tirdzniecībā ar noteiktiem dzīviem dzīvniekiem un produktiem, lai izveidotu iekšējo tirgu (7), 2. panta 6. punkta izpratnē.

         3. pants
   1.   Dalībvalstis nodrošina, ka visas saimniecības atbilst šādām prasībām:

               a)

               brīvajam grīdas laukumam, kas ir paredzēts vienam grupā audzētam atšķirtam sivēnam vai audzējamai cūkai, izņemot jauncūkas pēc apsēklošanas un sivēnmātes, jābūt vismaz šādam:

                           Dzīvsvars (kg)

                           m2

                           Ne vairāk par 10

                           0,15

                           Vairāk par 10, bet ne vairāk par 20

                           0,20

                           Vairāk par 20, bet ne vairāk par 30

                           0,30

                           Vairāk par 30, bet ne vairāk par 50

                           0,40

                           Vairāk par 50, bet ne vairāk par 85

                           0,55

                           Vairāk par 85, bet ne vairāk par 110

                           0,65

                           Vairāk par 110

                           1,00

               b)

               kopējam brīvajam grīdas laukumam, kas paredzēts katrai jauncūkai pēc apsēklošanas un katrai sivēnmātei, ja jauncūkas un/vai sivēnmātes tur grupās, jābūt attiecīgi vismaz 1,64 m2 un 2,25 m2; ja šos dzīvniekus tur grupās, kurās ir mazāk nekā seši dzīvnieki, brīvais grīdas laukums jāpalielina par 10 %; ja dzīvniekus tur grupās, kurās ir 40 vai vairāk dzīvnieku, brīvo grīdas laukumu var samazināt par 10 %.

         2.   Dalībvalstis nodrošina, ka grīdas segums atbilst šādām prasībām:

               a)

               jauncūkām pēc apsēklošanas un grūsnām sivēnmātēm: tās platības, kas noteikta 1. punkta b) apakšpunktā, daļai, kas ir vismaz 0,95 m2 attiecībā uz vienu jauncūku pēc apsēklošanas un vismaz 1,3 m2 attiecībā uz sivēnmāti, jābūt no vienlaidu cieta grīdas seguma, kurā ne vairāk kā 15 % ir atvēlēti notekas atverēm;

               b)

               ja, turot cūkas grupās, izmanto betona elementu grīdas:

                           i)

                           maksimālais pieļaujamais šķirbu platums nedrīkst būt lielāks kā:

                                       —

                                       11 mm – piena sivēniem,

                                       —

                                       14 mm – sivēniem,

                                       —

                                       18 mm – audzējamām cūkām,

                                       —

                                       20 mm – jauncūkām pēc apsēklošanas un sivēnmātēm;

                           ii)

                           minimālais pieļaujamais elementa platums nedrīkst būt mazāks kā:

                                       —

                                       50 mm – piena sivēniem un sivēniem, un

                                       —

                                       80 mm – audzējamām cūkām, jauncūkām pēc apsēklošanas un sivēnmātēm.

         3.   Dalībvalstis nodrošina, ka aizliegts būvēt vai pārbūvējot izgatavot tādas konstrukcijas, kur sivēnmātes un jauncūkas tur piesietas; no 2006. gada 1. janvāra aizliegts sivēnmātes un jauncūkas pēc apsēklošanas turēt piesietas.
   4.   Dalībvalstis nodrošina, ka sivēnmātes un jauncūkas tur grupās laikposmā, sākot no četrām nedēļām pēc apsēklošanas līdz vienai nedēļai pirms plānotās atnešanās; aizgaldam, kurā tur grupu, jābūt ar malām, kas garākas par 2,8 m; ja grupā tur mazāk par sešiem dzīvniekiem, aizgalda malām jābūt garākām par 2,4 m.
   Atkāpjoties no pirmās daļas noteikumiem, sivēnmātes un jauncūkas, ko audzē tādās saimniecībās, kurās ir mazāk par desmit sivēnmātēm, var turēt individuāli šajā daļā minētajā laikposmā ar noteikumu, ka tās var brīvi apgriezties savos aizgaldos.
   5.   Dalībvalstis nodrošina, ka, neskarot I pielikumā izklāstītās prasības, sivēnmātēm un jauncūkām pastāvīgi ir pieejami pakaiši, kas atbilst vismaz attiecīgajām pielikumā paredzētajām prasībām.
   6.   Dalībvalstis nodrošina, ka grupās turētas sivēnmātes un jauncūkas baro, izmantojot sistēmu, kas nodrošina, lai katrs dzīvnieks varētu iegūt pietiekami daudz barības arī tad, ja pastāv konkurence attiecībā uz barību.
   7.   Dalībvalstis nodrošina, ka visām grūsnām nezīdošām sivēnmātēm un jauncūkām, lai tās varētu apmierināt izsalkumu un tieksmi košļāt, dod pietiekamā daudzumā barību gabalos vai barību ar augstu šķiedras saturu, kā arī barību ar augstu enerģētisko vērtību.
   8.   Dalībvalstis nodrošina, ka tādas grupās turamas cūkas, kas ir īpaši agresīvas, kurām ir uzbrukušas citas cūkas vai kas ir slimas vai ievainotas, var uz laiku turēt atsevišķos aizgaldos; šādā gadījumā izmantojamais aizgalds ļauj dzīvniekam brīvi tajā apgriezties, ja tas nav pretrunā īpašam veterināra ieteikumam.
   9.   Noteikumi, kas izklāstīti 1. punkta b) apakšpunktā, 2., 4. un 5. punktā un 8. punkta pēdējā teikumā, attiecas uz visām jaunuzceltām novietnēm un novietnēm, kas ir pārbūvētas vai pirmoreiz uzsākušas darbību pēc 2003. gada 1. janvāra. No 2013. gada 1. janvāra šie noteikumi attiecas uz visām novietnēm.
   Noteikumi, kas izklāstīti 4. punkta pirmajā daļā, neattiecas uz novietnēm, kurās ir mazāk par desmit sivēnmātēm.
   4. pants
   Dalībvalstis nodrošina, ka cūku audzēšanas nosacījumi atbilst vispārīgajiem noteikumiem, kas izklāstīti I pielikumā.
   5. pants
   I pielikuma noteikumus var grozīt saskaņā ar 11. panta 2. punktā minēto kārtību, lai ņemtu vērā zinātnes sasniegumus.
   6. pants
   Dalībvalstis nodrošina, ka:

               a)

               jebkura persona, kas nodarbina vai piesaista personas cūku kopšanai, nodrošina, lai dzīvnieku kopējs būtu saņēmis instrukcijas un norādījumus par attiecīgajiem 3. panta noteikumiem un I pielikumu;

               b)

               ir pieejami attiecīgi mācību kursi; šādos mācību kursos jo īpaši jāpievērš uzmanība labturības aspektiem.

         7. pants
   1.   Komisija, vēlams, līdz 2005. gada 1. janvārim un jebkurā gadījumā līdz 2005. gada 1. jūlijam iesniedz Padomei ziņojumu, kas sastādīts, pamatojoties uz Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes atzinumu. Ziņojumu sastāda, ņemot vērā sociālekonomiskās sekas, sanitārās sekas, ekoloģisko ietekmi un klimatisko apstākļu atšķirības. Tajā ņem vērā arī tādu cūkkopības un gaļas pārstrādes metožu un sistēmu attīstīšanu, kas varētu mazināt vajadzību pēc ķirurģiskas kastrācijas. Vajadzības gadījumā šim ziņojumam var pievienot attiecīgus juridiskus priekšlikumus attiecībā uz dažādu atvēlēto platību un grīdas seguma veidu ietekmi uz sivēnu un audzējamo cūku labturību.
   2.   Komisija vēlākais līdz 2008. gada 1. janvārim iesniedz Padomei ziņojumu, kas sastādīts, pamatojoties uz Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes atzinumu.
   Ziņojums jo īpaši attiecas uz:

               a)

               ganāmpulka blīvuma, ieskaitot grupas lielumu un dzīvnieku grupēšanas principus, tajā skaitā veselību, ietekmi uz cūku labturību dažādās lauksaimniecības sistēmās;

               b)

               aizgalda konstrukcijas un atšķirīgu grīdas segumu veidu ietekmi uz cūku labturību, tajā skaitā veselību, ņemot vērā klimatisko apstākļu atšķirības;

               c)

               ar astes nokošanu saistītiem riska faktoriem un ieteikumiem samazināt vajadzību asti amputēt;

               d)

               grūsnu sivēnmāšu grupu turēšanas sistēmu tālāku attīstīšanu, ņemot vērā gan dažādo sistēmu patoloģiskos, zootehniskos, fizioloģiskos un etoloģiskos aspektus, gan viņu veselību un ietekmi uz vidi, gan klimatisko apstākļu atšķirības;

               e)

               prasību noteikšanu attiecībā uz platību, ieskaitot aplecināšanas zonu atsevišķi turētiem pieaugušiem vaislas kuiļiem;

               f)

               tādu brīvu novietņu sistēmu grūsnām un atnesušās sivēnmātēm tālāku attīstīšanu, kas atbilst sivēnmātes vajadzībām un neatstāj negatīvu ietekmi uz sivēnu izdzīvošanu;

               g)

               patērētāju attieksmi un rīcību attiecībā uz cūkgaļu saistībā ar dzīvnieku labturības līmeņa paaugstināšanas atšķirīgām pakāpēm;

               h)

               cūkkopības dažādo sistēmu sociālekonomisko izpausmi un to ietekmi uz Kopienas darījumu partneriem.

         Vajadzības gadījumā šim ziņojumam var pievienot attiecīgus juridiskus priekšlikumus.
   8. pants
   1.   Dalībvalstis nodrošina, ka kompetentās iestādes uzraudzībā tiek veiktas pārbaudes, lai pārliecinātos par šīs direktīvas noteikumu ievērošanu.
   Šīs pārbaudes var veikt reizē ar citām pārbaudēm, un katra no tām aptver statistiski reprezentatīvu attiecīgajā dalībvalstī piemēroto dažādo cūkaudzēšanas sistēmu kopumu.
   2.   Komisija saskaņā ar 11. panta 2. punktā minēto kārtību izstrādā noteikumu kopumu, ko piemēro, veicot šā panta 1. punktā minētās pārbaudes.
   3.   Reizi divos gados līdz aprīļa pēdējai darbdienai un pirmoreiz – līdz 1996. gada 30. aprīlim dalībvalstis informē Komisiju par iepriekšējo divu gadu laikā un saskaņā ar šo pantu veikto pārbaužu rezultātiem, norādot veikto pārbaužu skaitu attiecībā pret saimniecību skaitu attiecīgās dalībvalsts teritorijā.
   9. pants
   Lai ievestu Kopienā dzīvniekus no trešām valstīm, tiem jābūt klāt sertifikātam, kuru izdevusi attiecīgās valsts kompetentā iestāde, apliecinot, ka tie ir saņēmuši aprūpi, kas ir vismaz līdzvērtīga tai, ko saskaņā ar šo direktīvu saņem Kopienas izcelsmes dzīvnieki.
   10. pants
   Komisijas veterinārie eksperti, ja tas vajadzīgs šīs direktīvas vienādai piemērošanai, var veikt pēkšņas pārbaudes sadarbībā ar kompetentajām iestādēm. Personas, kas veic šīs pārbaudes, veic arī īpašus personiskās higiēnas pasākumus, kas vajadzīgi, lai novērstu jebkādus slimības izplatīšanās draudus.
   Dalībvalsts, kuras teritorijā veic pārbaudi, sniedz ekspertiem visu palīdzību, kas vajadzīga viņu uzdevumu veikšanai. Komisija informē attiecīgās dalībvalsts kompetento iestādi par pārbaužu rezultātiem.
   Attiecīgās dalībvalsts kompetentā iestāde veic visus pasākumus, kas var izrādīties vajadzīgi, lai ņemtu vērā pārbaudes rezultātus.
   Attiecībās ar trešām valstīm piemēro Padomes Direktīvas 91/496/EEK (1991. gada 15. jūlijs), ar ko nosaka principus attiecībā uz tādu dzīvnieku veterināro pārbaužu organizēšanu, kurus Kopienā ieved no trešām valstīm (8), III nodaļas noteikumus.
   Vispārīgus noteikumus šā panta piemērošanā pieņem saskaņā ar 11. panta 2. punktā minēto kārtību.
   11. pants
   1.   Komisijai palīdz Pastāvīgā pārtikas aprites un dzīvnieku veselības komiteja, kas izveidota saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 178/2002 (2002. gada 28. janvāris), ar ko paredz pārtikas aprites tiesību aktu vispārīgus principus un prasības, izveido Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi un paredz procedūras saistībā ar pārtikas nekaitīgumu (9), 58. pantu, turpmāk tekstā “Komiteja”.
   2.   Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5. un 7. pantu.
   Lēmuma 1999/468/EK 5. panta 6. punktā paredzētais termiņš ir trīs mēneši.
   12. pants
   Dalībvalstis saskaņā ar Līguma vispārīgajiem noteikumiem var savās teritorijās uzturēt spēkā vai piemērot cūku aizsardzības noteikumus, kas ir stingrāki par tiem, kuri paredzēti šajā direktīvā. Dalībvalstis informē Komisiju par šiem pasākumiem.
   13. pants
   Direktīvu 91/630/EEK, kurā grozījumi izdarīti ar II pielikuma A daļā uzskaitītajiem aktiem, atceļ, neskarot dalībvalstu pienākumus attiecībā uz termiņiem direktīvu transponēšanai valsts tiesību aktos, kā izklāstīts II pielikuma B daļā.
   Atsauces uz atcelto direktīvu uzskata par atsaucēm uz šo direktīvu un lasa saskaņā ar atbilstības tabulu III pielikumā.
   14. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   15. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2008. gada 18. decembrī

            Padomes vārdā —

            priekšsēdētājs

         M. BARNIER

      (1)  OV C 146 E, 12.6.2008., 78. lpp.

      (2)  OV L 340, 11.12.1991., 33. lpp.

      (3)  Sk. II pielikuma A daļu.

      (4)  OV L 323, 17.11.1978., 12. lpp.

      (5)  OV L 221, 8.8.1998., 23. lpp.

      (6)  OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp.

      (7)  OV L 224, 18.8.1990., 29. lpp.

      (8)  OV L 268, 24.9.1991., 56. lpp.

      (9)  OV L 31, 1.2.2002., 1. lpp.

      I PIELIKUMS
      I   NODAĻA
      VISPĀRĪGIE NOSACĪJUMI
      Papildus attiecīgajiem Direktīvas 98/58/EK pielikuma noteikumiem piemēro šādas prasības:

                  1.

                  Tajā ēkas daļā, kur tiek turētas cūkas, būtu jānovērš troksnis, kas ilgstoši sasniedz 85 dBA līmeni. Būtu jānovērš gan pastāvīgs, gan pēkšņs troksnis.

                  2.

                  Cūkas ne mazāk kā astoņas stundas dienā jātur vismaz 40 luksu apgaismojumā.

                  3.

                  Cūku novietnēm jābūt būvētām tā, lai dzīvnieki:

                              —

                              varētu piekļūt ērtai un temperatūras ziņā piemērotai guļvietai, kas ir pietiekami sausa un tīra un kur var gulēt visi dzīvnieki vienlaicīgi,

                              —

                              varētu normāli atpūsties un piecelties,

                              —

                              varētu redzēt citas cūkas; tomēr nedēļu pirms paredzamās atnešanās un atnešanās laikā sivēnmātes un jauncūkas var turēt ārpus pārējo cūku redzesloka.

                  4.

                  Neatkarīgi no 3. panta 5. punkta cūkām pastāvīgi ir vajadzīgs pietiekams daudzums dzīvnieku veselībai nekaitīga materiāla, kurā var labi rakņāties un rušināties, piemēram, salmi, siens, koks, zāģu skaidas, sēņu komposts, kūdra vai to maisījums.

                  5.

                  Grīdām jābūt gludām, bet ne slidenām, lai cūkas nesavainotos, un tām jābūt projektētām, būvētām un uzturētām tā, lai neradītu cūkām ievainojumus vai sāpes. Tām jāatbilst cūku lielumam un svaram, un, ja nav pakaišu, tām jāveido stingra, līdzena un stabila virsma.

                  6.

                  Visas cūkas jābaro vismaz reizi dienā. Ja cūkas baro grupās, un nevis ad libitum, vai dzīvniekiem individuāli barību padodot automātiski, katrai cūkai jāspēj piekļūt barībai vienlaikus ar citām grupas cūkām.

                  7.

                  Visām cūkām, kas vecākas par divām nedēļām, ir jāspēj pastāvīgi piekļūt pietiekamam daudzumam svaiga ūdens.

                  8.

                  Visas iejaukšanās procedūras, ko veic nolūkos, kas nav terapeitiski vai diagnostikas nolūki, vai lai identificētu cūkas saskaņā ar attiecīgiem normatīviem aktiem, kuru rezultātā tiek apdraudēta vai zaudēta jutīga ķermeņa daļa vai rodas kaulu struktūras izmaiņas, ir aizliegtas, izņemot:

                              —

                              acuzobu vienotu saīsināšanu piena sivēniem, veicot noslīpēšanu vai izkniebšanu ne vēlāk kā to dzīves septītajā dienā, veidojot veselu, līdzenu virsmu; kuiļa ilkņus var saīsināt, ja tas vajadzīgs, lai netiktu savainoti pārējie dzīvnieki, vai drošības apsvērumu dēļ,

                              —

                              astes daļas amputāciju,

                              —

                              vīriešu dzimuma cūku kastrāciju ar citiem līdzekļiem, nevis saraujot audus,

                              —

                              riņķa ievēršanu nāsīs vienīgi tad, ja dzīvniekus tur āra lauksaimniecības sistēmā, un saskaņā ar valsts normatīvajiem aktiem.

            Ne astes amputēšana, ne acuzobu saīsināšana nav jāveic vienmēr, bet tad, ja ir noskaidrots, ka tie savaino sivēnmāšu pupus vai citu cūku ausis vai astes. Pirms šīm procedūrām veic citus pasākumus, lai netiktu nokostas astes un lai nepieļautu citas nevēlamas parādības, ņemot vērā vidi un dzīvnieku blīvumu. Šo apsvērumu dēļ jāmaina neatbilstīgi turēšanas apstākļi vai saimniekošanas sistēma.
      Visas iepriekš aprakstītās procedūras veic vienīgi veterinārārsts vai persona, kas izglītota, kā paredzēts 6. pantā, un kurai ir pieredze attiecīgo metožu piemērošanā, ar atbilstīgiem līdzekļiem un higiēniskos apstākļos. Ja kastrēšana vai astes amputēšana notiek vēlāk nekā septītajā dzīves dienā, veterinārārsts to veic vienīgi ar anestēziju un atsāpināšanu pēc tās.
      II   NODAĻA
      ĪPAŠI NOTEIKUMI ATTIECĪBĀ UZ DAŽĀDĀM CŪKU KATEGORIJĀM
      A.   Kuiļi
      Kuiļu aizgaldiem jābūt izvietotiem un būvētiem tā, lai kuiļi varētu tajos apgriezties un dzirdēt, saost un redzēt citas cūkas. Brīvajam grīdas laukumam, kas atvēlēts pieaugušam kuilim, jābūt vismaz 6 m2 lielam.
      Ja aizgaldus izmanto arī dabīgai aplecināšanai, pieaugušam kuilim atvēlētajam grīdas laukumam jābūt vismaz 10 m2 lielam un aizgaldā nedrīkst atrasties šķēršļi.
      B.   Sivēnmātes un jauncūkas

                  1.

                  Tiek veikti pasākumi, lai grupās līdz minimumam samazinātu agresiju.

                  2.

                  Grūsnas sivēnmātes un jauncūkas vajadzības gadījumā apstrādā pret ārējiem un iekšējiem parazītiem. Kad grūsnas sivēnmātes un jauncūkas ievieto atnešanās nodalījumos, tās viscaur jānotīra.

                  3.

                  Pēdējā nedēļā pirms paredzamās atnešanās sivēnmātēm un jauncūkām pietiekamā daudzumā ir vajadzīgs pakaišu materiāls migai, ja vien tas nav tehniski neiespējami tāpēc, ka saimniecībā izmanto pusšķidro mēslu novadīšanas sistēmu.

                  4.

                  Sivēnmātes vai jauncūkas aizmugurē jābūt brīvai telpai, lai atvieglotu atnešanos – dabīgu vai ar veterinārārsta iejaukšanos.

                  5.

                  Atnešanās nodalījumos, kur sivēnmātes tur nepiesietas, jābūt līdzekļiem piena sivēnu aizsardzībai, piemēram, nožogojumam.

            C.   Piena sivēni

                  1.

                  Kopējā grīdas laukuma daļai, kas ir pietiekami liela, lai visi dzīvnieki varētu atpūsties vienlaikus, jābūt nostiprinātai vai klātai ar pīteni vai nokaisītai ar salmiem vai citu piemērotu materiālu.

                  2.

                  Ja zīdīšanai izmanto atnešanās nodalījumu, piena sivēniem vajadzīgs pietiekami daudz vietas, lai tos varētu zīdīt bez grūtībām.

                  3.

                  Piena sivēnus neatšķir no sivēnmātes, pirms tie sasnieguši 28 dienu vecumu, ja vien tas nelabvēlīgi neietekmē pieaugušās cūkas vai piena sivēnu labsajūtu vai veselību.
                  Tomēr sivēnus var atšķirt pat septiņas dienas agrāk, ja tos pārvieto uz īpašām novietnēm, kas pirms jaunās grupas ievešanas ir iztukšotas, kārtīgi iztīrītas un dezinficētas un kas ir atdalītas no tām novietnēm, kur tiek turētas sivēnmātes, lai līdz minimumam samazinātu piena sivēnu inficēšanos ar slimībām.

            D.   Atšķirti sivēni un barokļi

                  1.

                  Ja cūkas tur grupās, tad jāveic pasākumi, lai novērstu dzīvnieku savstarpēju agresiju, kas pārsniedz normālas izturēšanās robežas.

                  2.

                  Tās būtu jātur grupās ar pēc iespējas nemainīgāku sastāvu. Ja ir jāsaved kopā svešas cūkas, tas būtu jādara pēc iespējas mazākā vecumā, vēlams, pirms nav pagājusi viena nedēļa pēc to atšķiršanas no sivēnmātes. Ja cūkas tiek savestas kopā, tad tām vajadzīga pienācīga iespēja izvairīties un noslēpties no pārējām cūkām.

                  3.

                  Ja tiek atklātas zīmes, kas liecina par spēcīgām cīņām, tad tūlīt jānoskaidro cēloņi un jāveic attiecīgi pasākumi, piemēram, ja iespējams, dzīvnieki jāapgādā ar pietiekamu daudzumu salmu vai citu materiālu, kurā var rakņāties. Apdraudētos dzīvniekus vai īpaši agresīvus dzīvniekus tur atsevišķi no grupas.

                  4.

                  Nomierinošu medikamentu izmantošana nolūkā atvieglot dzīvnieku savešanu kopā tiek ierobežota līdz ārkārtējiem apstākļiem un vienīgi pēc konsultācijas ar veterinārārstu.

      II PIELIKUMS
      A   DAĻA
      Atceltā direktīva ar sekojošiem grozījumiem
      (minēta 13. pantā)

                  Padomes Direktīva 91/630/EEK
                  (OV L 340, 11.12.1991., 33. lpp.)

                  Padomes Direktīva 2001/88/EK
                  (OV L 316, 1.12.2001., 1. lpp.)

                  Komisijas Direktīva 2001/93/EK
                  (OV L 316, 1.12.2001., 36. lpp.)

                  Padomes Regula (EK) Nr. 806/2003
                  (OV L 122, 16.5.2003., 1. lpp.)

                  tikai III pielikuma 26. punkts

            B   DAĻA
      Termiņu uzskaitījums transponēšanai nacionālajās tiesībās
      (minēts 13. pantā)

                  Direktīva

                  Termiņš transponēšanai

                  91/630/EEK

                  1994. panta 1. janvāris

                  2001/88/EK

                  2003. gada 1. janvāris

                  2001/93/EK

                  2003. gada 1. janvāris

      III PIELIKUMS
      ATBILSTĪBAS TABULA

                  Direktīva 91/630/EEK

                  Šī direktīva

                  1. un 2. pants

                  1. un 2. pants

                  3. pants, ievadvārdi

                  —

                  3. pants, 1. punkts

                  3. pants, 1. punkts

                  3. pants, 2. punkts

                  3. pants, 2. punkts

                  3. pants, 3. punkts

                  3. pants, 3. punkts

                  3. pants, 4. punkts, a) apakšpunkts

                  3. pants, 4. punkts, pirmā daļa

                  3. pants, 4. punkts, b) apakšpunkts

                  3. pants, 4. punkts, otrā daļa

                  3. pants, 5. punkts

                  3. pants, 5. punkts

                  3. pants, 6. punkts

                  3. pants, 6. punkts

                  3. pants, 7. punkts

                  3. pants, 7. punkts

                  3. pants, 8. punkts

                  3. pants, 8. punkts

                  3. pants, 9. punkts

                  3. pants, 9. punkts

                  4. pants, 1. punkts, pirmā daļa

                  4. pants

                  4. pants, 1. punkts, otrā daļa

                  —

                  4. pants, 2. punkts

                  —

                  5. pants

                  5. pants

                  5.a pants, ievadvārdi

                  6. pants, ievadvārdi

                  5.a pants, 1. punkts

                  6. pants, a) punkts

                  5.a pants, 2. punkts

                  6. pants, b) punkts

                  6. pants

                  7. pants

                  7. pants

                  8. pants

                  8. pants

                  9. pants

                  9. pants

                  10. pants

                  10. pants

                  11. pants

                  11. pants, 1. punkts

                  —

                  11. pants, 2. punkts

                  12. punkts

                  —

                  13. pants

                  —

                  14. pants

                  12. pants

                  15. pants

                  Pielikums

                  I pielikums

                  —

                  II pielikums

                  —

                  III pielikums


title: Komisijas Direktīva 2005/10/EK (2005. gada 4. februāris), ar ko nosaka paraugu ņemšanas metodes un analīzes metodes, lai oficiāli kontrolētu benzopirēna saturu pārtikas produktosDokuments attiecas uz EEZ

text:
               8.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 34/15

      KOMISIJAS DIREKTĪVA 2005/10/EK
   (2005. gada 4. februāris),
   ar ko nosaka paraugu ņemšanas metodes un analīzes metodes, lai oficiāli kontrolētu benzopirēna saturu pārtikas produktos
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Padomes 1985. gada 20. decembra Direktīvu 85/591/EEK par Kopienas metožu ieviešanu attiecībā uz paraugu ņemšanu un analīzi cilvēku uzturā lietojamo pārtikas produktu kontrolei (1), un jo īpaši tās 1. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Komisijas 2001. gada 8. marta Regulā (EK) Nr. 466/2001, ar ko nosaka atsevišķu piesārņotāju maksimālos pieļaujamos līmeņus pārtikas produktos (2), ir noteikts maksimālais pieļaujamais benzopirēna līmenis un norādīti pasākumi, kas veicami, lai noteiktu izmantojamās paraugu ņemšanas un analīzes metodes.

               (2)

               Ar Padomes 1993. gada 29. oktobra Direktīvu 93/99/EEK par papildu pasākumiem attiecībā uz pārtikas produktu oficiālo pārbaudi (3) ir ieviesta kvalitātes standartu sistēma, kura attiecas uz tām laboratorijām, ko dalībvalstis pilnvarojušas veikt pārtikas produktu oficiālo kontroli.

               (3)

               Būtu jāparedz vispārīgi analīzes metodes atbilstības kritēriji, lai nodrošinātu to, ka laboratorijās, kurās veic pārbaudes, izmanto tādas analīzes metodes, kuru efektivitāte ir salīdzināma. Ir arī ļoti svarīgi analīžu rezultātus izziņot un interpretēt vienotā veidā, lai nodrošinātu saskaņotu pieeju to piemērošanai. Šos interpretācijas noteikumus paredzēts piemērot analīžu rezultātiem, kas iegūti par oficiālajai kontrolei ņemtajiem paraugiem. Analīzēm, kas vajadzīgas aizstāvības vai arbitrāžas vajadzībām, piemēro attiecīgās valsts tiesību normas.

               (4)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pastāvīgās pārtikas aprites un dzīvnieku veselības komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Dalībvalstis veic visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu to, ka paraugus benzopirēna satura noteikšanai pārtikas produktos ņem saskaņā ar metodēm, kas aprakstītas šīs direktīvas I pielikumā.
   2. pants
   Dalībvalstis veic visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu to, ka paraugu sagatavošanas un analīzes metodes, ko izmanto, lai oficiāli kontrolētu benzopirēna koncentrāciju pārtikas produktos, atbilst kritērijiem, kuri aprakstīti šīs direktīvas II pielikumā.
   3. pants
   Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas ir vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības 12 mēnešu laikā pēc tās publicēšanas. Dalībvalstis tūlīt dara Komisijai zināmus minēto aktu tekstus, kā arī minēto aktu un šīs direktīvas korelācijas tabulu.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
   4. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2005. gada 4. februārī

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Markos KYPRIANOU

      (1)  OV L 372, 31.12.1985., 50. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1882/2003 (OV L 284, 31.10.2003., 1. lpp.).

      (2)  OV L 77, 16.3.2001., 1. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 208/2005 (skat. šī Oficiālā Vēstneša 3 lpp.).

      (3)  OV L 290, 24.11.1993., 14. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1882/2003.

      I PIELIKUMS
      PARAUGU ŅEMŠANAS METODES BENZOPIRĒNA SATURA OFICIĀLAI KONTROLEI PĀRTIKAS PRODUKTOS
      1.   Mērķis un darbības joma
      Paraugus benzopirēna satura oficiālajai kontrolei pārtikas produktos ņem saskaņā ar turpmāk aprakstītajām metodēm. Šādi iegūtus apvienotos paraugus uzskata par partijas raksturojošiem paraugiem. Atbilstību maksimāli pieļaujamam saturam, kas noteikts Komisijas Regulā (EK) Nr. 466/2001, nosaka, pamatojoties uz laboratorijas paraugos noteikto saturu.
      2.   Definīcijas
      “Partija”: identificējams pārtikas preču daudzums, kas piegādāts vienā reizē un kam ir oficiāli noteikti kopīgi raksturlielumi, piemēram, izcelsme, šķirne, iepakojuma veids, iepakotājs, nosūtītājs vai marķējums.
      “Apakšpartija”: partijas daļa, kas izraudzīta paraugu ņemšanai, izmantojot noteiktu paraugu ņemšanas metodi; katrai apakšpartijai jābūt fiziski nodalītai un identificējamai.
      “Elementārparaugs”: tāda materiāla daudzums, kas ņemts kādā vienā partijas vai apakšpartijas vietā.
      “Apvienotais paraugs”: visu no partijas vai apakšpartijas ņemto elementārparaugu kopums.
      “Laboratorijas paraugs”: paraugs, kas paredzēts laboratorijai.
      3.   Vispārīgi noteikumi
      3.1.   Personāls
      Paraugu ņemšanu saskaņā ar dalībvalstu norādījumiem veic pilnvarota persona.
      3.2.   Materiāls, no kā ņem paraugus
      Paraugi no katras pārbaudāmās partijas jāņem atsevišķi.
      3.3.   Piesardzības pasākumi
      Ņemot un sagatavojot paraugus, jāveic pasākumi, lai novērstu jebkuras izmaiņas, kas varētu ietekmēt benzopirēna saturu, nelabvēlīgi ietekmēt analītisko noteikšanu vai padarīt apvienotos paraugus par nereprezentatīviem.
      3.4.   Elementārparaugi
      Paraugus ņem pēc iespējas dažādās partijas vai apakšpartijas vietās. Atkāpes no šīs procedūras jāreģistrē protokolā.
      3.5.   Apvienotā parauga sagatavošana
      Apvienoto paraugu izveido, apvienojot visus elementārparaugus. Šo apvienoto paraugu homogenizē laboratorijā, ja vien tas nav nesavienojams ar 3.6. punkta noteikumu izpildi.
      3.6.   Paralēlie laboratorijas paraugi
      Paralēlos laboratorijas paraugus, kas paredzēti ieviešanas pasākumiem, tirdzniecībai (aizstāvībai) un arbitrāžai, ņem no homogenizētā apvienotā parauga, ja tas nav pretrunā dalībvalstu noteikumiem par paraugu ņemšanu.
      3.7.   Paraugu iepakošana un pārsūtīšana
      Katru paraugu liek tīrā inerta materiāla traukā, kas pārvadājot pietiekami pasargā no piesārņojuma un bojājumiem. Veic visus vajadzīgos pasākumus, lai novērstu jebkuras tādas izmaiņas parauga sastāvā, kas varētu rasties, to pārvadājot vai glabājot.
      3.8.   Paraugu plombēšana un marķēšana
      Katru oficiālam lietojumam ņemtu paraugu plombē parauga ņemšanas vietā un identificē saskaņā ar attiecīgās dalībvalsts noteikumiem.
      Par katru paraugu ņemšanu ir jāraksta protokols, nodrošinot to, ka katru partiju var nepārprotami identificēt, un norādot paraugu ņemšanas vietu un dienu, kā arī visu analīžu veicējiem noderīgo papildu informāciju.
      4.   Paraugu ņemšanas plāni
      Ar paraugu ņemšanas metodi nodrošina, ka apvienotais paraugs ir reprezentatīvs attiecībā uz pārbaudāmo partiju.
      4.1.   Elementārparaugu skaits
      No to eļļu partijas, par ko var uzskatīt, ka benzopirēns tajās ir izkliedēts vienmērīgi, apvienotajam paraugam var ņemt trīs elementārparaugus. Norāda partijas numuru. Attiecībā uz olīveļļu un olīvu izspaidu eļļu sīkāka informācija par paraugu ņemšanu sniegta Komisijas Regulā (EK) Nr. 1989/2003 (1).
      Pārējiem produktiem obligātais elementārparaugu skaits, kas jāņem no vienas partijas, norādīts 1. tabulā. Visu elementārparaugu masa ir aptuveni vienāda, katram ne mazāka par 100 g, un tie veido apvienoto paraugu, kura masa nav mazāka par 300 g (skatīt 3.5. punktu).
      1. TABULA
      No partijas ņemamo elementārparaugu minimālais skaits

                  Partijas svars (kilogramos)

                  Minimālais elementārparaugu skaits, kas jāņem

                  < 50

                  3

                  no 50 līdz 500

                  5

                  > 500

                  10

            Ja partija sastāv no atsevišķiem iepakojumiem, tad apvienotajam paraugam ņem tādu skaitu iepakojumu, kāds norādīts 2. tabulā.
      2. TABULA
      Iepakojumu (elementārparaugu) skaits, kas jāņem apvienotajam paraugam, ja partija sastāv no atsevišķiem iepakojumiem

                  Iepakojumu vai vienību skaits partijā vai apakšpartijā

                  Iepakojumu vai vienību skaits, kas jāņem

                  no 1 līdz 25

                  1 iepakojums vai vienība

                  no 26 līdz 100

                  Apmēram 5 %, vismaz 2 iepakojumi vai vienības

                  > 100

                  Apmēram 5 %, maksimāli 10 iepakojumi vai vienības

            4.2.   Paraugu ņemšana mazumtirdzniecības posmā
      Mazumtirdzniecības posmā pārtikas produktu paraugi pēc iespējas jāņem saskaņā ar iepriekšminētajiem paraugu ņemšanas noteikumiem. Ja tas nav iespējams, mazumtirdzniecības posmā var izmantot citas efektīvas paraugu ņemšanas procedūras, ja tās nodrošina partijai pietiekami reprezentatīvu paraugu iegūšanu.
      5.   Partijas vai apakšpartijas atbilstība specifikācijai
      Ja kontroles laboratorijā pirmajā analīzē iegūtais rezultāts ir līdz 20% mazāks vai lielāks par maksimāli pieļaujamo līmeni, tad laboratorijas paraugu analizē atkārtoti un aprēķina vidējo rezultātu.
      Partiju pieņem, ja pirmās analīzes rezultāts vai, ja vajadzīga atkārtota analīze, vidējais rezultāts nepārsniedz attiecīgo maksimāli pieļaujamo līmeni (kā noteikts Regulā (EK) Nr. 466/2001), ņemot vērā mērījumu neprecizitāti un atgūstamības korekciju.
      Partija neatbilst maksimāli pieļaujamajam līmenim (kā noteikts Regulā (EK) Nr. 466/2001), ja tiek neapšaubāmi konstatēts, ka pirmās analīzes rezultāts vai, ja vajadzīga atkārtota analīze, vidējais rezultāts pārsniedz maksimāli pieļaujamo līmeni, ņemot vērā mērījumu neprecizitāti un atgūstamības korekciju.

         (1)  OV L 295, 13.11.2003., 57. lpp.

      II PIELIKUMS
      PARAUGA SAGATAVOŠANA UN KRITĒRIJI ANALĪZES METODĒM, KO IZMANTO BENZOPIRĒNA LĪMEŅA OFICIĀLAJAI PĀRBAUDEI PĀRTIKAS PRODUKTOS
      1.   Piesardzības pasākumi un vispārīgi apsvērumi attiecībā uz benzopirēnu pārtikas paraugos
      Pamatprasība ir iegūt raksturīgu un homogēnu laboratorijas paraugu bez sekundārā piesārņojuma.
      Analīžu veicējiem jānodrošina, ka paraugi netiek piesārņoti paraugu sagatavošanas gaitā. Lai mazinātu piesārņošanas risku, trauki pirms lietošanas ir jāskalo ar augstas tīrības pakāpes (p.A., HLPC vai līdzvērtīgas pakāpes) acetonu vai heksānu. Ja iespējams, ierīcēm, kas nonāk saskarē ar paraugu, jābūt izgatavotām no inertiem materiāliem, piemēram, alumīnija, stikla vai pulēta nerūsējošā tērauda. Jāizvairās lietot tādu plastmasu, kā polipropilēns, PTFE, utt., jo nosakāmā viela var adsorbēties uz šiem materiāliem.
      Pārbaudāmā materiāla gatavošanā jāizmanto viss laboratorijā saņemtais parauga materiāls. Reproducējamus rezultātus nodrošina tikai precīzi homogonizēti paraugi.
      Paraugu gatavošanai ir piemērotas daudzas specifiskas procedūras, ko var izmantot.
      2.   Laboratorijā saņemtā parauga apstrāde
      Visu apvienoto paraugu smalki sasmalcina (ja tas ir vajadzīgs) un rūpīgi sajauc, izmantojot tādu procesu, par kuru ir pierādīts, ka tajā homogenizācija ir pilnīga.
      3.   Paraugu dalīšana izpildes pasākumiem un aizstāvības darbībām
      Paralēlos laboratorijas paraugus, kas paredzēti ieviešanas pasākumiem, tirdzniecībai (aizstāvībai) un arbitrāžai, ņem no homogenizētā materiāla, ja tas nav pretrunā dalībvalstu noteikumiem par paraugu ņemšanu.
      4.   Laboratorijā izmantojamā analīzes metode un laboratorijas kontrolprasības
      4.1.   Definīcijas
      Turpmāk sniegtas dažas biežāk lietojamās definīcijas, kas jāievēro laboratorijā:

                  r

                  =

                  Atkārtojamība ir vērtība, zem kuras absolūtā starpība starp 2 atsevišķiem pārbaudes rezultātiem, kas iegūti atkārtojamības apstākļos (t.i., ar to pašu paraugu, to pašu iekārtu, tajā pašā laboratorijā un pēc īsa pārtraukuma), ir prognozējama dotās varbūtības robežās (parasti 95 %), un tāpēc .

                  sr

                  =

                  Standartnovirze, ko aprēķina pēc rezultātiem, kuri iegūti atkārtojamības apstākļos.

                  RSDr

                  =

                  Relatīvā standartnovirze, ko aprēķina pēc rezultātiem, kuri iegūti atkārtojamības apstākļos .

                  R

                  =

                  Reproducējamība ir vērtība, zem kuras absolūtā starpība starp diviem atsevišķiem pārbaudes rezultātiem, kas iegūti reproducējamības apstākļos (t.i., iegūti dažādās laboratorijās no identiskas vielas, izmantojot standarta pārbaudes metodi), ir prognozējama konkrētas varbūtības robežās (parasti 95%); .

                  sR

                  =

                  Standartnovirze, ko aprēķina pēc rezultātiem, kuri iegūti reproducējamības apstākļos.

                  RSDR

                  =

                  Relatīvā standartnovirze, ko aprēķina pēc rezultātiem, kuri iegūti reproducējamības apstākļos , kur  ir visās laboratorijās un no visiem paraugiem iegūto rezultātu vidējais.

                  HORRATr

                  =

                  Aprēķinātā RSDr vērtība dalīta ar RSDr vērtību, kas aprēķināta no Horvica vienādojuma (1), izmantojot pieņēmumu r = 0.66R.

                  HORRATR

                  =

                  Aprēķinātā RSDR vērtība dalīta ar RSDR vērtību, kas aprēķināta no Horvica vienādojuma.

                  U

                  =

                  Paplašinātā nenoteiktība ar rezerves koeficientu 2, kas nodrošina apmēram 95 % ticamības līmeni.

            4.2.   Vispārīgas prasības
      Analīzes metodēm, ko izmanto pārtikas kontroles nolūkos, jāatbilst Padomes Direktīvas 85/591/EEK pielikuma 1. un 2. punkta noteikumiem.
      4.3.   Īpašas prasības
      Ja Kopienas līmenī nav paredzētas īpašas metodes benzopirēna noteikšanai pārtikas produktos, laboratorijas var izvēlēties jebkuru apstiprinātu metodi, ja vien tā atbilst izpildes kritērijiem, kas norādīti tabulā. Apstiprināšanā ideālā gadījumā būtu jāietver sertificēti standartmateriāli.
      TABULA
      Benzopirēna analīzes metožu izpildes kritēriji

                  Parametrs

                  Vērtība/komentārs

                  Piemērojamība

                  Pārtikas produkti, kas norādīti Regulā (EK) Nr. …/2003

                  Noteikšanas robeža

                  Ne vairāk kā 0,3 μg/kg

                  Kvantitatīvās noteikšanas robeža

                  Ne vairāk kā 0,9 μg/kg

                  Precizitāte

                  HORRATr vai HORRATR vērtības, kas kopējā pārbaudes izmēģinājumā ir mazākas nekā 1,5

                  Atgūstamība

                  50%–120%

                  Specifiskums

                  Bez saistvielas vai spektrālās interferences, pozitīvās konstatācijas verificēšana

            4.3.1.   Izpildes kritēriji - nenoteiktības funkcijas pieeja
      Tomēr pieeju, kas balstās uz nenoteiktības novērtējumu, var arī izmantot, lai novērtētu to analīzes metožu piemērotību, ko izmanto laboratorija. Laboratorija var izmantot metodi, kas sniedz rezultātus maksimālās pieļaujamās standarta nenoteiktības robežās. Maksimālo pieļaujamo standarta nenoteiktību var aprēķināt, izmantojot šādu formulu:

      kur:

                     Uf

                  ir maksimālā pieļaujamā standarta nenoteiktība

                  LOD

                  ir metodes noteikšanas iespēju robeža

                  C

                  ir interesējošā koncentrācija

            Ja analītiska metode nodrošina rezultātu ar mērījumu neprecizitāti, kas ir mazāka nekā maksimāli pieļaujamā standarta nenoteiktība, metode ir vienlīdz atbilstoša kā tā, kas atbilst izpildes raksturlielumiem, kuri doti tabulā.
      4.4.   Atgūstamības aprēķins un rezultātu paziņošana
      Analīzes rezultātu, koriģētu vai nekoriģētu, reģistrē atgūstamībai. Jāziņo par reģistrācijas veidu un atgūstamības līmeni. Analīžu rezultātus, kam piemērots atgūstamības korekcijas koeficients, izmanto, lai pārbaudītu atbilstību (skatīt I pielikuma 5. punktu).
      Analīzes veicējam ir jāievēro “Eiropas Komisijas ziņojums par saistību starp analīžu rezultātiem, mērījumu neprecizitāti, atgūstamības koeficientiem un noteikumiem ES tiesību aktos, kas attiecas uz pārtiku” (2).
      Analīzes rezultāts jāreģistrē kā x +/- U, kur x ir analīzes rezultāts un U ir mērījumu neprecizitāte.
      4.5.   Laboratorijas kvalitātes standarti
      Laboratorijām jāatbilst Direktīvas 93/99/EEK noteikumiem.
      4.6.   Citi apsvērumi analīzei
      Piemērotības pārbaude
      Līdzdalība atbilstošās piemērotības pārbaudes shēmās, kas atbilst “Starptautiskajam saskaņotajam protokolam (ķīmisko) analītisko laboratoriju piemērotības pārbaudei” (3), kurš izstrādāts IUPAC/ISO/AOAC vadībā.
      Iekšējā kvalitātes kontrole
      Laboratorijām jāspēj parādīt, ka tajās ir noteiktas iekšējās kvalitātes kontroles procedūras. To piemēri ir “ISO/AOAC/IUPAC Pamatnostādnes par iekšējo kvalitātes kontroli analītiskās ķīmijas laboratorijās” (4).
      ATSAUCES

                  1.

                  W Horwitz, “Evaluation of Analytical Methods for Regulation of Foods and Drugs”, Anal. Chem., 1982, 54, 67A - 76A.

                  2.

                  Eiropas Komisijas ziņojums par saistību starp analīžu rezultātiem, mērījumu neprecizitāti, atgūstamības koeficientiem un noteikumiem ES tiesību aktos, kas attiecas uz pārtiku, 2004. (http://europa.eu.int/comm/food/food/chemicalsafety/contaminants/index_en.htm).

                  3.

                  ISO/AOAC/IUPAC International Harmonised Protocol for Proficiency Testing of (Chemical) Analytical Laboratories, Edited by M. Thompson and R. Wood, Pure Appl. Chem., 1993, 65, 2123 - 2144 (Publicēts arī J. AOAC International, 1993, 76, 926).

                  4.

                  ISO/AOAC/IUPAC International Harmonised Guidelines for Internal Quality Control in Analytical Chemistry Laboratories, Edited by M. Thompson and R. Wood, Pure Appl. Chem., 1995, 67, 649–666.


title: Labojumi Padomes Direktīvā 2006/112/EK ( 2006. gada 28. novembris ) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu ( OV L 347, 11.12.2006. )

text:
               20.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 335/60

         Labojumi Padomes Direktīvā 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu
   (
         Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis L 347, 2006. gada 11. decembris
      )
   1. lappusē, 1. zemsvītras piezīmē:
   tekstu:

      “OV L 145, 13.6.1977., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2006/98/EK (OV L 221, 12.8.2006., 9. lpp.).”

   lasīt šādi:

      “OV L 145, 13.6.1977., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2006/98/EK (OV L 363, 20.12.2006, 129. lpp.).”

   1. lappusē, 2. zemsvītras piezīmē:
   tekstu:

      “OV 71, 14.4.1967., 1301. lpp. 69/463/EEK (OV L 320, 20.12.1969., 34. lpp.).”

   lasīt šādi:

      “OV 71, 14.4.1967., 1301. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 77/388/EEK.”

   2. lappusē, preambulas 19. apsvēruma trešajā teikumā:
   tekstu:
   “… par gāzes piegādes vietu, izmantojot dabasgāzes piegādes sistēmu …”
   lasīt šādi:
   “… par gāzes piegādes vietu, izmantojot dabasgāzes sadales sistēmu …”
   14. lappusē, 30. panta otrajā daļā:
   tekstu:

      “Papildus 1. punktā minētajam darījumam tādu brīvā apgrozībā laistu preču importu, ko ieved Kopienā no kādas trešās teritorijas, kas ir Kopienas muitas teritorijas daļa, uzskata par preču importu.”

   lasīt šādi:

      “Papildus pirmajā daļā minētajam darījumam tādu brīvā apgrozībā laistu preču importu, ko ieved Kopienā no kādas trešās teritorijas, kas ir Kopienas muitas teritorijas daļa, uzskata par preču importu.”

   15. lappusē, 34. panta 4. punkta pirmajā daļā:
   tekstu:

      “4.   Dalībvalsts, kuras teritorijā preces atrodas nosūtīšanas vai transportēšanas sākšanas brīdī, nodokļa maksātājiem, kas veic preču piegādi, kurām varētu piemērot 1. punktu, dod tiesības izvēlēties, ka šādu piegādes vietu nosaka saskaņā ar 33. punktu.”

   lasīt šādi:

      “4.   Dalībvalsts, kuras teritorijā preces atrodas nosūtīšanas vai transportēšanas sākšanas brīdī, nodokļa maksātājiem, kas veic preču piegādi, kurām varētu piemērot 1. punktu, dod tiesības izvēlēties, ka šādu piegādes vietu nosaka saskaņā ar 33. pantu.”

   18. lappusē, 57. panta 1. punkta trešajā rindā:
   tekstu:
   “… , 52. panta 1. punkta …”
   lasīt šādi:
   “…, 56. panta 1. punkta …”
   22. lappusē, pēc 82. panta (nodaļas nosaukumā):
   tekstu:

      “2.   nodaļa
      Preču iegāde Kopienas iekšienē”

   lasīt šādi:

      “3.   nodaļa
      Preču iegāde Kopienas iekšienē”.

   22. lappusē, 83. pantā:
   tekstu:
   “…, ko saskaņa ar 1. nodaļu izmanto, lai noteiktu summu, kurai uzliek nodokli, to pašu preču piegādei attiecīgās dalībvalsts teritorijā. Attiecībā uz šīs direktīvas 21. un 21. pantā minētajiem darījumiem, …”
   lasīt šādi:
   “…, ko saskaņā ar 2. nodaļu izmanto, lai noteiktu summu, kurai uzliek nodokli, to pašu preču piegādei attiecīgās dalībvalsts teritorijā. Attiecībā uz šīs direktīvas 21. un 22. pantā minētajiem darījumiem, …”
   32. lappusē, 147. panta 1. punkta otrajā daļā:
   tekstu:

      “Tomēr dalībvalstis var atbrīvot piegādi, kuras kopīgā vērtība ir mazāka nekā 1. punkta c) apakšpunktā paredzētā vērtība.”

   lasīt šādi:

      “Tomēr dalībvalstis var atbrīvot piegādi, kuras kopējā vērtība ir mazāka nekā pirmās daļas c) apakšpunktā paredzētā vērtība.”

   32. lappusē, 147. panta 2. punkta trešajā daļā:
   tekstu:

      “Katra dalībvalsts iesniedz Komisijai spiedogu paraugus, ko tā izmanto vizēšanai, kas minēta otrajā ievilkumā. Komisija šo informāciju dara zināmu pārējo dalībvalstu nodokļu iestādēm.”

   lasīt šādi:

      “Katra dalībvalsts iesniedz Komisijai spiedogu paraugus, ko tā izmanto vizēšanai, kas minēta otrajā daļā. Komisija šo informāciju dara zināmu pārējo dalībvalstu nodokļu iestādēm.”

   34. lappusē, 161. panta a) punktā:
   tekstu:

               “a)

               30. pantā minēto preču piegādi, ja uz tām vēl attiecas vienošanās par pagaidu importu ar pilnīgu atbrīvojumu no importa nodevām vai ārējā tranzīta pasākumi;”

         lasīt šādi:

               “a)

               30. panta pirmajā daļā minēto preču piegādi, ja uz tām vēl attiecas vienošanās par pagaidu importu ar pilnīgu atbrīvojumu no importa nodevām vai ārējā tranzīta pasākumi;”.

         36. lappusē, 170. panta b) punktā:
   tekstu:

               “b)

               darījumiem, par kuriem saskaņā ar 194., 195., 196., 197. un 199. pantu nodokli maksā vienīgi pircējs vai pakalpojumu saņēmējs.”

         lasīt šādi:

               “b)

               darījumiem, par kuriem saskaņā ar 194. līdz 197. pantu vai 199. pantu nodokli maksā vienīgi pircējs vai pakalpojumu saņēmējs.”

         36. lappusē, 173. panta 2. punkta d) apakšpunktā:
   tekstu:

               “d)

               atļaut vai prasīt nodokļa maksātājam veikt atskaitīšanu saskaņā ar 1. punkta pirmajā apakšpunktā paredzēto noteikumu par visām precēm un pakalpojumiem, kas lietoti visiem tajā minētajiem darījumiem;”

         lasīt šādi:

               “d)

               atļaut vai prasīt nodokļa maksātājam veikt atskaitīšanu saskaņā ar 1. punkta pirmajā daļā paredzēto noteikumu par visām precēm un pakalpojumiem, kas lietoti visiem tajā minētajiem darījumiem;”.

         39. lappusē, 194. pantā:
   194. panta pirmā un otrā daļa kļūst par attiecīgi 1. un 2. punktu.
   39. lappusē, 194. panta jaunajā 2. punktā:
   tekstu:

      “2.   Dalībvalstis izstrādā nosacījumus pirmās daļas piemērošanai.”

   lasīt šādi:

      “2.   Dalībvalstis izstrādā nosacījumus 1. punkta piemērošanai.”

   47. lappusē, 255. pantā:
   tekstu:
   “Ja dalībvalstis ieguldījumu zelta pircēju nosaka par personu, kas atbildīga par PVN nomaksu saskaņā ar 198. panta 1. pantu, vai ja tās izmanto 198. panta 2. paredzēto izvēles iespēju noteikt, …”
   lasīt šādi:
   “Ja dalībvalstis ieguldījumu zelta pircēju nosaka par personu, kas atbildīga par PVN nomaksu saskaņā ar 198. panta 1. punktu, vai ja tās izmanto 198. panta 2. punktā paredzēto izvēles iespēju noteikt, …”
   62. lappusē, 373. pantā:
   tekstu:

      “Dalībvalstis, kuras 1978. gada 1. janvārī piemēroja noteikumus par atkāpi no 28. panta vai 78. panta pirmās daļas c) punkta, var turpināt piemērot šos noteikumus.”

   lasīt šādi:

      “Dalībvalstis, kuras 1978. gada 1. janvārī piemēroja noteikumus par atkāpi no 28. panta vai 79. panta pirmās daļas c) punkta, var turpināt piemērot šos noteikumus.”

   66. lappusē, pēc 410. panta (nodaļas nosaukumā):
   tekstu:

      “4.   nodaļa
      Transponēšana un stāšanās spēkā”

   lasīt šādi:

      “3.   nodaļa
      Transponēšana un stāšanās spēkā”.

   79. lappusē, XI pielikuma A daļā:
   tekstu:

      “Direktīva 2004/66/EK (OV L 168, 1.5.2004., 35. lpp.) (vienīgi pielikuma V punkts”

   lasīt šādi:

      “Direktīva 2004/66/EK (OV L 168, 1.5.2004., 35. lpp.) (vienīgi pielikuma V punkts)”.

   79. lappusē, XI pielikuma A daļā:
   tekstu:

      “Direktīva 2006/98/EK (OV L ..., ..., ... lpp). (vienīgi pielikuma 2. punkts)”

   lasīt šādi:

      “Direktīva 2006/98/EK (OV L 363, 20.12.2006., 129. lpp.) (vienīgi pielikuma 2. punkts)”.

   79. lappusē, XI pielikuma A daļā:
   Svītro zemsvītras piezīmi.
   79. lappusē, XI pielikuma B daļā, tabulas pirmajā slejā:
   tekstu:
   “Direktīvu 95/7/EK”
   lasīt šādi:
   “Direktīva 95/7/EK”.
   80. lappusē, XI pielikuma B daļā, tabulas pirmās slejas trešajā rindā:
   tekstu:
   “Direktīva 2006/18/EK”
   lasīt šādi:
   “Direktīva 2006/69/EK”.
   81. lappusē, XII pielikumā, tabulas pirmās slejas (“Direktīva 67/227/EEK”) otrajā rindā:
   tekstu:
   “1. panta pirmā, otrā un trešā daļa”
   lasīt šādi:
   “1. panta otrā un trešā daļa”.
   81. lappusē, XII pielikumā, tabulas piektās slejas (“Šī direktīva”) astotajā rindā:
   tekstu:
   “5. panta 2. apakšpunkts”
   lasīt šādi:
   “5. panta 2. punkts”.
   81. lappusē, XII pielikumā, tabulas piektās slejas (“Šī direktīva”) devītajā rindā:
   tekstu:
   “5. panta 1. apakšpunkts”
   lasīt šādi:
   “5. panta 1. punkts”.
   82. lappusē, XII pielikumā, tabulas otrās slejas (“Direktīva 77/388/EEK”) un piektās slejas (“Šī direktīva”) divdesmit pirmajā rindā:
   iekļauj tekstu, attiecīgi: “5. panta 8. punkta otrais teikums” un “19. panta otrā daļa”.
   85. lappusē, XII pielikumā, tabulas piektās slejas (“Šī direktīva”) divpadsmitajā rindā:
   tekstu:
   “79. panta pirmās daļas a) un b) punkts, 84. panta a) un b) punkts”
   lasīt šādi:
   “79. panta pirmās daļas a) un b) punkts 87. panta a) un b) punkts”.
   86. lappusē, XII pielikumā, tabulas piektās slejas (“Šī direktīva”) trešajā rindā:
   tekstu:
   “86. panta pirmā punkta pirmās daļas a) apakšpunkts”
   lasīt šādi:
   “86. panta 1. punkta a) apakšpunkts”.
   86. lappusē, XII pielikumā, tabulas piektās slejas (“Šī direktīva”) ceturtajā rindā:
   tekstu:
   “86. panta 1. punkta pirmās daļas b) apakšpunkts”
   lasīt šādi:
   “86. panta 1. punkta b) apakšpunkts”.
   87. lappusē, XII pielikumā, tabulas piektās slejas (“Šī direktīva”) septiņpadsmitajā rindā:
   tekstu:
   “133. panta a) līdz d) punkts”
   lasīt šādi:
   “133. panta pirmās daļas a) līdz d) punkts”.
   88. lappusē, XII pielikumā, tabulas piektās slejas (“Šī direktīva”) piektajā rindā:
   tekstu:
   “135. panta 1. punkta b) līdz f) punkts”
   lasīt šādi:
   “135. panta 1. punkta b) līdz f) apakšpunkts”.
   91. lappusē, XII pielikumā, tabulas otrās slejas (“Direktīva 77/388/EEK”) sešpadsmitajā rindā:
   tekstu:
   “20. panta 4. punkta pirmais līdz ceturtais ievilkums”
   lasīt šādi:
   “20. panta 4. punkta pirmās daļas pirmais līdz ceturtais ievilkums”.
   92. lappusē, XII pielikumā, tabulas otrajā slejā (“Direktīva 77/388/EEK”) un piektajā slejā (“Šī direktīva”):
   pēc deviņpadsmitās rindas iekļauj jaunu rindu, ierakstot attiecīgi: “24.a panta otrā daļa” un “—”.
   93. lappusē, XII pielikumā, tabulas piektās slejas (“Šī direktīva”) piektajā rindā:
   tekstu:
   “304. panta 1. punkta pirmās daļas e) apakšpunkts”
   lasīt šādi:
   “272. panta 1. punkta pirmās daļas e) apakšpunkts”.
   93. lappusē, XII pielikumā, tabulas otrās slejas (“Direktīva 77/388/EEK”) divdesmit trešajā rindā:
   tekstu:
   “26.a panta A daļas g) punkta ievadfrāze”
   lasīt šādi:
   “26.a panta A daļas g) punkta ievada teikums”.
   94. lappusē, XII pielikumā, tabulas otrās slejas (“Direktīva 77/388/EEK”) astotajā rindā:
   tekstu:
   “26.a panta B daļas 4. punkta otrā daļas pirmais”
   lasīt šādi:
   “26.a panta B daļas 4. punkta pirmā daļa”.
   102. lappusē, XII pielikumā, tabulas piektās slejas (“Šī direktīva”) deviņpadsmitajā rindā:
   tekstu:
   “157. pants”
   lasīt šādi:
   “157. panta 2. punkts”.
   105. lappusē, XII pielikumā, tabulas otrās slejas (“Direktīva 77/388/EEK”) pirmajā rindā:
   tekstu:
   “28.f panta 3. punkts, ar ko pantā iekļauj 3.a punktu”
   lasīt šādi:
   “28.f panta 3. punkts, ar ko 18. pantā iekļauj 3.a punktu”.
   105. lappusē, XII pielikumā, tabulas piektās slejas (“Šī direktīva”) septiņpadsmitajā rindā:
   tekstu:
   “199. panta a) līdz g) punkts”
   lasīt šādi:
   “199. panta 1. punkta a) līdz g) apakšpunkts”.
   113. lappusē, XII pielikumā, tabulas otrās slejas (“Direktīva 77/388/EEK”) un piektās slejas (“Šī direktīva”) septiņpadsmitajā rindā:
   tekstu:
   “A pielikuma I daļa” un “VII pielikuma 1. punkts”
   lasīt šādi:
   “A pielikuma I daļas 1. un 2. punkts” un “VII pielikuma 1. punkta a) un b) apakšpunkts”.
   113. lappusē, XII pielikumā, tabulas otrās slejas (“Direktīva 77/388/EEK”) un piektās slejas (“Šī direktīva”) astoņpadsmitajā rindā:
   tekstu:
   “A pielikuma I daļas 1., 2. punkts un 3. punkts” un “VII pielikuma 1. punkta a) b) un c) apakšpunkts”
   lasīt šādi:
   “A pielikuma I daļas 3. punkts” un “VII pielikuma 1. punkta c) un d) apakšpunkts”.
   113. lappusē, XII pielikumā:
   svītro tabulas deviņpadsmito rindu (teksts “A pielikuma II daļa” un “VII pielikuma 2. punkts”).
   117. lappusē, XII pielikumā, ceturtās slejas (“Citi tiesību akti”) piektajā rindā:
   tekstu:
   “V pielikuma 5. sadaļas 1. punkta b) apakšpunkts 2003. gada Čehijas Republikas, Igaunijas, Kipras, Latvijas, Lietuvas, Ungārijas, Maltas, Polijas, Slovēnijas un Slovākijas Pievienošanās aktā”
   lasīt šādi:
   “V pielikuma 5. sadaļas 1. punkta b) apakšpunkts 2003. gada Pievienošanās aktā”.
   117. lappusē, XII pielikumā, ceturtās slejas (“Citi tiesību akti”) piecpadsmitajā rindā:
   tekstu:
   “VIII pielikuma 7. sadaļas 1. punkta trešā daļa 2003. gada Pievienošanās aktā”
   lasīt šādi:
   “VIII pielikuma 7. sadaļas 1. punkta b) apakšpunkta trešā daļa 2003. gada Pievienošanās aktā”.


title: Padomes direktīva (1984. gada 11. decembris), ar kuru groza Direktīvu 71/118/EEK par veselības problēmām, kas ietekmē tirdzniecību ar svaigu mājputnu gaļu

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31984L0642

Oficiālais Vēstnesis L 339 , 27/12/1984 Lpp. 0026 - 0026 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 3 Sējums 18 Lpp. 0082  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 03 Sējums 33 Lpp. 0049  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 3 Sējums 18 Lpp. 0082  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 03 Sējums 33 Lpp. 0049

		Padomes direktīva(1984. gada 11. decembris),ar kuru groza Direktīvu 71/118/EEK par veselības problēmām, kas ietekmē tirdzniecību ar svaigu mājputnu gaļu(84/642/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 43. un 100. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā Komisija ir ierosinājusi grozīt atsevišķus noteikumus Padomes 1971. gada 15. februāra Direktīvā 71/118/EEK par veselības problēmām, kas ietekmē tirdzniecību ar svaigu mājputnu gaļu [4], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 84/186/EEK [5]; tā kā Direktīvas 71/118/EEK 14. panta 2. punktā un 16.a panta a) apakšpunktā minēto atkāpju spēkā esamība jāpagarina, tās turpmāk pārskatot;tā kā turklāt 1979. gada 14. februārī Komisijas priekšlikumu nosūtīja Padomei, lai pagarinātu atdzesēšanas procesa izmantošanu liemeņiem, kurus ir paredzēts realizēt atdzesētā veidā,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsAr šo Direktīvu 71/118/EEK groza šādi:1. Direktīvas 14. panta 2. punktu aizstāj ar šādu:"2. Tomēr attiecībā uz karkasiem, kas ir iegūti un paredzēti realizācijai to teritorijā, dalībvalstis var pēc pieprasījuma uzņēmumiem piešķirt atkāpes no 1. punkta prasībām.Dalībvalstis, kas izmanto pirmajā daļā noteiktās atkāpes, nedrīkst noraidīt tādas mājputnu gaļas ievešanu to teritorijā, kura iegūta citās dalībvalstīs ar tādiem pašiem nosacījumiem."2. Direktīvas 14.a panta 3. punktā datumu "1978. gada 31. decembris" aizstāj ar datumu "1986. gada 1. janvāris".3. Direktīvas 16.a panta a) apakšpunkta trešo ievilkumu aizstāj ar šādu:- "atkāpi no I pielikuma V nodaļā paredzētajiem noteikumiem par kaušanu un iekšu izņemšanu, lai ražotu daļēji izķidātus vai neizķidātus mājputnus.Padome, veicot 16.b pantā paredzēto pārskatīšanu, pārbauda nosacījumus, ar kuriem pirmajā daļā minēto gaļu var pieņemt Kopienas iekšējā tirdzniecībā;"4. Direktīvā iekļauj šādu pantu:"16.b pantsLīdz 1986. gada 15. augustam Padome ar kvalificētu balsu vairākumu pēc Komisijas priekšlikuma pārskata 14. panta 2. punktā un 16.a panta a) apakšpunktā noteiktās atkāpes. Šo atkāpju pārskatīšanu veic, pamatojoties uz Komisijas ziņojumu, kam attiecīgā gadījumā pievienoti priekšlikumi, kuros ņemti vērā jaunāko zinātnisko pētījumu secinājumi par garantijām, ko šāda veida ražošana piedāvā."2. pantsDalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai ne vēlāk par 1984. gada 31. decembri izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.3. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1984. gada 11. decembrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsA. Deasy[1] OV C 65, 9.3.1979., 5. lpp.[2] OV C 140, 5.6.1979., 180. lpp.[3] OV C 247, 1.10.1979., 16. lpp.[4] OV L 55, 8.3.1971., 23. lpp.[5] OV L 87, 30.3.1984., 27. lpp.--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 2008/14/EK ( 2008. gada 15. februāris), ar ko groza Padomes Direktīvu 76/768/EEK attiecībā uz kosmētikas līdzekļiem, lai pielāgotu tās III pielikumu tehnikas attīstībai (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               16.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 42/43

      KOMISIJAS DIREKTĪVA 2008/14/EK
   (2008. gada 15. februāris),
   ar ko groza Padomes Direktīvu 76/768/EEK attiecībā uz kosmētikas līdzekļiem, lai pielāgotu tās III pielikumu tehnikas attīstībai
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Padomes 1976. gada 27. jūlija Direktīvu 76/768/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kosmētikas līdzekļiem (1) un jo īpaši tās 8. panta 2. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Direktīvā 76/768/EEK aizliegts kosmētikas līdzekļos izmantot vielas, kas I pielikumā Padomes 1967. gada 27. jūnijā Direktīvā 67/548/EEK par normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu vielu klasifikāciju, iepakošanu un marķēšanu (2) klasificētas kā 1., 2. un 3. kategorijas kancerogēnas, mutagēnas vai reproduktīvajai funkcijai toksiskas vielas (turpmāk – “CMR”). Tomēr saskaņā ar Direktīvu 67/548/EEK var atļaut izmantot 3. kategorijā klasificētās vielas, ja tās novērtējusi un apstiprinājusi Patēriņa preču zinātniskā komiteja (SCCP).

               (2)

                  SCCP uzskata, ka glioksāls, kas klasificēts Direktīvas 67/548/EEK I pielikumā kā 3. kategorijas CMR, ir saistīts ar mazu risku, ja tā koncentrācija kosmētikas līdzekļos nepārsniedz 100 ppm, tāpēc attiecīgi jāgroza Direktīvas 76/768/EEK III pielikums.

               (3)

               Tādēļ attiecīgi jāgroza Direktīva 76/768/EEK.

               (4)

               Lai nodrošinātu netraucētu pāreju no pašreizējā kosmētikas līdzekļu sastāva uz sastāvu, kas atbilst šajā direktīvā paredzētajām prasībām, jānosaka pienācīgi pārejas periodi.

               (5)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Kosmētikas līdzekļu pastāvīgās komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 76/768/EEK III pielikuma 1. daļu groza saskaņā ar šīs direktīvas pielikumu.
   2. pants
   Dalībvalstis veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka kosmētikas līdzekļus, kuri neatbilst šai direktīvai, nepārdod vai nenodod galapatērētāju rīcībā pēc 2009. gada 16. februāra.
   3. pants
   1.   Dalībvalstis vēlākais līdz 2008. gada 16. augustam pieņem un publicē šīs direktīvas izpildīšanai nepieciešamos normatīvos un administratīvos aktus. Dalībvalstis tūlīt dara zināmus Komisijai minēto aktu noteikumus, kā arī minēto noteikumu un šīs direktīvas atbilstības tabulu.
   Tās piemēro minētos noteikumus no 2008. gada 16. novembra.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
   2.   Dalībvalstis dara zināmus Komisijai to valsts tiesību aktu galvenos noteikumus, kurus tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   4. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   5. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2008. gada 15. februārī

            Komisijas vārdā —

            priekšsēdētāja vietnieks

         Günter VERHEUGEN

      (1)  OV L 262, 27.9.1976., 169. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2007/67/EK (OV L 305, 23.11.2007., 22. lpp.).

      (2)  OV 196, 16.8.1967., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2006/121/EK (OV L 396, 30.12.2006., 851. lpp. Labotā redakcija OV L 136, 29.5.2007., 281. lpp.).

      PIELIKUMS
      Direktīvas 76/768/EEK III pielikuma 1. daļu papildina ar šādu ierakstu par glioksālu:

                     Atsauces numurs

                     Viela

                     Ierobežojumi

                     Lietošanas nosacījumi un brīdinājumi, kam jābūt iespiestiem uz etiķetes

                     Izmantošanas sfēra un/vai izmantošana

                     Maksimāli pieļaujamā koncentrācija gatavos kosmētikas līdzekļos

                     Citi ierobežojumi un prasības

                     a

                     b

                     c

                     d

                     e

                     f

                     “102

                     Glioksāls

                        Glyoxal (INCI)

                        CAS Nr. 107-22-2

                        Einecs Nr. 203-474-9

                     100 mg/kg”


title: Padomes Direktīva (1988. gada 22. marts), ar ko groza Direktīvu 76/116/EEK attiecībā uz šķidrajiem mēslošanas līdzekļiem

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31988L0183

Oficiālais Vēstnesis L 083 , 29/03/1988 Lpp. 0033 - 0039 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 13 Sējums 17 Lpp. 0038  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 13 Sējums 17 Lpp. 0038

		Padomes Direktīva(1988. gada 22. marts),ar ko groza Direktīvu 76/116/EEK attiecībā uz šķidrajiem mēslošanas līdzekļiem(88/183/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 100.A pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],sadarbībā ar Eiropas Parlamentu [2]ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā Padomes 1975. gada 18. decembra Direktīvā 76/116/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mēslojumiem [4], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Spānijas un Portugāles Pievienošanās aktu, ir paredzēti noteikumi, ar ko reglamentē cieto mēslošanas līdzekļu realizāciju; tā kā ir pierādījies, ka vajag paplašināt iepriekšminētās direktīvas darbības jomu, iekļaujot šķidros mēslošanas līdzekļus;tā kā Direktīvu 76/116/EEK ir lietderīgi piemērot gan cietajiem, gan šķidrajiem mēslošanas līdzekļiem, un jo īpaši apzīmējumu "EEK mēslošanas līdzeklis" tāpat piemērot mēslošanas līdzekļiem, kas atbilst minētajai definīcijai un kas sastāv no vienkāršajiem un kompleksajiem mēslošanas līdzekļiem, kā noteikts šajā direktīvā,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsAr šo Direktīvu 76/116/EEK groza šādi.1. Direktīvas 2. pantu aizstāj ar šādu:"2. pantsDalībvalstis veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka apzīmējumu "EEK mēslošanas līdzeklis" izmanto tikai attiecībā uz mēslošanas līdzekļiem, kas pieder vienam no mēslošanas līdzekļu veidiem, kuri minēti I pielikumā, un kas atbilst nosacījumiem, kuri paredzēti ar šo direktīvu un ar tās I līdz III pielikumu."2. Direktīvas 4. pantam pievieno šādu punktu:"3. Šķidros mēslošanas līdzekļus drīkst realizēt tikai tad, ja ir paredzēti piemēroti norādījumi. Šajos norādījumos jo īpaši jāiekļauj glabāšanas temperatūra un avāriju novēršana glabāšanas laikā."3. Šīs direktīvas pielikumā ietverto daļu "C. Šķidrie mēslošanas līdzekļi" pievieno I pielikumam.4. Aiz II pielikuma 1. punkta c) apakšpunkta otrās daļas iekļauj šādas daļas:"Papildu informāciju par šķidro mēslošanas līdzekļu mēslošanas sastāvdaļām var izteikt aptuveni līdzvērtīgā svara izteiksmē attiecībā pret tilpumu (kilogrami uz hektolitru vai grami uz litru).Šķidrā mēslošanas līdzekļa daudzumus izsaka pēc masas. Šķidro mēslošanas līdzekļu daudzumus fakultatīvi var izteikt pēc tilpuma."5. Direktīvas III pielikuma A.I daļai pievieno šādus produktus un pielaides:"Slāpekļa mēslojuma šķīdums | 0,6 %. |Amonija nitrāta un urīnvielas šķīdums | 0,6 %." |2. pants1. Dalībvalstis veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības, vēlākais, gada laikā pēc tās paziņošanas. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju [5].2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to savu tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.3. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1988. gada 22. martāPadomes vārdā —priekšsēdētājsM. Bangemann[1] OV C 12, 16.1.1987., 3. lpp.[2] OV C 125, 11.5.1987., 163. lpp.[3] OV C 232, 31.8.1987., 6. lpp.[4] OV L 24, 30.1.1976., 21. lpp.[5] Šī direktīva ir paziņota dalībvalstīm 1988. gada 25. martā.--------------------------------------------------PIELIKUMSC. ŠĶIDRIE MĒSLOŠANAS LĪDZEKĻI1. VIENKĀRŠIE ŠĶIDRIE MĒSLOŠANAS LĪDZEKĻINr. | Vielas veida apzīmējums | Dati par ražošanas metodi un pamatsastāvdaļām | Minimālais barības elementu saturs (svara procentuālais sastāvs); dati par barības elementu izteiksmi; citas prasības. | Citi dati par vielas veida apzīmējumu | Deklarējamo barības elementu saturs; barības elementu formas un šķīdība; citi kritēriji. |(1) | (2) | (3) | (4) | (5) | (6) |1 | Slāpekļa mēslojuma šķīdums | Produkts, kas iegūts ķīmiski vai izšķīdinot ūdenī, kas ir noturīgs pret atmosfēras spiedienu, nepievienojot dzīvnieku vai augu izcelsmes organiskus barības elementus | 15 % N Slāpeklis, izteikts kā kopējais slāpekļa saturs vai – gadījumā, ja ir tikai viena forma – nitrītu slāpeklis vai urīnvielas slāpeklis. Maksimālais biureta saturs: urīnvielas N × 0,026 | | Kopējais slāpekļa saturs un – attiecībā uz jebkuru formu, kas veido ne mazāk par 1 %, – nitrītu slāpeklis, amonija slāpeklis un/vai urīnvielas slāpeklis. Ja biureta saturs ir mazāks par 0,2 %, var pievienot vārdus "zems biureta saturs". |2 | Amonija nitrāta un urīnvielas mēslojuma šķīdums | Produkts, kas iegūts ķīmiski un izšķīdinot ūdenī, kas satur amonija slāpekli un urīnvielu | 26 % N Slāpeklis, izteikts kā kopējais slāpekļa saturs, ja urīnvielas slāpeklis viedo aptuveni pusi no sastāvā esošā slāpekļa. Maksimālais biureta saturs: 0,5 % | | Kopējais slāpekļa saturs Nitrītu slāpeklis, amonija slāpeklis un urīnvielas slāpeklis. Ja biureta saturs ir mazāks par 0,2 %, var pievienot vārdus "zems biureta saturs". |2. KOMPLEKSIE ŠĶIDRIE MĒSLOŠANAS LĪDZEKĻIVielas veida apzīmējums | Dati par ražošanas metodi | Minimālais barības elementu saturs (svara procentuālais sastāvs) Citas prasības | Barības elementu forma, šķīdība un deklarējamais saturs, kā noteikts 8., 9. un 10. ailē | Dati mēslošanas līdzekļu identificēšanai Citas prasības |(1) | (2) | Kopā | Katrs barības elements atsevišķi | N | 25PO | 2KO | N | 25PO | 2KO |(3) | (4) | (5) | (6) | (7) | (8) | (9) | (10) |NPK mēslojuma šķīdums | Produkts, kas iegūts ķīmiski vai izšķīdinot ūdenī, kas ir noturīgs pret atmosfēras spiedienu, nepievienojot dzīvnieku vai augu izcelsmes organiskus barības elementus | 15 % (N + P2O5 + K2O) | 2 % N 3 % P2O5 3 % K2O | 1.Kopējais slāpekļa saturs2.Nitrītu slāpeklis3.Amonija slāpeklis4.Urīnvielas slāpeklis | Ūdenī šķīstošs P2O5 | Ūdenī šķīstošs K2O | 1.Kopējais slāpekļa saturs2.Ja kāda no 2. līdz 4. slāpekļa formām ir vismaz 1 % pēc svara, tā jādeklarē.Ja biureta saturs ir mazāks par 0,2 %, var pievienot vārdus "zems biureta saturs". | Ūdenī šķīstošs P2O5 | 1.Ūdenī šķīstošs kālija oksīds2.Vārdus "zems hlora saturs" var izmantot tikai tad, ja Cl saturs nepārsniedz 2 %3.Var deklarēt hlora saturu |Maksimālais biureta saturs: urīnvielas N × 0,026 |NPK mēslojuma suspensija | Produkts šķidrā veidā, kurā barības elementi iegūti no vielām gan ūdens suspensijā, gan šķīdumā, nepievienojot dzīvnieku vai augu izcelsmes organiskus barības elementus | 20 % (N + P2O5 + K2O) | 3 % N 4 % P2O5 4 % K2O | 1.Kopējais slāpekļa saturs2.Nitrītu slāpeklis3.Amonija slāpeklis4.Urīnvielas slāpeklis | 1.Ūdenī šķīstošs P2O52.P2O5, kas šķīst neitrālā amonija citrātā3.P2O5, kas šķīst neitrālā amonija citrātā un ūdenī | Ūdenī šķīstošs K2O | 1.Kopējais slāpekļa saturs2.Ja kāda no 2. līdz 4. slāpekļa formām ir vismaz 1 % pēc svara, tā jādeklarē.Ja biureta saturs ir mazāks par 0,2 %, var pievienot vārdus "zems biureta saturs". | Mēslošanas līdzekļi nedrīkst saturēt tomasmiltus, alumīnija kalcija fosfātu, kalcinētus fosfātus, daļēji izšķīdinātus fosfātus vai dabiskus fosfātus 1.Ja ūdenī šķīstošais P2O5 ir mazāk par 2 %, deklarē tikai 2. šķīdību2.Ja ūdenī šķīstošais P2O5 ir vismaz 2 %, deklarē 3. šķīdību un ūdenī šķīstošā P2O5 saturu | 1.Ūdenī šķīstošs kālija oksīds2.Vārdus "zems hlora saturs" var izmantot tikai tad, ja Cl saturs nepārsniedz 2 %3.Var deklarēt hlora saturu |Maksimālais biureta saturs: urīnvielas N × 0,026 |NP mēslojuma šķīdums | Produkts, kas iegūts ķīmiski vai izšķīdinot ūdenī, kas ir noturīgs pret atmosfēras spiedienu, nepievienojot dzīvnieku vai augu izcelsmes organiskus barības elementus | 18 % (N + P2O5) | 3 % N 5 % P2O5 | 1.Kopējais slāpekļa saturs2.Nitrītu slāpeklis3.Amonija slāpeklis4.Urīnvielas slāpeklis | Ūdenī šķīstošs P2O5 | | 1.Kopējais slāpekļa saturs2.Ja kāda no 2. līdz 4. slāpekļa formām ir vismaz 1 % pēc svara, tā jādeklarē.Ja biureta saturs ir mazāks par 0,2 %, var pievienot vārdus "zems biureta saturs". | Ūdenī šķīstošs P2O5 | |Maksimālais biureta saturs: urīnvielas N × 0,026 | | |NP mēslojuma suspensija | Produkts šķidrā veidā, kurā barības elementi iegūti no vielām gan ūdens šķīdumā, gan suspensijā, nepievienojot dzīvnieku vai augu izcelsmes organiskus barības elementus | 18 % (N + P2O5) | 3 % N 5 % P2O5 | 1.Kopējais slāpekļa saturs2.Nitrītu slāpeklis3.Amonija slāpeklis4.Urīnvielas slāpeklis | 1.Ūdenī šķīstošs P2O52.P2O5, kas šķīst neitrālā amonija citrātā3.P2O5, kas šķīst neitrālā amonija citrātā un ūdenī | | 1.Kopējais slāpekļa saturs2.Ja kāda no 2. līdz 4. slāpekļa formām ir vismaz 1 % pēc svara, tā jādeklarē.Ja biureta saturs ir mazāks par 0,2 %, var pievienot vārdus "zems biureta saturs". | 1.Ja ūdenī šķīstošais P2O5 ir mazāk par 2 %, deklarē tikai 2. šķīdību2.Ja ūdenī šķīstošais P2O5 ir vismaz 2 %, deklarē 3. šķīdību un ūdenī šķīstošā P2O5 saturu. Mēslošanas līdzekļi nedrīkst saturēt tomasmiltus, alumīnija kalcija fosfātu, kalcinētus fosfātus, daļēji izšķīdinātus fosfātus vai dabiskus fosfātus | |Maksimālais biureta saturs: urīnvielas N × 0,026 | | |NK mēslojuma šķīdums | Produkts, kas iegūts ķīmiski vai izšķīdinot ūdenī, kas ir noturīgs pret atmosfēras spiedienu, nepievienojot dzīvnieku vai augu izcelsmes organiskus barības elementus | 15 % (N + K2O) | 3 % N 5 % K2O | 1.Kopējais slāpekļa saturs2.Nitrītu slāpeklis3.Amonija slāpeklis4.Urīnvielas slāpeklis | | Ūdenī šķīstošs K2O | 1.Kopējais slāpekļa saturs2.Ja kāda no 2. līdz 4. slāpekļa formām ir vismaz 1 % pēc svara, tā jādeklarē.Ja biureta saturs ir mazāks par 0,2 %, var pievienot vārdus "zems biureta saturs". | | 1.Ūdenī šķīstošs kālija oksīds2.Vārdus "zems hlora saturs" var izmantot tikai tad, ja Cl saturs nepārsniedz 2 %3.Var deklarēt hlora saturu |Maksimālais biureta saturs: urīnvielas N × 0,026 | | |NK mēslojuma suspensija | Produkts šķidrā veidā, kurā barības elementi iegūti no vielām gan ūdens šķīdumā, gan suspensijā, nepievienojot dzīvnieku vai augu izcelsmes organiskus barības elementus | 18 % (N + K2O) | 3 % N 5 % K2O | 1.Kopējais slāpekļa saturs2.Nitrītu slāpeklis3.Amonija slāpeklis4.Urīnvielas slāpeklis | | Ūdenī šķīstošs K2O | 1.Kopējais slāpekļa saturs2.Ja kāda no 2. līdz 4. slāpekļa formām ir vismaz 1 % pēc svara, tā jādeklarē.Ja biureta saturs ir mazāks par 0,2 %, var pievienot vārdus "zems biureta saturs". | | 1.Ūdenī šķīstošs kālija oksīds2.Vārdus "zems hlora saturs" var izmantot tikai tad, ja Cl saturs nepārsniedz 2 %3.Var deklarēt hlora saturu |Maksimālais biureta saturs: urīnvielas N × 0,026 | | |PK mēslojuma šķīdums | Produkts, kas iegūts ķīmiski un izšķīdinot ūdenī, nepievienojot dzīvnieku vai augu izcelsmes organiskus barības elementus | 18 % (P2O5 + K2O) | 5 % P2O5 5 % K2O | | Ūdenī šķīstošs P2O5 | Ūdenī šķīstošs K2O | | Ūdenī šķīstošs P2O5 | 1.Ūdenī šķīstošs kālija oksīds2.Vārdus "zems hlora saturs" var izmantot tikai tad, ja Cl saturs nepārsniedz 2 %3.Var deklarēt hlora saturu |PK mēslojuma suspensija | Produkts šķidrā veidā, kurā barības elementi iegūti no vielām gan ūdens šķīdumā, gan suspensijā, nepievienojot dzīvnieku vai augu izcelsmes organiskus barības elementus | 18 % (P2O5 + K2O) | 5 % P2O5 5 % K2O | | 1.Ūdenī šķīstošs P2O52.P2O5, kas šķīst neitrālā amonija citrātā3.P2O5, kas šķīst neitrālā amonija citrātā un ūdenī | Ūdenī šķīstošs K2O | | 1.Ja ūdenī šķīstošais P2O5 ir mazāks par 2 %, deklarē tikai 2. šķīdību2.Ja ūdenī šķīstošais P2O5 ir vismaz 2 %, deklarē 3. šķīdību un ūdenī šķīstošā P2O5 saturu Mēslošanas līdzekļi nedrīkst saturēt tomasmiltus, alumīnija kalcija fosfātu, kalcinētus fosfātus, daļēji izšķīdinātus fosfātus vai dabiskus fosfātus | 1.Ūdenī šķīstošs kālija oksīds2.Vārdus "zems hlora saturs" var izmantot tikai tad, ja Cl saturs nepārsniedz 2 %3.Var deklarēt hlora saturu |--------------------------------------------------