title: Komisijas Direktīva 2003/39/EK (2003. gada 15. maijs), ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK, lai tajā kā aktīvas vielas iekļautu propinebu un propizamīduDokuments attiecas uz EEZ

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32003L0039

Oficiālais Vēstnesis L 124 , 20/05/2003 Lpp. 0030 - 0032

		Komisijas Direktīva 2003/39/EK(2003. gada 15. maijs),ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK, lai tajā kā aktīvas vielas iekļautu propinebu un propizamīdu(Dokuments attiecas uz EEZ)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 2003. gada 15. jūlija Direktīvu 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2000/31/EK [2], un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,tā kā:(1) Komisijas 1992. gada 11. decembra Regula (EEK) Nr. 3600/92, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus, lai īstenotu tās darba programmas pirmo posmu, kura minēta 8. panta 2. punktā Padomes Direktīvā 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū [3], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 2266/2000 [4], nosaka novērtējamo aktīvo vielu sarakstu, kuras eventuāli būtu jāiekļauj Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā. Šis saraksts ietver propinebu un propizamīdu.(2) Šo aktīvo vielu iedarbība uz cilvēku veselību un vidi novērtēta saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 3600/92 noteikumiem vairākiem izmantošanas veidiem, ko piedāvājuši pieteikuma iesniedzēji. Saskaņā ar Komisijas 1994. gada 27. aprīļa Regulu (EK) Nr. 933/94, ar ko nosaka augu aizsardzības līdzekļu aktīvās vielas un izraugās ziņotājas dalībvalstis Komisijas Regulas (EEK) Nr. 3600/92 īstenošanai [5], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 2230/95 [6], tika izraudzītas šādas ziņotājas dalībvalstis, kuras savukārt iesniedza attiecīgos novērtējuma ziņojumus un ieteikumus Komisijai saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 3600/92 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu: par propinebu - ziņotāja dalībvalsts Itālija iesniedza visu informāciju 1996. gada 17. jūlijā; par propizamīdu - ziņotāja dalībvalsts Zviedrija iesniedza visu informāciju 1998. gada 19. Maijā.(3) Dalībvalstis un Komisija ar Pastāvīgās pārtikas aprites un dzīvnieku veselības komitejas starpniecību ir pārskatījušas novērtējuma ziņojumus.(4) Saskaņā ar Direktīvas 91/414/EEK 6. panta 4. punktu un paredzot nelabvēlīgu lēmumu attiecībā uz propinebu, Komisija 1997. gada 4. decembrī noorganizēja trīspusēju tikšanos ar galveno datu iesniedzēju un ziņotāju dalībvalsti. Saskaņā ar sākotnējo mērķi galvenais datu iesniedzējs iesniedza jaunākos datus.(5) Visu aktīvo vielu pārskatus pabeidza 2003. gada 26. februārī kā Komisijas pārskata ziņojumus par propinebu un propizamīdu.(6) Pārskats par propizamīdu neradīja jautājumus vai problēmas, par kuriem būtu jāapspriežas ar Augu zinātnisko komiteju;(7) 7) Ziņojumu par propinebu un sīkāku informāciju iesniedza arī Augu zinātniskajai komitejai atsevišķai konsultācijai. Zinātniskajai komitejai lūdza komentēt ilgtermiņa iedarbības novērtējumu attiecībā uz putniem un uz piemērotu dzīvnieka modeli, kas izmantojams, lai noteiktu pieļaujamo diennakts devu un pieļaujamo iedarbības līmeni uz operatoru. Savā atzinumā [7] Komiteja norāda gadījumus, kad propineba riska faktori uz putniem un propineba un PTU metabolīta riska faktori uz savvaļas zīdītājiem nav atbilstoši novērtēti un veidus, kā uzlabot riska novērtējumu. Turklāt Komiteja uzsver nepieciešamību skaidri izteikt un pamatot visus riska novērtējumam izmantotos termiņus, datus, hipotēzes un pamatojumus. Komiteja uzskata, ka žurkas ir piemērota suga, lai noteiktu pieļaujamo diennakts devu un pieļaujamo iedarbības līmeni uz operatoru. Zinātniskās komitejas ieteikumus ņēma vērā turpmāku pārbaužu laikā un šajā direktīvā, kā arī pārskata ziņojumā. Kad trūkstošo informāciju iesniedza galvenais iesniedzējs un kad to novērtēja ziņotāja dalībvalsts, dalībvalstis ar Pastāvīgās komitejas starpniecību secināja, ka riska faktori putniem un savvaļas zīdītājiem ir pieņemami, ja veic attiecīgus risku mazinošus pasākumus.(8) Dažādās veiktajās pārbaudēs noskaidrojās, ka sagaidāms, ka augu aizsardzības līdzekļi, kas satur propinebu vai propizamīdu, kopumā apmierina Direktīvas 91/414/EEK 5. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā un 5. panta 3. punktā noteiktās prasības, jo īpaši attiecībā uz izmantošanas veidiem, kas pārbaudīti un sīki izklāstīti Komisijas pārskata ziņojumā; Tādēļ šīs aktīvās vielas lietderīgi iekļaut I pielikumā, lai nodrošinātu, ka visās dalībvalstīs augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur minētās aktīvās vielas, var piešķirt atļaujas saskaņā ar minētās direktīvas noteikumiem.(9) Lai dalībvalstis pienācīgi īstenotu vairākus Direktīvā 91/414/EEK noteiktos vienotos principus, Komisijai jāsagatavo pārskata ziņojums. Tādēļ lietderīgi paredzēt, ka gatavo pārskata ziņojumu, izņemot konfidenciālo informāciju, dalībvalstis tur vai dara pieejamu, lai ar to varētu iepazīties visas ieinteresētās personas.(10) Pirms aktīvo vielu iekļauj I pielikumā, jāparedz saprātīgs laika posms, kas ļautu dalībvalstīm un ieinteresētajām personām sagatavoties jauno prasību ievērošanai, kuras izriet no šīs iekļaušanas.(11) Pēc iekļaušanas dalībvalstīm jādod saprātīgs laika posms, kurā īstenot Direktīvas 91/414/EEK noteikumus par augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur propinebu un propizamīdu, it īpaši, lai pārskatītu esošās atļaujas un nodrošinātu Direktīvas 91/414/EEK I pielikuma nosacījumu ievērošanu attiecībā uz šīm aktīvajām vielām. Lai iesniegtu un novērtētu visu dokumentāciju par katru augu aizsardzības līdzekli, jāparedz ilgāks laika posms saskaņā ar Direktīvā 91/414/EEK noteiktajiem vienotajiem principiem.(12) Tādēļ attiecīgi jāgroza Direktīva 91/414/EKK.(13) Šajā direktīvā paredzētie pasākumi saskan ar Pastāvīgās pārtikas aprites un dzīvnieku veselības komitejas atzinumu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvas 91/414/EEK I pielikumu groza, kā noteikts šīs direktīvas pielikumā.2. pantsVēlākais, līdz 2004. gada 30. septembrim dalībvalstis pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi šīs direktīvas prasību ievērošanai. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.Dalībvalstis piemēro šos noteikumus no 2004. gada 1. oktobra.Kad dalībvalstis pieņem minētos aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.3. pants1. Dalībvalstis izskata atļauju par katru augu aizsardzības līdzekli, kas satur propinebu vai propizamīdu, lai nodrošinātu, ka Direktīvas 91/414/EEK I pielikuma nosacījumi par šīm aktīvajām vielām ir izpildīti. Ja nepieciešams, vēlākais līdz 2004. gada 30. septembrim dalībvalstis groza vai atsauc atļauju.2. Par katru atļauto augu aizsardzības līdzekli, kas satur propinebu vai propizamīdu kā vienīgo vai vienu no vairākām aktīvām vielām, kuras uzskaitītas Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā, vēlākais līdz 2004. gada 31. martam dalībvalstis pārvērtē līdzekli saskaņā ar vienotiem principiem, kas noteikti Direktīvas 91/414/EEK VI pielikumā, pamatojoties uz dokumentāciju, kas atbilst III pielikuma prasībām. Pamatojoties uz minēto novērtējumu, dalībvalstis nosaka, vai līdzeklis atbilst Direktīvas 91/414/EEK 4. panta 1. punkta b), c), d) un e) apakšpunkta nosacījumiem. Ja nepieciešams, vēlākais līdz 2008. gada 31. martam dalībvalstis groza vai atsauc atļauju.4. pantsŠī direktīva stājas spēkā 2004. gada 1. aprīlī.5. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2003. gada 15. maijāKomisijas vārdā —Komisijas loceklisDavid Byrne[1] OV L 230, 19.8.1991., 1. lpp.[2] OV L 101, 23.4.2003., 3. lpp.[3] OV L 366, 15.12.1992., 10. lpp.[4] OV L 259, 13.10.2000., 27. lpp.[5] OV L 107, 28.4.1994., 8. lpp.[6] OV L 225, 22.9.1995., 1. lpp.[7] Augu zinātniskās komitejas atzinums par specifiskiem jautājumiem attiecībā uz propineba novērtēšanu Direktīvas 91/414/EEK kontekstā (SCP/PROPINEB/002 final, pieņemts 2001. gada 8. novembrī).--------------------------------------------------PIELIKUMSDirektīvas 91/414/EEK I pielikumā tabulas beigās pievieno šādus ierakstus"Nr. | Triviālais nosaukums, identifikācijas numuri | IUPAC nosaukums | Tīrība | Stāšanās spēkā | Iekļaušana ir spēkā līdz | Īpaši noteikumi |54 | Propinebs CAS Nr.: 12071-83-9 (monomērs), 9016-72-2 (homopolimērs) CIPAC Nr.: 177 | cinka 1,2-propilēn-bis-(ditiokarbamāta) polimērs | Tehniskai aktīvai vielai ir jāatbilst FAO noteikumiem | 2004. gada 1. aprīlis | 2014. gada 31. marts | Atļauts lietot tikai kā fungicīdu. Lai īstenotu VI pielikumā minētos vienotos principus, ņem vērā pārskata ziņojuma par propinebu secinājumus un jo īpaši tā I un II papildinājumu, ko 2003. gada 26. februārī precizēja Pastāvīgās pārtikas aprites un dzīvnieku veselības komiteja. Šajā vispārējā novērtējumā: dalībvalstis vērš īpašu uzmanību uz gruntsūdeņu potenciālo piesārņojumu, ja aktīvā viela ir lietota reģionos ar maigu augsni un/vai ekstremāliem klimatiskajiem apstākļiem;dalībvalstis vērš īpašu uzmanību uz sīko zīdītāju, ūdens organismu un blakus organismiem – posmkājiem. Ja nepieciešams, atļauju nosacījumos ietver risku mazinošus pasākumus;dalībvalstis novēro uztura akūto iedarbību uz patērētājiem, lai nākotnē pārskatītu maksimālo atlieku līmeņus. |55 | Propizamīds CAS Nr.: 23950-58-5 CIPAC Nr.: 315 | 3,5-dihlor-N-(1,1-dimetilprop-2-inil)benzamīds | 920 g/kg | 2004. gada 1. aprīlis | 2014. gada 31. marts | Atļauts lietot tikai kā herbicīdu. Lai īstenotu VI pielikuma vienotos principus, ir jāņem vērā secinājumi no pārskata ziņojuma par propizamīdu un jo īpaši I un II papildinājums, kas 2003. gada 26. februārī precizēts Pastāvīgajā augu veselības komitejā. Šajā kopīgajā novērtējumā dalībvalstīm: jāvērš īpaša uzmanība uz operatoru aizsardzību un jānodrošina, lai atļauju izsniegšanas nosacījumi ietvertu risku mazinošus pasākumus, ja nepieciešams;jāvērš īpaša uzmanību uz putnu un savvaļas zīdītāju aizsardzību, it īpaši, ja vielu lieto ligzdošanas sezonas laikā. Ja nepieciešams, atļauju nosacījumos jāietver risku mazinoši pasākumi. |--------------------------------------------------


Svarīgs juridisks paziņojums

|

31982L0242

Padomes Direktīva (1982. gada 31. marts), ar ko paredz dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz nejonu virsmaktīvo vielu bioloģiskās noārdīšanās testēšanas metodēm un groza Direktīvu 73/404/EEK

Oficiālais Vēstnesis L 109 , 22/04/1982 Lpp. 0001 - 0017 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 15 Sējums 3 Lpp. 0217  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 13 Sējums 12 Lpp. 0118  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 15 Sējums 3 Lpp. 0217  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 13 Sējums 12 Lpp. 0118  CS.ES Nodaļa 13 Sējums 006 Lpp. 217  - 233 ET.ES Nodaļa 13 Sējums 006 Lpp. 217  - 233 HU.ES Nodaļa 13 Sējums 006 Lpp. 217  - 233 LT.ES Nodaļa 13 Sējums 006 Lpp. 217  - 233 LV.ES Nodaļa 13 Sējums 006 Lpp. 217  - 233 MT.ES Nodaļa 13 Sējums 006 Lpp. 217  - 233 PL.ES Nodaļa 13 Sējums 006 Lpp. 217  - 233 SK.ES Nodaļa 13 Sējums 006 Lpp. 217  - 233 SL.ES Nodaļa 13 Sējums 006 Lpp. 217  - 233

		Padomes Direktīva(1982. gada 31. marts),ar ko paredz dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz nejonu virsmaktīvo vielu bioloģiskās noārdīšanās testēšanas metodēm un groza Direktīvu 73/404/EEK(82/242/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 100. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā dalībvalstu testēšanas metodes, kaut arī paredzētas viena mērķa sasniegšanai, dažādā ziņā atšķiras un tādējādi traucē pareizu kopējā tirgus darbību;tā kā 4. pantā Padomes Direktīvā 73/404/EEK (1973. gada 22. novembris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mazgāšanas līdzekļiem [4] noteikts pieņemt direktīvas, kurās norādītas testēšanas metodes un attiecīgās pielaides, dodot iespēju novērtēt atbilstību minētās direktīvas prasībām; tā kā Padomes Direktīvā 73/405/EEK (1973. gada 22. novembris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz anjonu virsmaktīvo vielu bioloģiskās noārdīšanās testēšanas metodēm [5] norādītas šādas metodes un pielaides anjonu virsmaktīvajām vielām;tā kā, lai dalībvalstīs varētu noteikt nejonu virsmaktīvo vielu bioloģiskās noārdīšanās apjomu, ir ieteicamas testēšanas metodes, kuras šim nolūkam izmanto dažās dalībvalstīs; tā kā strīdu gadījumā bioloģiskā noārdīšanās jātestē, izmantojot standartmetodi;tā kā dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanā attiecībā uz mazgāšanas līdzekļiem jānosaka Padomes Direktīvas 73/404/EEK 4. pantā paredzētās bioloģiskās noārdīšanās mērījumu pielaides, lai nodrošinātos pret nedrošām testa metodēm, kuru dēļ varētu nolemt noraidīt, radot nozīmīgas ekonomiskas sekas; tā kā lēmums noraidīt jāpieņem vienīgi tad, ja 2. pantā norādītās analīzes metodes rezultāti rāda, ka bioloģiskā noārdīšanās ir mazāka par 80 %;tā kā nelieli daudzumi dažu nejonu virsmaktīvo vielu ar vāju bioloģisko noārdīšanos pašlaik ir jāizmanto dažiem mērķiem tehnisko problēmu dēļ un lai novērstu citādu nevēlamu iedarbību uz veselību un vidi; tā kā tomēr būs jāpārskata tas, kā izmanto šīs virsmaktīvās vielas ar vāju bioloģisko noārdīšanos, ņemot vērā tehnikas attīstību;tā kā tehnikas attīstība liek ātri pielāgot tehniskās prasības, kas norādītas direktīvās par mazgāšanas līdzekļiem; tā kā, lai sekmētu šajā nolūkā vajadzīgo pasākumu īstenošanu, jāievieš procedūra, kā nodrošināt dalībvalstu un Komisijas ciešu sadarbību Komitejā par direktīvu pielāgošanu tehnikas attīstībai un tehnisko barjeru atcelšanu tirdzniecībā ar mazgāšanas līdzekļiem,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsŠī direktīva attiecas uz bioloģiskās noārdīšanās testēšanas metodēm tādām nejonu virsmaktīvajām vielām, kuras ir Direktīvas 73/404/EEK 1. pantā definēto mazgāšanas līdzekļu sastāvā.2. pantsSaskaņā ar Direktīvas 73/404/EEK 4. pantu dalībvalstis aizliedz piedāvāt tirgū un lietot mazgāšanas līdzekļus, ja to nejonu virsmaktīvo vielu bioloģiskās noārdīšanās apjoms ir mazāks par 80 %; apjomu nosaka, izmantojot vienu no šīm metodēm:- OECD metode, publicēta 1976. gada 11. jūnija OECD tehniskajā ziņojumā "Metode, lai noteiktu sintētisko mazgāšanas līdzekļu virsmaktīvo vielu bioloģisko noārdīšanos",- Vācijā izmantotā metode, kas izveidota 1977. gada 30. janvārī, "Verordnung über die Abbaubarkeit anionischer und nichtionischer grenzflächenaktiver Stoffe in Wasch- und Reinigungsmitteln", publicēta Bundesgesetzblatt, 1977, I daļa, 244. lpp., kā izklāstīts regulā, ar kuru groza šo 1980. gada 18. jūnija regulu, kas publicēta Bundesgesetzblatt, 1980, I daļa, 706. lpp.,- Francijā izmantotā metode, kas apstiprināta ar 1977. gada 28. decembra dekrētu, kurš publicēts 1978. gada 18. janvārī "Journal officiel de la République française", kā arī eksperimentāls standarts T 73-2701974. gada martā, publicēts "Association française de normalisation" (AFNOR),- Apvienotajā Karalistē izmantotā metode "Porous Pot Test", kas aprakstīta "Water Research Centre" tehniskajā ziņojumā Nr. 70/1978.3. pantsSaskaņā ar Direktīvas 73/404/EEK 5. panta 2. punktā izklāstīto procedūru laboratorijas atzinuma par nejonu virsmaktīvajām vielām pamatā ir standartmetode (apstiprināšanas testa procedūra), kas aprakstīta minētās direktīvas pielikumā.4. pantsGrozījumus, kas vajadzīgi, lai pielikuma prasības pielāgotu tehnikas attīstībai, pieņem saskaņā ar Direktīvas 73/404/EEK 7.b pantā izklāstīto procedūru.5. pantsDirektīvā 73/404/EEK iekļauj šādus pantus:"2.a pants1. Līdz 1986. gada 31. martam:a) dalībvalstis neattiecina 2. panta pirmās daļas prasības uz šādiem savienojumiem: mazputojošu alkēnu oksīdu piedevas tādām vielām kā spirti, alkilfenoli, glikoli, daudzvērtīgie spirti, taukskābes, amīdi vai amīni, kurus izmanto trauku mazgāšanas līdzekļos;b) šīs direktīvas 2. panta pirmās daļas prasības neattiecina uz sārmu izturīgiem pilnīgi aizvietotiem alkil- un alkil-aril-poliglikolēteriem un a) apakšpunktā minētajām vielām, kuras izmanto kā tīrīšanas līdzekļus pārtikas, dzērienu un metālapstrādes rūpniecībā.2. Uz iepriekšminētajām nejonu virsmaktīvajām vielām, kas tiek laistas tirgū pēc 1983. gada 30. septembra, šā panta 1. punktu attiecina vienīgi tad, ja tām ir lielāks bioloģiskās noārdīšanās apjoms nekā esošajiem līdzekļiem, kas paredzēti tādam pašam lietojumam.3. Šā panta 1. un 2. punktā minētā nejonu virsmaktīvo vielu pagaidu atkāpe parastos ekspluatācijas apstākļos nedrīkst kaitēt cilvēku vai dzīvnieku veselībai.7.a pants1. Lai tehnikas attīstībai pielāgotu direktīvas par tehnisko barjeru atcelšanu mazgāšanas līdzekļu tirdzniecībā, izveido komiteju, še turpmāk "komiteja", kurā ir dalībvalstu pārstāvji un kuras priekšsēdētājs ir Komisijas pārstāvis.2. Komiteja pieņem savu reglamentu.7.b pants1. Ja izmanto šajā pantā paredzēto procedūru, komitejas priekšsēdētājs pēc savas ierosmes vai kādas dalībvalsts pārstāvja lūguma iesniedz jautājumu izskatīšanai komitejā.2. Komisijas pārstāvis iesniedz komitejai paredzēto pasākumu projektu. Komiteja sniedz atzinumu par projektu termiņā, ko priekšsēdētājs nosaka atkarībā no jautājuma steidzamības. Komiteja var sniegt atzinumu, lemjot par to ar kvalificētu balsu vairākumu, kā noteikts Līguma 148. panta 2. punktā.Priekšsēdētājs nebalso.3. a) Komisija pieņem ierosinātos pasākumus, ja tie ir saskaņā ar komitejas atzinumu.b) Ja ierosinātie pasākumi nesaskan ar komitejas atzinumu vai ja atzinums nav sniegts, Komisija tūlīt iesniedz Padomei priekšlikumu par veicamajiem pasākumiem. Padome pieņem lēmumu ar kvalificētu balsu vairākumu.c) Ja Padome trīs mēnešos pēc priekšlikuma saņemšanas nav pieņēmusi lēmumu, Komisija pieņem ierosinātos pasākumus.7.c pants1. Saskaņā ar 7.b pantā noteikto procedūru:- atsauces uz testa metodēm direktīvās, kas minētas 4. pantā, ja vajadzīgs, atjaunina vai papildina ar citām atsaucēm uz testa metodēm, kuras izmanto citās dalībvalstīs,- standartmetodes (apstiprināšanas tests), kas aprakstītas 4. pantā minētajos direktīvu pielikumos, pārveido, lai pielāgotu tehnikas attīstībai.2. Šī pielāgošana nedrīkstētu negatīvi izmainīt tās virsmaktīvo vielu bioloģiskās noārdīšanās prasības, kas jau paredzētas saskaņā ar 4. pantu."6. pants1. Ne vēlāk kā 18 mēnešus pēc šīs direktīvas izziņošanas dalībvalstīs stājas spēkā noteikumi, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.2. Dalībvalstis paziņo Komisijai savu tiesību aktu noteikumus, kurus tās pieņem jomā, uz ko attiecas šī direktīva.7. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1982. gada 31. martāPadomes vārdā —priekšsēdētājsP. De Keersmaeker[1] OV C 104, 28.4.1980., 112. lpp.[2] OV C 197, 4.8.1980., 66. lpp.[3] OV C 310, 30.11.1981., 7. lpp.[4] OV L 347, 17.12.1973., 51. lpp.[5] OV L 347, 17.12.1973., 53. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSVIRSMAKTĪVO VIELU BIOLOĢISKĀS NOĀRDĪŠANĀS NOTEIKŠANAStandartmetode (apstiprināšanas tests)1. NODAĻA1.1. DefinīcijaNejonu virsmaktīvas vielas šīs direktīvas nozīmē ir tās virsmaktīvās vielas, kuras pēc laišanas pāri anjonu un katjonu jonu apmaiņas sveķiem saskaņā ar 3. nodaļā aprakstīto analītisko procedūru ir noteiktas kā bismuta aktīvas vielas (BiAS).1.2. Mērīšanai vajadzīgais aprīkojumsMērījumu metodē izmanto mazaktivētu dūņu iekārtu, kā parādīts 1. attēlā un precīzāk 2. attēlā. Aprīkojumu veido mākslīgo notekūdeņu trauks A, dozētājsūknis B, aerācijas trauks C, sedimentācijas trauks D, gaisa sūknis E aktivētu dūņu atkārtotai lietošanai un trauks F attīrīto notekūdeņu savākšanai.Traukiem A un F jābūt no stikla vai piemērotas plastmasas un vismaz 24 litru tilpumā. Sūknim B jānodrošina mākslīgo notekūdeņu nemainīga plūsma uz aerācijas trauku; normālas darbības laikā šajā traukā ir trīs litri samaisīta šķidruma. Porains aerācijas kubs G ir iekārts traukā C konusa virsotnē. Gaisa daudzumu, kas izplūst caur aeratoru, kontrolē ar plūsmas mērītāju H.1.3. Mākslīgie notekūdeņiTestā izmanto mākslīgos notekūdeņus. Vienā litrā krāna ūdens izšķīdina:| 160 mg peptona, || 110 mg gaļas ekstrakta, || 30 mg urīnvielasCO(NH2)2, || 7 mg nātrija hlorīda NaCl, || 4 mg kalcija hlorīda CaCl2 · 2H2O, || 2 mg magnija sulfāta MgSO4 · 7H2O, || 28 mg dikālija hidrogenfosfāta K2HPO4 |un | 10± 1 mg BiAS. |BiAS ekstrahē no testējamā līdzekļa ar metodi, kas aprakstīta 2. nodaļā. Mākslīgos notekūdeņus pagatavo no jauna katru dienu.1.4. Paraugu sagatavošana1.4.1. Vienkāršas virsmaktīvās vielas var analizēt sākotnējā stāvoklī. BiAS saturs jānosaka, lai pagatavotu mākslīgos notekūdeņus (1.3.).1.4.2. Konkrētiem līdzekļiem analizē BiAS, MBAS un ziepju saturu. Tos jāekstrahē ar spirtu un jāatdala BiAS (skat. 2. nodaļā). Ekstrakta BiAS saturs jāzina, lai pagatavotu mākslīgos notekūdeņus.1.5. Iekārtas darbībaSākumā piepilda aerācijas trauku C un sedimentācijas trauku D ar mākslīgajiem notekūdeņiem. Augstums traukam D ir jāizvēlas tā, lai aerācijas trauka C tilpums būtu trīs litri. Ievada ar šļirci 3 ml labas kvalitātes sekundāro notekūdeņu, kas nupat savākti no attīrīšanas iekārtas, kurā pārsvarā attīra sadzīves notekūdeņus. Laika posmā starp paraugu ņemšanu un izlietošanu notekūdeņi jāuzglabā aerobos apstākļos. Tad ieslēdz aeratoru G, gaisa sūkni E un dozētājsūkni B. Mākslīgajiem notekūdeņiem caur aerācijas trauku C jāplūst ar ātrumu viens litrs stundā; tad vidējais aiztures laiks ir trīs stundas.Aerācija jānoregulē tā, lai trauka C saturs pastāvīgi atrastos suspensijā, un izšķīdušā skābekļa saturs būtu vismaz 2 mg/l. Ar atbilstīgiem līdzekļiem jānovērš putošanās. Nedrīkst izmantot pretputošanas līdzekļus, kas inhibē aktivētas dūņas vai satur BiAS. Gaisa sūknis E jāuzstāda tā, lai aktivētās dūņas no sedimentācijas trauka pastāvīgi nogādātu atpakaļ aerācijas traukā C. Dūņas, kas ir uzkrājušās aerācijas trauka C augšdaļā, sedimentācijas trauka D apakšā vai cirkulācijas kontūrā, vismaz reizi katru dienu jānogādā atpakaļ cirkulācijā ar suku vai kādā citā piemērotā veidā. Ja dūņas nenogulsnējas, tad nogulsnējamību palielina, pievienojot 5 % dzelzs (III) hlorīda šķīduma 2 ml porcijas, ja vajadzīgs, tad atkārtoti.Notekūdeņus no sedimentācijas trauka D uzkrāj traukā F 24 stundas, tad pēc pamatīgas samaisīšanas paņem paraugu. Pēc tam trauku F ir rūpīgi jāiztīra.1.6. Mērīšanas iekārtas pārbaudeMākslīgo notekūdeņu BiAS saturu (mg/l) nosaka tieši pirms izmantošanas.Notekūdeņos, kas uzkrāti traukā F 24 stundās, BiAS saturs (mg/l) jānosaka ar to pašu analīzes metodi tūlīt pēc savākšanas, pretējā gadījumā paraugi jāsaglabā, vēlams sasaldējot. Koncentrācijas jānosaka ar precizitāti līdz 0,1 mg/l BiAS.Lai pārbaudītu metodes efektivitāti, vismaz divreiz nedēļā mēra ķīmisko skābekļa patēriņu (ĶSP) vai izšķīdušo organisko oglekli (IOO) stikla šķiedras filtrētajos notekūdeņos, kas uzkrājušies traukā F, un filtrētajos mākslīgajos notekūdeņos traukā A.ĶSP vai IOO samazināšanās jāizlīdzina, ja 3. attēlā parādītā sākuma perioda beigās ir sasniegta diezgan regulāra ikdienas BiAS noārdīšanās.Divreiz nedēļā aktivētajās dūņās aerācijas traukā jānosaka sausnas saturs g/l. Ja tas pārsniedz 2,5 g/l, aktivēto dūņu pārsvars jāizmet.Noārdīšanās testu veic istabas temperatūrā; tā jānotur starp 292 un 297 K (19-24 °C).1.7. Bioloģiskās noārdīšanās aprēķināšanaKatru dienu jāaprēķina BiAS noārdīšanās procentuālais daudzums, pamatojoties uz BiAS saturu mg/l mākslīgajos notekūdeņos un notekūdeņos, kas uzkrājušies traukā F.Tādā veidā iegūtie noārdīšanās dati jāparāda grafiski, kā tas redzams 3. attēlā.BiAS noārdīšanās spēja jāaprēķina kā aritmētiskais vidējais no skaitļiem, kas iegūti 21 dienas laikā pēc sākuma perioda, kad noārdīšanās ir bijusi pastāvīga un iekārta ir darbojusies bez avārijām. Nekādā gadījumā sākuma periods nedrīkst pārsniegt sešas nedēļas.Noārdīšanos katru dienu aprēķina ar precizitāti līdz 0,1 %, bet gala rezultātu noapaļo līdz tuvākajam veselajam skaitlim.Dažos gadījumos var atļaut ņemt paraugus retāk, bet, aprēķinot vidējo, jāizmanto vismaz 14 rezultāti, kas iegūti 21 dienas laikā pēc sākuma perioda.2. NODAĻATESTĒJAMO LĪDZEKĻU PIRMAPSTRĀDE2.1. Ievada piezīmes2.1.1. Paraugu apstrādeNejonu virsmaktīvo vielu un konkrētu mazgāšanas līdzekļu apstrāde pirms bioloģiskās noārdīšanās noteikšanas apstiprināšanas testā ir šāda:Līdzekļi | Apstrāde |Nejonu virsmaktīvās vielas | Nav |Konkrēti mazgāšanas līdzekļi | Pēc nejonu virsmaktīvo vielu atdalīšanas ar jonu apmaiņu ekstrahē ar spirtu |Ar spirtu ekstrahē tāpēc, lai no komerciāliem ražojumiem izdalītu nešķīstošas un neorganiskas sastāvdaļas, kas dažos apstākļos varētu izjaukt bioloģiskās noārdīšanās testu.2.1.2. Jonu apmaiņas procedūraPareizā bioloģiskās noārdīšanās testā tiek prasīta nejonu virsmaktīvo vielu izdalīšana un atdalīšana no ziepēm, anjonu un katjonu virsmaktīvajām vielām.To panāk ar jonu apmaiņas paņēmienu, izmantojot makroporu jonu apmaiņas sveķus un piemērotus elutantus frakcionālai eluēšanai. Tādā veidā ziepes, anjonu un nejonu virsmaktīvās vielas var izdalīt vienā procedūrā.2.1.3. Analītiskā kontrolePēc homogenizēšanas anjonu un nejonu virsmaktīvo vielu koncentrāciju mazgāšanas līdzeklī nosaka ar MBAS un BiAS analītisko procedūru. Ziepju saturu nosaka ar piemērotu analīzes metodi.Tāda izstrādājuma analīze ir jāveic, lai aprēķinātu vajadzīgos daudzumus bioloģiskās noārdīšanās testu frakciju pagatavošanai.Nav nepieciešama kvantitatīva ekstrahēšana; tomēr jāekstrahē vismaz 80 % nejonu virsmaktīvo vielu. Parasti iegūst vismaz 90 %.2.2. PrincipsIegūst homogēna parauga (pulveri, sausas pastas un sausi/žāvēti šķidrumi) etanola ekstraktu, kas satur virsmaktīvās vielas, ziepes un citus spirtā šķīstošus mazgāšanas līdzekļa komponentus.Etanola ekstraktu iztvaicē sausu, izšķīdina izopropanola/ūdens maisījumā un iegūto šķīdumu izlaiž cauri stipri skābam katjonu apmaiņas/makroporu anjonu apmaiņas savienojumam 323 K (50 oC) temperatūrā. Tik augsta temperatūra ir nepieciešama, lai novērstu skābā vidē iespējamo taukskābju izgulsnēšanos.Nejonu virsmaktīvās vielas no notekūdeņiem iegūst iztvaicējot.Katjonu virsmaktīvās vielas, kas varētu izjaukt noārdīšanās testu un analītisko procedūru, atdala ar katjonu apmaiņas sveķiem, kurus novieto virs anjonu apmaiņas sveķiem.2.3. Ķimikālijas un aparatūra2.3.1. Dejonizēts ūdens2.3.2. Etanols, 95 % (v/v) C2H5OH(pieļaujams denaturāts: metil-etilketons vai metanols)2.3.3. Izopropanola/ūdens maisījums (50:50 v/v):50 tilpuma daļas izopropanola (CH3CHOHCH3)un 50 tilpuma daļas ūdens (2.3.1)2.3.4. Amonija bikarbonāta šķīdums (60:40 v/v):0,3 moli NH4HCO31000 ml izopropanola/ūdens maisījumā, kas sastāv no 60 tilpuma daļām izopropanola un 40 tilpuma daļām ūdens (2.3.1.)2.3.5. Katjonu apmaiņas sveķi (KAT), stipri skābi, izturīgi pret spirtu (50-100 daļiņas)2.3.6. Anjonu apmaiņas sveķi (AAT), makroporu, Merck Lewatit MP 7080 (70-150 daļiņas) vai līdzvērtīgi2.3.7. Sālsskābe, 10 % HCl w/w2.3.8. 2000. ml apaļkolba ar slīpēta stikla aizbāzni un atteces dzesinātāju2.3.9. Apsildāma vakuuma piltuve ar filtrpapīru 90 mm diametrā2.3.10. 2000. ml filtrēšanas kolba2.3.11. No ārpuses sildāmas apmaiņas kolonnas ar krānu: kolonnas iekšējais diametrs 60 mm un augstums 450 mm (4. attēls)2.3.12. Ūdens vanna2.3.13. Vakuuma žāvēšanas skapis2.3.14. Termostats2.3.15. Rotācijas ietvaicētājs2.4. Ekstrakta sagatavošana un nejonu aktīvo vielu atdalīšana2.4.1. Ekstrakta sagatavošanaNoārdīšanās testam nepieciešamās virsmaktīvās vielas daudzums ir apmēram 25 g BiAS.Sagatavojot noārdīšanās testu ekstraktus, izmantotā izstrādājuma daudzums jāierobežo līdz 2000 g. Tāpēc, lai iegūtu noārdīšanās testiem pietiekamu daudzumu, var gadīties, ka jāveic divas vai vairākas darbības. Pieredze ir parādījusi, ka labāk veikt vairākas nelielas ekstrakcijas, nevis vienu lielu.2.4.2. Spirtā šķīstošu komponentu izdalīšana1250 ml etanola pievieno 250 g analizējamā sintētiskā mazgāšanas līdzekļa un maisījumu karsē līdz viršanas punktam, un vienu stundu dzesē ar atteces dzesinātāju, maisot. Karstu spirta šķīdumu ātri filtrē cauri vakuuma piltuvei ar rupjām porām 323 K (50 °C) temperatūrā. Kolbu un vakuuma piltuvi mazgā ar aptuveni 200 ml karsta etanola. Savāc filtrātu un filtra mazgāšanas šķidrumu filtrēšanas kolbā.Analizējot pastas vai šķidrumus, pārliecinās, ka paraugs satur ne vairāk kā 25 g anjonu virsmaktīvo vielu un 35 g ziepju. Nosvērtos paraugus iztvaicē sausus. Atlikumu izšķīdina 500 ml etanola un rīkojas, kā aprakstīts iepriekš.Pulveriem ar šķietami mazu blīvumu etanola filtrātu ar rotācijas ietvaicētāju iztvaicē pilnīgi sausu.Ja vajadzīgs lielāks ekstrakta daudzums, šo darbību atkārto. Atlikumu izšķīdina 5000 ml izopropanola/ūdens maisījumā.2.4.3. Jonu apmaiņas kolonnu sagatavošanaKatjonu apmaiņas kolonnaIevieto 600 ml katjonu apmaiņas sveķu (2.3.5.) 3000 ml vārglāzē un pārlej ar 2000 ml sālsskābes (2.3.7.). Ļauj nostāties vismaz divas stundas, brīžiem apmaisot. Nolej skābi un pārvieto sveķus kolonnā (2.3.11.) ar dejonizētu ūdeni. Kolonnai jābūt ar stikla vates aizbāzni. Kolonnu skalo ar dejonizētu ūdeni ar ātrumu 10-30 ml/min, kamēr eluātā nav hlorīda. Ūdeni aizstāj ar 2000 ml izopropanola/ūdens maisījumu (2.3.3.) ar ātrumu 10-30 ml/min. Tagad apmaiņas kolonna ir gatava darbībai.Anjonu apmaiņas kolonnaIevieto 600 ml anjonu apmaiņas sveķu (2.3.6.) vārglāzē un pārlej ar 2000 ml dejonizēta ūdens. Ļauj sveķiem uzbriest vismaz divas stundas. Pārvieto sveķus kolonnā ar dejonizētu ūdeni. Kolonnu aiztaisa ar stikla vates aizbāzni.Kolonnu skalo ar 0,3 M amonija bikarbonāta šķīdumu (2.3.4.), kamēr nav hlorīda. Tam vajag apmēram 5000 ml šķīduma. Vēlreiz skalo ar 2000 ml dejonizēta ūdens. Ūdeni aizstāj ar 2000 ml izopropanola/ūdens maisījumu (2.3.3.) ar ātrumu 10-30 ml/min. Tagad apmaiņas kolonna ir bāziska un gatava darbībai.2.4.4. Jonu apmaiņas procedūraApmaiņas kolonnas savieno tā, lai katjonu apmaiņas kolonna atrodas uz anjonu apmaiņas kolonnas. Apmaiņas kolonnas uzsilda līdz 323 K (50 °C), kontrolējot ar termostatu. Saskaņā ar 2.4.2. iedaļu iegūtā šķīduma 5000 ml uzsilda līdz 333 K (60 °C) un izlaiž šķīdumu cauri kombinētajiem apmainītājiem ar ātrumu 20 ml/min. Kolonnas skalo ar 1000 ml karsta izopropanola/ūdens maisījuma (2.3.3.).Lai iegūtu nejonu virsmaktīvas vielas, savāc filtrātu un filtra mazgāšanas šķidrumu un ar rotācijas ietvaicētāju iztvaicē sausus. Atlikums satur BiAS. Pievieno dejonizētu ūdeni, līdz iegūst noteikto tilpumu, un alikvota daļā nosaka BiAS saturu, kā paredzēts 3.3. iedaļā. Šķīdumu izmanto kā noārdīšanās testa nejonu virsmaktīvo vielu standartšķīdumu. Šķīdums jāglabā par 278 K (5 °C) zemākā temperatūrā.2.4.5. Jonu apmaiņas sveķu reģenerācijaPēc izmantošanas katjonu apmaiņas sveķus izmet.Anjonu apmaiņas sveķus reģenerē, laižot cauri kolonnai apmēram 5000-6000 ml amonija bikarbonāta šķīduma (2.3.4.) ar plūsmas ātrumu aptuveni 10 ml/min, kamēr eluātā nav anjonu virsmaktīvo vielu (metilēnzilā tests). Anjonu apmaiņas sveķus skalo, laižot cauri 2000 ml izopropanola/ūdens maisījuma (2.3.3.). Anjonu apmainītājs atkal ir gatavs darbam.3. NODAĻANEJONU VIRSMAKTĪVO VIELU NOTEIKŠANA BIONOĀRDĪŠANĀS TESTA ŠĶIDRUMOS3.1. PrincipsVirsmaktīvas vielas koncentrē un izdala ar gāzu nosūci. Nejonu virsmaktīvās vielas daudzumam izmantotajā paraugā jābūt no 250 līdz 800 μg.Virsmaktīvās vielas skaidiņas izšķīdina etilacetātā.Pēc fāzu atdalīšanas un šķīdinātāja iztvaicēšanas nejonu virsmaktīvo vielu izgulsnē ūdens šķīdumā ar modificētu Dragendorfa (Dragendorff) reaģentu (KBiJ4 + BaCl2 + ledus etiķskābe).Nogulsnes filtrē, skalo ar ledus etiķskābi un izšķīdina amonija tartrāta šķīdumā. Bismutu šķīdumā potenciometriski titrē ar pirolidīnditiokarbamāta šķīdumu, kur pH 4-5, lietojot notīrītu platīna indikatora elektrodu un kalomela vai sudraba/sudraba hlorīda standartelektrodu.Šo metodi piemēro nejonu virsmaktīvajām vielām ar 6-30 alkilēnoksīda grupām.Lai pārrēķinātu uz standartvielu nonilfenolu, kas kondensēts ar 10 moliem etilēnoksīda (NP 10), titrēšanas rezultātu reizina ar empīrisku faktoru 54.3.2. Reaģenti un aparatūraReaģentu gatavošanā jālieto dejonizēts ūdens.3.2.1. Tīrs etilacetāts, svaigi destilēts3.2.2. Nātrija bikarbonāts (NaHCO3) AR3.2.3. Atšķaidīta sālsskābe (20 ml koncentrētas skābes (HCl) atšķaida ar ūdeni līdz 1000 ml)3.2.4. Metanols AR, svaigi destilēts, uzglabāts stikla pudelē3.2.5. Bromkrezolsarkanais, 0,1 g 100 ml metanola3.2.6. Izgulsnētājs: izgulsnētājs ir maisījums, kas sastāv no diviem šķīduma A tilpumiem un viena šķīduma B tilpuma. Maisījumu uzglabā brūnā pudelē un var izmantot ne ilgāk kā vienu nedēļu pēc samaisīšanas.3.2.6.1. Šķīdums AIzšķīdina 1 g bismuta nitrāta AR (BiONO3 · H2O) 20 ml ledus etiķskābes un atšķaida ar ūdeni līdz 100 ml. Tad izšķīdina 65 g kālija jodīda AR 200 ml ūdens. Samaisa šos divus šķīdumus 1000 ml mērkolbā, pievieno 200 ml ledus etiķskābes (3.2.7.) un piepilda ar ūdeni līdz 1000 ml.3.2.6.2. Šķīdums BIzšķīdina 290 g bārija hlorīda (BaCl2 · 2H2O) AR 1000 ml ūdens.3.2.7. Ledus etiķskābe 99-100 % (zemākas koncentrācijas nav piemērotas).3.2.8. Amonija tartrāta šķīdums: samaisa 12,4 g vīnskābes AR un 12,4 ml amonjaka šķīduma AR (d = 0,910 g/ml) un atšķaida ar ūdeni līdz 1000 ml (vai ekvivalentu daudzumu amonija tartrāta AR).3.2.9. Atšķaidīts amonjaka šķīdums: 40 ml amonjaka šķīduma AR (d = 0,910 g/ml) atšķaida ar ūdeni līdz 1000 ml.3.2.10. Standarta acetāta buferšķīdums: vārglāzē izšķīdina 40 g cieta nātrija hidroksīda AR 500 ml ūdens un ļauj atdzist. Pievieno 120 ml ledus etiķskābes (3.2.7.). Rūpīgi samaisa, atdzesē un pārlej 1000 ml mērkolbā. Uzpilda līdz zīmei ar ūdeni.3.2.11. Pirolidīnditiokarbamāta šķīdums (pazīstams kā "carbate šķīdums"): izšķīdina 103 mg nātrija pirolidīnditiokarbamāta (C5H8NNaS2 · 2H2O) aptuveni 500 ml ūdens, pievieno 10 ml n-amilspirta AR un 0,5 g NaHCO3 AR un atšķaida ar ūdeni līdz 1000 ml.3.2.12. Vara sulfāta šķīdums (3.2.11. standartizēšanai).Izejas šķīdumsSajauc 1,249 g vara sulfāta (CuSO4 · 5H2O) AR ar 50 ml 0,5 M sērskābes un atšķaida ar ūdeni līdz 1000 ml.StandartšķīdumsSajauc 50 ml izejas šķīduma ar 10 ml 0,5 M H2SO4 un atšķaida ar ūdeni līdz 1000 ml.3.2.13. Nātrija hlorīds AR3.2.14. Gāzu atsūces iekārta (skat. 5. attēlu).Porainā diska diametram ir jābūt tādam pašam kā cilindra iekšējam diametram.3.2.15. Dalāmā piltuve, 250 ml.3.2.16. Magnētiskais maisītājs ar magnētu 25-30 mm.3.2.17. G 4 tipa Guka tīģelis, caurumotā dibena diametrs ir 25 mm.3.2.18. Apaļi stiklašķiedras filtrpapīri, 27 mm diametrā ar šķiedras diametru 0,5-1,5 μm.3.2.19. Divas filtrkolbas ar adapteriem un gumijas gredzeniem, attiecīgi 500 un 250 ml.3.2.20. Potenciometrs ar pašrakstītāju, aprīkots ar notīrīta platīna indikatora elektrodu un kalomela vai sudraba/sudraba hlorīda standartelektrodu ar 250 mV diapazonu, ar automātisku bireti 20-25 ml tilpumā vai alternatīva manuāla aparatūra.3.3. Metode3.3.1. Virsmaktīvās vielas koncentrēšana un atdalīšanaIzfiltrē parauga ūdens šķīdumu caur kvalitatīvu filtrpapīru. Izlej pirmos 100 ml filtrāta.Ar etilacetātu izskalotā gāzu atsūces iekārtā ievieto nomērītu parauga daudzumu, lai tas saturētu no 250 līdz 800 μg nejonu virsmaktivās vielas.Lai atdalīšanu uzlabotu, pievieno 100 g nātrija hlorīda un 5 g nātrija bikarbonāta.Ja parauga tilpums pārsniedz 500 ml, tad gāzu atsūces iekārtā šos sāļus ievieto cietā veidā un izšķīdina, laižot cauri slāpekli vai gaisu.Ja izmanto mazākus paraugus, tad sāļus izšķīdina 400 ml ūdens un pēc tam ievieto gāzu atsūces iekārtā.Pievieno ūdeni, lai paaugstinātu līmeni līdz augšējam krānam.Piesardzīgi pievieno 100 ml etilacetāta ūdens virspusē.Skalotnes (kam plūst cauri slāpeklis vai gaiss) divas trešdaļas tilpuma piepilda ar etilacetātu.Aparatūrā laiž gāzes plūsmu 30-60 l/h; vēlams pieslēgt rotametru. Sākumā aerācijas ātrums pakāpeniski jāpalielina. Gāzes plūsmas ātrums jānoregulē tā, lai fāzes paliek atsevišķi, samazinot fāzu sajaukšanos un etilacetāta šķīšanu ūdenī. Gāzes plūsmu pārtrauc pēc piecām minūtēm.Ja organiskās fāzes tilpums, šķīstot ūdenī, samazinās vairāk nekā par 20 %, procedūra jāatkārto, īpaši pievēršot uzmanību gāzes plūsmas ātrumam.Organisko fāzi iztecina dalāmajā piltuvē. Visu ūdeni no ūdens fāzes – varētu būt tikai daži ml – ievada atpakaļ dalāmajā piltuvē gāzu atsūces iekārtā. Etilacetāta fāzi filtrē caur sausu kvalitatīvu filtrpapīru 250 ml vārglāzē.Ievieto nākamos 100 ml etilacetāta gāzu atsūces iekārtā un atkal piecas minūtes laiž cauri slāpekli vai gaisu. Atdala organisko fāzi dalāmajā piltuvē, kas ir izmantota pirmajā atdalīšanā, ūdens fāzi izlej un organisko fāzi filtrē ar to pašu filtru kā pirmo etilacetāta porciju. Izskalo abas dalāmās piltuves un filtru ar apmēram 20 ml etilacetāta.Etilacetāta ekstraktu iztvaicē sausu ūdens vannā (velkmes skapī). Lai iztvaikošanu paātrinātu, pār šķīduma virsmu laiž vieglu gaisa strūklu.3.3.2. Nogulsnēšana un filtrēšanaSauso atlikumu no 3.3.1. izšķīdina 5 ml metanola, pievieno 40 ml ūdens un 0,5 ml atšķaidītas HCl (3.2.3.) un maisa ar magnētisko maisītāju.No mērcilindra šim šķīdumam pievieno 30 ml izgulsnētāja (3.2.6.). Pēc atkārtotas maisīšanas veidojas nogulsnes. Pēc 10 minūšu ilgas maisīšanas maisījumu nostādina vismaz piecas minūtes.Maisījumu filtrē ar Guka tīģeli, kurā ieklāj stikla šķiedras filtrpapīru. Vispirms filtru nosūcot skalo ar apmēram 2 ml ledus etiķskābes. Tad vārglāzi, magnētu un tīģeli rūpīgi skalo ar apmēram 40-50 ml ledus etiķskābes. Nav vajadzības kvantitatīvi savākt uz filtra nogulsnes no vārglāzes malām, jo titrēšanai nogulšņu šķīdumu ielej atpakaļ nogulsnēšanas vārglāzē, un atlikušās nogulsnes izšķīdinās.3.3.3. Nogulšņu šķīdumsFiltra tīģelī nogulsnes izšķīdina, trīs porcijās pa 10 ml pievienojot karstu amonija tartrāta šķīdumu (apmēram 80 °C, 353 K) (3.2.8.). Pirms filtrēšanas katrai porcijai ļauj tīģelī nostāties dažas minūtes.Filtrēšanas kolbas saturu ievieto vārglāzē, ko izmantoja nogulsnējot. Vārglāzes malas skalo ar 20 ml tartrāta šķīduma, izšķīdinot atlikušās nogulsnes.Tīģeli, adapteri un filtrēšanas kolbu rūpīgi skalo ar 150-200 ml ūdens un skalošanas ūdeni ielej atpakaļ vārglāzē, ko izmantoja nogulsnējot.3.3.4. TitrēšanaŠķīdumu maisa ar magnētisko maisītāju (3.2.16.), pievieno dažus pilienus bromkrezolsarkanā (3.2.5.) un pievieno atšķaidītu amonjaka šķīdumu (3.2.9.), kamēr krāsa kļūst violeta (šķīdums ir vāji skābs no skalošanai lietotās etiķskābes atlikuma).Pievieno 10 ml standarta acetāta buferšķīduma (3.2.10.), šķīdumā iegremdē elektrodus un potenciometriski titrē ar standarta "carbate šķīdumu" (3.2.11.), biretes galu iegremdējot šķīdumā.Titrēšanas ātrums nedrīkst pārsniegt 2 ml/min.Testa beigās potenciāla līknes divu zaru tangentes krustojas. Ja novēro, ka potenciāla līkne kļūst plakana, tad to novērš, platīna elektrodu rūpīgi notīrot (pulējot ar smilšpapīru).3.3.5. Tukšās analīzesVienlaikus veic pilnu tukšās analīzes procedūru ar 5 ml metanola un 40 ml ūdens, atbilstīgi 3.3.2. iedaļas norādījumiem. Ja tukšās titrēšanas rezultāts nav mazāks par 1 ml, tad jāuzskata, ka reaģentu (3.2.3. - 3.2.7. - 3.2.8. - 3.2.9. - 3.2.10.) tīrība nav apmierinoša, jo īpaši smago metālu saturs, un tie ir jāaizstāj. Tukšā analīze jāņem vērā rezultātu aprēķinā.3.3.6. "Carbate šķīduma" faktora kontrole.f =10aun visus titrēšanas rezultātus reizina ar šo faktoru.3.4. Rezultātu aprēķināšanaKatrai nejonu virsmaktīvajai vielai atkarībā no sastāva, īpaši no alkēna oksīda ķēdes garuma, ir savs faktors. Nejonu virsmaktīvās vielas koncentrāciju izsaka attiecībā uz standartvielu – nonilfenolu ar 10 etilēnoksīda vienībām (NP 10), kam konversijas faktors ir 0,054.Izmantojot šo faktoru, paraugā atrasto virsmaktīvās vielas daudzumu izsaka kā mg no NP 10 ekvivalenta šādi:(b - c) · f · 0,054 = mg nejonu virsmaktīvās vielas kā NP 10,kur: | bparaugam izlietotais "carbate šķīduma" tilpums (ml),ctukšā analīzē izlietotais "carbate šķīduma" tilpums (ml),f"carbate šķīduma" faktors. |3.5. Rezultātu izteikšanaRezultātus izsaka mg/l kā NP 10 ar precizitāti līdz 0,1.+++++ TIFF +++++1. attēls+++++ TIFF +++++2. attēls+++++ TIFF +++++Bionoārdīšanās aprēķins– apstiprinošajam testam+++++ TIFF +++++Sildāma apmaiņas kolonna (izmēri milimetros)+++++ TIFF +++++Gāzu atsūces iekārta (izmēri milimetros)--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 2010/59/ES ( 2010. gada 26. augusts ), ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2009/32/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz ekstrakcijas šķīdinātājiem, ko izmanto pārtikas produktu un pārtikas sastāvdaļu ražošanā  Dokuments attiecas uz EEZ

text:
               27.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 225/10

         KOMISIJAS DIREKTĪVA 2010/59/ES
   (2010. gada 26. augusts),
   ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2009/32/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz ekstrakcijas šķīdinātājiem, ko izmanto pārtikas produktu un pārtikas sastāvdaļu ražošanā
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīvu 2009/32/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz ekstrakcijas šķīdinātājiem, ko izmanto pārtikas produktu un pārtikas sastāvdaļu ražošanā (1), un jo īpaši tās 4. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Direktīva 2009/32/EK attiecas uz ekstrakcijas šķīdinātājiem, ko izmanto vai paredzēts izmantot pārtikas produktu vai pārtikas sastāvdaļu ražošanā. Minētā direktīva neattiecas uz ekstrakcijas šķīdinātājiem, ko izmanto, ražojot pārtikas piedevas, vitamīnus un citas uzturfizioloģiskās piedevas, ja vien šādas pārtikas piedevas, vitamīni vai uzturfizioloģiskās piedevas nav uzskaitītas direktīvas I pielikumā. Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde (turpmāk “iestāde”) novērtēja dimetilētera kā ekstrakcijas šķīdinātāja nekaitīgumu, lietojot to tauku atdalīšanai no dzīvnieku izcelsmes olbaltumvielu izejmateriāliem, un 2009. gada 29. janvārī sniedza atzinumu (2). Iestāde secināja, ka bažas par kaitīgumu nepastāv, ja dimetilētera maksimālais atlieku daudzums nepārsniedz 9 μg/kg ekstrahēto dzīvnieku izcelsmes olbaltumvielu. Tādēļ dimetilētera kā ekstrakcijas šķīdinātāja lietošana, lai atdalītu taukus no dzīvnieku izcelsmes olbaltumvielu izejmateriāliem, ir jāatļauj ar nosacījumu, ka maksimālais dimetilētera atlieku daudzums ir 9 μg/kg attaukotā olbaltumvielu produkta.

               (2)

               Direktīvas 2009/32/EK I pielikuma III daļā attiecībā uz metanolu un propān-2-olu nav precizēti šo vielu pieļaujamie atlieku daudzumi pārtikas produktos, lietojot tās aromatizētāju gatavošanā. Dalībvalstis un Komisija uzsvēra, ka metanola un propān-2-ola vispārīgais atlieku daudzums 10 mg/kg, kas noteikts Direktīvas 2009/32/EK I pielikuma II daļā, ir pārāk liels, ja to attiecina tieši uz aromatizētājiem.

               (3)

               Tādēļ attiecībā uz metanolu un propān-2-olu ir jānosaka precīzs atlieku daudzums pārtikas produktos, ja tos lieto, lai pagatavotu aromatizētājus no dabiskiem aromātiskiem materiāliem. Lai minētos daudzumus varētu uzskatīt par nekaitīgiem, tiem jābūt mazākiem nekā 10 mg/kg, ko Pārtikas zinātniskā komiteja (3) atzinusi par nekaitīgu daudzumu.

               (4)

               Šajā regulā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgās komitejas atzinumu, un Eiropas Parlaments un Padome pret tiem nav iebilduši,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 2009/32/EK I pielikumu groza saskaņā ar šīs direktīvas pielikumu.
   2. pants
   1.   Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības vēlākais līdz 2011. gada 15. septembrim. Dalībvalstis tūlīt dara Komisijai zināmus minēto noteikumu tekstus.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos iekļauj atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   3. pants
   Šī direktīva stājas spēkā 20. dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   4. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2010. gada 26. augustā

            Komisijas vārdā –

            priekšsēdētājs

         José Manuel BARROSO

      (1)  OV L 141, 6.6.2009., 3. lpp.

      (2)  Zinātniskais atzinums, ko pēc Eiropas Komisijas pieprasījuma sniedza ekspertu grupa jautājumos, kas saistīti ar pārtikas fermentiem, aromatizētājiem, pārstrādes līdzekļiem un materiāliem, kas nonāk saskarē ar pārtiku (CEF), attiecībā uz dimetilētera nekaitīgumu, lietojot to kā ekstrakcijas šķīdinātāju. The EFSA Journal (2009) 983, 1.–13. lpp.

      (3)  Pārtikas zinātniskās komitejas otrais atzinums par ekstrakcijas šķīdinātājiem (1991. gada 21. jūnijs). Food Science and Techniques Reports of the Scientific Committee for Food (29. sērija), 1.–11. lpp.

      PIELIKUMS
      Direktīvas 2009/32/EK I pielikumu groza šādi.

                  1.

                  Pielikuma II daļu papildina ar šādu aili:

                              “Dimetilēteris

                              Attaukotu dzīvnieku izcelsmes olbaltumvielu produktu gatavošana

                              0,009 mg/kg attaukotā olbaltumvielu produkta”

                  2.

                  Pielikuma III daļu papildina ar šādām ailēm:

                              “Metanols

                              1,5 mg/kg

                              Propān-2-ols

                              1 mg/kg”


title: Komisijas Direktīva 2005/57/EK (2005. gada 21. septembris), ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK, iekļaujot kā aktīvās vielas MCPA un MCPB   (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               22.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 246/14

      KOMISIJAS DIREKTĪVA 2005/57/EK
   (2005. gada 21. septembris),
   ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK, iekļaujot kā aktīvās vielas MCPA un MCPB
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīvu 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (1), un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Komisijas 1992. gada 11. decembra Regulā (EEK) Nr. 3600/92, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus tās darba programmas pirmā posma īstenošanai, kas minēta 8. panta 2. punktā Padomes Direktīvā 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (2), sniegts to aktīvo vielu saraksts, kuras jāizvērtē attiecībā uz iespējamību tās ietvert Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā. Šis saraksts ietver MCPA un MCPB.

               (2)

               Minēto aktīvo vielu ietekme uz cilvēka veselību un uz vidi virknē lietojuma veidu, kurus ierosinājuši iesniedzēji, ir izvērtēta atbilstīgi Regulas (EEK) Nr. 3600/92 noteikumiem. Ar Komisijas 1994. gada 27. aprīļa Regulu (EK) Nr. 933/94, ar ko nosaka augu aizsardzības līdzekļu aktīvās vielas un izraugās ziņotājas dalībvalstis Komisijas Regulas (EEK) Nr. 3600/92 īstenošanai (3), Itālija ir izraudzīta par ziņotāju dalībvalsti. Saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 3600/92 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu 2001. gada 5. aprīlī un 19. decembrī Itālija iesniedza Komisijai attiecīgos novērtējuma ziņojumus un ieteikumus.

               (3)

               Dalībvalstis un Komisija Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgajā komitejā ir izskatījušas novērtējuma ziņojumus. Pārskatus pabeidza 2005. gada 15. aprīlī Komisijas pārskata ziņojumu formā attiecībā uz MCPA un MCPB.

               (4)

               Pārskatā par MCPA un MCPB nepalika neatbildēti jautājumi, kas būtu apspriežami Augu zinātniskajā komitejā vai Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādē (EFSA), kura ir pārņēmusi Augu zinātniskās komitejas pienākumus.

               (5)

               Dažādajās veiktajās pārbaudēs atklājās, ka MCPA vai MCPB saturošus augu aizsardzības līdzekļus var uzskatīt par tādiem, kas kopumā atbilst Direktīvas 91/414/EEK 5. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā noteiktajām prasībām, jo īpaši attiecībā uz lietojuma veidiem, kas tika pārbaudīti un sīki izklāstīti Komisijas pārskata ziņojumos. Tādēļ ir lietderīgi minētās aktīvās vielas ietvert I pielikumā, lai šīs aktīvās vielas saturošo augu aizsardzības līdzekļu lietošanas atļaujas visās dalībvalstīs varētu piešķirt atbilstīgi minētās direktīvas noteikumiem.

               (6)

               Pirms aktīvā viela tiek ietverta I pielikumā, ir jānodrošina atbilstošs laika posms, lai dotu iespēju dalībvalstīm un ieinteresētajām pusēm sagatavoties jauno prasību izpildei saistībā ar šīs vielas ietveršanu.

               (7)

               Neskarot pienākumus, kas Direktīvā 91/414/EEK definēti kā izrietoši no aktīvās vielas iekļaušanas I pielikumā, dalībvalstīm pēc iekļaušanas jāatvēl sešus mēnešus ilgs laika posms, lai pārskatītu spēkā esošās atļaujas augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur MCPA vai MCPB, un lai panāktu, ka tiek izpildītas prasības, kas noteiktas Direktīvā 91/414/EEK, jo īpaši tās 13. pantā, un attiecīgos nosacījumus, kuri norādīti I pielikumā. Dalībvalstīm attiecīgi jāmaina, jāaizstāj vai jāatsauc spēkā esošās atļaujas atbilstīgi Direktīvas 91/414/EEK noteikumiem. Atkāpjoties no iepriekš minētā termiņa, ilgāks laiks jāatvēl, lai iesniegtu un izvērtētu pilnīgu III pielikuma dokumentāciju par katru attiecīgajam augu aizsardzības līdzeklim paredzēto lietojuma veidu atbilstīgi Direktīvā 91/414/EEK noteiktajiem vienotajiem principiem.

               (8)

               Iepriekš gūtā pieredze, iekļaujot Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā aktīvās vielas, kuras novērtētas atbilstīgi Regulai (EEK) Nr. 3600/92, liecina, ka grūtības var rasties, skaidrojot spēkā esošo atļauju turētāju pienākumus attiecībā uz piekļuvi datiem. Lai izvairītos no papildu grūtībām, ir jāprecizē dalībvalstu pienākumi, jo īpaši pienākums pārbaudīt, vai atļaujas turētājam ir pieejama dokumentācija, kas atbilst minētās direktīvas II pielikuma prasībām. Tomēr šis precizējums neuzliek jaunus pienākumus dalībvalstīm vai atļauju turētājiem salīdzinājumā ar direktīvām, kas ir pieņemtas līdz šim, grozot I pielikumu.

               (9)

               Tādēļ attiecīgi ir jāgroza Direktīva 91/414/EEK.

               (10)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pastāvīgās pārtikas aprites un dzīvnieku veselības komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 91/414/EEK I pielikumu groza, kā izklāstīts šīs direktīvas pielikumā.
   2. pants
   Dalībvalstis vēlākais 2006. gada 31. oktobrī pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Tās nekavējoties ziņo Komisijai par šiem noteikumiem un iesniedz noteikumu un šīs direktīvas korelāciju tabulu.
   Dalībvalstis šos noteikumus piemēro no 2006. gada 1. novembra.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda norāde.
   3. pants
   1.   Saskaņā ar Direktīvu 91/414/EEK dalībvalstis vajadzības gadījumā līdz 2006. gada 31. oktobrim groza vai atsauc spēkā esošās atļaujas augu aizsardzības līdzekļiem, kuri kā aktīvās vielas satur MCPA vai MCPB. Līdz minētajam datumam tās jo īpaši pārbauda, vai ir izpildīti nosacījumi minētās direktīvas I pielikumā attiecībā uz MCPA un MCPB, izņemot tos, kas norādīti B daļā ierakstos par minētajām aktīvajām vielām, un vai atļaujas turētājam ir vai ir pieejama dokumentācija, kas atbilst prasībām minētās direktīvas II pielikumā saskaņā ar nosacījumiem minētās direktīvas 13. pantā.
   2.   Atkāpjoties no 1. punkta, katru atļauto augu aizsardzības līdzekli, kurā MCPA vai MCPB ir vienīgā aktīvā viela vai viena no vairākām aktīvajām vielām, kas visas ir minētas Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā vēlākais līdz 2006. gada 30. aprīlim, dalībvalstis pārvērtē saskaņā ar Direktīvas 91/414/EEK VI pielikumā noteiktajiem vienotajiem principiem, pamatojoties uz dokumentāciju, kura atbilst minētās direktīvas III pielikuma prasībām un attiecīgi ņemot vērā minētās direktīvas I pielikuma B daļas ierakstus par MCPA un MCPB. Pamatojoties uz minēto novērtējumu, dalībvalstis nosaka, vai līdzeklis atbilst Direktīvas 91/414/EEK 4. panta 1. punkta b), c), d) un e) apakšpunkta nosacījumiem.
   Pēc šādas noteikšanas dalībvalstis:

               a)

               ja līdzeklī MCPA vai MCPB ir vienīgā aktīvā viela – vajadzības gadījumā groza vai atsauc atļauju vēlākais līdz 2010. gada 30. aprīlim;

               b)

               gadījumā, ja MCPA vai MCPB augu aizsardzības līdzeklī ir viena no vairākām aktīvām vielām, dalībvalstis pēc vajadzības groza vai atsauc atļauju līdz 2010. gada 30. aprīlim vai līdz dienai, kas attiecībā uz šādu grozījumu vai atsaukšanu noteikta attiecīgajā direktīvā vai direktīvās, ar ko minēto vielu vai vielas iekļāva Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā, piemērojot vēlāko no šiem datumiem.

         4. pants
   Šī direktīva stājas spēkā 2006. gada 1. maijā.
   5. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2005. gada 21. septembrī

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Markos KYPRIANOU

      (1)  OV L 230, 19.8.1991., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 396/2005 (OV L 70, 16.3.2005., 1. lpp.).

      (2)  OV L 366, 15.12.1992., 10. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 2266/2000 (OV L 259, 13.10.2000., 10. lpp.).

      (3)  OV L 107, 28.4.1994., 8. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 2230/95 (OV L 225, 22.9.1995., 1. lpp.).

      PIELIKUMS
      Direktīvas 91/414/EEK I pielikuma tabulas beigās pievieno šādu ierakstu:

                     Nr.

                     Parastais nosaukums,
                     identifikācijas numuri

                     IUPAC nosaukums

                     Tīrības pakāpe (1)

                     Stāšanās spēkā

                     Termiņš, līdz kuram paliek iekļauts

                     Īpaši noteikumi

                     “108

                     MCPA
                     CAS Nr. 94-74-6
                     CIPAC Nr. 2

                     4-hlor-o-toliloksietiķskābe

                     ≥ 930 g/kg

                     2006. gada 1. maijs

                     2016. gada 30. aprīlis

                     A DAĻA
                     Var atļaut lietot vienīgi kā herbicīdu.
                     B DAĻA
                     Lai īstenotu vienotos VI pielikuma principus, jāievēro secinājumi pārskata ziņojumā par MCPA un jo īpaši ziņojuma I un II pielikums, kā to noteikusi Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgā komiteja 2005. gada 15. aprīlī
                     Dalībvalstīm jāpievērš īpaša uzmanība iespējamam gruntsūdens piesārņojumam, ja aktīvo vielu lieto apgabalos ar nelabvēlīgiem augsnes un/vai klimatiskajiem apstākļiem. Atļaujas piešķiršanas nosacījumos attiecīgā gadījumā jāietver arī risku mazinoši pasākumi.
                     Dalībvalstīm īpaša uzmanība jāpievērš ūdens organismu aizsardzībai un jānodrošina, lai atļaujas nosacījumi vajadzības gadījumā ietvertu arī risku mazinošus pasākumus, piemēram, buferzonas.

                     109

                     MCPB
                     CAS Nr. 94-81-5
                     CIPAC Nr. 50

                     4-(4-hlor-o-toliloksi)sviestskābe

                     ≥ 920 g/kg

                     2006. gada 1. maijs

                     2016. gada 30. aprīlis

                     A DAĻA
                     Var atļaut lietot vienīgi kā herbicīdu.
                     B DAĻA
                     Lai īstenotu vienotos VI pielikuma principus, jāievēro secinājumi pārskata ziņojumā par MCPB un jo īpaši ziņojuma I un II pielikums, kā to noteikusi Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgā komiteja 2005. gada 15. aprīlī
                     Dalībvalstīm jāpievērš īpaša uzmanība iespējamam gruntsūdens piesārņojumam, ja aktīvo vielu lieto apgabalos ar nelabvēlīgiem augsnes un/vai klimatiskajiem apstākļiem. Atļaujas piešķiršanas nosacījumos attiecīgā gadījumā jāietver arī risku mazinoši pasākumi.
                     Dalībvalstīm īpaša uzmanība jāpievērš ūdens organismu aizsardzībai un jānodrošina, lai atļaujas nosacījumi vajadzības gadījumā ietvertu arī risku mazinošus pasākumus, piemēram, buferzonas.”

         (1)  Sīkāka informācija par aktīvās vielas identitāti un tās specifikācija ir sniegta pārskata ziņojumā.


title: Padomes Direktīva (1985. gada 8. jūlijs), ar ko groza Direktīvu 68/297/EEK par noteikumu standartizāciju attiecībā uz komerciālo mehānisko transportlīdzekļu degvielas tvertnēs esošās degvielas ievešanu bez muitas nodokļa

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31985L0347

Oficiālais Vēstnesis L 183 , 16/07/1985 Lpp. 0022 - 0023 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 9 Sējums 1 Lpp. 0124  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 07 Sējums 4 Lpp. 0003  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 9 Sējums 1 Lpp. 0124  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 07 Sējums 4 Lpp. 0003

		Padomes Direktīva(1985. gada 8. jūlijs),ar ko groza Direktīvu 68/297/EEK par noteikumu standartizāciju attiecībā uz komerciālo mehānisko transportlīdzekļu degvielas tvertnēs esošās degvielas ievešanu bez muitas nodokļa(85/347/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 75. un 99. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā Direktīva 68/297/EEK [4], kas grozīta ar Direktīvu 83/127/EEK [5], noteica komerciālo mehānisko transportlīdzekļu tvertnēs esošās degvielas minimālo daudzumu, kuru jāļauj ievest bez muitas nodokļa pār Kopienas iekšējām robežām;tā kā ar nolūku atvieglot šo robežu šķērsošanu sākotnējā stadijā minētais daudzums būtu jāpalielina tiem transportlīdzekļiem, kuri ir paredzēti pasažieru pārvadāšanai un kuros tā ir iespējama; tā kā Padomei vēlāk ir jāpieņem lēmums par šī daudzuma palielinājumu, kas piemērojams tiem transportlīdzekļiem, kuri ir paredzēti preču pārvadāšanai un kuros tā ir iespējama;tā kā ir jānosaka termins "standarta degvielas tvertne",IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsAr šo Direktīvu 68/297/EEK groza šādi:1. Direktīvas 1. pantu aizstāj ar šādu pantu:"1. pantsSaskaņā ar šo Direktīvu dalībvalstis standartizē noteikumus attiecībā uz komerciālo mehānisko transportlīdzekļu standarta degvielas tvertnēs esošās degvielas ievešanu bez muitas nodokļa, šķērsojot kopējās robežas starp dalībvalstīm."2. Direktīvas 2. pantu aizstāj ar šādu pantu:"2. pantsŠajā direktīvā:- "komerciālais mehāniskais transportlīdzeklis" ir katrs autotransporta līdzeklis ar motoru, kura uzbūve un aprīkojums ir paredzēts un ļauj par atlīdzību vai bez tās pārvadāt:a) vairāk nekā deviņas personas, ieskaitot vadītāju;b) kravas;- "standarta degvielas tvertnes" ir tvertnes, kuras ražotājs pastāvīgi uzstāda visiem tādiem pašiem mehāniskajiem transportlīdzekļiem kā konkrētais transportlīdzeklis un kuru pastāvīgais aprīkojums ļauj degvielu tieši izmantot gan virzībai uz priekšu, gan, vajadzības gadījumā, saldēšanas sistēmu darbināšanai.Gāzes tvertnes, kas piestiprinātas mehāniskajiem transportlīdzekļiem, lai tieši izmantotu gāzi par degvielu, arī uzskatāmas par standarta degvielas tvertnēm."3. Direktīvas 3. panta 1. punktu aizstāj ar šādu punktu:"1. Dalībvalstis ļauj ievest bez muitas nodokļa šādus degvielas daudzumus, kas atrodas komerciālo mehānisko transportlīdzekļu standarta degvielas tvertnēs:a) 200 litru vienam transportlīdzeklim vienam braucienam, ja transportlīdzekļi paredzēti un var par atlīdzību vai bez tās pārvadāt preces;b) 600 litru vienam transportlīdzeklim vienam braucienam, ja transportlīdzekļi paredzēti un var pārvadāt vairāk kā deviņas personas, ieskaitot vadītāju.Saskaņā ar procedūrām, kas noteiktas Līgumā attiecībā uz šo jautājumu, Padome pēc Komisijas priekšlikuma pirms 1986. gada 1. jūlija lemj par tā degvielas daudzuma palielināšanu, ko ļauj ievest bez muitas nodokļa un kas atrodas to transportlīdzekļu standarta degvielas tvertnēs, kas minēti pirmās daļas a) apakšpunktā."4. Svītro 5. pantu.2. pantsDalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai līdz 1985. gada 1. oktobrim izpildītu šīs direktīvas prasības. Par to tās tūlīt informē Komisiju.3. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1985. gada 8. jūlijāPadomes vārdā —priekšsēdētājsJ. Santer[1] OV C 95, 6.4.1984., 4. lpp.[2] OV C 172, 2.7.1984., 15. lpp.[3] OV C 248, 17.9.1984., 13. lpp.[4] OV L 175, 23.7.1968., 15. lpp.[5] OV L 91, 9.4.1983., 28. lpp.--------------------------------------------------