title: Komisijas Pirmā Direktīva (1981. gada 28. jūlijs), ar ko nosaka Kopienas analīzes metodes, lai pārbaudītu, vai pārtikas produktos izmantotās piedevas atbilst tīrības kritērijiem

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31981L0712

Oficiālais Vēstnesis L 257 , 10/09/1981 Lpp. 0001 - 0027 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 13 Sējums 11 Lpp. 0154  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 13 Sējums 11 Lpp. 0220  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 13 Sējums 11 Lpp. 0154  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 13 Sējums 11 Lpp. 0220

		Komisijas Pirmā Direktīva(1981. gada 28. jūlijs),ar ko nosaka Kopienas analīzes metodes, lai pārbaudītu, vai pārtikas produktos izmantotās piedevas atbilst tīrības kritērijiem(81/712/EEK)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1962. gada 23. oktobra Direktīvu par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz krāsvielām, ko atļauts izmantot pārtikas produktos, kuri paredzēti lietošanai cilvēku uzturā [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 78/144/EEK [2], un jo īpaši tās 11. panta 2. punktu,ņemot vērā Padomes 1963. gada 5. novembra Direktīvu 64/54/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz konservantiem, ko atļauts izmantot pārtikas produktos [3], kuri paredzēti lietošanai cilvēku uzturā, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 79/40/EEK [4], un jo īpaši tās 8. panta 2. punktu,ņemot vērā Padomes 1970. gada 13. jūlija Direktīvu 70/357/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz antioksidantiem, ko atļauts izmantot pārtikas produktos, kuri paredzēti lietošanai cilvēku uzturā [5], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 78/143/EEK [6], un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,tā kā šie noteikumi nosaka, ka jāievieš Kopienas analīzes metodes, lai pārbaudītu, vai šīs piedevas atbilst vispārējiem un īpašiem tīrības kritērijiem;tā kā šobrīd būtu jāpieņem pirmās to metožu virknes, kuru izpēte ir pabeigta;tā kā šajā direktīvā paredzētie pasākumi atbilst Pārtikas produktu pastāvīgās komitejas atzinumam,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDalībvalstis nosaka, ka analīzes, lai pārbaudītu pārtikā izmantoto piedevu atbilstību vispārējiem un īpašiem tīrības kritērijiem, veic atbilstīgi II pielikumā aprakstītajām metodēm, kuru joma ir noteikta I pielikumā.2. pantsDalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības ne vēlāk kā 1983. gada 20. februārī. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.3. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1981. gada 28. jūlijāKomisijas vārdā -Komisijas loceklisKarl-Heinz Narjes[1] OV Nr. 115, 11.11.1962., 2645./62. lpp.[2] OV L 44, 15.2.1978., 20. lpp.[3] OV Nr. 12, 27.1.1964., 161./64. lpp.[4] OV L 13, 19.1.1979., 50. lpp.[5] OV L 157, 18.7.1970., 31. lpp.[6] OV L 44, 15.2.1978., 18. lpp.--------------------------------------------------I PIELIKUMSKOPIENAS ANALĪZES METODES, LAI PĀRBAUDĪTU, VAI DAŽAS PĀRTIKAS PRODUKTOS IZMANTOTĀS PIEDEVAS ATBILST TĪRĪBAS KRITĒRIJIEMI IEVADS…II KRĀSVIELASII.1. Ar dietilēteri no ūdenī šķīstošām sulfurētām organiskām krāsvielām, ko izmanto pārtikas produktos, ekstrahējamu vielu noteikšana, izmantojot II pielikuma 1. metodi.III KONSERVANTIIII.1. Skudrskābes, formiātu un citu oksidējamu piemaisījumu noteikšana etiķskābē (E 260), kālija acetātā (E 261), nātrija diacetātā (E 262) un kalcija acetātā (E 263), izmantojot II pielikuma 2. metodi.III.2. Negaistošu vielu noteikšana propionskābē (E 280), izmantojot II pielikuma 3. metodi.III.3. Masas zuduma noteikšana, žāvējot nātrija nitrītu (E 250), izmantojot II pielikuma 4. metodi.III.4. Salicilskābes pieļaujamā daudzuma noteikšana etil-p-hidroksibenzoātā (E 214), nātrija etil-p-hidroksibenzoātā (E 215), n-propil-p-hidroksibenzoātā (E 216), nātrija propil-p-hidroksibenzoātā (E 217), metil-p-hidroksibenzoātā (E 218) un nātrija metil-p-hidroksibenzoātā (E 219), izmantojot II pielikuma 5. metodi.III.5. Brīvas etiķskābes noteikšana nātrija diacetātā (E 262), izmantojot II pielikuma 6. metodi.III.6. Nātrija acetāta noteikšana nātrija diacetātā (E 262), izmantojot II pielikuma 7. metodi.III.7. Aldehīdu pieļaujamā daudzuma noteikšana sorbīnskābē (E 200), nātrija, kālija un kalcija sorbātos (E 201, E 202, E 203) un propionskābē (E 280), izmantojot II pielikuma 8. metodi.IV ANTIOKSIDANTIIV.1. Peroksīdgrupu skaita noteikšana lecitīniem (E 322), izmantojot II pielikuma 9. metodi.IV.2. Toluolā nešķīstošu vielu noteikšana lecitīnos (E 322), izmantojot II pielikuma 10. metodi.IV.3. Reducētāju pieļaujamā daudzuma noteikšana nātrija, kālija un kalcija laktātos (E 325, E 326 un E 327), izmantojot II pielikuma 11. metodi.IV.4. Gaistošu skābju noteikšana ortofosforskābē (E 338), izmantojot II pielikuma 12. metodi.IV.5. Nitrātu pieļaujamā daudzuma noteikšana ortofosforskābē (E 338), izmantojot II pielikuma 13. metodi.IV.6. Ūdenī nešķīstošu vielu noteikšana mono-, di- un tri-nātrija ortofosfātos un mono-, di- un tri-kālija ortofosfātos (E 339(i), E 339(ii), E 339(iii), E 340(i), E 340(ii), E 340(iii)), izmantojot II pielikuma 14. metodi.V VISPĀRĪGI NOTEIKUMIV.1. pH noteikšana pārtikas piedevās, izmantojot II pielikuma 15. metodi.--------------------------------------------------II PIELIKUMSANALĪZES METODES PĀRTIKAS PIEDEVU TĪRĪBAS KRITĒRIJIEMIEVADS1. Analizējamā parauga sagatavošana1.1. Vispārīgi noteikumiAnalīzei paredzētā laboratorijas parauga masai parasti jābūt 50 g, ja vien īpašai noteikšanai nav vajadzīgs lielāks daudzums.1.2. Parauga sagatavošanaPirms analīzes veikšanas paraugs ir jāhomogenizē.1.3. SaglabāšanaLai novērstu bojāšanos, sagatavoto paraugu vienmēr uzglabā hermētiski noslēgtā traukā.2. Reaģenti2.1. Ūdens2.1.1. Vienmēr, kad ir pieminēts ūdens šķīdināšanai, atšķaidīšanai vai skalošanai, izmanto destilētu ūdeni vai demineralizētu ūdeni ar vismaz līdzvērtīgu tīrību.2.1.2. Vienmēr, kad atsaucas uz "šķīdināšanu" vai "atšķaidīšanu", nenorādot reaģentu, ar to domā ūdens šķīdumu.2.2. ĶimikālijasVisām ķimikālijām jābūt analītiskā reaģenta kvalitātei, izņemot, ja ir norādīts citādāk.3. Aprīkojums3.1. Aprīkojuma sarakstsAprīkojuma sarakstā iekļauj tikai tos priekšmetus, kam ir īpašs pielietojums, un priekšmetus ar īpašu specifikāciju.3.2. Analītiskie svari"Analītiskie svari" nozīmē svarus ar minimālo jutīgumu 0,1 mg.4. Rezultātu izteikšana4.1. RezultātiAnalīzes slēdzienā norādītais rezultāts ir vidējais lielums no vismaz divām noteikšanas reizēm, kuru atkārtojamība ir apmierinoša.4.2. Procentuālās izteiksmes aprēķināšanaRezultātus izsaka procentuāli no laboratorijā iegūtā sākotnējā parauga masas, ja vien nav norādīts citādi.4.3. Zīmīgo ciparu skaitsZīmīgo ciparu skaitu rezultātā reglamentē metodes precizitāte.1. METODEAR DIETILĒTERI NO ŪDENĪ ŠĶĪSTOŠĀM SULFURĒTĀM ORGANISKĀM KRĀSVIELĀM, KO IZMANTO PĀRTIKĀ, EKSTRAHĒJAMU VIELU NOTEIKŠANA1. Lietojuma joma un nozareMetode nosaka vielas, ko ekstrahē ar dietilēteri no ūdenī šķīstošām sulfurētām organiskām krāsvielām, kuras nav sajauktas ar nevienu citu nesējvielu.2. DefinīcijaAr dietilēteri ekstrahējamas vielas: ar norādīto metodi noteikto vielu saturs.3. PrincipsEkstrahē krāsvielu ar dietilēteri un nosver atlikumu pēc ētera iztvaicēšanas.4. Reaģenti4.1. Dietilēteris, žāvēts, bez peroksīda (žāvēts ar svaigi izkarsētu kalcija hlorīdu).5. Iekārta5.1. Soksleta aparāts ar kolbu.5.2. Eksikators ar svaigi aktivētu silikagelu vai līdzīgu žāvējošu vielu ar mitruma satura indikatoru.5.3. Analītiskie svari.5.4. Termostats (85 ± 2 oC).6. ProcedūraUz filtrpapīra ar precizitāti līdz 10 mg nosver apmēram 10 g krāsvielas parauga. Papīru saritina, paraugu ievieto šajā papīra kapsulā, ko aizbāž ar attaukotu vati. Sešas stundas ekstrahē ar dietilēteri (4.1) Soksleta ekstrakcijas aparātā (5.1). Ēteri iztvaicē iespējami zemā temperatūrā. Iepriekš nosvērtu Soksleta kolbu ar nogulsnēm uz 20 minūtēm ieliek žāvēties termostatā (5.4) 85 ± 2 oC temperatūrā. Kolbu pārvieto eksikatorā (5.2) ar vaļīgu vāku un ļauj atdzist. Kolbu ar nogulsnēm nosver.Žāvēšanu un svēršanu atkārto, kamēr divi secīgi svērumi atšķiras par mazāk nekā 0,5 mg. Ja masa sāk palielināties, aprēķiniem izmanto mazāko nolasījumu.7. Rezultātu izteikšana7.1. Aprēķināšanas formula un metodeAr dietilēteri ekstrahēto vielu saturu, kā parauga procentuālo daļu aprēķina šādi:m× 100m,kur:m1 = nogulšņu (pēc iztvaicēšanas) masa gramos,m0 = ņemtā parauga sākuma masa gramos.7.2. AtkārtojamībaAtšķirība starp divu noteikšanu rezultātiem, ko vienam un tam pašam paraugam vienlaikus vai tūlīt vienu aiz otras veicis viens un tas pats ķīmiķis vienos un tajos pašos apstākļos, 100 g parauga nedrīkst pārsniegt 20 mg.2. METODESKUDRSKĀBES, FORMIĀTU UN CITU OKSIDĒJAMU PIEMAISĪJUMU NOTEIKŠANA ETIĶSKĀBĒ (E 260), KĀLIJA ACETĀTĀ (E 261), NĀTRIJA DIACETĀTĀ (E 262) UN KALCIJA ACETĀTĀ (E 263)1. Lietojuma joma un nozareAr šo metodi nosaka skudrskābi, formiātus un citus oksidējamus piemaisījumus, kas izteikti kā skudrskābe:- etiķskābē (E 260),- kālija acetātā (E 261),- nātrija diacetātā (E 262),- kalcija acetātā (E 263).2. DefinīcijaSkudrskābes, formiātu un citu oksidējamu piemaisījumu saturs: ar norādīto metodi noteiktais skudrskābes, formiātu un citu oksidējamu piemaisījumu saturs.3. PrincipsParauga šķīdumu bāziskā vidē apstrādā ar kālija permanganāta standarta šķīduma pārākumu, veidojas mangāna dioksīds. Mangāna dioksīdu un kālija permanganāta pārākumu nosaka skābā vidē jodometriski, un oksidējamo piemaisījumu koncentrāciju aprēķina un izsaka kā skudrskābi.4. Reaģenti4.1. Kālija jodīds4.2. Kālija permanganāts, 0,02 mol/l4.3. Nātrija karbonāts (bezūdens)4.4. Nātrija tiosulfāts, 0,1 mol/l4.5. Cietes šķīdums (aptuveni 1 % m/V)4.6. Atšķaidīta sērskābe: ielej 90 ml sērskābes (ρ20 = 1,84 g/ml) ūdenī un atšķaida līdz 1 l5. Iekārta5.1. Vāroša ūdens vanna5.2. Analītiskie svari6. ProcedūraJa testa paraugs ir brīva skābe, ar precizitāti līdz 10 mg nosver apmēram 10 g parauga, atšķaida ar 70 ml ūdens un pievieno šķīdumu, kur 30 ml ūdens satur 10 g bezūdens nātrija karbonāta (4.3). Ja paraugs ir sāls, ar precizitāti līdz 10 mg nosver apmēram 10 g parauga un izšķīdina 100 ml ūdens. Pievieno 1 g bezūdens nātrija karbonāta (4.3) un krata, līdz izšķīst. Pievieno 20 ml 0,02 mol/l kālija permanganāta (4.2) un karsē vārošā ūdens vannā 15 minūtes. Maisījumu atdzesē. Pievieno 50 ml atšķaidītas sērskābes (4.6) un 0,5 g kālija jodīda (4.1). Maisījumu saskalo, kamēr visas mangāna dioksīda nogulsnes izšķīst. Titrē ar 0,1 mol/l nātrija tiosulfātu (4.4), kamēr šķīdums kļūst gaiši dzeltens. Pievieno dažus pilienus cietes šķīduma (4.5) un turpina titrēt, kamēr šķīdums kļūst bezkrāsains.7. Rezultātu izteikšana7.1. Aprēķināšanas formula un metodeSkudrskābes, formiātu un citu oksidējamu piemaisījumu, kas izteikti kā skudrskābe, procentuālo saturu aprēķina šādi:2,3b×100ab,kur:a = kālija permanganāta molaritāte,b = nātrija tiosulfāta molaritāte,m0 = paņemtā parauga sākuma masa gramos.V = tirēšanā izlietotā 0,1 mol/l nātrija tiosulfāta tilpums mililitros.7.2. AtkārtojamībaAtšķirība starp divu noteikšanu rezultātiem, ko vienam un tam pašam paraugam vienlaikus vai tūlīt vienu aiz otras veicis viens un tas pats analītiķis vienos un tajos pašos apstākļos, nedrīkst pārsniegt 5 mg 100 gramos parauga.8. Piezīmes8.1. Tilpums 11,3 ml 0,1 mol/l nātrija tiosulfāta ir līdzvērtīgs 0,2 % skudrskābes 10 g parauga.8.2. Ja nesatur formiātu, vajadzīgais tilpums ir 20 ml, bet, ja klāt ir vairāk nekā 0,27 % (m/m) skudrskābes, būs nepietiekams kālija permanganāta pārākums un iegūs noteiktu minimālo tilpumu 8 ml. Šajā gadījumā noteikšanu atkārto, izmantojot mazāku paraugu.METODE Nr. 3NEGAISTOŠU VIELU NOTEIKŠANA PROPIONSKĀBĒ (E 280)1. Lietojuma joma un nozareAr šo metodi nosaka negaistošas vielas propionskābē (E 280).2. DefinīcijaNegaistošu vielu saturs propionskābē: ar norādīto metodi noteiktais negaistošu vielu saturs.3. PrincipsParaugu iztvaicē, tad žāvē 103 ± 2 oC temperatūrā un atlikumu nosaka gravimetriski.4. Iekārta4.1. Silīcija vai platīna iztvaicēšanas trauks ar pietiekamu tilpumu, lai var iepildīt 100 g parauga4.2. Termostats (103 ± 2 oC)4.3. Analītiskie svari4.4. Vāroša ūdens vanna4.5. Eksikators, kurā ieber svaigi aktivētu silikagelu vai līdzīgu žāvējošu vielu ar mitruma satura indikatoru5. ProcedūraSausā un nosvērtā traukā ar precizitāti līdz 0,1 g nosver 100 g propionskābes (4.1) paraugu. Iztvaicē virs vārošas ūdens vannas velkmes skapī. Kad visa propionskābe ir iztvaicēta, uz vienu stundu ievieto krāsnī (4.2) 103 ± 2 oC temperatūrā. Ievieto eksikatorā un ļauj atdzist, tad nosver. Karsēšanu, atdzesēšanu un svēršanu atkārto, kamēr divi secīgi svērumi atšķiras mazāk nekā par 0,5 mg. Ja masa sāk palielināties, aprēķiniem izmanto mazāko nolasījumu.6. Rezultātu izteikšana6.1. Aprēķināšanas formula un metodeNegaistošu vielu saturu kā parauga procentuālo daļu aprēķina šādi:100 × mm,kur:m1 = nogulšņu masa gramos pēc iztvaicēšanas,m0 = paņemtā parauga masa gramos.6.2. AtkārtojamībaAtšķirība starp divu noteikšanu rezultātiem, ko vienam un tam pašam paraugam vienlaikus vai tūlīt vienu aiz otras veicis viens un tas pats analītiķis vienos un tajos pašos apstākļos, nedrīkst pārsniegt 5 mg 100 gramos parauga.4. METODEMASAS ZUDUMA NOTEIKŠANA, ŽĀVĒJOT NĀTRIJA NITRĪTU (E 250)1. Lietojuma joma un nozareAr šo metodi nosaka masas zudumu, žāvējot nātrija nitrītu (E 250).2. DefinīcijaNātrija nitrīta mitruma saturs: ar norādīto metodi noteiktais masas zudums žāvējot.3. PrincipsMasas zudumu žāvējot iegūst, karsējot krāsnī 103 ± 2 oC, nosverot un aprēķinot masas zudumu.4. Iekārta4.1. Termostats (103 ± 2 oC)4.2. Plakandibena stikla sverglāze, 60 līdz 80 mm diametrā un vismaz 25 mm dziļa, ar vaļīgi uzliktu vāciņu4.3. Eksikators, kurā ieber svaigi aktivētu silikagelu vai līdzīgu žāvējošu vielu ar mitruma satura indikatoru4.4. Analītiskie svari5. ProcedūraNoņem vāku no sverglāzes (4.2) un vienu stundu karsē glāzi un vāku termostatā (4.1) 103 ± 2 oC temperatūrā. Uzliek vāku un ievieto glāzi ar vāku (4.2) eksikatorā (4.3) un ļauj atdzist līdz istabas temperatūrai. Ar precizitāti līdz 10 mg nosver slēgto trauku (4.2). Ar precizitāti līdz 10 mg nosver apmēram 10 g parauga slēgtajā traukā. Vāku noņem un ievieto uz vienu stundu trauku un vāku termostatā (4.1) 103 ± 2o C temperatūrā. Uzliek vāku un ļauj nosegtai glāzei eksikatorā (4.3) atdzist līdz istabas temperatūrai. Nosver ar precizitāti līdz 10 mg. Karsēšanu, atdzesēšanu un svēršanu atkārto, kamēr divi secīgi svērumi atšķiras mazāk nekā par 10 mg. Ja masa sāk palielināties, aprēķiniem izmanto mazāko nolasījumu.6. Rezultātu izteikšana6.1. Aprēķināšanas formula un metodeMasas zudumu žāvējot aprēķina procentuālā izteiksme no sagatavota parauga masas šādi:m− m,kur:m1 = trauka masa gramos,m2 = trauka un parauga masa gramos pirms žāvēšanas,m3 = trauka un parauga masa gramos pēc žāvēšanas.6.2. AtkārtojamībaAtšķirība starp divu noteikšanu rezultātiem, ko vienam un tam pašam paraugam vienlaikus vai tūlīt vienu aiz otras veicis viens un tas pats analītiķis vienos un tajos pašos apstākļos, nedrīkst pārsniegt 100 mg 100 gramos parauga.5. METODESALICILSKĀBES PIEĻAUJAMĀ DAUDZUMA NOTEIKŠANA ETIL-P-HIDROKSIBENZOĀTĀ (E 214), NĀTRIJA ETIL-P-HIDROKSIBENZOĀTĀ (E 215), N-PROPIL-P-HIDROKSIBENZOĀTĀ (E 216), NĀTRIJA PROPIL-P-HIDROKSIBENZOĀTĀ (E 217), METIL-P-HIDROKSIBENZOĀTĀ (E 218) UN NĀTRIJA METIL-P-HIDROKSIBENZOĀTĀ (E 219)1. Lietojuma joma un nozareAr šo metodi nosaka salicilskābi etil-p-hidroksibenzoātā (E 214), n-propil-p-hidroksibenzoātā (E 216), un metil-p-hidroksibenzoātā (E 218) un to nātrija sāļos (E 215, E 217 un E 219).2. DefinīcijaSalicilskābes pieļaujamās koncentrācijas noteikšana: pieļaujamā daudzuma testa rezultāts, kā noteikts ar norādīto metodi.3. PrincipsAmonija un dzelzs (III) sulfāts reakcijā ar parauga šķīdumu veido violetu krāsojumu. Tā intensitāti salīdzina ar to, ko veido standartšķīdums.4. Reaģenti4.1. Amonija un dzelzs (III) sulfāta šķīdums, 0,2 % m/v. Gatavo, izšķīdinot 0,2 g amonija un dzelzs (III) sulfāta dodekahidrāta 50 ml ūdens, pievieno 10 ml slāpekļskābes, 10 % v/v un atšķaida ar ūdeni līdz 100 ml tilpumam4.2. Etilspirts, 95 % v/v4.3. Salicilskābes šķīdums, 0,1 g/l4.4. Sērskābe, 1 mol/l5. Iekārta5.1. Neslera cilindri, graduēti līdz 50 ml. Kopējais tilpums aptuveni 60 ml6. Procedūra6.1. Etil-, n-propil- un metil-p-hidroksibenzoāta paraugi6.1.1. Ar precizitāti līdz 1 mg nosver 0,1 g parauga un izšķīdina 10 ml 95 % v/v etilspirta (4.2). Pārlej šķīdumu graduētā Neslera cilindrā (5.1) un atšķaida ar ūdeni līdz 50 ml tilpumam. Samaisa un maisot pievieno 1 ml amonija un dzelzs (III) sulfāta šķīdumu (4.1). Ļauj stāvēt vienu minūti.6.1.2. Pagatavo salīdzināšanas šķīdumu, vienlaikus atkārtojot 6.1.1, bet aizvietojot 0,1 g parauga ar 1 ml salicilskābes šķīduma (4.3).6.1.3. Salīdzina krāsojumu parauga šķīdumā ar to, kas rodas salīdzināšanas šķīdumā.6.2. Etil-, n-propil- un metil-p-hidroksibenzoāta paraugi6.2.1. Atkārto 6.1.1, pirms atšķaidīšanas līdz 50 ml paskābinot līdz pH 5 ar 1 mol/l sērskābi (4.4).6.2.2. Atkārto 6.1.2.6.2.3. Atkārto 6.1.3.7. Rezultātu izteikšana7.1. Pieļaujamā daudzuma testa interpretācijaJa sarkani violetais krāsojums, kas rodas parauga šķīdumā, ir intensīvāks nekā tas, kas rodas salīdzināšanas šķīdumā, tests ir pozitīvs, un paraugs satur vairāk nekā 0,1 % salicilskābes.7.2. JutīgumsTesta noteikšanas robeža ir 30 mg salicilskābes 100 g parauga.7.3. PiezīmesDivu pieļaujamības testu rezultātiem, ko vienam un tam pašam paraugam vienlaikus vai tūlīt vienu aiz otras veicis viens un tas pats analītiķis vienos un tajos pašos apstākļos, jābūt vienādiem.6. METODEBRĪVAS ETIĶSKĀBES NOTEIKŠANA NĀTRIJA DIACETĀTĀ (E 262)1. Lietojuma joma un nozareAr šo metodi nosaka etiķskābi nātrija diacetātā (E 262).2. DefinīcijaEtiķskābes saturs: etiķskābes saturs, kas noteikts ar norādīto metodi.3. PrincipsTieša etiķskābes titrēšana paraugā, lietojot nātrija hidroksīda standartšķīdumu un fenolftaleīnu kā indikatoru.4. Reaģenti4.1. Fenolftaleīna šķīdums etilspirtā, 1 % (m/V)4.2. Nātrija hidroksīds, 1 mol/l5. Iekārta5.1. Analītiskie svari6. ProcedūraAr precizitāti līdz 1 mg nosver apmēram 3 g testa parauga un izšķīdina apmēram 50 ml ūdens. Pievieno divus vai trīs pilienus fenolftaleīna kā indikatora šķīdumu (4.1) un titrē ar 1 mol/l nātrija hidroksīdu (4.2), kamēr sarkanais krāsojums saglabājas piecas sekundes.7. Rezultātu izteikšana7.1. Aprēķināšanas formula un metodeEtiķskābes saturu, kā procentuālo daļu no parauga masas, aprēķina šādi:m,kur:V = vajadzīgais nātrija hidroksīda (4.2) tilpums mililitros,c = nātrija hidroksīda šķīduma koncentrācija, mol/l,m0 = ņemtā parauga sākuma masa gramos.7.2. AtkārtojamībaAtšķirība starp divu noteikšanu rezultātiem, ko vienam un tam pašam paraugam vienlaikus vai tūlīt vienu aiz otras veicis viens un tas pats analītiķis vienos un tajos pašos apstākļos, nedrīkst pārsniegt 500 mg 100 gramos parauga.8. PiebildeTitrējot ar 1 mol/l nātrija hidroksīda 3 g parauga, kas satur 40 % etiķskābi, iegūst 20 ml tilpumu.7. METODENĀTRIJA ACETĀTA NOTEIKŠANA NĀTRIJA DIACETĀTĀ (E 262)1. Lietojuma joma un nozareAr šo metodi nosaka nātrija acetātu un ūdeni, kas izteikts kā nātrija acetāts, nātrija diacetātā (E 262).2. DefinīcijaNātrija acetāta saturs: ar norādīto metodi noteiktais nātrija acetāta un ūdens saturs, kas izteikts kā nātrija acetāts.3. PrincipsPirms titrēšanas ar standarta perhlorskābi, kā indikatoru lietojot kristālvioleto, paraugu izšķīdina ledus etiķskābē.4. Reaģenti4.1. Ledus etiķskābe, ρ20 ºC = 1,049 g/ml (neūdens titrēšanai)4.2. Kristālvioletais, CI Nr. 42555 indikatoršķīdums, 0,2 % (m/v) ledus etiķskābē4.3. Kālija hidrogenftalāts, C8H5KO44.4. Etiķskābes anhidrīds (CH3CO)2O4.5. Perhlorskābe, 0,1 mol/l ledus etiķskābē. To gatavo un standartizē šādi:P =,kur m ir perhlorskābes koncentrācija, (masas procenti, m/m), ko nosaka ar alkalimetrisko titrēšanu (vispiemērotākā ir 70 līdz 72 % m/m). Pievieno apmēram 100 ml ledus etiķskābes un tad Q g etiķskābes anhidrīda secīgās mazās porcijās, pievienošanu laikā maisot un dzesējot. Daudzumu Q aprēķina ar formulu:Q =− 5695,kur P ir nosvērts daudzums perhlorskābes un a ir etiķskābes anhidrīda koncentrācija (masas procenti m/m). Kolbu noslēdz ar korķi un ļauj stāvēt 24 stundas tumšā vietā, tad pievieno ledus etiķskābi, veidojot 1000 ml šķīduma. Šādi pagatavotais šķīdums ir praktiski bezūdens. Šķīdumu standartizē ar kālija hidrogenftalātu šādi:ar precizitāti līdz 0,1 mg nosver apmēram 0,2 g kālija hidrogenftalāta, iepriekš divas stundas žāvēta 110 oC temperatūrā, un izšķīdina 25 ml ledus etiķskābē titrēšanas kolbā, uzmanīgi sildot. Atdzesē, pievieno divus pilienus 0,2 % (m/m) kristālvioletā šķīdumu (4.2) ledus etiķskābē un titrē ar perhlorskābes šķīdumu, kamēr indikatora krāsa mainās uz bāli zaļu. Lietojot tādu pašu šķīduma tilpumu, titrē tukšo paraugu un atskaita rezultātu, kas iegūts, titrējot tukšo paraugu, no rezultāta, kas iegūts, titrējot īsto paraugu. Katri 20,42 mg kālija hidrogenftalāta ir līdzvērtīgi 1 ml 0,1 mol/l perhlorskābes.5. Iekārta5.1. Analītiskie svari6. ProcedūraNosver ar precizitāti līdz 0,1 mg apmēram 0,2 g parauga un izšķīdina 50 ml ledus etiķskābes (4.1). Pievieno dažus pilienus kristālvioletā šķīduma (4.2) un titrē līdz bāli zaļam krāsojumam, izmantojot 0,1 mol/l perhlorskābes (4.5) standartu.7. Rezultātu izteikšana7.1. Aprēķināšanas formula un metodeNātrija acetāta saturu, kas definēts 2. iedaļā (definīcija) un izteikts ar procentiem no parauga masas, aprēķina šādi:m,kur:V = izmantotā perhlorskābes standarta (4.5) tilpums mililitros,c = perhlorskābes šķīduma (4.5) molaritāte,m0 = paņemtā parauga sākuma masa gramos.7.2. AtkārtojamībaAtšķirība starp divu noteikšanu rezultātiem, ko vienam un tam pašam paraugam vienlaikus vai tūlīt vienu aiz otras veicis viens un tas pats analītiķis vienos un tajos pašos apstākļos, nedrīkst pārsniegt 175 mg 100 gramos parauga.8. PiezīmesŠajā metodē izmantotie reaģenti ir toksiski un eksplozīvi, un ar tiem jārīkojas uzmanīgi.8. METODEALDEHĪDU PIEĻAUJAMĀ DAUDZUMA NOTEIKŠANA SORBĪNSKĀBĒ (E 200), NĀTRIJA, KĀLIJA UN KALCIJA SORBĀTOS (E 201, E 202, E 203) UN PROPIONSKĀBĒ (E 280)1. Lietojuma joma un nozareAr metodi nosaka aldehīdus, kas izteikti kā formaldehīds:- sorbīnskābē (E 200),- nātrija, kālija un kalcija sorbātos (E 201, E 202, E 203),- propionskābē (E 280).2. DefinīcijaAldehīdu pieļaujamās koncentrācijas noteikšana: pieļaujamā daudzuma testa rezultāts, kā noteikts ar norādīto metodi.3. PrincipsAldehīdi testa šķīdumā un formaldehīds salīdzināšanas šķīdumā reaģē ar Šifa reaģentu, veidojot sarkanas krāsas kompleksus, kuru intensitāti salīdzina.4. Reaģenti4.1. Formaldehīda standartšķīdums (0,01 mg/ml): pagatavo, atšķaidot koncentrētu formaldehīda šķīdumu (400 mg/ml).4.2. Šifa reaģents5. Procedūra5.1. Ar precizitāti līdz 1 mg nosver apmēram 1 g parauga, pievieno 100 ml ūdens un sakrata. Vajadzības gadījumā šķīdumu nofiltrē un apstrādā 1 ml filtrāta vai parauga šķīduma ar 1 ml Šifa reaģenta (4.2). Vienlaikus apstrādā 1 ml formaldehīda salīdzināšanas šķīduma (4.1) ar 1 ml Šifa reaģenta (4.2).5.2. Salīdzina krāsojumu parauga šķīdumā ar to, kas rodas salīdzināšanas šķīdumā.6. Rezultātu izteikšana6.1. Pieļaujamības testa interpretācijaJa sarkanais krāsojums, kas rodas parauga šķīdumā, ir intensīvāks nekā tas, kas rodas salīdzināšanas šķīdumā, tests ir pozitīvs, un paraugs satur vairāk nekā 0,1 % aldehīdu, kas izteikti kā formaldehīds.6.2. JutīgumsTesta noteikšanas robeža ir 30 mg formaldehīda 100 g parauga.6.3. PiezīmesDivu pieļaujamības testu rezultātiem, ko vienam un tam pašam paraugam vienlaikus vai tūlīt vienu aiz otra veicis viens un tas pats analītiķis vienos un tajos pašos apstākļos, jābūt vienādiem.9. METODEPEROKSĪDGRUPU SKAITA NOTEIKŠANA LECITĪNIEM (E 322)1. Lietojuma joma un nozareAr šo metodi nosaka peroksīdgrupu skaitu lecitīnos (E 322).2. DefinīcijaPeroksīdgrupu skaits lecitīnos: rezultāts, kas iegūts ar norādīto metodi.3. PrincipsKālija jodīda oksidēšana ar lecitīna peroksīdiem un brīvā joda titrēšana ar nātrija tiosulfāta standartšķīdumu.4. Reaģenti4.1. Etiķskābe, kristalizēta4.2. Hloroforms4.3. Kālija jodīds4.4. Nātrija tiosulfāts, 0,1 mol/l vai 0,01 mol/l4.5. Cietes šķīdums (aptuveni 1 % m/v)5. Iekārta5.1. Analītiskie svari5.2. Attēlā parādītais aparāts sastāv no:5.2.1. apaļkolbas, 100 ml;5.2.2. atteces dzesinātāja;5.2.3. stikla caurules ar šlifa savienojumiem, 250 mm garas, ar 22 mm iekšējo diametru;5.2.4. mikrovārglāze (ārējais diametrs 20 mm un augstums 35 – 50 mm).6. Procedūra6.1. Ievieto 100 ml kolbā (5.2.1) 10 ml ledus etiķskābes (4.1) un 10 ml hloroforma (4.2). Pievieno stikla cauruli (5.2.3) un atteces dzesinātāju (5.2.2), un maisījumu divas minūtes uzmanīgi vāra, lai atbrīvotos no izšķīdušā gaisa. Izšķīdina 1 g kālija jodīda (4.3) 1-3 mililitros ūdens un, nepārtraucot vārīšanu, pievieno šo šķīdumu maisījumam kolbā (5.2.1).Ja šajā stadijā parādās dzeltens krāsojums, noteikšana jāpārtrauc un jāatkārto, izmantojot svaigus reaģentus.6.2. Ar precizitāti līdz 1 mg nosver apmēram 1 g parauga, un pēc divu minūšu vārīšanas nosvērto paraugu pievieno kolbas saturam (5.2.1), atkal uzmanoties, lai vārīšana turpinātos. Šajā nolūkā paraugs būtu jāievieto mikrovārglāzē (5.2.4), ko nolaiž pa stikla cauruli (5.2.3) ar speciālu stikla āķi, kā parādīts zīmējumā. Uz īsu laiku dzesinātāju var atvienot. Turpina vārīt trīs līdz četras minūtes. Karsēšanu pārtrauc un tūlīt atvieno dzesinātāju (5.2.2). Pa stikla cauruli (5.2.3) ātri pievada 50 ml ūdens. Atvieno stikla cauruli (5.2.3), un kolbu (5.2.1) zem ūdens krāna atdzesē līdz istabas temperatūrai. Titrē ar nātrija tiosulfātu (0,1 mol/l vai 0,01 mol/l) (4.4), kamēr ūdens slānis kļūst bāli dzeltens. Pievieno 1 ml cietes šķīduma (4.5) un turpina titrēt, kamēr zilais krāsojums izzūd. Titrēšanas laikā kolbu (5.2.1) stipri krata, lai nodrošinātu pilnīgu joda ekstrakciju no neūdens slāņa.6.3. Tukšā parauga titrēšanas rezultātu iegūst, pilnīgi atkārtojot 6.1 un 6.2, bet nepievienojot paraugu.7. Rezultātu izteikšana7.1. Aprēķināšanas formula un metodePeroksīdgrupu skaitu paraugā miliekvivalentos kilogramā aprēķina šādi:1000 × a ×m,kur:V1 = parauga (6.2) titrēšanai vajadzīgais tiosulfāta šķīduma tilpums mililitros,V2 = tukšā parauga (6.3) titrēšanai vajadzīgais tiosulfāta šķīduma tilpums mililitros,a = nātrija tiosulfāta šķīduma koncentrācija mol/l,m0 = ņemtā parauga sākuma masa gramos.7.2. AtkārtojamībaTo divu noteikšanu rezultātu starpība, ko vienam un tam pašam paraugam vienlaikus vai tūlīt vienu aiz otras veicis viens un tas pats analītiķis vienos un tajos pašos apstākļos, nedrīkst pārsniegt 0,5 (kas izteikts kā peroksīdgrupu miliekvivalentu skaits kilogramā parauga).8. Piezīmes8.1. Izmantotā nātrija tiosulfāta koncentrācijas izvēle atkarīga no paredzamā titrēšanas apjoma. Ja nepieciešams mazāk nekā 0,5 ml 0,1 mol/l nātrija tiosulfāta, noteikšanu atkārto, lietojot nātrija tiosulfātu ar koncentrāciju 0,01 mol/l.8.2. Noteikšanu nevajadzētu izdarīt spilgtā gaismā.+++++ TIFF +++++10. METODETOLUOLĀ NEŠĶĪSTOŠU VIELU NOTEIKŠANA LECITĪNOS (E 322)1. Lietojuma joma un nozareAr šo metodi nosaka toluolā nešķīstošas vielas lecitīnos (E 322).2. DefinīcijaToluolā nešķīstošu vielu saturs: toluolā nešķīstošu vielu saturs, kas noteikts ar norādīto metodi.3. PrincipsParaugu izšķīdina toluolā, filtrē, un atlikumu izžāvē un nosver.4. Reaģenti4.1. Toluols5. Iekārta5.1. Keramiskā stikla filtrtīģelis, 30 ml, G 3 vai ar līdzīgu porainību5.2. Elektriskais žāvēšanas skapis ar termostatu (103 ± 2 oC)5.3. Ūdens vanna, kas darbojas temperatūrā līdz 60°C5.4. Eksikators, kurā ieber svaigi aktivētu silikagelu vai līdzīgu žāvējošu vielu ar mitruma satura indikatoru5.5. Koniskā kolba, 500 ml5.6. Vakuumsūknis5.7. Analītiskie svari6. Procedūra6.1. Žāvē 30 ml keramiskā stikla filtrtīģeli (5.1) žāvēšanas skapī (5.2) 103 ± 2 oC temperatūrā. Pārvieto filtrtīģeli (5.1) eksikatorā (5.4), ļauj atdzist un tad nosver.6.2. Lecitīnu paraugu pamatīgi samaisa, vajadzības gadījumā – pēc sildīšanas ūdens vannā (5.3). Ar precizitāti līdz 1 mg iesver apmēram 10 g parauga koniskā kolbā (5.5). Pievieno 100 ml toluola (4.1), un maisījumu saskalo, kamēr viss lecitīns pilnīgi izšķīst. Šķīdumu filtrē caur keramiskā stikla filtrtīģeli (5.1). Konisko kolbu (5.5) mazgā ar 25 ml toluola (4.1), un ar to skalo filtrtīģeli (5.1). Šo procesu atkārto ar citiem 25 ml toluola (4.1). Toluola pārākumu no filtrtīģeļa (5.1) atsūc.6.3. Filtrtīģeli (5.1) divas stundas žāvē žāvēšanas skapī (5.2) 103 ± 2 oC temperatūrā. Novieto eksikatorā (5.4) un ļauj atdzist. Pēc atdzišanas filtrtīģeli un nogulsnes nosver.6.4. Atkārto 6.3, kamēr divu secīgu svērumu starpība ir mazāka nekā 0,5 mg.Ja masa sāk palielināties, aprēķiniem izmanto mazāko nolasījumu.7. Rezultātu izteikšana7.1. Aprēķināšanas formula un metodeToluolā nešķīstošu vielu saturu aprēķina šādi:100m,kur:m1 = tukša filtrtīģeļa (6.1) masa gramos,m2 = filtrtīģeļa un nogulšņu (6.4) masa gramos,m0 = ņemtā parauga sākuma masa gramos.7.2. AtkārtojamībaAtšķirība starp divu noteikšanu rezultātiem, ko vienam un tam pašam paraugam vienlaikus vai tūlīt vienu aiz otras veicis viens un tas pats analītiķis vienos un tajos pašos apstākļos, nedrīkst pārsniegt 30 mg 100 gramos parauga.11. METODEREDUCĒJOŠO VIELU NOTEIKŠANA NĀTRIJA, KĀLIJA un KALCIJA LAKTĀTOS (E 325, E 326, E 327)1. Lietojuma joma un nozareAr šo testu kvalitatīvi nosaka reducējošās vielas:- laktātā (E 325)- kālija laktātā (E 326),- kalcija laktātā (E 327)2. DefinīcijaReducējošo vielu pieļaujamās koncentrācijas noteikšana: pieļaujamā daudzuma testa rezultāts, kā noteikts ar norādīto metodi.3. PrincipsFēlinga šķīdumu reducē vielas ar reducētāju īpašībām. Parasti tie ir reducējošie cukuri.4. Reaģenti4.1. Fēlinga šķīdums A: 6,93 g vara sulfāta pentahidrāta izšķīdina ūdenī un uzpilda līdz 100 ml ar ūdeni4.2. Fēlinga šķīdums B: 34,6 g kālija nātrija tartrāta un 10 g nātrija hidroksīda izšķīdina ūdenī un uzpilda līdz 100 ml ar ūdeni5. ProcedūrasAr precizitāti līdz 1 mg nosver apmēram 1 g parauga un izšķīdina 10 ml silta ūdens. Pievieno 2 ml Fēlinga šķīduma A (4.1), 2 ml Fēlinga šķīduma B (4.2) un maisījumu vāra vienu minūti, novērojot, vai mainās krāsa. Dažos gadījumos radušās kalcija sulfāta nogulsnes netraucē.6. Rezultātu izteikšana6.1. Pieļaujamā daudzuma testa interpretācijaJa vārot (5) krāsa mainās, tests ir pozitīvs, un ir parādīta reducējošo vielu klātbūtne.6.2. JutīgumsReaģējošo reducējošo vielu noteikšanas robeža ir 100 mg glikozes 100 g parauga.6.3. Piezīmes6.3.1. Divu pieļaujamības testu rezultātiem, kas veikti vienlaikus vai drīz viens pēc otra, ko veicis tas pats analītiķis, tam pašam paraugam, tādos pat apstākļos, jābūt identiskiem.6.3.2. Ja paraugā ir 2 % glikozes, reaģē visi Fēlinga šķīdumi.12. METODEGAISTOŠU SKĀBJU NOTEIKŠANA ORTOFOSFORSKĀBĒ (E 338)1. Lietojuma joma un nozareAr šo metodi nosaka gaistošas skābes, kas izteiktas kā etiķskābe, ortofosforskābē (E 338).2. DefinīcijaGaistošo skābju saturs: saturs gaistošām skābēm, kas izteiktas kā etiķskābe, ko nosaka ar norādīto metodi.3. PrincipsParaugam pievieno ūdeni, un šķīdumu destilē. Destilātu titrē ar nātrija hidroksīda standartšķīdumu, un skābumu aprēķina un izsaka kā etiķskābi.4. Reaģenti4.1. Fenolftaleīna šķīdums etilspirtā, 1 % (m/v)4.2. Nātrija hidroksīds, 0,01 mol/l5. Iekārta5.1. Destilācijas aparāts ar pilienu uztvērēju6. ProcedūraAr precizitāti līdz 50 mg nosver apmēram 60 g parauga un destilācijas kolbā ar pilienu uztvērēju (5.1) ievieto nosvērto paraugu un 75 ml svaigi vārītu atdzesētu ūdeni. Samaisa un tad apmēram 50 ml destilē.Destilātu titrē ar 0,01 mol/l nātrija hidroksīda standartšķīdumu (4.2), kā indikatoru lietojot fenolftaleīnu (4.1). Turpina titrēt, kamēr pirmais sarkanais krāsojums šķīdumā saglabājas 10 sekundes.7. Rezultātu izteikšana7.1. Aprēķināšanas formula un metodeGaistošu skābju saturu, kas izteikts kā miligrami kilogramā etiķskābes, aprēķina šādi:m,kur:V = neitralizēšanai izmantotā 0,01 mol/l nātrija hidroksīda šķīduma tilpums mililitros,m0 = ortofosforskābes parauga masa gramos.7.2. AtkārtojamībaAtšķirība starp divu noteikšanu rezultātiem, ko vienam un tam pašam paraugam vienlaikus vai tūlīt vienu aiz otras veicis viens un tas pats analītiķis vienos un tajos pašos apstākļos, nedrīkst pārsniegt 1 mg 100 gramos parauga.13. METODENITRĀTA PIEĻAUJAMĀ DAUDZUMA NOTEIKŠANA ORTOFOSFORSKĀBĒ (E 338)1. Lietojuma joma un nozareAr šo metodi nosaka nitrātus ortofosforskābē (E 338).2. DefinīcijaNitrāta, kas izteikts kā nātrija nitrāts, koncentrācijas pieļaujamā daudzuma noteikšana: pieļaujamā daudzuma testa rezultāts, kā noteikts ar norādīto metodi.3. PrincipsParaugu pievieno indigokarmīna šķīdumam koncentrētā sērskābē. Zilais krāsojums izzūd oksidētāju, to skaitā nitrātu, iedarbībā.4. Reaģenti4.1. Indigokarmīna šķīdums, 0,18 % (m/V): izšķīdina 0,18 g nātrija indigotīndisulfonāta ūdenī un uzpilda līdz 100 ml ar ūdeni4.2. Nātrija hlorīda šķīdums, 0,05 % (m/V)4.3. Sērskābe, koncentrēta (ρ20 = 1,84 g/ml)5. ProcedūraŅem 2 ml parauga un atšķaida līdz 10 ml ar nātrija hlorīda šķīdumu (4.2). Pievieno 0,1 ml indigokarmīna šķīduma (4.1) un tad dzesējot lēni pievieno 10 ml koncentrētas sērskābes (4.3). Ievēro, vai šķīduma zilais krāsojums saglabājas piecas minūtes.6. Rezultātu izteikšana6.1. Pieļaujamības testa interpretācijaJa zilais krāsojums izzūd piecās minūtēs, tests ir pozitīvs, un oksidētāju daudzums, kas izteikts kā nātrija nitrāts, ir lielāks nekā 5 mg/kg.6.2. Piezīmes6.2.1. Izdara tukšā parauga testu.6.2.2. Divu pieļaujamā daudzuma noteikšanu rezultātiem, ko vienam un tam pašam paraugam vienlaikus vai tūlīt vienu aiz otras veicis viens un tas pats analītiķis vienos un tajos pašos apstākļos, jābūt identiskiem.6.2.3. Indigokarmīna šķīdumu nedrīkst lietot, ja tas ir vecāks par 60 dienām.6.2.4. Ja ir iegūts pozitīvs rezultāts, paraugs var saturēt nitrātus un citus oksidētājus, un tests jāatkārto, lietojot ISO Metodi 3709 (1976) "Fosforskābes rūpnieciska izmantošana (ieskaitot pārtikas produktus) – slāpekli saturošu oksīdu noteikšana – 3,4-ksilenola spektrofotometriskā metode".14. METODEŪDENĪ NEŠĶĪSTOŠU VIELU NOTEIKŠANA MONO-, DI- UN TRI-NĀTRIJA ORTOFOSFĀTOS UN MONO-, DI- UN TRI-KĀLIJA ORTOFOSFĀTOS (E 339(i), E 339(ii), E 339(iii), E 340(i), E 340(ii), E 340(iii))1. Lietojuma joma un nozareAr šo metodi nosaka ūdenī nešķīstošas vielas:- mono-nātrija ortofosfātā (E 339(i)),- di-nātrija ortofosfātā (E 339(ii)),- tri-nātrija ortofosfātā (E 339(iii)),- mono-kālija ortofosfātā (E 340(i)),- di-kālija ortofosfātā (E 340(ii)),- tri-kālija ortofosfātā (E 340(iii)).2. DefinīcijaŪdenī nešķīstoša viela: ūdenī nešķīstošu vielu saturs, kas noteikts ar norādīto metodi.3. PrincipsParaugu izšķīdina ūdenī un filtrē caur piemērotu porcelāna filtrtīģeli. Pēc mazgāšanas un žāvēšanas atlikumu nosver un aprēķina kā ūdenī nešķīstošas vielas.4. Iekārta4.1. Keramiskā stikla filtrtīģelis, G 3 vai ar līdzīgu porainību4.2. Eksikators ar svaigi aktivētu silikagelu vai līdzīgu žāvējošu vielu ar mitruma satura indikatoru4.3. Termostats (103 ± 2 oC)4.4. Polipropilēna vārglāze, 400 ml4.5. Vāroša ūdens vanna5. ProcedūraAr precizitāti līdz 10 mg nosver apmēram 10 g fosfāta parauga un izšķīdina 100 ml karsta ūdens, uzvārot polipropilēna vārglāzē (4.4), un turot karsta ūdens vannā (4.5) 15 minūtes. Šķīdumu filtrē caur izmazgātu, izžāvētu un nosvēru filtrtīģeli (4.1). Nešķīstošo atlikumu mazgā ar karstu ūdeni. Filtrtīģeli ar atlikumu ievieto termostatā un žāvē (103 ± 2 oC) temperatūrā divas stundas.Ievieto filtrtīģeli eksikatorā, ļauj atdzist un nosver.Karsēšanu, atdzesēšanu un svēršanu atkārto, kamēr divi secīgi svērumi atšķiras mazāk nekā par 0,5 mg. Ja masa sāk palielināties, aprēķiniem izmanto mazāko nolasījumu.6. Rezultātu izteikšana6.1. Aprēķināšanas formula un metodeŪdenī nešķīstošas vielas saturu paraugā aprēķina šādi:× 100,kur:m1 = atlikuma masa gramos pēc žāvēšanas,m0 = paņemtā parauga masa gramos.6.2. AtkārtojamībaAtšķirība starp divu noteikšanu rezultātiem, ko vienam un tam pašam paraugam vienlaikus vai tūlīt vienu aiz otras veicis viens un tas pats analītiķis vienos un tajos pašos apstākļos, nedrīkst pārsniegt 10 mg 100 gramos parauga.15. METODEpH NOTEIKŠANA PĀRTIKAS PIEDEVĀM1. Lietojuma joma un nozareMetode izklāsta vispārējus norādījumus par to, kā noteikt pH pārtikas piedevām.2. DefinīcijapH pārtikas piedevai: pH vērtība, kas noteikta ar norādīto metodi.3. PrincipsIzšķīdināta vai suspendēta parauga ūdens šķīduma pH vērtību nosaka, lietojot stikla elektrodu, standartelektrodu un pH-metru.4. Reaģenti4.1. Ierīču kalibrēšanai izmanto šādus buferšķīdumus:4.1.1. Buferšķīdums ar pH 6,88 20 °C temperatūrā, kas sastāv no vienāda tilpuma 0,05 mol/l kālija dihidrogenfosfāta (KH2PO4) un 0,05 mol/l dinātrija hidrogen-orto-fosfāta dihidrāta (Na2HPO4 · 2H2O).4.1.2. Buferšķīdums ar pH 4 20 °C temperatūrā, kas sastāv no 0,05 mol/l kālija hidrogenftalāta (C8H5KO4).4.1.3. Buferšķīdums ar pH 9,22 20 °C temperatūrā, kas sastāv no 0,05 mol/l nātrija borāta (Na2B4O7 · 10H2O).4.2. Piesātināts vai 3 mol/l kālija hlorīda šķīdums, vai cits piemērots šķīdums, ko norādījis elektroda ražotājs un ar ko piepilda standartelektrodu4.3. Destilēts ūdens, kas nesatur oglekļa dioksīdu, ar pH starp 5 un 65. Iekārta5.1. pH-metrs ar precizitāti 0,01 pH vienība5.2. Elektrodi, vai nu kombinēts stikla elektrods, vai atsevišķi stikla elektrods un standartelektrods, kurus kopā satur piemērots turētājs5.3. Magnētiskais maisītājs ar sildītāju5.4. Termometrs, kalibrēts intervālā 0 līdz 100 °C6. Procedūra6.1. pH-metra standartizācijaStikla elektrodi jāsagatavo, izmantojot ražotāja instrukcijas. No elektrodiem nolasītās pH vērtības regulāri jāpārbauda, salīdzinot ar buferšķīdumiem, kuru pH ir zināms.Pirms nākamo parauga/standarta šķīdumu iepildīšanas elektrodi būtu jāmazgā ar ūdeni un pēc tam uzmanīgi jānoslauka ar mīkstu audumu vai būtu jāskalo ar ūdeni un pēc tam divreiz ar nākamo parauga/standarta šķīdumu.Ja aplūkojamā parauga pH ir skābs, nolasījumu pārbaudei būtu jālieto buferšķīdumi ar pH 4 (4.1.2) un pH 6,88 (4.1.1). Ja aplūkojamā parauga pH ir bāzisks, nolasījumu pārbaudei būtu jālieto buferšķīdumi ar pH 9,22 (4.1.3) un pH 6,88 (4.1.1).6.2. Parauga šķīduma mērīšanaParauga koncentrācija, kas jāizmanto, vai parauga pagatavošanas procedūra, kas jāpieņem, ir tāda, kā noteikts attiecīgā Kopienas pārtikas piedevu direktīvā.Parauga šķīdumu sagatavo, kā norādīts, lietojot destilētu ūdeni (4.3) un tad maisot izlīdzina temperatūru līdz 20 oC. Maisīšanu pārtrauc, šķīdumā ievieto stikla elektrodus un pēc divām minūtēm atzīmē pH-metra (5.1) rādījumu.7. Rezultātu izteikšana7.1. AtkārtojamībaAtšķirība starp divu noteikšanu rezultātiem, ko vienam un tam pašam paraugam vienlaikus vai tūlīt vienu aiz otras veicis viens un tas pats analītiķis vienos un tajos pašos apstākļos, nedrīkst pārsniegt 0,05 pH vienības.8. PiezīmeŠo metodi tām Kopienas pārtikas piedevu direktīvu prasībām attiecībā uz pH var piemērot tikai tad, ja pārtikas piedevu var izšķīdināt vai suspendēt ūdenī.--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva (1979. gada 27. jūnijs), ar ko groza Padomes Direktīvas 66/401/EEK, 66/402/EEK, 69/208/EEK un 70/458/EEK par lopbarības augu sēklu, labības sēklu, eļļas augu un šķiedraugu sēklu un dārzeņu sēklu realizāciju

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31979L0641

Oficiālais Vēstnesis L 183 , 19/07/1979 Lpp. 0013 - 0016 Speciālizdevums grieķu valodā Nodaļa 03 Sējums 25 Lpp. 0230  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 03 Sējums 16 Lpp. 0163  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 03 Sējums 16 Lpp. 0163  Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 3 Sējums 11 Lpp. 0032  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 3 Sējums 11 Lpp. 0032

		Komisijas Direktīva(1979. gada 27. jūnijs),ar ko groza Padomes Direktīvas 66/401/EEK, 66/402/EEK, 69/208/EEK un 70/458/EEK par lopbarības augu sēklu, labības sēklu, eļļas augu un šķiedraugu sēklu un dārzeņu sēklu realizāciju(79/641/EEK)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1966. gada 14. jūnija Direktīvu 66/401/EEK par lopbarības augu sēklu realizāciju [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 78/1020/EEK [2], un jo īpaši tās 2. panta 1.a punktu un 21.a pantu,ņemot vērā Padomes 1966. gada 14. jūnija Direktīvu 66/402/EEK par labības sēklu realizāciju [3], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 78/1020/EEK, un jo īpaši tās 2. panta 1.a punktu un 21.a pantu,ņemot vērā Padomes 1969. gada 30. jūnija Direktīvu 69/208/EEK par eļļas augu un šķiedraugu sēklu realizāciju [4], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 78/1020/EEK, un jo īpaši tās 2. panta 1.a punktu un 40.a pantu,ņemot vērā Padomes 1970. gada 29. septembra Direktīvu 70/458/EEK par dārzeņu sēklu realizāciju [5], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 78/692/EEK [6], un jo īpaši tās 2. panta 1.a punktu un 40.a pantu,tā kā, ņemot vērā zinātnes atziņu attīstību, vairāki botāniskie nosaukumi, ko izmanto direktīvās par sēklu realizāciju, ir izrādījušies kļūdaini vai to autentiskums ir apšaubāms;tā kā šie nosaukumi ir jāpielāgo starptautiski atzītajiem standarta nosaukumiem;tā kā Direktīvas 66/401/EEK, 66/402/EEK, 69/208/EEK un 70/458/EEK par lopbarības augu sēklu, labības sēklu, eļļas augu un šķiedraugu sēklu, un dārzeņu sēklu realizāciju ir jāgroza;tā kā daži iepriekšminēto direktīvu un Padomes 1970. gada 29. septembra Direktīvas 70/457/EEK noteikumi par kopējo lauksaimniecības augu šķirņu katalogu [7], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 78/55/EEK [8], izmanto sugas jēdzienu, tādējādi nosakot šo noteikumu darbības jomu; tā kā izmaiņas nomenklatūrā, kas veiktas ar šīs direktīvas palīdzību, nedrīkst ietekmēt šo noteikumu interpretāciju;tā kā šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pastāvīgās lauksaimniecības, dārzkopības un mežsaimniecības sēklu un reproduktīvā materiāla komitejas atzinumu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsPadomes Direktīvu 66/401/EEK par lopbarības augu sēklu realizāciju groza šādi:1. Direktīvas 2. panta 1. punkta A daļas a) apakšpunktā šādu sugu nosaukumus:Agrostis canina L. ssp. canina Hwd. – Suņu smilga,Arrhenatherum elatius (L.) J. et C. Presl. – Augstā dižauza,Phleum bertolinii DC – Timotiņš,Trisetum flavescens (L.) Pal. Beauv. – Pļavas zeltauzītes,aizstāj ar šādu tekstu:Agrostis canina L. – Suņu smilga,Arrhenatherum elatius (L.) Beauv. ex J. et K. Presl. – Augstā dižauza,Phleum bertolonii DC – Timotiņš,Trisetum flavescens (L.) Beauv. – Pļavas zeltauzītes.2. Direktīvas 2. panta 1. punkta A daļas b) apakšpunktā šādu sugu nosaukumus:Medicago varia Martyn – Sējas lucerna,Onobrychis sativa Lam. – Sējas esparsete,Pisum arvense L. – Lauka zirņi,Trigonella foenumgraecum L. – Grieķu siena trigonella,aizstāj ar šādu tekstu:Medicago x varia Martyn – Sējas lucerna,Onobrychis viciifolia Scop. – Sējas esparsete,Pisum sativum L. (partim) – Lauka zirņi,Trigonella foenum-graecum L. – Grieķu siena trigonella.3. Direktīvas 2. panta 1. punkta A daļas b) apakšpunktā šādu sugu nosaukumus:Vicia faba L. ssp. faba var. equina Pers. – Lauka pupas,Vicia faba L. var. minor (Peterm.) Bull – Lauka pupas,aizstāj ar šādu tekstu:Vicia faba L. (partim) – Lauka pupas.4. Direktīvas 3. panta 1. punktā šādu sugu nosaukumus:Medicago varia Martyn,Pisum arvense L.,aizstāj ar šādu tekstu:Medicago x varia Martyn,Pisum sativum L.5. Direktīvas I pielikuma 2. punktā, I pielikuma 4. punktā, II pielikuma I daļas 1. punktā un II pielikuma II daļas 1. punktā šādu sugu nosaukumus:Pisum arvense,aizstāj ar šādu tekstu:Pisum sativum.6. Direktīvas II pielikuma I daļas 2. punkta A iedaļā, II pielikuma II daļas 2. punkta A iedaļā un III pielikumā šādu sugu nosaukumus:Agrostis canina ssp. canina,Medicago varia,Onobrychis sativa,Pisum arvense,aizstāj ar šādu tekstu:Agrostis canina,Medicago x varia,Onobrychis viciifolia,Pisum sativum.7. Direktīvas II pielikuma I daļas 2. punkta A iedaļā, II pielikuma II daļas 2. punkta A iedaļā un III pielikumā šādu sugu nosaukumus:Vicia faba ssp. var. equina,Vicia faba var. minor,aizstāj ar šādu tekstu:Vicia faba.8. Direktīvas II pielikuma I daļas 2. punkta B iedaļas e) apakšpunktā šādu sugu nosaukumus:Pisum arvense,Vicia faba spp.,aizstāj ar šādu tekstu:Pisum sativum,Vicia faba.2. pantsPadomes Direktīvu 66/402/EEK par labības sēklu realizāciju groza šādi:1. Direktīvas 2. panta 1. punkta A daļā šādu sugu nosaukumus:Hordeum distichum L. – Divrindu mieži,Hordeum polystichum L. – Sešrindu mieži,aizstāj ar šādu tekstu:Hordeum vulgare L. – Mieži.2. Direktīvas 2. panta 1. punkta A daļā šādu sugu nosaukumus:Triticum aestivum L. – Mīkstie kvieši,Triticum durum L. –Cietie kvieši,aizstāj ar šādu tekstu:Triticium aestivum L. emend. Fiori et Paol. – Kvieši,Triticum durum Desf. – Cietie kvieši.3. Direktīvas I pielikuma 5. punkta B daļas a) apakšpunktā, II pielikumā 1. punkta A daļā, un III pielikumā šādu sugu nosaukumus:Hordeum distichum,Hordeum polystichum,aizstāj ar šādu tekstu:Hordeum vulgare.3. pantsPadomes Direktīvu 69/208/EEK par eļļas augu un šķiedraugu sēklu realizāciju groza šādi:1. Šādus nosaukumus aizstāj ar nosaukumiem, kas uzskaitīti 2. panta 1. punkta A daļā:Arachis hypogaea L. – Zemesrieksti,Brassica juncea (L.) Czern. et Coss. in Czern. – Sāreptas sinepes,Brassica napus L. ssp. oleifera (Metzg.) Sinsk. – Rapsis,Brassica nigra (L.) W. Koch – Melnās sinepes,Brassica rapa L. (partim) – Ripsis,Cannabis sativa L. – Kaņepes,Carum carvi L. – Ķimenes,Glycine max (L.) Merr. – Sojas pupas,Gossypium spp. – Kokvilna,Helianthus annuus L. – Saulespuķe,Linum usitatissimum L. – Lini, linsēklas,Papaver somniferum L. – Magone,Sinapis alba L. – Baltās sinepes.2. Direktīvas 3. panta 1. punktā Brassica campestris L. ssp. oleifera (Metzg.) sugas nosaukumu Sinsk svītro.Nosaukumu Brassica rapa L. (partim) iekļauj pēc nosaukuma Brassica napus L. ssp. oleifera (Metzg.) Sinsk.3. Direktīvas I pielikuma 2. punktā sugas Brassica napus oleifera nosaukumu aizstāj ar nosaukumu Brassica napus ssp. oleifera.4. Direktīvas II pielikuma I daļas 3. punkta A iedaļā sugas Brassica campestris ssp. Oleifera nosaukumu svītro.Nosaukumu Brassica rapa iekļauj pēc nosaukuma Brassica napus ssp.oleifera.5. Direktīvas III pielikumā sugas Brassica campestris spp. oleifera nosaukumu aizstāj ar nosaukumu Brassica rapa.4. pantsPadomes Direktīvu 70/458/EEK par dārzeņu sēklu realizāciju groza šādi:1. Direktīvas 2. panta 1. punkta A daļā šādu sugu nosaukumus:Citrullus vulgaris L. – Arbūzs,Daucus carota L. ssp. sativus (Hoffm.) Hayek – Burkāns,Petroselinum hortense Hoffm. – Pētersīlis,Pisum sativum L. (excl. P. arvense L.) –Sējas zirnis,Valerianella locusta (L.) Betcke (V. olitoria Polt.) – Lauka salāti,Vicia faba major L. – Cūku pupas,aizstāj ar šādu tekstu:Citrullus lanatus (Thunb.) Matsum. et Nakai – Arbūzs,Daucus carota L. – Burkāns,Petroselinum crispum (Mill.) Nym. ex A. W. Hill – Pētersīlis,Pisum sativum L. (partim) – Sējas zirnis, izņemot Lauka zirņus,Valerianella locusta (L.) Laterr. – Lauka salāti,Vicia faba L. (partim) – Cūku pupas.2. Direktīvas 2. panta 1. punkta A daļā sugas Solanum lycopersicum L. (Lycopersicum esculentum Mill.) nosaukumu – Tomāti – svītro.Nosaukumu Lycopersicon lycopersicum (L.) Karst. ex Farwell – Tomāti – iekļauj pēc nosaukuma Lactuca sativa L. – Dārza salāti.3. Direktīvas II pielikuma 3. punkta a) apakšpunktā un III pielikuma 2. punktā sugu nosaukumus:Citrullus vulgaris,Petroselinum hortense,Solanum lycopersicum,aizstāj ar šādu tekstu:Citrullus lanatus,Petroselinum crispum,Lycopersicon lycopersicum.5. pantsŠī direktīva neietekmē citu noteikumu piemērošanu Direktīvām 66/401/EEK, 66/402/EEK, 69/208/EEK un 70/458/EEK vai Direktīvai 70/457/EEK.6. pantsDalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai vēlākais līdz 1980. gada 1. jūlijam izpildītu šīs direktīvas noteikumus. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.7. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1979. gada 27. jūnijāKomisijas vārdā —priekšsēdētāja vietnieksFinn Gundelach[1] OV 125, 11.7.1966., 2298./66. lpp.[2] OV L 350, 14.12.1978., 27. lpp.[3] OV 125, 11.7.1966., 2309./66. lpp.[4] OV L 169, 10.7.1969., 3. lpp.[5] OV L 225, 12.10.1970., 7. lpp.[6] OV L 236, 26.8.1978., 13. lpp.[7] OV L 225, 12.10.1970., 1. lpp.[8] OV L 16, 20.1.1978., 23. lpp.--------------------------------------------------


title: Padomes direktīva (1971. gada 26. jūlijs) par ierobežojumu atcelšanu attiecībā uz pakalpojumu sniegšanas brīvību saistībā ar valsts pasūtījumu līgumiem un attiecībā uz valsts pasūtījumu līgumu piešķiršanu līgumslēdzējiem, kas veic darbību ar aģentūru vai filiāļu starpniecību (C 71/304/EEK)

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31971L0304

Oficiālais Vēstnesis L 185 , 16/08/1971 Lpp. 0001 - 0004 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 6 Sējums 1 Lpp. 0107  Speciālizdevums dāņu valodā: Sērija I Nodaļa 1971(II) Lpp. 0610  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 6 Sējums 1 Lpp. 0107  Speciālizdevums angļu valodā: Sērija I Nodaļa 1971(II) Lpp. 0678  Speciālizdevums grieķu valodā Nodaļa 17 Sējums 1 Lpp. 0003  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 06 Sējums 1 Lpp. 0129  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 06 Sējums 1 Lpp. 0129

		Padomes direktīva(1971. gada 26. jūlijs)par ierobežojumu atcelšanu attiecībā uz pakalpojumu sniegšanas brīvību saistībā ar valsts pasūtījumu līgumiem un attiecībā uz valsts pasūtījumu līgumu piešķiršanu līgumslēdzējiem, kas veic darbību ar aģentūru vai filiāļu starpniecību(C 71/304/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 54. panta 2. punktu un 63. panta 2. punktu,ņemot vērā Vispārējo programmu ierobežojumu atcelšanai attiecībā uz brīvību veikt uzņēmējdarbību [1], un jo īpaši tās IV sadaļas B daļu,ņemot vērā Vispārējo programmu ierobežojumu atcelšanai attiecībā uz brīvību sniegt pakalpojumus [2], un jo īpaši tās V sadaļas C daļas e) iedaļas 1. apakšiedaļu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [3],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [4],tā kā sīki izstrādāti noteikumi, lai panāktu brīvību veikt uzņēmējdarbību un brīvību sniegt pakalpojumus, un sīki izstrādāti noteikumi par pārejas posma pasākumiem jau ir paredzēti attiecībā uz tām pašnodarbināto personu darbībām, kas ar Padomes 1964. gada 7. jūlija Direktīvām Nr. 64/427/EEK un Nr. 64/429/EEK [5] ir iekļautas ISIC 40. galvenajā grupā; tā kā līgumu piešķīrējas iestādes saskaņā ar minētajām direktīvām nedrīkst diskriminēt atkarībā no valsts piederības tos apakšlīgumu slēdzējus (fiziskas vai juridiskas personas), uz kuriem attiecas privāttiesības un kuriem ir piešķirts līgums; tā kā ierobežojumi ir pagaidām atļauti vienīgi attiecībā uz valsts pasūtījuma līgumiem, ja tie attiecas uz dalību valsts pasūtījuma līgumos, sniedzot pakalpojumus, vai ar aģentūru vai filiāļu starpniecību; tā kā tāpēc iepriekš minēto direktīvu noteikumiem ir vispārējs piemērojums, kas padara to atkārtošanu šajā direktīvā par nevajadzīgu;tā kā pasūtījuma līgumus, kas ir iekļauti ISIC 40. galvenajā grupā, var piešķirt tām organizācijām vai var izpildīt tās organizācijas, kam ir valsts piešķirta koncesija vai arī koncesija, ko piešķīrušas reģionālās vai vietējās varas iestādes, vai citas juridiskas personas, uz kurām attiecas publiskās tiesības; tā kā tāpēc šīs direktīvas regulējuma jomā jāiekļauj tādi līgumi, kas attiecas uz ievērojamu pasūtījumu skaitu; tā kā citādi tās regulējuma joma būtu ievērojami samazināta;tā kā Eiropas Atomenerģijas kopienas dibināšanas līguma 97. pants ietver īpašu noteikumu par zinātnisku vai rūpniecisku kodoliekārtu būvniecību; tā kā šādi gadījumi saskaņā ar Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līguma 232. pantu ir jāsvītro no šīs direktīvas regulējuma jomas;tā kā kopš vispārējo programmu pieņemšanas Eiropas Ekonomikas kopiena ir izveidojusi savu rūpniecisko darbību nomenklatūru ar nosaukumu "Eiropas Kopienu ražošanas nozaru klasifikācija" (NICE); tā kā šī nomenklatūra, kurā ir atsauces uz valstu nomenklatūrām, ir labāk piemērota dalībvalstu vajadzībām nekā ISIC nomenklatūra ("Saimniecības nozaru starptautiskā klasifikācija"); tā kā tāpēc jāizmanto NICE nomenklatūra, ar nosacījumu, ka tas neradīs izmaiņas vispārējās programmās paredzētajā grafikā, kas attiecas uz ISIC nomenklatūru; tā kā NICE nomenklatūras izmantošanai šajā direktīvā nevar būt šāds rezultāts;tā kā bieži izdara atsauci uz valsts pasūtījuma līgumu tehniskajiem rādītājiem; tā kā Padome savā paziņojumā, pieņemot vispārējās programmas, ir paredzējusi, ka tehniskie rādītāji nedrīkst ietvert nekādus diskriminējošus noteikumus; tā kā tāpēc šajā direktīvā ir jāveic daži precizējumi;tā kā noteikumi, ko piemēro visām pašnodarbināto personu darbībām un kas attiecas uz to personu pārvietošanos un uzturēšanos, kurām ir tiesības veikt uzņēmējdarbību un sniegt pakalpojumus, ir iestrādāti vai tiks paredzēti atsevišķās direktīvās; tā kā uz sistēmu, ko piemēro tiem algotajiem darbiniekiem, kas strādā kopā ar personu, kura sniedz pakalpojumus, vai rīkojas šīs personas vārdā, attiecas noteikumi, kas paredzēti saskaņā ar Līguma 48. un 49. pantu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDalībvalstis attiecībā uz fiziskām personām un uzņēmējsabiedrībām vai uzņēmumiem, uz ko attiecas vispārējo programmu 1. sadaļa un kas sniedz pakalpojumus vai veic darbību ar aģentūru vai filiāļu starpniecību (še turpmāk - "labuma guvēji"), atceļ ierobežojumus, kas minēti III sadaļā tajās vispārējās programmās, kas ietekmē tiesības stāties līgumattiecībās, saņemt piešķīrumu, izpildīt valsts pasūtījuma līgumus vai piedalīties tajos valsts iestāžu, reģionālo vai vietējo varas iestāžu vārdā, vai tādu juridisku personu vārdā, uz kurām attiecas publiskās tiesības.2. pants1. Šīs direktīvas noteikumus piemēro darbībām, ko veic pašnodarbinātās personas, uz kurām attiecas 40. galvenā grupa I pielikumā Vispārējā programmā ierobežojumu atcelšanai attiecībā uz brīvību veikt uzņēmējdarbību. Šādas darbības atbilst tām, kas ir iekļautas "Eiropas Kopienu ražošanas nozaru klasifikācijas" (NICE) 40. galvenajā grupā. Tās ir uzskaitītas šīs direktīvas pielikumā.2. Šī direktīva neattiecas uz:a) mehāniskām, elektriskām vai enerģiju ražojošām rūpnieciskām iekārtām, izņemot visas šo iekārtu daļas, kas ir saistītas ar celtniecības vai inženiertehniskās būvniecības jomu;b) zinātnisku vai rūpniecisku kodoliekārtu būvniecību;c) rakšanas, šahtas izciršanas, padziļināšanas un atkritumu apglabāšanas darbiem, ko veic saistībā ar derīgo izrakteņu ieguvi (kalnrūpniecība un derīgo izrakteņu ieguves rūpniecība).3. pants1. Dalībvalstis jo īpaši atceļ šādus ierobežojumus:a) tos, kas liedz labuma guvējiem sniegt pakalpojumus saskaņā ar tiem pašiem nosacījumiem un ar tādām pašām tiesībām kā attiecīgās valsts pilsoņi. Pie ierobežojumiem, kas jāatceļ, pieder tās normatīvos un administratīvos aktos paredzētās normas un tā administratīvā prakse, kas ievieš vai atļauj diskriminējošu attieksmi, radot labuma guvējiem kaitējumu, no to fizisko vai juridisko personu puses, kurām ir piešķirts līgums par pasūtījuma pārvaldību vai izpildi vai par sabiedrisko pakalpojumu vadību, izmantojot īpašu vai ekskluzīvu tiesību piešķiršanu attiecībā uz līgumiem, ko šādas personas savukārt var piešķirt citiem par šo darbu izpildi;b) tos, kuru pielietošana administratīvajā praksē izraisa diskriminējošu attieksmi pret labuma guvējiem salīdzinājumā ar attieksmi, ar kādu izturas pret pilsoņiem;c) tos, kuri izpaužas kā noteikumi vai darbība, kas, lai gan piemērojami neatkarīgi no valsts piederības, tomēr būtiski kavē citu dalībvalstu pilsoņu profesionālo vai aroddarbību. Jo īpaši diskriminējošas tehniskās specifikācijas ir to ierobežojumu skaitā, kas ir jāatceļ. Tomēr tehniskās specifikācijas neuzskata par diskriminējošām, ja tās ir paredzētas līgumā.2. Dalībvalstis jo īpaši nodrošina to, ka:a) labuma guvēji ar tādiem pašiem nosacījumiem kā pilsoņi pasūtījumu izpildīšanai savā teritorijā var iegūt dažāda veida aizdevumus, atbalstus un subsīdijas no valsts iestādēm;b) labuma guvējiem bez ierobežojumiem un noteikti ar tādiem pašiem nosacījumiem kā pilsoņiem ir piekļuve ar piegādi saistītām telpām un iekārtām, kas tiem ir nepieciešamas savu līgumsaistību izpildei un kas atrodas valsts kontrolē.4. pantsDalībvalstis paredz pasākumus, kas nepieciešami, lai nodrošinātu atbilstību šai direktīvai, divpadsmit mēnešu laikā pēc tās izziņošanas un par to tūlīt informē Komisiju.5. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1971. gada 26. jūlijāPadomes vārdā —priekšsēdētājsA. Moro[1] OV 2, 15.1.1962., 36. /62. lpp.[2] OV 62, 12.4.1965., 883./65. lpp.[3] OV 13, 29.1.1965., 158. /65. lpp.[4] OV 117, 23.7.1964., 1863./64. lpp. un 1880./64. lpp.[5] OV 117, 23.7.1964., 1863./64. lpp. un 1880./64. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSPROFESIONĀLO ARODDARBĪBU SARAKSTSkā noteikts Eiropas Kopienu ražošanas nozaru klasifikācijā(NICE)Galvenā grupa | Grupa | |40 | | CELTNIECĪBA |400 | | Celtniecība (nespecializēta); nojaukšana |400.1 | Nespecializēta celtniecība |400.2 | Nojaukšana |401 | | Ēku celtniecība (mājokļi vai citas ēkas) |401.1 | Vispārēji būvdarbi |401.2 | Jumiķu darbi |401.3 | Skursteņu un kurtuvju būvniecība |401.4 | Aizsargāšana pret atmosfēras iedarbību |401.5 | Fasāžu kosmētiskais remonts un apkope |401.6 | Sastatņu būve |401.7 | Citas celtniecības darbības (to skaitā strukturālie darbi) |402 | | Inženiertehniskā būvniecība: ceļu, tiltu, dzelzceļu būvniecība un citi būvdarbi |402.1 | Vispārēja inženiertehniskā būvniecība |402.2 | Zemes pārvietošanas darbi virs zemes |402.3 | Inženierbūvju būvniecība uz cietzemes (virs zemes vai zem zemes) |402.4 | Iekšzemes ūdensceļu un jūras inženierbūvju būvniecība |402.5 | Automaģistrāļu būvniecība (to skaitā lidostu un skrejceļu būvniecība) |402.6 | Specializētas darbības citās inženiertehniskās būvniecības jomās (to skaitā ceļazīmju un signālu un navigācijas zīmju uzstādīšana, gāzes, ūdens un ogļūdeņražu galveno cauruļu un cauruļvadu izbūve un elektroenerģijas pārvades un telekomunikāciju līniju ievilkšana) |403 | | Uzstādīšanas darbi |403.1 | Vispārēja uzstādīšana |403.2 | Pakalpojumi (gāzes, ūdens un sanitārā aprīkojuma uzstādīšana) |403.3 | Apkures un ventilācijas ierīkošana (centrālapkures, gaisa kondicionēšanas un ventilācijas iekārtas uzstādīšana) |403.4 | Karstuma, skaņas un vibrāciju izolēšana |403.5 | Elektrības ievilkšana |403.6 | Antenu, zibensnovedēju, telefonu uzstādīšana un citi darbi |404 | | Apdares darbi |404.1 | Vispārēji apdares darbi |404.2 | Apmešana |404.3 | Koka apstrāde, īpaši saistībā ar koka apdari (tostarp koka grīdu izklāšana) |404.4 | Krāsošana un stiklošana, tapsēšana |404.5 | Apmetuma un seguma uzklāšana grīdai un sienām (flīzēšana, cita grīdas seguma izklāšana un pašlīmējošu apdares materiālu izmantošana) |404.6 | Dažādi nobeiguma darbi (tostarp krāšņu (plīšu), kamīnu un citu elementu uzstādīšana) |--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva (1982. gada 21. decembris) par dzīvnieku slimību paziņošanu Kopienā

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31982L0894

Oficiālais Vēstnesis L 378 , 31/12/1982 Lpp. 0058 - 0062 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 3 Sējums 15 Lpp. 0215  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 03 Sējums 26 Lpp. 0227  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 3 Sējums 15 Lpp. 0215  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 03 Sējums 26 Lpp. 0227

		Padomes Direktīva(1982. gada 21. decembris)par dzīvnieku slimību paziņošanu Kopienā(82/894/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 43. un 100. pantu,ņemot vērā Komisijas iesniegto priekšlikumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],tā kā Kopiena ir izdevusi Regulas par veselības prasībām attiecībā uz Kopienas iekšējo tirdzniecību ar liellopiem un cūkām, svaigu gaļu, svaigu mājputnu gaļu un gaļas produktiem;tā kā noteiktu dzīvnieku infekcijas slimību parādīšanās vai izplatība rada risku Kopienas ganāmpulkiem, jo sevišķi, tām izplatoties Kopienas iekšējās tirdzniecības rezultātā; tā kā ātra un precīza informācija ir būtiska, lai piemērotu dažādus aizsargpasākumus, ko paredz Kopienas Regulas;tā kā katrai dalībvalstij par noteiktu dzīvnieku slimību uzliesmojumiem un to izzušanu savā teritorijā jāinformē visas citas dalībvalstis un Komisija saskaņā ar Padomes 1964. gada 26. jūnija Direktīvas 64/432/EEK par dzīvnieku veselības problēmām, kas ietekmē Kopienas iekšējo tirdzniecību ar liellopiem un cūkām [3], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Padomes Direktīvu 80/1274/EEK [4], 9. pantu, Padomes 1971. gada 15. februāra Direktīvas 71/118/EEK par veselības problēmām, kas ietekmē tirdzniecību ar svaigu mājputnu gaļu [5], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Padomes Direktīvu 80/216/EEK [6], 11. pantu, Padomes 1972. gada 12. decembra Direktīvas 72/461/EEK par veselības problēmām, kas ietekmē Kopienas iekšējo tirdzniecību ar svaigu gaļu [7], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Padomes Direktīvu 80/1099/EEK [8], 7. pantu un Padomes 1980. gada 22. janvāra Direktīvas 80/215/EEK par dzīvnieku veselības problēmām, kas ietekmē Kopienas iekšējo tirdzniecību ar gaļas produktiem [9], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Padomes Direktīvu 80/1100/EEK [10], 7. pantu;tā kā slimību paziņošanas veidu un slimības, par kuru uzliesmojumiem jāpaziņo, nepieciešams noteikt īpaši; tā kā jo īpaši būtu jāveic periodisks situācijas pārskats attiecībā uz šīm slimībām katrā dalībvalstī;tā kā, ievērojot iepriekšminētajā paziņošanā gūto pieredzi, piemērošanās tehniskajām vajadzībām atbildīs kārtībai, kas prasa ciešu dalībvalstu un Komisijas sadarbību,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pants1. Šī direktīva attiecas uz paziņojumiem par:- jebkuras I pielikumā minētās slimības uzliesmojumu,- ierobežojumu atcelšanu (pēc pēdējā slimības uzliesmojuma apturēšanas) attiecībā uz jebkuras I pielikumā minētas slimības uzliesmojumu.2. Šo direktīvu piemēro, neierobežojot īpašos noteikumus informācijai attiecībā uz dzīvnieku slimību izskaušanas un/vai profilakses saskaņošanu.2. pantsŠajā direktīvā:a) "saimniecība" nozīmē jebkādu (lauksaimniecības vai citu) uzņēmumu, kurš atrodas dalībvalsts teritorijā un kurā audzē vai tur dzīvniekus;b) "saslimšanas gadījums" nozīmē oficiāli apstiprinātu jebkāda dzīvnieka saslimšanu ar jebkuru I pielikumā minēto slimību vai to atrašanos kautķermenī;c) "uzliesmojums" nozīmē Kopienas teritorijā atrodošos saimniecību vai vietu, kurā sapulcēti dzīvnieki un kur oficiāli apstiprināts viens vai vairāki saslimšanas gadījumi;d) "primārs uzliesmojums" nozīmē uzliesmojumu, kas nav epizootioloģiski saistīts ar iepriekšējo slimības uzliesmojumu tajā pašā dalībvalsts reģionā, kā noteikts Direktīvas 64/432/EEK 2. pantā, vai pirmo uzliesmojumu citā dalībvalsts reģionā.3. pants1. Katra dalībvalsts nekavējoties dara zināmu Komisijai un pārējām dalībvalstīm 24 stundu laikā:- jebkuras I pielikumā minētās slimības primāros uzliesmojumus tās teritorijā, kas ir apstiprināti,- ierobežojumu atcelšanu (pēc pēdējā slimības uzliesmojuma apturēšanas) dalībvalsts teritorijā attiecībā uz jebkuras I pielikumā minētas slimības uzliesmojumu.2. 1 punktā minētā paziņošana ietver II pielikumā ietverto informāciju, un to pārraida pa teleksu.3. Klasiskā cūku mēra gadījumā ir pietiekoši sniegt to informāciju, kas paredzēta Padomes 1980. gada 22. janvāra Direktīvā 80/217/EEK, ar kuru ievieš Kopienas pasākumus klasiskā cūku mēra kontrolei [11] un kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 80/1274/EEK [12].4. pants1. Neierobežojot 1. panta 2. punktā minētos noteikumus, katra dalībvalsts vismaz katras nedēļas pirmajā darba dienā tieši dara zināmu Komisijai jebkuras I pielikumā minētas slimības apstiprinātus sekundāros uzliesmojumus tās teritorijā.Iepriekšminētā paziņošana aptver nedēļu, kas beidzas iepriekšējās svētdienas pusnaktī.Komisija apkopo dažādo informāciju, kuru tā pārsūta visu dalībvalstu vadošajām veterinārajām iestādēm.2. Ja Komisija nesaņem nekādu informāciju, uzskata, ka 1. punkta otrajā daļā minētā perioda laikā nav notikuši nekādi sekundārie slimības uzliesmojumi.3. 1 punktā minētā paziņošana ietver II pielikumā noteikto informāciju, un to pārraida pa teleksu.5. pants1. Kodēto formu, kādā II pielikumā noteiktā informācija jāpārraida, nosaka saskaņā ar 6. pantā noteikto kārtību un pirms šīs direktīvas īstenošanas dienas.2. Saskaņā ar 6. pantā noteikto kārtību var nolemt:- papildināt vai grozīt pielikumus,- ka neatkarīgi no 4. panta paziņojuma joma, saturs un paziņošanas biežums var uz laiku tikt mainīti, ievērojot attiecīgo slimību, un jo īpaši tās epizootioloģisko attīstību.6. pants1. Ja jāpiemēro šajā pantā paredzētā kārtība, priekšsēdētājs vai nu pēc paša iniciatīvas, vai pēc dalībvalsts pārstāvja pieprasījuma nekavējoties informē Pastāvīgo veterināro komiteju, kas izveidota ar Padomes 1968. gada 15. oktobra lēmumu (šeit un turpmāk "Komiteja").2. Dalībvalstu balsis Komitejā vērtē saskaņā ar Līguma 148. panta 2. punktu. Priekšsēdētājs nebalso.3. Komisijas pārstāvis iesniedz paredzēto pasākumu projektu. Komiteja sniedz atzinumu par šiem pasākumiem laikā, ko priekšsēdētājs nosaka, ņemot vērā izskatāmo jautājumu steidzamību. Atzinumu sniedz ar 45 balsu vairākumu.4. Komisija apstiprina un nekavējoties piemēro paredzētos pasākumus, ja tie ir saskaņā ar Komitejas atzinumu. Ja paredzētie pasākumi nav saskaņā ar Komitejas atzinumu vai ja atzinums netiek sniegts, Komisija bez kavēšanās iesniedz Padomei priekšlikumu par veicamajiem pasākumiem. Padome tos apstiprina ar kvalificētu balsu vairākumu.Ja trīs mēnešu laikā no priekšlikuma iesniegšanas dienas Padome nav apstiprinājusi nekādus pasākumus, Komisija apstiprina un nekavējoties piemēro paredzētos pasākumus, ja vien Padome ar vienkāršu balsu vairākumu nav balsojusi pret tiem.7. pantsDalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības ne vēlāk kā līdz 1984. gada 1. janvārim. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.8. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1982. gada 21. decembrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsO. Møller[1] Atzinums sniegts 1982. gada 12., 13. aprīlī (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).[2] OV C 112, 3.5.1982., 4. lpp.[3] OV 121, 29.7.1964., 1977./64. lpp.[4] OV L 375, 3 1.12.1980., 75. lpp.[5] OV L 55, 8.3.1971., 23. lpp.[6] OV L 47, 21.2.1980., 8. lpp.[7] OV L 302, 31.12.1972., 24. lpp.[8] OV L 325, 1.12.1980., 14. lpp.[9] OV L 47, 21.2.1980., 4. lpp.[10] OV L 325, 1.12.1980., 16. lpp.[11] OV L 47, 21.2.1980., 11. lpp.[12] OV L 375, 31.12.1980., 75. lpp.--------------------------------------------------I PIELIKUMSSlimības, par kuru uzliesmojumiem jāziņoMutes un nagu sērgaGovju mērisKontagiozā liellopu pleiropneimonijaInfekciozais katarālais drudzisCūku vezikulārā eksantēmaKlasiskais cūku mērisĀfrikas cūku mērisTešenas slimība (enzootiskais encefalomielīts)Mājputnu mērisŅūkāslas slimība--------------------------------------------------II PIELIKUMSPaziņošanas gadījumā sniedzamā informācija1. Direktīvas 3. pantā prasītā informācija saistībā ar I pielikumā uzskaitīto slimību primārajiem uzliesmojuma avotiem:1) informācijas nosūtīšanas diena;2) informācijas nosūtīšanas laiks;3) dalībvalsts nosaukums;4) a) slimības nosaukums;b) vīrusa tips (vajadzības gadījumā);5) saslimšanas apstiprināšanas diena;6) fermas ģeogrāfiskā atrašanās vieta;7) pret slimību uzņēmīgo dzīvnieku skaits fermā: a) liellopi, b) cūkas, c) aitas, d) kazas, e) mājputni;8) nokauto dzīvnieku skaits: a) liellopi, b) cūkas, c) aitas, d) kazas, e) mājputni;9) iznīcināto kautķermeņu skaits: a) liellopi, b) cūkas, c) aitas, d) kazas, e) mājputni.2. Direktīvas 4. pantā prasītā informācija saistībā ar I pielikumā uzskaitīto slimību sekundārajiem uzliesmojuma avotiem:1) informācijas nosūtīšanas diena;2) informācijas nosūtīšanas laiks;3) dalībvalsts nosaukums;4) attiecībā uz katru paziņoto slimību:a) slimības nosaukums;b) atsevišķu uzliesmojumu skaits.3. Direktīvas 3. pantā prasītā informācija saistībā ar dalībvalstī noteikto ierobežojumu atcelšanu pēc jebkuras I pielikumā uzskaitītās slimības pēdējā uzliesmojuma apturēšanas:1) informācijas nosūtīšanas diena;2) informācijas nosūtīšanas laiks;3) dalībvalsts nosaukums;4) slimības nosaukums;5) ierobežojumu atcelšanas diena.--------------------------------------------------