title: Padomes Direktīva 98/18/EK (1998. gada 17. marts) par pasažieru kuģu drošības noteikumiem un standartiem

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31998L0018

Oficiālais Vēstnesis L 144 , 15/05/1998 Lpp. 0001 - 0115

		Padomes Direktīva 98/18/EK(1998. gada 17. marts)par pasažieru kuģu drošības noteikumiem un standartiemEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 84. panta 2. punktu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],lemjot saskaņā ar līguma [3] 189.c pantā izklāstīto procedūru,(1) tā kā ir jāparedz turpmāki pasākumi kopējā transporta politikā, lai palielinātu jūras transporta drošību;(2) tā kā Kopiena ir nopietni norūpējusies par kuģniecības pēdējiem nelaimes gadījumiem, kuros bija iesaistīti pasažieru kuģi un masveidā gāja bojā cilvēki; tā kā personām, kas visā Kopienas teritorijā izmanto pasažieru kuģus un ātrgaitas pasažieru kuģus, ir tiesības sagaidīt un paļauties uz attiecīgu drošības līmeni;(3) tā kā šī direktīva neattiecas uz darba iekārtām un strādnieku personisko drošības aprīkojumu, jo Padomes 1989. gada 12. jūnija Direktīvas 89/391/EEK noteikumus par to, kā ieviest pasākumus strādnieku drošības un veselības uzlabošanai darba apstākļos [4], un attiecīgu atsevišķu direktīvu attiecīgus noteikumus piemēro, lietojot šādu aprīkojumu uz pasažieru kuģiem, kas veic vietējos reisus;(4) tā kā ar Regulu (EEK) Nr. 4055/86 [5] jau ir liberalizēta jūras pasažieru transporta pakalpojumu sniegšana dalībvalstu starpā; tā kā brīvības principu sniegt pakalpojumus jūras transportam dalībvalstīs (piekrastes kuģniecībā), ko paredz Regula (EEK) Nr. 3577/92 [6], visā Kopienas teritorijā pabeigs piemērot dažos nākamajos gados;(5) tā kā, lai sasniegtu augstu drošības līmeni un novērstu tirdzniecības ierobežojumus, ir jānosaka saskaņoti drošības standarti pasažieru kuģiem, kas nodarbojas ar vietējiem pārvadājumiem, attiecīgā līmenī; tā kā Starptautiskā Jūrniecības organizācija (SJO) izstrādā standartus kuģiem, kas veic starptautiskus reisus; tā kā šī direktīva ievieš procedūras, kas vajadzīgas, lai pieprasītu SJO darbību, lai nodrošinātu starptautisko reisu standartu atbilstību šīs direktīvas standartiem;(6) tā kā, kā Komisija savā paziņojumā "Kopēja politika par drošību uz jūras" ir ierosinājusi, Padome savā 1993. gada 8. jūnija Rezolūcijā par kopēju politiku par drošību uz jūras [7] un Eiropas Parlaments inter alia savā 1994. gada 27. oktobra Rezolūcijā par drošību uz jūras [8] pieprasīja, lai Komisija, cik ātri vien iespējams, iesniedz formālus priekšlikumus attiecībā uz pasažieru kuģu, kas veic vietējos reisus, drošības noteikumiem;(7) tā kā, jo īpaši paturot prātā jūras pasažieru transporta iekšējā tirgus apjomu, Kopienas līmeņa rīcība ir vienīgais iespējamais veids, lai noteiktu kopēju drošības līmeni kuģiem visā Kopienā;(8) tā kā, paturot prātā proporcionalitātes principu, Padomes direktīva ir attiecīgs juridisks dokuments, jo tā paredz sistēmu drošības standartu vienotai un obligātai piemērošanai dalībvalstīs, atstājot katrai dalībvalstij tiesības lemt par ieviešanas līdzekļiem, kas ir vispiemērotākie tās iekšējai sistēmai;(9) tā kā drošības uzlabošanas interesēs un, lai izvairītos no konkurences traucējumiem, būtu jāpiemēro kopējas drošības prasības pasažieru kuģiem un ātrgaitas pasažieru kuģiem, kas veic vietējos reisus Kopienā, neatkarīgi no karoga, ar kuru tie kuģo; tā kā tomēr ir jāizslēdz dažas kuģu klases, attiecībā uz kurām šīs direktīvas noteikumi ir tehniski nepiemēroti vai nav ekonomiski dzīvotspējīgi;(10) tā kā pasažieru kuģi būtu jāiedala dažādās klasēs atkarībā no to jūras rajonu lieluma un apstākļiem, kuros tie darbojas; tā kā ātrgaitas pasažieru kuģi būtu jāiedala klasēs saskaņā ar SJO izveidotā Kodeksa par ātrgaitas kuģiem noteikumiem;(11) tā kā par galveno atsauces pamatu drošības standartiem būtu jāuzskata 1974. gada Konvencija par cilvēka dzīvības aizsardzību uz jūras ar grozījumiem, kas ietver starptautiski saskaņotus standartus pasažieru kuģiem un ātrgaitas pasažieru kuģiem, kuri veic starptautiskus reisus, kā arī attiecīgās SJO rezolūcijas un citus pasākumus, kuri papildina un interpretē šo konvenciju;(12) tā kā gan jaunu, gan esošo pasažieru kuģu dažādas klases prasa atšķirīgu pieeju, lai noteiktu drošības prasības, kas garantē vienādu drošības līmeni, paturot prātā šo dažādo grupu īpašās vajadzības un ierobežojumus; tā kā drošības prasībās jāparedz atšķirības, kas jāievēro starp jauniem un esošiem kuģiem, jo jauniem kuģiem paredzēto noteikumu piemērošana esošiem kuģiem nozīmētu tādas plašas strukturālas izmaiņas, kas padarītu tos ekonomiski dzīvotnespējīgus;(13) tā kā finansiālas un tehniskas sekas, ko rada esošo kuģu modernizēšana atbilstoši šajā direktīvā paredzētajiem standartiem, attaisno dažus pārejas posmus; tā kā, ievērojot Grieķijas salu ļoti lielo skaitu un vajadzību pastāvīgi uzturēt starp tām biežus jūras sakarus, un nopietnās sekas, ko attiecībā uz šādām transporta operācijām un ar tām saistīto nodarbinātību radītu galveno modernizācijas prasību esošiem kuģiem, kas 2000. gada 1. oktobrī ir vecāki par 27 gadiem, tūlītēja piemērošana, ir jāparedz izņēmumi no šīm prasībām attiecībā uz tādiem kuģiem, kas veic reisus vienīgi starp Grieķijas ostām un kas izbeigs darbību visos reisos Kopienā ne vēlāk kā dienā, kad tie sasniegs 35 gadu vecumu;(14) tā kā, paturot prātā ievērojamās atšķirības ātrgaitas pasažieru kuģu koncepcijā, uzbūvē un izmantošanā salīdzinājumā ar parastajiem pasažieru kuģiem, būtu jāprasa ātrgaitas pasažieru kuģiem ievērot īpašus noteikumus;(15) tā kā kuģniecības aprīkojums, kas atbilst Padomes 1996. gada 20. decembra Direktīvas 96/98/EK noteikumiem par kuģu aprīkojumu [9], ja tas uzstādīts uz pasažieru kuģa, nebūtu jāpakļauj papildu pārbaudēm, jo šāds aprīkojums jau ir pakļauts minētās direktīvas standartiem un procedūrām;(16) tā kā, lai nodrošinātu pilnīgu šīs direktīvas piemērošanu, dalībvalstīm būtu jānosaka sodu sistēma par attiecīgās valsts to noteikumu pārkāpšanu, kas pieņemti, ievērojot šo direktīvu, un dalībvalstis var pārbaudīt atbilstību šīs direktīvas noteikumiem, kas pamatojas uz Padomes 1995. gada 19. jūnija Direktīvā 95/21/EK paredzētajiem noteikumiem par starptautisko standartu ieviešanu kuģu drošībai, piesārņojuma novēršanai un dzīves un darba apstākļiem uz kuģa (ostu valsts kontrole) attiecībā uz kuģošanu, izmantojot Kopienas ostas, un dalībvalstu kompetencē esošajos ūdeņos [10];(17) tā kā, ievērojot komitejas procedūrā noteikto kontroli, dalībvalstis var noteikt papildu drošības prasības, ja vietējie apstākļi tās attaisno, atļaut izmantot vienādus standartus, paredzēt atbrīvojumus no šīs direktīvas noteikumiem saskaņā ar dažiem ekspluatācijas nosacījumiem vai paredzēt drošības pasākumus īpaši bīstamos apstākļos;(18) tā kā komitejai, kurā ir dalībvalstu pārstāvji, ir jāpalīdz Komisijai, lai efektīvi piemērotu šo direktīvu; tā kā komiteja, kas izveidota, ievērojot Padomes 1993. gada 13. septembra Direktīvas 93/75/EK par obligātām prasībām kuģiem, kas dodas uz Kopienas ostu vai atstāj to un pārvadā bīstamas vai piesārņojumu veicinošas preces [11], 12. pantu, var uzņemties šo funkciju;(19) tā kā šīs direktīvas dažus noteikumus, kā arī I pielikumu ar komitejas starpniecību var pielāgot, lai ņemtu vērā norises starptautiskā līmenī un jo īpaši starptautisku konvenciju labojumus;(20) tā kā, lai kontrolētu šīs direktīvas efektīvu ieviešanu un stāšanos spēkā, jāveic apskates uz jauniem un esošiem pasažieru kuģiem; tā kā karoga valsts Administrācijai vai tās vārdā ir jāapliecina atbilstība šai direktīvai,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsMērķisŠīs direktīvas mērķis ir ieviest dzīvības un īpašuma drošības vienādu līmeni uz jauniem un esošiem pasažieru kuģiem un ātrgaitas pasažieru kuģiem, kad abu kategoriju kuģi veic vietējos reisus, un noteikt starptautiska līmeņa sarunu procedūru, lai saskaņotu noteikumus attiecībā uz pasažieru kuģiem, kas veic starptautiskus reisus.2. pantsDefinīcijasŠajā direktīvā un tās pielikumos,a) "starptautiskas konvencijas" ir 1974. gada Starptautiskā Konvencija par cilvēku dzīvības aizsardzību uz jūras (1974. gada SOLAS konvencija) un 1966. gada Starptautiskā Konvencija par kravas zīmi kopā ar protokoliem un to grozījumiem, kas ir spēkā šīs direktīvas pieņemšanas dienā;b) "Kodekss par nebojātu kuģu noturību" ir "Kodekss par nebojātu kuģu noturību visiem kuģu tipiem, uz ko attiecas SJO dokumenti", kas ietverts SJO Asamblejas 1993. gada 4. novembra Rezolūcijā A.749 (18), ar grozījumiem šīs direktīvas pieņemšanas dienā;c) "Kodekss par ātrgaitas kuģiem" ir "Starptautiskais Kodekss par ātrgaitas kuģu drošību", kas ietverts SJO Kuģošanas drošības komitejas 1994. gada 20. maija Rezolūcijā MSC 36 (63), ar grozījumiem šīs direktīvas pieņemšanas dienā;d) "GMDSS" ir Vispasaules Jūras avāriju un drošības sistēma, kas ietverta 1974. gada SOLAS konvencijas IV nodaļā, ar grozījumiem šīs direktīvas pieņemšanas dienā;e) "pasažieru kuģis" ir kuģis, kas pārvadā vairāk nekā 12 pasažierus;f) "ātrgaitas pasažieru kuģis" ir ātrgaitas kuģis, kā definēts 1974. gada SOLAS konvencijas X nodaļas 1. noteikumā ar grozījumiem šīs direktīvas pieņemšanas dienā, kas pārvadā vairāk nekā 12 pasažierus;pasažieru kuģus, kas veic vietējos reisus B, C vai D klases jūras rajonos, neuzskata par ātrgaitas pasažieru kuģiem, ja:- to ūdensizspaids, kas atbilst konstruktīvajai ūdenslīnijai, ir mazāks nekā 500 m3, un- to maksimālais ātrums, kā noteikts Kodeksa par ātrgaitas kuģiem 1.4.30. punktā, ir mazāks nekā 20 mezgli;g) "jauns kuģis" ir kuģis, kuram ir ielikts ķīlis vai kurš ir līdzīgā būvniecības posmā 14. panta 1. punktā noteiktajā dienā vai pēc tās. Līdzīgs būvniecības posms ir posms, kurā:i) sākas ar konkrētu kuģi saistīti būvniecības darbi; unii) ir uzsākta šā kuģa montāža, kurā izmantotas vismaz 50 tonnas vai 1 % no visu korpusa konstrukciju aprēķinātās masas, atkarībā no tā, kura no tām ir mazāka;h) "esošais kuģis" ir kuģis, kas nav jauns kuģis;i) "pasažieris" ir ikviena persona, kas nav:i) kapteinis un apkalpes locekļi vai citas personas, kas nodarbinātas vai jebkādā veidā aizņemtas uz kuģa tā darbībā; unii) bērns, kas nav sasniedzis viena gada vecumu;j) "kuģa garums", ja vien skaidri nav noteikts citādi, ir 96 % no kuģa pilna garuma pa ūdenslīniju ar iegrimi, kas ir 85 % no teorētiskā borta augstuma, kurš mērīts no ķīļa augšmalas, vai kuģa garums no kuģa priekšvadņa priekšējās malas līdz stūres vārpstas asij uz šīs ūdenslīnijas, ja šis garums ir lielāks. Kuģiem, kas projektēti ar galsveri, ūdenslīnijai, pēc kuras mēra garumu, jābūt paralēlai konstruktīvajai ūdenslīnijai;k) "priekšgala augstums" ir 1966. gada Starptautiskās Konvencijas par kravas zīmi 39. noteikumā definētais priekšgala augstums kā vertikāls attālums priekšējā perpendikulā starp ūdenslīniju, kas atbilst noteiktajiem vasaras brīvsāniem un projektētajai galsverei, un atklātā klāja virsmu pie kuģa sāna;l) "kuģis ar pilnu klāju" ir kuģis, kam ir nepārtraukts klājs, kurš pakļauts laika apstākļu un jūras iedarbībai, kura atklātajā daļā ir pastāvīgas visu atveru aizverošās ierīces un zem kura visas atveres kuģa bortos ir aprīkotas ar pastāvīgām ūdensnecaurlaidīgām aizverošām ierīcēm.Nepārtrauktais klājs var būt ūdensnecaurlaidīgs klājs vai līdzvērtīga konstrukcija, kas ietver ūdenscaurlaidīgu klāju, kuru pilnībā sedz necaurlaidīga jūras ietekmē konstrukcija, kuras izturība ir pietiekama, lai saglabātu ūdensnecaurlaidību, un kura ir aprīkota ar necaurlaidīgām jūras ietekmē aizverošām ierīcēm;m) "starptautisks reiss" ir jūras reiss no kādas dalībvalsts ostas uz ostu, kas atrodas ārpus šīs dalībvalsts, vai pretēji;n) "vietējais reiss" ir reiss jūras rajonos no kādas dalībvalsts ostas uz to pašu vai citu ostu šajā dalībvalstī;o) "jūras rajons" ir rajons, kas noteikts, ievērojot 4. panta 2. punkta prasību.Tomēr, piemērojot noteikumus par radiosakariem, jūras rajonu definīcijas ir tādas, kādas fiksētas 1974. gada SOLAS konvencijas IV nodaļas 2. noteikumā;p) "ostas teritorija" ir teritorija, kas nav dalībvalstu noteiktais jūras rajons un kas plešas līdz pastāvīgo ostas darbu veikšanas tālākajai vietai, veidojot ostas sistēmas neatņemamu daļu, vai līdz dabas ģeogrāfisko pazīmju, kas aizsargā upes grīvu, noteiktajām robežām, vai līdzīga aizsargāta teritorija;q) "patvēruma vieta" ir ikviena dabiski vai mākslīgi aizsargāta teritorija, ko kuģis var izmantot kā patvērumu apstākļos, kad tā drošība var būt apdraudēta;r) "karoga valsts Administrācija" ir tās valsts kompetentās iestādes, ar kuras karogu kuģim ir atļauts kuģot;s) "uzņemšanas valsts" ir dalībvalsts, uz kuras ostu(ostām) vai no kuras ostas (ostām) kuģis, kas kuģo ar citas valsts karogu, veic vietējos reisus;t) "atzīta organizācija" ir organizācija, kas atzīta saskaņā ar 4.pantu Padomes 1994. gada 22. novembra Direktīvā 94/57/EK par kopīgiem noteikumiem un standartiem attiecībā uz organizācijām, kas pilnvarotas veikt kuģu pārbaudes un apsekojumus, un attiecīgajām darbībām, kuras veic valsts administrācijas jūras lietu jomā [12];u) "jūdze" ir 1852 metri;v) "zīmīgais viļņu augstums" ir noteiktā laika posmā novērota viļņu lielākā augstuma vienas trešdaļas vidējais augstums.3. pantsDarbības joma1. Šī direktīva attiecas uz:a) jauniem pasažieru kuģiem;b) esošiem pasažieru kuģiem, kuru garums ir 24 metri vai lielāks;c) ātrgaitas pasažieru kuģiem,neatkarīgi no to karoga, kad tie veic vietējos reisus.Ikviena dalībvalsts kā uzņemšanas valsts nodrošina to, ka pasažieru kuģi un ātrgaitas pasažieru kuģi, kas kuģo ar tādas valsts karogu, kura nav dalībvalsts, pilnībā atbilst šīs direktīvas prasībām, pirms tie var sākt veikt vietējos reisus šajā dalībvalstī.2. Šī direktīva neattiecas uz:a) pasažieru kuģiem, kas ir:- karakuģi vai karaspēka transportkuģi,- kuģi, kuru kustību nenodrošina mehāniski līdzekļi,- kuģi, kuri nav būvēti no tērauda vai līdzīga materiāla un uz kuriem neattiecas standarti ātrgaitas kuģiem (Rezolūcija MSC 36 (63)) vai kuģiem ar dinamisko cēlējspēku (Rezolūcija A.373 (X)),- primitīvas konstrukcijas koka kuģi,- oriģināli pirms 1965. gada būvēti vēsturiski pasažieru kuģi un to atsevišķas kopijas, kuras būvētas galvenokārt no oriģināliem materiāliem,- jahtas izpriecu braucieniem, ja vien uz tām nestrādā vai nestrādās apkalpe un tās nepārvadā vairāk nekā 12 pasažierus komerciālos nolūkos,- kuģi, kuri darbojas vienīgi ostu teritorijās;b) ātrgaitas pasažieru kuģiem, kas ir:- kara kuģi un karaspēka transportēšanas līdzekļi,- kuģi izpriecu braucieniem, ja vien uz tiem nestrādā vai nestrādās apkalpe un tie nepārvadā vairāk nekā 12 pasažierus komerciālos nolūkos, un- kuģi, kuri darbojas vienīgi ostu teritorijās.4. pantsPasažieru kuģu klases1. Pasažieru kuģus saskaņā ar jūras rajonu, kurā tie darbojas, iedala šādās klasēs:"A klase" | ir pasažieru kuģis, kas veic citus vietējos reisus nekā B, C un D klases reisi. |"B klase" | ir pasažieru kuģis, kas veic vietējos reisus, kuru laikā tas nevienā brīdī neatrodas tālāk kā 20 jūdzes no krasta līnijas, kur kuģa avārijā cietušas personas var nokļūt krastā un kur ir vidējs paisuma-bēguma (plūdmaiņas) augstums. |"C klase" | ir pasažieru kuģis, kas veic vietējos reisus jūras rajonos, kur varbūtība, ka viļņi var pārsniegt zīmīgo viļņu augstumu 2,5 m, ir mazāka nekā 10 % vienā gadā attiecībā uz kuģiem, kuri kuģo visu gadu, vai īpaši ierobežotā gada laikā attiecībā uz kuģiem, kuri kuģo vienīgi šādā laika posmā (piem., kuģošana vasarā), un kas šo reisu laikā nevienā brīdī neatrodas tālāk kā 15 jūdzes no patvēruma vietas un ne tālāk kā 5 jūdzes no krasta līnijas, kur kuģa avārijā cietušas personas var nokļūt krastā un kur ir vidējs paisuma-bēguma augstums. |"D klase" | ir pasažieru kuģis, kas veic vietējos reisus jūras rajonos, kur varbūtība, ka viļņi var pārsniegt zīmīgo viļņu augstumu 1,5 m, ir mazāka nekā 10 % vienā gadā attiecībā uz kuģiem, kuri kuģo visu gadu, vai īpaši ierobežotā gada laikā attiecībā uz kuģiem, kuri kuģo vienīgi šādā laika posmā (piem., kuģošana vasarā), un kas šo reisu laikā nevienā brīdī neatrodas tālāk kā 6 jūdzes no patvēruma vietas, ne arī tālāk kā 3 jūdzes no krasta līnijas, kur kuģa avārijā cietušas personas var nokļūt krastā un kur ir vidējs paisuma-bēguma augstums. |2. Jūras rajonu sarakstu izveido un precizē, pamatojoties uz paziņojumiem, ko sniedz dalībvalstis, saskaņā ar 9. pantā noteikto procedūru. Dalībvalstis ne vēlāk kā sešus mēnešus pirms 14. panta 1. punktā minētās īstenošanas dienas dara zināmus to jurisdikcijā esošos jūras rajonus, norobežojot zonas visa gada kuģošanai un vajadzības gadījumā ierobežotai periodiskai kuģošanai, izmantojot 1. punktā minētos kuģu klases kritērijus. Sarakstu publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.3. Attiecībā uz ātrgaitas pasažieru kuģiem piemēro Kodeksa par ātrgaitas kuģiem 1. nodaļas 1.4.10. un 1.4.11. punktā noteiktās kategorijas.5. pantsPiemērošana1. Gan jauni, gan esošie pasažieru kuģi un ātrgaitas pasažieru kuģi, kas veic vietējos reisus, atbilst attiecīgiem drošības noteikumiem, ko paredz šī direktīva.2. Dalībvalstis tādu iemeslu dēļ, ko rada šī direktīva, vietējo reisu veikšanas laikā neaptur tādu pasažieru kuģu vai ātrgaitas pasažieru kuģu darbību, kuri atbilst šīs direktīvas prasībām, ieskaitot visas papildu prasības, ko uzliek dalībvalsts saskaņā ar 7. panta 1. punkta noteikumiem.Ikviena dalībvalsts, rīkojoties uzņemšanas valsts statusā, atzīst ātrgaitas kuģu drošības sertifikātu un darbības atļaujas dokumentu, ko cita dalībvalsts izsniegusi ātrgaitas pasažieru kuģim, kas veic vietējos reisus, vai 11. pantā minēto pasažieru kuģu drošības sertifikātu, ko cita dalībvalsts izsniegusi pasažieru kuģiem, kas veic vietējos reisus.3. Uzņemšanas valsts var pārbaudīt pasažieru kuģi vai ātrgaitas pasažieru kuģi, kas veic vietējos reisus, un revidēt tā dokumentāciju saskaņā ar Direktīvas 95/21/EK noteikumiem.4. Visu kuģu aprīkojumu, kas uzskaitīts Direktīvas 96/98/EK A(1) pielikumā un atbilst tās noteikumiem, uzskata par atbilstīgu šīs direktīvas noteikumiem gan tad, ja I pielikumā ir prasība, ka aprīkojums jāapstiprina un jāpakļauj pārbaudēm karoga valsts administrācijai par apmierinājumu, gan tad, ja šādas prasības nav.6. pantsDrošības prasības1. Attiecībā uz jauniem un esošiem A, B, C un D klases pasažieru kuģiem:a) korpusa, galveno un palīgmehānismu, elektrisko un automātisko iekārtu konstrukcija un uzturēšana atbilst klasifikācijas standartiem, kas minēti atzītas organizācijas noteikumos vai līdzvērtīgos noteikumos, ko administrācija izmanto saskaņā ar Direktīvas 94/57/EK 14. panta 2. punktu.b) piemēro 1974. gada SOLAS konvencijas IV nodaļas, ieskaitot 1988. gada GMDSS grozījumus, V un VI nodaļas noteikumus ar grozījumiem šīs direktīvas pieņemšanas dienā;c) piemēro 1974. gada SOLAS konvencijas V nodaļas 12. noteikuma prasības par kuģa navigācijas aprīkojumu ar grozījumiem šīs direktīvas pieņemšanas dienā. Kuģa navigācijas aprīkojumu, kas uzskaitīts Direktīvas 96/98/EK A(1) pielikumā un atbilst tās noteikumiem, uzskata par atbilstīgu SOLAS V nodaļas 12. noteikuma r) apakšpunkta prasībām par tipa apstiprinājumu.2. Attiecībā uz jauniem pasažieru kuģiema) galvenās prasības:i) jauni A klases pasažieru kuģi pilnībā atbilst 1974. gada SOLAS konvencijas prasībām ar grozījumiem šīs direktīvas pieņemšanas dienā un attiecīgām īpašām prasībām, kas minētas šajā direktīvā un tās I pielikumā. Attiecībā uz tiem noteikumiem, kuru interpretāciju SOLAS konvencija atstāj administrācijas ziņā, karoga valsts administrācija piemēro I pielikumā iekļautās interpretācijas;ii) jauni B, C un D klases pasažieru kuģi atbilst attiecīgām īpašām prasībām, kas minētas šajā direktīvā un tās I pielikumā;b) prasības kravas zīmei:i) visi jauni pasažieru kuģi, kuru garums ir 24 metri vai lielāks, atbilst 1966. gada Starptautiskajai Konvencijai par kravas zīmi;ii) kritērijus, kuru drošības līmenis ir līdzvērtīgs 1966. gada Starptautiskās Konvencijas par kravas zīmi kritērijiem, piemēro attiecībā uz jaunu pasažieru kuģu, kuru garums ir mazāks nekā 24 metri, garumu un klasi;iii) neatkarīgi no i) un ii) daļām jaunus D klases pasažieru kuģus atbrīvo no obligātās kuģa priekšgala augstuma prasības, kas noteikta 1966. gada Starptautiskajā Konvencijā par kravas zīmi;iv) jauniem A, B, C un D klases pasažieru kuģiem ir pilns klājs.3. Attiecībā uz esošiem pasažieru kuģiem:a) esošie A klases pasažieru kuģi atbilst 1974. gada SOLAS konvencijā minētajiem esošo pasažieru kuģu noteikumiem ar grozījumiem šīs direktīvas pieņemšanas dienā un šīs direktīvas un I pielikuma attiecīgām īpašām prasībām. Attiecībā uz tiem noteikumiem, kuru interpretāciju SOLAS konvencija atstāj administrācijas ziņā, karoga valsts administrācija piemēro I pielikumā iekļautās interpretācijas;b) esošie B klases pasažieru kuģi atbilst šīs direktīvas un tās I pielikuma attiecīgām īpašām prasībām;c) esošie C un D klases pasažieru kuģi atbilst šīs direktīvas un tās I pielikuma III nodaļas attiecīgām īpašām prasībām un attiecībā uz jautājumiem, uz ko šādas prasības neattiecas, karoga valsts administrācijas noteikumiem. Šādi noteikumi paredz drošības līmeni, kas ir līdzvērtīgs I pielikuma II-1 un II-2 nodaļās minētajam drošības līmenim, ņemot vērā vietējās darbības īpašos apstākļus, kas attiecas uz jūras rajoniem, kuros var darboties šādu klašu kuģi.Pirms esošie C un D klases pasažieru kuģi var uzsākt veikt regulārus vietējos reisus uzņemšanas valstī, karoga valsts administrācija panāk vienošanos ar uzņemšanas valsti par šādiem noteikumiem;d) ja dalībvalsts uzskata, ka noteikumi, ko paredz uzņemšanas valsts administrācija, ievērojot c) daļu, ir nepamatoti, tā nekavējoties dara to zināmu Komisijai. Komisija uzsāk lietas izskatīšanas procesu, lai pieņemtu lēmumu saskaņā ar 9. pantā noteikto procedūru;e) būtiski remontdarbi, pārveidojumi un modifikācijas, un ar tiem saistītā aprīkojuma uzstādīšana ir saskaņā ar 2. punkta a) apakšpunktā paredzētajām prasībām jauniem kuģiem. Esošo kuģu pārveidojumus, kas domāti vienīgi, lai sasniegtu augstāku ilgizturības standartu, neuzskata par būtiskiem pārveidojumiem;f) noteikumus, kas minēti a) daļā, ja vien 1974. gada SOLAS konvencijā nav minēti agrāki datumi, un b) un c) daļas noteikumus, ja vien I pielikumā nav minēti agrāki datumi, nepiemēro attiecībā uz kuģi, kura ķīlis ir ielikts vai kas bijis līdzīgā būvniecības posmā:i) pirms 1940. gada 1. janvāra: līdz 2006. gada 1. jūlijam;ii) 1940. gada 1. janvārī vai pēc tam, bet pirms 1962. gada 31. decembra: līdz 2007. gada 1. jūlijam;iii) 1963. gada 1. janvārī vai pēc tam, bet pirms 1974. gada 31. decembra: līdz 2008. gada 1. jūlijam;iv) 1975. gada 1. janvārī vai pēc tam, bet pirms 1984. gada 31. decembra: līdz 2009. gada 1. jūlijam;v) 1985. gada 1. janvārī vai pēc tam, bet pirms 14. panta 1. punktā minētās dienas: līdz 2010. gada 1. jūlijam;g) izņēmuma kārtā, esošos A un B klases pasažieru kuģus, kas darbojās pirms 1996. gada 1. janvāra un veica vienīgi vietējos reisus starp Grieķijas ostām, var atbrīvot no atbilstības 1974. gada SOLAS konvencijas II-1/B/8.1. un II-1/B/8.2. noteikuma vai šīs direktīvas I pielikuma tādu pašu noteikumu prasībām un šīs direktīvas I pielikuma II-2/B/16. noteikuma prasībām, ja tie atbilst visiem šādiem nosacījumiem:i) to vecums 2000. gada 1. oktobrī, skaitot no dienas, kad ir ielikts to ķīlis vai kad tie bijuši līdzīgā būvniecības posmā, kā minēts 2. panta g) apakšpunktā, būs vairāk nekā 27 gadi,ii) tie turpinās veikt vienīgi vietējos reisus starp Grieķijas ostām, uniii) tie pārstās veikt vietējos reisus ne vēlāk kā dienā, kad tie sasniegs 35 gadu vecumu.Turklāt A un B klases pasažieru kuģiem, kas kuģo ar Grieķijas karogu un kas pārcelti uz vietējiem reisiem starp Grieķijas ostām pirms dienas, kad stājas spēkā šī direktīva, arī var piešķirt atbrīvojumu ar nosacījumu, ka laikā, kad tos pārceļ, tie pilnībā atbilst starptautiski piemērojamiem standartiem un i), ii) un iii) daļā minētajiem nosacījumiem.Lai varētu piemērot šo izņēmuma statusu, Grieķija ne vēlāk kā trīs mēnešus pēc šīs direktīvas pieņemšanas dienas nosūta Komisijai pilnu sarakstu ar visiem esošiem A un B klases pasažieru kuģiem, kas atbilst iepriekšminētajiem nosacījumiem, sniedzot detalizētu informāciju par katra kuģa nosaukumu, pazīšanas signālu, reģistrācijas ostu, pasažieru pieļaujamo skaitu, SJO numuru (ja tāds ir), klasi un ķīļa ielikšanas dienu vai dienu, kad kuģis bija līdzīgā būvniecības posmā. Šo sarakstu publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.Izņēmuma statusu, kas piešķirts šādiem kuģiem, skaidri norāda to pasažieru kuģa drošības sertifikātā.4. Attiecībā uz ātrgaitas pasažieru kuģiem:a) ātrgaitas pasažieru kuģi, kas būvēti vai kuros veikti būtiski remontdarbi, pārveidojumi vai modifikācijas 1996. gada 1. janvārī vai pēc tam, atbilst 1974. gada SOLAS konvencijas X nodaļas 3. noteikuma prasībām, ja vien:- to ķīlis nav ielikts vai tie nav bijuši līdzīgā būvniecības posmā ne vēlāk kā dienā, kad stājās spēkā šī direktīva, un- to piegādi un nodošanu ekspluatācijā nav paredzēts uzsākt ne vēlāk kā sešus mēnešus pēc tam, kad stājas spēkā šī direktīva, un- tie pilnībā atbilst Kodeksa par drošību uz kuģiem ar dinamisko cēlējspēku (DSC kodeksa) prasībām, kas ietvertas SJO Asamblejas 1977. gada 14. novembra Rezolūcijā A.373(X), kura grozīta ar Kuģošanas drošības komitejas 1994. gada 19. maija Rezolūciju MSC 37 (63);b) ātrgaitas pasažieru kuģi, kas būvēti pirms 1996. gada 1. janvāra un atbilst Kodeksa par ātrgaitas kuģiem prasībām, turpina darbību, kas apstiprināta saskaņā ar šo kodeksu.Ātrgaitas pasažieru kuģi, kas būvēti pirms 1996. gada 1. janvāra un neatbilst Kodeksa par ātrgaitas kuģiem prasībām, nevar veikt vietējos reisus, ja vien tie jau nenodarbojās ar vietējo reisu veikšanu dalībvalstī dienā, kad stājās spēkā šī direktīva, jo tādā gadījumā tiem var atļaut turpināt vietējo darbību šajā dalībvalstī. Šādi kuģi atbilst DSC kodeksa prasībām ar grozījumiem;c) ātrgaitas pasažieru kuģu un to aprīkojuma konstrukcija un uzturēšana atbilst atzītas organizācijas noteikumiem par ātrgaitas kuģu klasifikāciju vai līdzvērtīgiem noteikumiem, ko administrācija izmanto saskaņā ar Direktīvas 94/57/EK 14. panta 2. punktu.7. pantsPapildu drošības prasības, ekvivalenti, atvieglojumi un drošības pasākumi1. Papildu drošības prasības:Ja dalībvalsts vai dalībvalstu grupa uzskata, ka dažos gadījumos īpašu vietēju apstākļu dēļ būtu jāuzlabo piemērojamās drošības prasības, un ja pierāda vajadzību pēc šādiem uzlabojumiem, dalībvalstis saskaņā ar 4. punktā paredzēto procedūru var paredzēt pasākumus, lai uzlabotu drošības prasības.2. Ekvivalenti:Dalībvalsts var, ievērojot 4. punktā paredzēto procedūru, paredzēt pasākumus, kas pieļauj ekvivalentus I pielikumā ietvertajiem noteikumiem, ar nosacījumu, ka šādi ekvivalenti ir vismaz tikpat efektīvi kā šādi noteikumi.3. Atvieglojumi:Ar nosacījumu, ka drošības līmeni nepazemina, un, ievērojot 4. punktā paredzēto procedūru, dalībvalsts var paredzēt pasākumus, lai atbrīvotu kuģus no šīs direktīvas dažām īpašām prasībām, kas izvirzītas vietējiem reisiem, kurus paredzēts veikt šajā dalībvalstī, ieskaitot tās arhipelāgu jūras rajonus, kas ir pasargāti no atklātās jūras iedarbības, dažos darba apstākļos, piemēram, ja ir mazāks zīmīgais viļņu augstums, reisus veic gada noteiktā laikā, reisus veic tikai diennakts gaišajā laikā vai piemērotos klimatiskos vai laika apstākļos, ir ierobežots ceļojuma ilgums vai glābšanas dienesti atrodas tuvumā.4. Dalībvalsts, kas izmanto 1., 2. vai 3. punkta noteikumus, rīkojas šādi:a) dalībvalsts paziņo Komisijai par pasākumiem, ko tā plāno veikt, ieskaitot konkrētus datus tiktāl, cik vajadzīgs, lai apliecinātu, ka drošības līmeni uztur atbilstošā kvalitātē;b) ja sešu mēnešu laikā no paziņojuma sniegšanas dienas saskaņā ar 9. pantā paredzēto procedūru nolemj, ka ierosinātie pasākumi nav pamatoti, minētajai dalībvalstij prasa grozīt vai neparedzēt ierosinātos pasākumus;c) paredzētos pasākumus precizē konkrētas valsts attiecīgos tiesību aktos un dara zināmus Komisijai, kas par to konkrētiem datiem informē citas dalībvalstis;d) šādus pasākumus piemēro visiem tās pašas klases pasažieru kuģiem, ja tie darbojas tādos pašos noteiktos apstākļos, nediskriminējot atkarībā no to karoga, valsts piederības vai operatora uzņēmējdarbības vietas;e) pasākumus, kas minēti 3. punktā, piemēro tikai tik ilgi, kamēr kuģis darbojas noteiktajos apstākļos.5. Drošības pasākumi:Ja dalībvalsts uzskata, ka pasažieru kuģis, kas veic vietējos reisus šajā valstī, neatkarīgi no fakta, ka tas atbilst šīs direktīvas prasībām, var nopietni apdraudēt dzīvības, īpašuma vai vides drošību, šāda kuģa darbību var apturēt vai paredzēt papildu drošības pasākumus līdz laikam, kad draudi ir novērsti.Iepriekšminētajos apstākļos piemēro šādu procedūru:a) dalībvalsts bez kavēšanās informē Komisiju un citas dalībvalstis par tās lēmumu, sniedzot pamatotus tā iemeslus;b) Komisija apsver, vai darbības apturēšana vai papildu pasākumi ir pamatoti nopietnu draudu drošībai un videi dēļ;c) saskaņā ar 9. pantā paredzēto procedūru pieņem lēmumu, vai dalībvalsts lēmums apturēt šāda kuģa darbību vai paredzēt papildu drošības pasākumus ir pamatots nopietnu iemeslu, kad apdraudēta dzīvības vai īpašuma drošība vai vide, dēļ, un, ja darbības apturēšana vai pasākumi nav pamatoti, attiecīgajai dalībvalstij prasa atsaukt šo darbības apturēšanu vai minētos pasākumus.8. pantsPielāgojumiSaskaņā ar 9. pantā paredzēto procedūru,a) lai ņemtu vērā norises starptautiskā līmenī, jo īpaši Starptautiskajā Jūrniecības organizācijā, var pielāgoti) definīcijas, kas minētas 2. panta a), b), c), d) un t) apakšpunktā, unii) noteikumus attiecībā uz 10. pantā minēto apsekojumu procedūrām un nostādnēm;b) var grozīt I pielikumu, lai šajā direktīvā piemērotu starptautisku konvenciju turpmākus grozījumus.9. pantsKomitejaKomisijai palīdz komiteja, kas izveidota saskaņā ar Direktīvas 93/75/EK 12. panta 1. punktu. Komiteja darbojas saskaņā ar minētā panta 2. un 3. punktā paredzēto procedūru.10. pantsApsekojumi1. Visus jaunus pasažieru kuģus karoga valsts Administrācija pakļauj šādiem apsekojumiem:a) apsekojums, pirms kuģis uzsāk darbību;b) periodisks apsekojums reizi 12 mēnešos;c) papildu apsekojumi noteiktos apstākļos.2. Visus esošos pasažieru kuģus karoga valsts Administrācija pakļauj šādiem apsekojumiem:a) sākotnējais apsekojums, pirms kuģis uzsāk veikt vietējos reisus uzņemšanas valstī, vai 12 mēnešu laikā pēc šīs direktīvas īstenošanas dienas, kā noteikts 14. panta 1. punktā, attiecībā uz esošiem kuģiem, kas veic vietējos reisus dalībvalstī, ar kuras karogu tiem ir atļauts kuģot;b) periodisks apsekojums reizi 12 mēnešos;c) papildu apsekojumi noteiktos apstākļos.3. Visus ātrgaitas pasažieru kuģus, kam saskaņā ar 6. panta 4. punkta noteikumiem jāatbilst HSC kodeksam, karoga valsts administrācija pakļauj apsekojumiem, ko paredz Kodekss par ātrgaitas kuģiem.Ātrgaitas pasažieru kuģus, kam saskaņā ar 6. panta 4. punkta noteikumiem jāatbilst DSC kodeksam ar grozījumiem, karoga valsts administrācija pakļauj apsekojumiem, ko paredz DSC kodekss.4. Jāievēro attiecīgas apsekojumu veikšanas procedūras un pamatnostādnes pasažieru kuģu drošības sertifikāta sakarā, kas minētas SJO Asamblejas 1993. gada 4. novembra Rezolūcijā A.746 (18) par apsekojumu pamatnostādnēm, ko paredz apsekošanas un sertifikācijas saskaņotā sistēma, kādas tās ir šīs direktīvas pieņemšanas dienā, vai procedūras, kas izstrādātas tā paša mērķa sasniegšanai.5. Apsekojumi, kas minēti 1., 2. un 3. punktā, veic karoga valsts administrācijas, atzītas organizācijas vai dalībvalsts, kuru karoga valsts pilnvarojusi veikt apsekojumus, ekskluzīvie inspektori (apsekojumu veicēji), lai pārliecinātos, ka šīs direktīvas visas piemērojamās prasības ir izpildītas.11. pantsSertifikāti1. Visiem jauniem un esošiem pasažieru kuģiem saskaņā ar šo direktīvu ir pasažieru kuģu drošības sertifikāts. Sertifikāta forma ir tāda, kā paredzēts II pielikumā. Šo sertifikātu izdod karoga valsts administrācija pēc tam, kad ir veikta sākotnējais apsekojums, kā paredzēts 10. panta 1. punkta a) apakšpunktā un 2. punkta a) apakšpunktā.2. Pasažieru kuģa drošības sertifikātu izdod uz laiku, kas nepārsniedz 12 mēnešus. Karoga valsts administrācija var pagarināt sertifikāta derīguma termiņu uz papildu termiņu līdz vienam mēnesim no dienas, kad beidzas sertifikātā norādītais derīguma termiņš. Ja ir piešķirts pagarinājums, sertifikāta jaunais derīguma termiņš sākas no dienas, kas sertifikātā norādīta kā derīguma termiņa beigu diena pirms pagarinājuma piešķiršanas.Atjaunotu pasažieru kuģa drošības sertifikātu izdod pēc tam, kad veikts periodisks apsekojums, kā paredzēts 10. panta 1. punkta b) apakšpunktā un 2. punkta b) apakšpunktā.3. Ātrgaitas pasažieru kuģim, kas atbilst Kodeksa par ātrgaitas kuģiem prasībām, karoga valsts administrācija saskaņā ar Kodeksā par ātrgaitas kuģiem paredzētajiem noteikumiem izdod ātrgaitas kuģa drošības sertifikātu un ātrgaitas kuģa darbības atļaujas dokumentu.Ātrgaitas pasažieru kuģim, kas atbilst DSC kodeksa prasībām ar grozījumiem, karoga valsts administrācija saskaņā ar DSC kodeksa noteikumiem izdod DSC konstrukcijas un aprīkojuma sertifikātu un DSC darbības atļaujas dokumentu.Pirms karoga valsts administrācija izdod darbības atļaujas dokumentu ātrgaitas pasažieru kuģim, kas veic vietējos reisus uzņemšanas valstī, tā vienojas ar uzņemšanas valsti par darbības nosacījumiem, kas saistīti ar kuģa darbību šajā valstī. Šādus nosacījumus karoga valsts administrācija norāda darbības atļaujas dokumentā.4. Atvieglojumus, kas kuģiem piešķirti saskaņā ar 7. panta 3. punkta noteikumiem, atzīmē kuģa sertifikātā.12. pantsSOLAS konvencijas noteikumiAttiecībā uz pasažieru kuģiem, kas veic starptautiskus reisus:1. stājoties spēkā šai direktīvai, Kopiena iesniedz lūgumu SJOa) veicināt pašreizējo SJO darbu 1974. gada SOLAS konvencijas II-1, II-2 un III nodaļas, kas ietver administrācijas ziņā atstātos jautājumus, noteikumu pārstrādāšanā, šo noteikumu saskaņotas interpretācijas izveidošanā un atbilstīgu to grozījumu pieņemšanā;b) paredzēt pasākumus, lai obligāti piemērotu Kuģošanas drošības komitejas MSC Cirkulāra Nr. 606 par uzņemšanas valsts saskaņu ar SOLAS konvencijas atvieglojumiem noteikumu pamatprincipus.2. lūgumu, kas minēts 1. punktā, iesniedz Kopienas un Komisijas prezidentvalsts, pamatojoties uz šīs direktīvas I pielikumā paredzētajiem saskaņotajiem noteikumiem. Visas dalībvalstis rīkojas savu iespēju robežās, lai nodrošinātu to, ka SJO var ātri sākt izstrādāt minētos noteikumus un pasākumus.13. pantsSankcijasDalībvalstis nosaka sankciju sistēmu, ko piemēro attiecīgās valsts noteikumu, kas pieņemti, ievērojot šo direktīvu, pārkāpšanas gadījumā, un veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka šīs sankcijas piemēro. Paredzētās sankcijas ir efektīvas, samērīgas un atturošas.14. pantsĪstenošana1. Dalībvalstīs līdz 1998. gada 1. jūlijam stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šo direktīvu.2. Paredzot šos pasākumus, dalībvalstis tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai pievieno šādu atsauci to oficiālai publikācijai. Šādas atsauces norādīšanas veidus nosaka dalībvalstis.3. Dalībvalstis tūlīt dara zināmus Komisijai savu tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, uz kuru attiecas šī direktīva. Komisija par tiem informē pārējās dalībvalstis.15. pantsStāšanās spēkāŠī direktīva stājas spēkā 20. dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.16. pantsAdresātiŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1998. gada 17. martāPadomes vārdā —priekšsēdētājsG. Strang[1] OV C 238, 16.8.1996., 1. lpp.[2] OV C 212, 22.7.1996., 21. lpp.[3] Eiropas Parlamenta 1996. gada 5. septembra atzinums (OV C 277, 23.9.1996., 19. lpp.), Padomes 1997. gada 17. jūnija kopējā nostāja (OV C 293, 26.9.1997., 1. lpp.) un Eiropas Parlamenta 1997. gada 6. novembra lēmums (OV C 358, 24.11.1997., 27. lpp.).[4] OV L 183, 29.6.1989., 1. lpp.[5] OV L 378, 31.12.1986., 1. lpp.[6] OV L 364, 12.12.1992., 7. lpp.[7] OV C 271, 7.10.1993., 1. lpp.[8] OV C 323, 21.11.1994., 176. lpp.[9] OV L 46, 17.2.1997., 25. lpp.[10] OV L 157, 7.7.1995., 1. lpp.[11] OV L 247, 5.10.1993., 19. lpp.[12] OV L 319, 12.12.1994., 20. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi ir izdarīti ar Komisijas Direktīvu 97/58/EK (OV L 274, 7.10.1997., 8. lpp.).--------------------------------------------------I PIELIKUMSDROŠĪBAS PRASĪBAS JAUNIEM UN ESOŠIEM PASAŽIERU KUĢIEM, KAS VEIC VIETĒJOS REISUSsk. Komisijas Direktīvu 2002/25/EK, OV L 98, 15.04.2002., 1. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMS IIPASAŽIERU KUĢA DROŠĪBAS SERTIFIKĀTA FORMAPASAŽIERU KUĢA DROŠĪBAS SERTIFIKĀTS+++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 2009/25/EK ( 2009. gada 2. aprīlis ), ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK attiecībā uz darbīgās vielas piraklostrobīna plašāku pielietojumu (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               3.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 91/20

      KOMISIJAS DIREKTĪVA 2009/25/EK
   (2009. gada 2. aprīlis),
   ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK attiecībā uz darbīgās vielas piraklostrobīna plašāku pielietojumu
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīvu 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (1) un jo īpaši tās 6. panta 1. punkta otrās daļas otro ievilkumu,
   tā kā:

               (1)

               Ar Komisijas Direktīvu 2004/30/EK (2) piraklostrobīnu iekļāva Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā kā darbīgo vielu.

               (2)

               Pieprasot piraklostrobīna iekļaušanu, šīs vielas ražotājs BASF SE (turpmāk “pieteikuma iesniedzējs”) iesniedza datus par pielietojumu dažu sēņu kontrolei, kuri apstiprināja vispārīgo secinājumu, ka var paredzēt to, ka augu aizsardzības līdzekļi, kas satur piraklostrobīnu, atbildīs Direktīvas 91/414/EEK 5. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā paredzētajām nekaitīguma prasībām. Tāpēc piraklostrobīnu iekļāva minētās direktīvas I pielikumā, paredzot īpašus noteikumus, ka dalībvalstis drīkst atļaut lietot minēto vielu tikai kā fungicīdu.

               (3)

               Tagad pieteikuma iesniedzējs ir iesniedzis pieteikumu, lai grozītu minētos īpašos noteikumus, paredzot piraklostrobīnu lietot par augu augšanas regulatoru papildus sēņu kontrolei konkrētos lauksaimniecības pielietojuma veidos. Pamatojot šādu plašāku pielietojumu, pieteikuma iesniedzējs iesniedza papildu informāciju.

               (4)

               Vācija novērtēja pieteikuma iesniedzēja iesniegto informāciju un datus. Vācija 2008. gada oktobrī informēja Komisiju par secinājumu, ka prasītais plašākais pielietojums nerada papildu risku tam, kas jau ir ņemts vērā Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā paredzētajos īpašajos noteikumos attiecībā uz piraklostrobīnu un Komisijas pārskata ziņojumā par šo vielu. Plašākais pielietojums nav saistīts ar pielietošanas parametru grozījumiem, kas izklāstīti Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā paredzētajos īpašajos noteikumos.

               (5)

               Tāpēc īpašo noteikumu grozījumi attiecībā uz piraklostrobīnu ir pamatoti.

               (6)

               Tāpēc attiecīgi jāgroza Direktīva 91/414/EKK.

               (7)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgās komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 91/414/EEK I pielikumu groza atbilstīgi šīs direktīvas pielikumam.
   2. pants
   Dalībvalstis vēlākais līdz 2009. gada 3. augustam pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara zināmus Komisijai minēto aktu tekstus un minēto aktu un šīs direktīvas atbilstības tabulu.
   Tās piemēro šos noteikumus no 2009. gada 4. augusta.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
   3. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   4. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2009. gada 2. aprīlī

            Komisijas vārdā —

            Komisijas locekle

         Androulla VASSILIOU

      (1)  OV L 230, 19.8.1991., 1. lpp.

      (2)  OV L 77, 13.3.2004., 50. lpp.

      PIELIKUMS
      Direktīvas 91/414/EEK I pielikuma 82. rindu aizstāj ar šādu rindu:

                     “82

                     Piraklostrobīns

                        CAS 175013-18-0

                        CIPAC 657

                     metil N-(2-{[1-(4-hlorofenil)-1H-pirazol-3-il]oksimetil}fenil) N-metoksi karbamāts

                     975 g/kg
                     Toksisks ir piemaisījums no ražošanas procesa – dimetilsulfāts (DMS), kura saturs tehniskajā produktā nedrīkst pārsniegt 0,0001 %.

                     2004. gada 1. jūnijs

                     2014. gada 31. maijs

                     Atļauts lietot tikai par fungicīdu vai augu augšanas regulatoru.
                     Lai īstenotu VI pielikumā minētos vienotos principus, ņem vērā pārskata ziņojuma secinājumus par piraklostrobīnu, un jo īpaši tā I un II papildinājumu, ko 2003. gada 28. novembrī precizējusi Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgā komiteja. Šajā vispārējā novērtējumā dalībvalstīm

                                 —

                                 īpaša uzmanība jāpievērš ūdens organismu, jo īpaši zivju aizsardzībai,

                                 —

                                 īpaša uzmanība jāpievērš uz sauszemes dzīvojošo posmkāju un slieku aizsardzībai.

                           Vajadzības gadījumā jāveic riska mazināšanas pasākumi.
                     Saskaņā ar 13. panta 5. punktu dalībvalstis informē Komisiju par rūpnieciski ražotā tehniskā materiāla specifikāciju.”


title: Komisijas Direktīva 2006/5/EK ( 2006. gada 17. janvāris ), ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK, lai tajā iekļautu varfarīnu kā aktīvo vielu   (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               18.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 12/17

      KOMISIJAS DIREKTĪVA 2006/5/EK
   (2006. gada 17. janvāris),
   ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK, lai tajā iekļautu varfarīnu kā aktīvo vielu
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīvu 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (1), un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Komisijas 1992. gada 11. decembra Regulā (EEK) Nr. 3600/92, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus tās darba programmas pirmā posma īstenošanai, kas minēta 8. panta 2. punktā Padomes Direktīvā 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (2), sniegts to aktīvo vielu saraksts, kuras jānovērtē attiecībā uz iespējamību tās iekļaut Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā. Varfarīns ir minētajā sarakstā.

               (2)

               Varfarīna iedarbība uz cilvēku veselību un uz vidi saistībā ar vairākiem iesniedzēju ierosinātajiem izmantošanas veidiem ir novērtēta saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 3600/92 noteikumiem. Atbilstīgi Komisijas 1994. gada 27. aprīļa Regulai (EK) Nr. 933/94, ar ko nosaka augu aizsardzības līdzekļu aktīvās vielas un izraugās ziņotājas dalībvalstis Komisijas Regulas (EEK) Nr. 3600/92 īstenošanai (3), par ziņotāju dalībvalsti ir izraudzīta Īrija. Saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 3600/92 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu 1996. gada 8. maijā Īrija iesniedza Komisijai attiecīgo novērtējuma ziņojumu un ieteikumus.

               (3)

               Dalībvalstis un Komisija Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgajā komitejā ir izskatījušas novērtējuma ziņojumu. Minētais pārskats tika pabeigts 2005. gada 23. septembrī kā Komisijas pārskata ziņojums par varfarīnu.

               (4)

               Ziņojums par varfarīnu un papildu informācija tika iesniegti arī Augu zinātniskajai komitejai. Komitejai tika lūgts komentārs par to, vai ir pieņemami izmantot klīniskos datus, kas iegūti, atkārtoti izmantojot varfarīnu kā antikoagulantu cilvēku ārstniecībā, lai noteiktu pieļaujamo diennakts devu (PDD) un pieļaujamo iedarbības līmeni uz operatoru (AOEL). Savā atzinumā (4) zinātniskā komiteja secināja, ka nav nepieciešams noteikt varfarīna PDD. Turklāt par varfarīna kā antikoagulanta plašo klīnisko izmantošanu pieejamie dati vajadzības gadījumā ļaus viegli noteikt PDD. Līdzīgi var noteikt arī AOEL, pamatojoties uz datiem par cilvēkiem, ņemot vērā, ka žurkas apmēram 15 % no piemērotās devas absorbē caur ādu.

               (5)

               Dažādajās veiktajās pārbaudēs atklājās, ka varfarīnu saturošus augu aizsardzības līdzekļus var uzskatīt par tādiem, kas kopumā atbilst Direktīvas 91/414/EEK 5. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā noteiktajām prasībām, jo īpaši attiecībā uz lietojuma veidiem, kas tika pārbaudīti un sīki izklāstīti Komisijas pārskata ziņojumā. Tādēļ ir lietderīgi iekļaut varfarīnu I pielikumā, lai atļaujas par augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur varfarīnu, visās dalībvalstīs varētu piešķirt saskaņā ar minētās direktīvas noteikumiem.

               (6)

               Varfarīnu izmanto kā rodenticīdu. Uz visām pārējām aktīvajām vielām, ko izmanto kā rodenticīdus, attiecas Komisijas 2002. gada 20. jūnija Regula (EK) Nr. 1112/2002, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus, kā īstenot ceturto posmu darba programmā, kura minēta Padomes Direktīvas 91/414/EEK 8. panta 2. punktā (5). Turklāt minēto vielu pašlaik novērtē saistībā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 16. februāra Direktīvu 98/8/EEK par biocīdo produktu [biocīdu] laišanu tirgū (6). Tāpat kā visām Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā iekļautajām vielām, arī varfarīna statusu var pārskatīt, pamatojoties uz minētās direktīvas 5. panta 5. punktu, lai ņemtu vērā jebkādus jaunus datus, kas kļuvuši pieejami, jo īpaši novērtējot līdzīgas vielas vai novērtējot pašu varfarīnu saskaņā ar Direktīvu 98/8/EK.

               (7)

               Pieredze, kas gūta, Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā iekļaujot aktīvās vielas, kuras novērtētas saskaņā ar Regulu (EEK) Nr. 3600/92, liecina par iespējamām grūtībām, interpretējot pašreizējo atļauju turētāju tiesības attiecībā uz piekļuvi datiem. Lai izvairītos no turpmākām problēmām, jāprecizē dalībvalstu pienākumi, jo īpaši pienākums pārliecināties, ka atļaujas turētājs nodrošina tādu piekļuvi dokumentācijai, kas atbilst minētās direktīvas II pielikuma prasībām. Taču šī pienākumu precizēšana neparedz dalībvalstīm vai atļaujas turētājiem jaunus pienākumus, kas nebija noteikti agrākās, līdz šai I pielikuma grozīšanai pieņemtajās direktīvās.

               (8)

               Pirms aktīvo vielu iekļauj I pielikumā, jāatvēl pietiekams laika posms, lai dalībvalstis un ieinteresētās personas varētu sagatavoties jauno prasību izpildei saistībā ar šīs vielas iekļaušanu.

               (9)

               Neierobežojot Direktīvā 91/414/EEK noteiktos pienākumus, kas izriet no aktīvās vielas iekļaušanas I pielikumā, pēc iekļaušanas dalībvalstīm jāatvēl sešu mēnešu laikposms pašreizējo atļauju pārskatīšanai attiecībā uz augu aizsardzības līdzekļiem, kuri satur varfarīnu, lai nodrošinātu atbilstību Direktīvas 91/414/EEK, un jo īpaši tās 13. panta prasībām un I pielikumā izvirzītajiem nosacījumiem. Dalībvalstīm attiecīgi jāmaina, jāaizstāj vai jāatsauc pašreizējās atļaujas saskaņā ar Direktīvas 91/414/EEK noteikumiem. Atkāpjoties no iepriekš noteiktā termiņa, lai iesniegtu un novērtētu visu III pielikuma dokumentāciju par katra augu aizsardzības līdzekļa katru paredzēto lietojuma veidu saskaņā ar vienotajiem principiem, kas izklāstīti Direktīvā 91/414/EEK, jāparedz ilgāks laika posms.

               (10)

               Tādēļ ir lietderīgi attiecīgi grozīt Direktīvu 91/414/EEK.

               (11)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgās komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 91/414/EEK I pielikumu groza, kā noteikts šīs direktīvas pielikumā.
   2. pants
   Dalībvalstis vēlākais 2007. gada 31. martā pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis nekavējoties Komisijai dara zināmus minēto tiesību aktu noteikumus un minēto tiesību aktu un šīs direktīvas korelācijas tabulu.
   Dalībvalstis piemēro minētos tiesību aktus no 2007. gada 1. aprīļa.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos tiesību aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka to, kā izdarīt šādas atsauces.
   3. pants
   1.   Vajadzības gadījumā dalībvalstis līdz 2007. gada 31. martam saskaņā ar Direktīvu 91/414/EEK groza vai atsauc pašreizējās atļaujas augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur varfarīnu kā aktīvo vielu. Līdz šim termiņam tās jo īpaši pārliecinās, ka ir izpildīti minētās direktīvas I pielikuma nosacījumi attiecībā uz varfarīnu, izņemot tos nosacījumus, kas noteikti attiecīgās aktīvās vielas ieraksta B daļā, un ka atļaujas turētājam ir dokumentācija vai piekļuve dokumentācijai atbilstīgi minētās direktīvas II pielikuma prasībām saskaņā ar tās 13. panta nosacījumiem.
   2.   Atkāpjoties no 1. punkta, par katru atļauto augu aizsardzības līdzekli, kas satur varfarīnu kā vienīgo vai vienu no vairākām aktīvajām vielām, kuras visas ir iekļautas Direktīvas 91/414/EEK I pielikuma sarakstā vēlākais līdz 2006. gada 30. septembrim, dalībvalstis veic šā līdzekļa pārvērtēšanu saskaņā ar vienotajiem principiem, kuri noteikti Direktīvas 91/414/EEK VI pielikumā, pamatojoties uz dokumentāciju, kas atbilst minētās direktīvas III pielikuma prasībām, un ņemot vērā minētās direktīvas I pielikuma varfarīna ieraksta B daļu. Pamatojoties uz minēto novērtējumu, dalībvalstis nosaka, vai līdzeklis atbilst Direktīvas 91/414/EEK 4. panta 1. punkta b), c), d) un e) apakšpunkta nosacījumiem.
   Pēc šā novērtējuma dalībvalstis:

               a)

               ja līdzeklis satur varfarīnu kā vienīgo aktīvo vielu, vajadzības gadījumā groza vai atsauc atļauju vēlākais 2010. gada 30. septembrī; vai

               b)

               ja līdzeklis satur varfarīnu kā vienu no vairākām aktīvajām vielām, vajadzības gadījumā groza vai atsauc atļauju vēlākais 2010. gada 30. septembrī vai termiņā, kas šādai grozīšanai vai atsaukšanai paredzēts attiecīgajā direktīvā vai direktīvās, ar kurām atbilstīgo vielu vai vielas iekļauj Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā, izvēloties vēlāko no šiem datumiem.

         4. pants
   Šī direktīva stājas spēkā 2006. gada 1. oktobrī.
   5. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2006. gada 17. janvārī

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Markos KYPRIANOU

      (1)  OV L 230, 19.8.1991., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 396/2005 (OV L 70, 16.3.2005., 1. lpp.).

      (2)  OV L 366, 15.12.1992., 10. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 2266/2000 (OV L 259, 13.10.2000., 27. lpp.).

      (3)  OV L 107, 28.4.1994., 8. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 2230/95 (OV L 225, 22.9.1995., 1. lpp.).

      (4)  Augu zinātniskās komitejas atzinums par iespēju iekļaut varfarīnu I pielikumā Padomes Direktīvai 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū; SCP/WARFAR/002 galīgais, pieņemts 2000. gada 6. jūnijā.

      (5)  OV L 168, 27.6.2002., 14. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1882/2003 (OV L 284, 31.10.2003., 1. lpp.).

      (6)  OV L 123, 24.4.1998., 1. lpp.

      PIELIKUMS

         Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā tabulas beigās pievieno šādus ierakstus

                     Nr.

                     Vispārpieņemtais nosaukums, identifikācijas numuri

                        IUPAC nosaukums

                     Tīrība (1)

                     Stāšanās spēkā

                     Termiņš, līdz kuram paliek iekļauts

                     Īpaši noteikumi

                     “XX

                     Varfarīns
                     CAS Nr. 81-81-2
                     CIPAC Nr. 70

                     (RS)-4-hidroksi-3-(3-okso-1-fenilbutil)kumarīn 3-(α-acetonil-benzil)-4-hidroksikumarīns

                     ≥ 990 g/kg

                     2006. gada 1. oktobris

                     2013. gada 30. septembris

                     A   DAĻA
                     Atļauts lietot tikai kā rodenticīdu iepriekš sagatavotas ēsmas veidā, kas vajadzības gadījumā ievietota īpaši konstruētā piltuvē.
                     B   DAĻA
                     Lai īstenotu VI pielikuma vienotos principus, ņem vērā pārskata ziņojuma secinājumus par varfarīnu un jo īpaši tā I un II papildinājumu, ko 2005. gada 23. septembrī pabeidza Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgā komiteja. Šajā vispārējā novērtējumā dalībvalstīm īpaša uzmanība jāpievērš lietotāju, putnu un blakussugu zīdītāju aizsardzībai.
                     Vajadzības gadījumā jāpiemēro riska mazināšanas pasākumi.”

         (1)  Sīkāka informācija par aktīvās vielas identitāti un tās specifikācija ir sniegta pārskata ziņojumā.


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/57/ES ( 2014. gada 16. aprīlis ) par kriminālsodiem par tirgus ļaunprātīgu izmantošanu (tirgus ļaunprātīgas izmantošanas direktīva)

text:
               12.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 173/179

         EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA 2014/57/ES
   (2014. gada 16. aprīlis)
   par kriminālsodiem par tirgus ļaunprātīgu izmantošanu (tirgus ļaunprātīgas izmantošanas direktīva)
   EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 83. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
   ņemot vērā Eiropas Centrālās bankas atzinumu (1),
   ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (2),
   saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (3),
   tā kā:

               (1)

               Lai finanšu tirgus būtu vienots un efektīvs un tiktu stiprināta ieguldītāju uzticēšanās, ir vajadzīga tirgus integritāte. Ekonomiskā izaugsme un labklājība nebūs iespējama, ja vērtspapīru tirgu darbība nebūs vienmērīga un sabiedrība neuzticēsies šiem tirgiem. Tirgus ļaunprātīga izmantošana kaitē finanšu tirgu integritātei un vājina sabiedrības uzticību vērtspapīriem, atvasinātajiem finanšu instrumentiem un etalonindeksiem.

               (2)

               Ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/6/EK (4) tika pilnveidots un atjaunināts Savienības tiesiskais regulējums tirgus integritātes aizsardzībai. Direktīvā ir arī paredzēts, ka dalībvalstīm jānodrošina savām kompetentajām iestādēm pilnvaras atklāt un izmeklēt tirgus ļaunprātīgas izmantošanas gadījumus. Neskarot dalībvalstu tiesības piemērot kriminālsodus, Direktīvā 2003/6/EK arī paredzēts, ka dalībvalstīm jāgādā par to, ka var veikt attiecīgus administratīvus pasākumus vai piemērot administratīvus sodus pret personām, kas ir atbildīgas par to, ka pārkāpti noteikumi, kas pieņemti, īstenojot minēto direktīvu.

               (3)

               ES finanšu uzraudzības jautājumu augsta līmeņa darba grupas, kuras priekšsēdētājs ir Jacques de Larosière (“de Larosière grupa”), 2009. gada 25. februāra ziņojumā ieteikts finanšu nozares pamatotu uzraudzību un darbības regulēšanu balstīt uz spēcīgiem uzraudzības un sankciju režīmiem. Lai to panāktu, de Larosière grupa uzskatīja, ka uzraudzības iestādēm ir jābūt pietiekamām pilnvarām, lai rīkotos, un jābūt arī vienlīdzīgiem, spēcīgiem un preventīviem sankciju režīmiem pret visiem finanšu noziegumiem un efektīvi īstenojamām sankcijām, lai saglabātu tirgus integritāti. De Larosière grupa secināja, ka dalībvalstu sankciju režīmi kopumā uzskatāmi par vājiem un neviendabīgiem.

               (4)

               Labi funkcionējošam tiesiskajam regulējumam attiecībā uz tirgus ļaunprātīgu izmantošanu nepieciešama efektīva īstenošana. Valstu administratīvo sodu režīmu novērtējums saskaņā ar Direktīvu 2003/6/EK parādīja, ka ne visu valstu kompetentajām iestādēm ir pieejamas visas nepieciešamās pilnvaras, lai atbildētu uz tirgus ļaunprātīgu izmantošanu ar piemērotām sankcijām. Īpaši, ne visās dalībvalstīs bija paredzēti administratīvi naudas sodi par iekšējās informācijas izmantošanu tirdzniecībā un tirgus manipulācijām, un sankciju līmenis dažādās dalībvalstīs bija ļoti atšķirīgs. Tālab ir nepieciešams jauns leģislatīvais akts, lai nodrošinātu kopējus minimālos noteikumus visā Savienībā.

               (5)

               Līdz šim administratīvo sodu pieņemšana dalībvalstīs nav bijusi pietiekama, lai nodrošinātu atbilstību noteikumiem par tirgus ļaunprātīgas izmantošanas novēršanu un apkarošanu.

               (6)

               Svarīgi, ka atbilstība noteikumiem par tirgus ļaunprātīgu izmantošanu tiek nostiprināta ar kriminālsodu pieejamību, rādot spēcīgāku sabiedrības nosodījuma formu salīdzinājumā ar administratīviem sodiem. Vismaz nopietnu tirgus ļaunprātīgas izmantošanas veidu atzīšana par noziedzīgiem nodarījumiem nosaka skaidras robežas tādiem rīcības veidiem, kas tiek uzskatīti par īpaši nepieņemamiem, un parāda sabiedrībai un iespējamiem pārkāpējiem kompetento iestāžu visnotaļ nopietno attieksmi pret šādu rīcību.

               (7)

               Ne visas dalībvalstis ir ieviesušas kriminālsodus par atsevišķiem nopietniem to dalībvalsts tiesību aktu pārkāpumiem, ar kuriem ievieš Direktīvu 2003/6/EK. Dalībvalstu atšķirīgās pieejas apdraud darbības nosacījumu vienotību iekšējā tirgū un var stimulēt personas nodarboties ar tirgus ļaunprātīgu izmantošanu dalībvalstīs, kuras par šādiem nodarījumiem neparedz kriminālsodus. Turklāt līdz šim nav bijis Savienības mēroga izpratnes par to, kura rīcība uzskatāma par noteikumu par tirgus ļaunprātīgu izmantošanu nopietnu pārkāpumu. Tādēļ būtu jāparedz minimālie noteikumi attiecībā uz fizisku personu pastrādātu noziedzīgu nodarījumu definēšanu, juridisko personu atbildību un attiecīgiem sodiem. Kopēji minimālie noteikumi arī dotu iespēju dalībvalstīm izmantot efektīvākas izmeklēšanas metodes un ļautu panākt efektīvāku sadarbību gan dalībvalstu iekšienē, gan starp tām. Pēckrīzes apstākļos ir kļuvis skaidrs, ka tirgus manipulācijas var nodarīt būtisku kaitējumu, kas skartu miljoniem cilvēku. LIBOR skandāls, kas bija saistīts ar etalonindeksu nopietnu manipulāciju gadījumu, parādīja, ka attiecīgas problēmas un nepilnības tiesību aktos ievērojami ietekmē uzticēšanos tirgum un var izraisīt nozīmīgus zaudējumus ieguldītājiem un reālās ekonomikas izkropļojumus. Tas, ka visā Savienībā nav spēkā vienota kriminālsodu režīma, rada ļaunprātīgiem tirgus izmantotājiem iespējas izmantot vieglāku režīmu sniegtās priekšrocības dažās dalībvalstīs. Kriminālsodu piemērošanai tirgus ļaunprātīgas izmantošanas gadījumos būs papildu preventīva ietekme, atturot potenciālos pārkāpējus.

               (8)

               Tādēļ, lai nodrošinātu to, ka efektīvi tiek īstenota Savienības politika par tirgus ļaunprātīgas izmantošanas novēršanu, svarīgi ir visās dalībvalstīs ieviest kriminālsodus par vismaz nopietniem tirgus ļaunprātīgas izmantošanas gadījumiem.

               (9)

               Lai šīs direktīvas darbības joma būtu saskaņota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 596/2014 (5) darbības jomu, šī direktīva nebūtu attiecināma uz tirdzniecību ar pašu akcijām saskaņā ar atpirkuma programmām un tirdzniecību ar vērtspapīriem vai saistītajiem instrumentiem vērtspapīru stabilizēšanai, darījumiem, rīkojumiem vai rīcību monetārās, valūtas maiņas kursu vai valsts parāda pārvaldības politikas īstenošanai, darbībām saistībā ar emisiju kvotām Savienības klimata politikas īstenošanai un darbībām, kas tiek veiktas, lai īstenotu Savienības kopējo lauksaimniecības politiku un kopējo zivsaimniecības politiku.

               (10)

               Dalībvalstīm būtu jānosaka, ka vismaz nopietni iekšējās informācijas izmantošanas tirdzniecībā, tirgus manipulācijas un iekšējās informācijas nelikumīgas izpaušanas gadījumi ir noziedzīgi nodarījumi, ja tie ir izdarīti ar nodomu.

               (11)

               Šajā direktīvā iekšējās informācijas izmantošana tirdzniecībā un iekšējās informācijas nelikumīga izpaušana būtu jāuzskata par nopietnu tādos gadījumos, kad ietekme uz tirgus integritāti, faktiskā vai iespējamā iegūtā peļņa vai novērstie zaudējumi, tirgum radītais kaitējums vai tirgoto finanšu instrumentu kopējā vērtība ir liela. Citi apstākļi, ko var ņemt vērā, ir, piemēram, tas, ka noziedzīgs nodarījums ir veikts noziedzīgā organizācijā, vai tas, ka attiecīgā persona jau agrāk ir veikusi šādu noziedzīgu nodarījumu.

               (12)

               Saistībā ar šo direktīvu tirgus manipulācija būtu jāuzskata par nopietnu tādos gadījumos, kad ietekme uz tirgus integritāti, faktiskā vai iespējamā iegūtā peļņa vai novērstie zaudējumi, tirgum nodarīto zaudējumu līmenis, finanšu instrumenta vai tūlītēja preču darījuma līguma vērtības maiņas apjoms vai sākotnēji izmantoto līdzekļu summa ir lieli vai ja manipulāciju veic persona, kas ir nodarbināta vai strādā finanšu nozarē vai uzraudzības vai regulatīvā iestādē.

               (13)

               Tā kā iekšējās informācijas izmantošanas tirdzniecībā un tirgus manipulācijas mēģinājumi atstāj nelabvēlīgu ietekmi uz finanšu tirgu integritāti un ieguldītāju uzticību tiem, arī šāda rīcība būtu sodāma kā noziedzīgs nodarījums.

               (14)

               Ar šo direktīvu dalībvalstīm vajadzētu uzlikt pienākumu valstu tiesību aktos paredzēt kriminālsodus par iekšējās informācijas izmantošanas tirdzniecībā, tirgus manipulāciju un iekšējās informācijas nelikumīgas izpaušanas gadījumiem, uz kuriem attiecas šī direktīva. Ar šo direktīvu nevajadzētu noteikt pienākumu attiecībā uz šādu sodu vai jebkādas citas pieejamas tiesību aizsardzības sistēmas piemērošanu atsevišķos gadījumos.

               (15)

               Direktīvā jāietver arī prasība dalībvalstīm nodrošināt, ka kūdīšana, atbalstīšana un līdzdalība noziedzīgos nodarījumos arī ir sodāma.

               (16)

               Lai sodi par šajā direktīvā minētajiem nodarījumiem būtu iedarbīgi un atturoši, šajā direktīvā būtu jānosaka maksimālā brīvības atņemšanas soda minimālais ilgums.

               (17)

               Šī direktīva būtu jāpiemēro, ņemot vērā ar Regulu (ES) Nr. 596/2014 izveidoto tiesisko regulējumu un tās ieviešanas pasākumus.

               (18)

               Lai nodrošinātu efektīvu Eiropas politikas ieviešanu finanšu tirgu integritātes nodrošināšanai, kas noteikta Regulā (ES) Nr. 596/2014, dalībvalstīm būtu jāpaplašina atbildība par nodarījumiem, kas paredzēti šajā direktīvā, to attiecinot arī uz juridiskām personām, piemērojot kriminālsodus vai cita veida sodus vai citus pasākumus, kas ir iedarbīgi, samērīgi un atturoši, piemēram, tos, kas noteikti Regulā (ES) Nr. 596/2014. Šādi sodi vai citi pasākumi var ietvert galīgā lēmuma publicēšanu par sankcijām, tostarp norādot arī atbildīgās juridiskās personas identitāti, ņemot vērā pamattiesības, proporcionalitātes principu un riskus, kas ietekmē finanšu tirgu stabilitāti un notiekošās izmeklēšanas darbības. Dalībvalstīm – attiecīgos gadījumos un ja to tiesību aktos ir paredzēta juridisku personu kriminālatbildība – būtu jāpaplašina kriminālatbildības piemērošana saskaņā ar valsts tiesību aktiem, attiecinot to arī uz šajā direktīvā paredzētajiem noziedzīgajiem nodarījumiem. Ar šo direktīvu dalībvalstis nebūtu jāattur no galīgo nolēmumu publicēšanas par saukšanu pie atbildības vai sankciju uzlikšanu.

               (19)

               Dalībvalstīm būtu jāīsteno nepieciešamie pasākumi, lai nodrošinātu, ka tiesībaizsardzības, tiesu iestādes un citas kompetentās iestādes, kas atbildīgas par šajā direktīvā minēto noziedzīgo nodarījumu izmeklēšanu vai kriminālvajāšanu, spētu izmantot efektīvus izmeklēšanas instrumentus. Cita starpā ņemot vērā proporcionalitātes principu, šādu līdzekļu izmantošanai saskaņā ar valsts tiesību aktiem vajadzētu būt samērīgai ar izmeklējamo nodarījumu veidu un smagumu.

               (20)

               Tā kā šajā direktīvā ir paredzēti minimālie noteikumi, dalībvalstis var brīvi pieņemt vai paturēt arī stingrākas krimināltiesību normas tirgus ļaunprātīgas izmantošanas gadījumos.

               (21)

               Dalībvalstis var, piemēram, paredzēt, ka tirgus manipulācija, kas izdarīta aiz noziedzīgas pašpaļāvības vai aiz nopietnas noziedzīgas nevērības, ir atzīstama par noziedzīgu nodarījumu.

               (22)

               Šajā direktīvā noteiktie pienākumi savos tiesību aktos paredzēt sodus fiziskām personām un sankcijas juridiskām personām neatbrīvo dalībvalstis no pienākuma savos tiesību aktos paredzēt administratīvus sodus un citus pasākumus par Regulā (ES) Nr. 596/2014 noteiktajiem pārkāpumiem, ja vien dalībvalstis saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 596/2014 nav nolēmušas savos tiesību aktos noteikt tikai kriminālsodus par šādiem pārkāpumiem.

               (23)

               Šīs direktīvas darbības joma ir noteikta tā, lai papildinātu un efektīvi īstenotu Regulu (ES) Nr. 596/2014. Lai gan saskaņā ar šo direktīvu noziedzīgiem nodarījumiem vajadzētu būt sodāmiem, ja tie izdarīti ar nodomu un vismaz nopietnos gadījumos, sodu noteikšanai par Regulas (ES) Nr. 596/2014 pārkāpumiem nav nepieciešams pierādīt nodomu vai kvalificēt šos pārkāpumus kā nopietnus. Piemērojot valsts tiesību aktus, ar kuriem transponē šo direktīvu, dalībvalstīm būtu jānodrošina, lai kriminālsodu piemērošana par nodarījumiem saskaņā ar šo direktīvu un administratīvo sodu piemērošana saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 596/2014 neradītu ne bis in idem principa pārkāpumu.

               (24)

               Neskarot dalībvalstu krimināltiesību vispārējos noteikumus par sodu piemērošanu un izpildi atbilstoši katras individuālas lietas konkrētajiem apstākļiem, sodu piemērošanai vajadzētu būt samērīgai, ņemot vērā pie atbildības saukto personu gūto peļņu vai zaudējumus, no kuriem tās ir izvairījušās, kā arī pārkāpuma rezultātā radīto kaitējumu citām personām un attiecīgā gadījumā tirgu darbībai vai ekonomikai kopumā.

               (25)

               Ņemot vērā to, ka šīs direktīvas mērķi, proti, nodrošināt kriminālsodu piemērošanu vismaz par nopietniem tirgus ļaunprātīgas izmantošanas gadījumiem visā Savienībā, nevar pietiekami labi sasniegt dalībvalstīs, un to, ka šīs direktīvas mēroga un ietekmes dēļ šo mērķi var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību (LES) 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā direktīvā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi šā mērķa sasniegšanai.

               (26)

               Palielinoties darbībām pārrobežu līmenī, ir nepieciešama iedarbīga un rezultatīva sadarbība starp dalībvalstu iestādēm, kuru kompetencē ir ar tirgus ļaunprātīgu izmantošanu saistīto noziedzīgo nodarījumu izmeklēšana un kriminālvajāšana par tiem. Tas, ka dalībvalstu iestāžu dažādās dalībvalstīs organizācija un kompetence ir atšķirīga, nedrīkstētu traucēt šo iestāžu sadarbību.

               (27)

               Direktīvā ņemtas vērā pamattiesības un ievēroti principi, kas noteikti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā (harta), kā atzīts LES. Konkrētāk, tā būtu jāpiemēro, pienācīgi ievērojot tiesības uz personas datu aizsardzību (8. pants), vārda un informācijas brīvību (11. pants), uzņēmējdarbības brīvību (16. pants), tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību un taisnīgu tiesu (47. pants), nevainīguma prezumpciju un tiesības uz aizstāvību (48. pants), noziedzīgu nodarījumu un sodu likumības un samērīguma principus (49. pants) un tiesības netikt divreiz tiesātam vai sodītam kriminālprocesā par to pašu noziedzīgo (50. pants).

               (28)

               Īstenojot šo direktīvu, dalībvalstīm būtu jānodrošina aizdomās turēto vai apsūdzēto procesuālo tiesību ievērošana kriminālprocesā. Dalībvalstu pienākumi saskaņā ar šo direktīvu neskar to pienākumus saskaņā ar Savienības tiesību aktiem par procesuālajām tiesībām kriminālprocesā. Ar šo direktīvu nekādā veidā nav paredzēts ierobežot preses brīvību vai vārda brīvību plašsaziņas līdzekļos, ciktāl tās ir garantētas Savienībā un dalībvalstīs, jo īpaši saskaņā ar hartas 11. pantu un citiem attiecīgiem noteikumiem. Tas jo īpaši būtu jāuzsver attiecībā uz iekšējās informācijas izpaušanu saskaņā ar šīs direktīvas noteikumiem par šādu izpaušanu.

               (29)

               Neskarot 4. pantu Protokolā Nr. 21 par Apvienotās Karalistes un Īrijas nostāju saistībā ar brīvības, drošības un tiesiskuma telpu, kas pievienots LES un Līgumam par Eiropas Savienības darbību (LESD), Apvienotā Karaliste nepiedalīsies šīs direktīvas pieņemšanā, un tādēļ tā nav tai saistoša un nav jāpiemēro.

               (30)

               Saskaņā ar 1., 2., 3. un 4. pantu Protokolā Nr. 21 par Apvienotās Karalistes un Īrijas nostāju saistībā ar brīvības, drošības un tiesiskuma telpu, kas pievienots LES un LESD, Īrija ir paziņojusi par savu vēlmi piedalīties šīs direktīvas pieņemšanā un piemērošanā.

               (31)

               Saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā Nr. 22 par Dānijas nostāju, kas pievienots LES un LESD, Dānija nepiedalās šīs direktīvas pieņemšanā, un tā nav tai saistoša un nav jāpiemēro.

               (32)

               Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājs atzinumu sniedza 2012. gada 10. februārī (6),

         IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Priekšmets un darbības joma
   1.   Šī direktīva nosaka minimālos noteikumus kriminālsodiem par iekšējās informācijas izmantošanu tirdzniecībā, iekšējās informācijas nelikumīgu izpaušanu un tirgus manipulāciju, lai nodrošinātu finanšu tirgu integritāti Savienībā un uzlabotu ieguldītāju aizsardzību un uzticēšanos šiem tirgiem.
   2.   Šo direktīvu piemēro attiecībā uz:

               a)

               finanšu instrumentiem, kurus atļauts tirgot regulētā tirgū vai par kuriem ir iesniegts pieteikums atļaut tos tirgot regulētā tirgū;

               b)

               finanšu instrumentiem, kurus tirgo, kurus atļauts tirgot vai par kuriem ir iesniegts pieteikums atļaut tos tirgot daudzpusējā tirdzniecības sistēmā (DTS);

               c)

               finanšu instrumentiem, kurus tirgo organizētā tirdzniecības sistēmā (OTS);

               d)

               finanšu instrumentiem, uz kuriem neattiecas a), b) vai c) apakšpunkts un kuru cena vai vērtība ir atkarīga no šajos apakšpunktos minēto finanšu instrumentu cenas vai vērtības vai ietekmē šajos apakšpunktos minēto finanšu instrumentu cenu vai vērtību, un kuri var ietvert, bet ne tikai, kredītsaistību neizpildes mijmaiņas līgumus vai cenu starpības līgumus.

         Šo direktīvu piemēro arī rīcībai vai darījumiem, tostarp piedāvājumiem, saistībā ar emisijas kvotu vai citu uz tām balstītu izsolēs pārdotu produktu, tostarp, ja izsolēs pārdotie produkti nav finanšu instrumenti, pārdošanu izsolē izsoles platformā, kam piešķirta atļauja kā regulētam tirgum, atbilstīgi Komisijas Regulai (ES) Nr. 1031/2010 (7). Neskarot īpašus noteikumus, kas attiecas uz piedāvājumiem, kas iesniegti izsolē, jebkuri šīs direktīvas noteikumi par tirdzniecības rīkojumiem ir piemērojami šādiem piedāvājumiem.
   3.   Šo direktīvu nepiemēro:

               a)

               tirdzniecībai ar pašu akcijām atpirkuma programmās, ja šāda tirdzniecība ir veikta saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 596/2014 5. panta 1., 2. un 3. punktu;

               b)

               tirdzniecībai ar vērtspapīriem vai saistītajiem instrumentiem, kā minēts Regulas (ES) Nr. 596/2014 3. panta 2. punkta a) un b) apakšpunktā, vērtspapīru stabilizēšanai, ja šāda tirdzniecība ir veikta saskaņā ar minētās 5. panta 4. un 5. punktu;

               c)

               darījumiem, rīkojumiem vai rīcībai, īstenojot monetārās, valūtas maiņas kursu vai valsts parāda pārvaldības politiku saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 596/2014 6. panta 1. punktu, darījumiem, rīkojumiem vai rīcībai, kas veikti saskaņā ar tās 6. panta 2. punktu, darbībām, lai īstenotu Savienības politiku klimata jomā saskaņā ar tās 6. panta 3. punktu, vai darbībām, lai īstenotu Savienības kopējo lauksaimniecības politiku vai Savienības kopējo zivsaimniecības politiku saskaņā ar tās 6. panta 4. punktu;

         4.   Šīs direktīvas 5. pantu piemēro arī:

               a)

               tūlītējiem preču darījumu līgumiem, kas nav vairumtirdzniecības energoprodukti, ja darījums, rīkojums vai rīcība ietekmē šā panta 2. punktā minēto finanšu instrumenta cenu vai vērtību;

               b)

               finanšu instrumentu veidiem, tostarp atvasināto finanšu instrumentu līgumiem vai atvasinātajiem finanšu instrumentiem kredītriska nodošanai, ja darījums, rīkojums, piedāvājums vai rīcība ietekmē tūlītēja preču darījuma līguma cenu vai vērtību, ja tā cena vai vērtība ir atkarīga no šo finanšu instrumentu cenas vai vērtības;

               c)

               rīcībai attiecībā uz etalonindeksiem.

         5.   Šo direktīvu piemēro visiem darījumiem, rīkojumiem vai rīcībām saistībā ar jebkuru finanšu instrumentu, kā minēts 2. un 4. punktā, neatkarīgi no tā, vai šāds darījums, rīkojums vai rīcība notiek tirdzniecības vietā.
   2. pants
   Definīcijas
   Šajā direktīvā piemēro šādas definīcijas:

               1)

               “finanšu instruments” ir finanšu instruments, kā definēts Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/65/ES (8) 4. panta 1. punkta 15. apakšpunktā;

               2)

               “tūlītējs preču darījuma līgums” ir tūlītējs preču darījuma līgums, kā definēts Regulas (ES) Nr. 596/2014 3. panta 1. punkta 15. apakšpunktā;

               3)

               “atpirkšanas programma” ir tirdzniecība ar pašu akcijām saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2012/30/ES (9) 21.–27. pantu;

               4)

               “iekšēja informācija” ir informācija Regulas (ES) Nr. 596/2014 7. panta 1. līdz 4. punkta nozīmē;

               5)

               “emisijas kvotas” ir emisijas kvotas, kā aprakstīts Direktīvas 2014/65/ES I pielikuma C daļas 11. punktā;

               6)

               “etalonindekss” ir etalonindekss, kā definēts Regulas (ES) Nr. 596/2014 3. panta 1. punkta 29. apakšpunktā;

               7)

               “pieņemtā tirgus prakse” ir konkrēta tirgus prakse, ko pieņēmusi dalībvalsts kompetentā iestāde saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 596/2014 13. pantu;

               8)

               “stabilizēšana” ir stabilizēšana, kā definēts Regulas (ES) Nr. 596/2014 3. panta 2. punkta d) apakšpunktā;

               9)

               “regulēts tirgus” ir regulēts tirgus, kā definēts Direktīvas 2014/65/ES 4. panta 1. punkta 21. apakšpunktā;

               10)

               “daudzpusēja tirdzniecības sistēma” jeb “DTS” ir daudzpusēja tirdzniecības sistēma, kā definēts Direktīvas 2014/65/ES 4. panta 1. punkta 22. apakšpunktā;

               11)

               “organizēta tirdzniecības sistēma” jeb “OTS” ir organizēta tirdzniecības sistēma, kā definēts Direktīvas 2014/65/ES 4. panta 1. punkta 23. apakšpunktā;

               12)

               “tirdzniecības vieta” ir tirdzniecības vieta, kā definēts Direktīvas 2014/65/ES 4. panta 1. punkta 24. apakšpunktā;

               13)

               “vairumtirdzniecības energoprodukts” ir vairumtirdzniecības energoprodukts, kā definēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1227/2011 (10) 2. panta 4. punktā;

               14)

               “emitents” ir emitents, kā definēts Regulas (ES) Nr. 596/2014 3. panta 1. punkta 21. apakšpunktā.

         3. pants
   Iekšējās informācijas izmantošana tirdzniecībā, ieteikšana citai personai vai citas personas pamudināšana iesaistīties iekšējās informācijas izmantošanā tirdzniecībā
   1.   Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka iekšējās informācijas izmantošanu tirdzniecībā, ieteikšanu citai personai vai citas personas pamudināšanu iesaistīties iekšējās informācijas izmantošanā tirdzniecībā, kā minēts 2. līdz 8. punktā, uzskata par noziedzīgu nodarījumu vismaz nopietnos gadījumos un ja tā izdarīta ar nodomu.
   2.   Saskaņā ar šo direktīvu iekšējās informācijas izmantošana tirdzniecībā notiek, ja personas rīcībā ir iekšējā informācija un tā šo informāciju izmanto, savā vai trešās personas vārdā tieši vai netieši iegādājoties vai atsavinot finanšu instrumentus, uz kuriem attiecas šī informācija.
   3.   Šo pantu piemēro jebkurai personai, kuras rīcībā ir iekšējā informācija, jo:

               a)

               persona ir emitenta vai emisiju kvotu tirgus dalībnieka administratīvās, pārvaldības vai uzraudzības struktūru locekle;

               b)

               personai ir līdzdalība emitenta vai emisiju kvotu tirgus dalībnieka kapitālā;

               c)

               personai ir piekļuve informācijai, izpildot darba, profesionālos vai dienesta pienākumus; vai

               d)

               persona ir iesaistīta noziedzīgās darbībās.

         Šo pantu piemēro arī jebkurai personai, kura iekšējo informāciju ir ieguvusi citos, nevis iepriekšējā daļā minētajos apstākļos, ja šī persona zina, ka tā ir iekšējā informācija.
   4.   Iekšējās informācijas izmantošanu, atceļot vai mainot rīkojumu attiecībā uz finanšu instrumentu, uz kuru šī informācija attiecas, ja rīkojums tika dots, pirms attiecīgās personas rīcībā bija iekšējā informācija, arī uzskata par iekšējās informācijas izmantošanu tirdzniecībā.
   5.   Saistībā ar emisijas kvotu vai citu uz kvotām balstītu produktu izsolēm, kuras organizē saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1031/2010, par šā panta 4. punktā minēto iekšējās informācijas izmantošanu uzskata arī gadījumus, kad persona iesniedz, maina vai atsauc piedāvājumu patstāvīgi vai trešās personas vārdā.
   6.   Šajā direktīvā ieteikums citai personai iesaistīties iekšējās informācijas izmantošanā tirdzniecībā vai pamudinājums citai personai iesaistīties iekšējās informācijas izmantošanā tirdzniecībā notiek, ja šīs personas rīcībā ir iekšējā informācija un tā:

               a)

               iesaka, pamatojoties uz minēto informāciju, citai personai iegādāties vai atsavināt finanšu instrumentus, uz kuriem šī informācija attiecas, vai pamudina minēto personu veikt šādu iegādāšanos vai atsavināšanu; vai

               b)

               iesaka, pamatojoties uz minēto informāciju, citai personai atcelt vai mainīt rīkojumu attiecībā uz finanšu instrumentu, uz ko attiecas šī informācija, vai pamudina minēto personu veikt šādu atcelšanu vai mainīšanu.

         7.   Šā panta 6. punktā minēto ieteikumu vai pamudinājumu izmantošana ir iekšējās informācijas izmantošana tirdzniecībā, ja persona, kas izmanto šo ieteikumu vai pamudinājumu, zina, ka tā pamatā ir iekšēja informācija.
   8.   Saskaņā ar šo pantu tāpēc vien, ka personas rīcībā ir vai ir bijusi iekšējā informācija, neuzskata, ka minētā persona ir izmantojusi šo informāciju un ir tādējādi iesaistījusies iekšējās informācijas izmantošanā tirdzniecībā saistībā ar iegādi vai atsavināšanu, ja tās rīcība ir uzskatāma par likumīgu rīcību saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 596/2014 9. pantu.
   4. pants
   Iekšējās informācijas nelikumīga izpaušana
   1.   Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka iekšējās informācijas nelikumīgu izpaušanu, kā minēts 2. līdz 5. punktā, uzskata par noziedzīgu nodarījumu vismaz nopietnos gadījumos un ja tas izdarīts ar nodomu.
   2.   Saskaņā ar šo direktīvu iekšējās informācijas nelikumīga izpaušana notiek, ja personas rīcībā ir iekšējā informācija un tā izpauž minēto informāciju jebkurai citai personai, izņemot gadījumos, kad informācijas izpaušana notiek, personai pildot savus parastos darba, profesionālos vai dienesta pienākumus, vai kad izpaušana uzskatāma par tirgus izzināšanu, kas veikta saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 596/2014 11. panta 1. līdz 8. punktu.
   3.   Šo pantu piemēro ikvienai personai, kas atrodas 3. panta 3. punktā minētajās situācijās vai apstākļos.
   4.   Šajā direktīvā 3. panta 6. punktā minēto ieteikumu vai pamudinājumu tālāka izpaušana saskaņā ar šo pantu ir iekšējās informācijas nelikumīga izpaušana, ja persona, kas izpauž ieteikumu vai pamudinājumu, zina, ka tas balstīts uz iekšējo informāciju.
   5.   Šo pantu piemēro saskaņā ar vajadzību aizsargāt preses brīvību un vārda brīvību.
   5. pants
   Tirgus manipulācija
   1.   Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka tirgus manipulāciju, kā minēts 2. punktā, uzskata par noziedzīgu nodarījumu vismaz nopietnos gadījumos un ja tā izdarīta ar nodomu.
   2.   Šajā direktīvā tirgus manipulācija ir šādas darbības:

               a)

               iesaistīšanās darījumā, tirdzniecības rīkojuma iesniegšana vai jebkura cita rīcība, ar kuru:

                           i)

                           sniedz nepareizas vai maldinošas norādes par finanšu instrumenta vai saistīta tūlītēja preču darījuma līguma piedāvājumu, pieprasījumu vai cenu; vai

                           ii)

                           nodrošina viena vai vairāku finanšu instrumentu vai saistīta tūlītēja preču darījuma līguma cenas noteikšanu neatbilstošā vai mākslīgā līmenī,

                     izņemot gadījumus, kad iemesli, kādēļ persona iesaistījusies darījumā vai iesniegusi tirdzniecības rīkojumu, ir likumīgi un minētais darījums vai tirdzniecības rīkojums ir saderīgs ar pieņemto tirgus praksi attiecīgajā tirgus vietā;

               b)

               iesaistīšanās darījumā, tirdzniecības rīkojuma došana vai jebkura cita darbība vai rīcība, kas ietekmē cenu vienam vai vairākiem finanšu instrumentiem vai saistītam tūlītējam preču darījuma līgumam, izmantojot fiktīvus mehānismus vai cita veida maldināšanu vai viltu;

               c)

               tādas informācijas izplatīšana, izmantojot plašsaziņas līdzekļus, tostarp internetu, vai kādus citus līdzekļus, kas sniedz nepareizas vai maldinošas norādes attiecībā uz finanšu instrumenta vai saistīta tūlītēja preču darījuma līguma piedāvājumu, pieprasījumu vai cenu vai nodrošina viena vai vairāku finanšu instrumentu vai saistīta tūlītēja preču darījuma līguma cenas noteikšanu neatbilstošā vai mākslīgā līmenī, ja personas, kas veikušas izplatīšanu, no minētās informācijas izplatīšanas gūst kādas priekšrocības vai peļņu sev vai citām personām; vai

               d)

               nepatiesas vai maldinošas informācijas nosūtīšana, nepatiesu vai maldinošu datu sniegšana vai jebkura cita rīcība, ar kuru manipulē ar etalonindeksa aprēķināšanu.

         6. pants
   Kūdīšana, atbalstīšana un līdzdalība un mēģinājums
   1.   Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka kūdīšana, atbalstīšana un līdzdalība noziedzīgos nodarījumos, kas minēti 3. panta 2. līdz 5. punktā un 4. un 5. pantā, ir sodāma kā noziedzīgs nodarījums.
   2.   Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka par mēģinājumu veikt kādu no 3. panta 2. līdz 5. punktā un 7. punktā, kā arī 5. pantā minētajiem nodarījumiem soda kā par noziedzīgu nodarījumu.
   3.   Attiecīgi piemēro 3. panta 8. punktu.
   7. pants
   Fiziskām personām piemērojamie kriminālsodi
   1.   Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka par 3. līdz 6. pantā minētajiem noziedzīgajiem nodarījumiem ir paredzēti iedarbīgi, samērīgi un atturoši kriminālsodi.
   2.   Dalībvalstis veic nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu, ka par 3. un 5. pantā minētajiem nodarījumiem maksimālais sods ir brīvības atņemšana uz vismaz četriem gadiem.
   3.   Dalībvalstis veic nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu, ka par 4. pantā minēto nodarījumu maksimālais sods ir brīvības atņemšana uz vismaz diviem gadiem.
   8. pants
   Juridisko personu atbildība
   1.   Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka juridiskas personas var saukt pie atbildības par nodarījumiem, kas minēti 3. līdz 6. pantā, ja šādu nodarījumu to labā paveikusi jebkura persona, kas ieņem vadošu amatu juridiskajā personā, rīkojoties individuāli vai kā juridiskas personas struktūrvienības locekle, pamatojoties uz:

               a)

               tiesībām pārstāvēt juridisko personu;

               b)

               pilnvarām pieņemt lēmumus juridiskās personas vārdā; vai

               c)

               pilnvarām īstenot kontroli juridiskās personas iekšienē.

         2.   Dalībvalstis veic arī vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka juridiskās personas var tikt sauktas pie atbildības, ja 3. līdz 6. pantā minētie nodarījumi, ko juridiskas personas labā paveikusi tās pilnvarota persona, varējuši notikt 1. punktā minētās personas īstenotas uzraudzības vai kontroles trūkuma dēļ.
   3.   Juridisko personu atbildība saskaņā ar 1. un 2. punktu neizslēdz kriminālprocesu pret fiziskām personām, kas ir iesaistītas 3. līdz 6. pantā minētajos nodarījumos kā izdarītāji, kūdītāji vai līdzdalībnieki.
   9. pants
   Sankcijas juridiskām personām
   Dalībvalstis veic nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu, ka juridiskai personai, kuru sauc pie atbildības saskaņā ar 8. pantu, piemēro iedarbīgas, samērīgas un atturošas sankcijas, kas ietver naudas sodu kā kriminālsodu vai naudas sodu, kas nav kriminālsods, un var ietvert citas sankcijas, piemēram:

               a)

               tiesību saņemt valsts pabalstu vai atbalstu liegšanu;

               b)

               uz laiku vai pastāvīgi aizliegt veikt komercdarbību;

               c)

               pakļaut tiesu iestāžu uzraudzībai;

               d)

               likvidēšanu ar tiesas lēmumu;

               e)

               uz laiku vai pastāvīgi slēgt tos uzņēmumus, kas izmantoti nodarījuma izdarīšanā.

         10. pants
   Jurisdikcija
   1.   Dalībvalstis īsteno nepieciešamos pasākumus, lai noteiktu savu jurisdikciju attiecībā uz 3. līdz 6. pantā minētajiem nodarījumiem, ja:

               a)

               tie pilnīgi vai daļēji izdarīti tās teritorijā; vai

               b)

               tos izdarījuši attiecīgās dalībvalsts valstspiederīgie, vismaz gadījumos, kad darbība ir uzskatāma par noziedzīgu nodarījumu tur, kur tā izdarīta.

         2.   Dalībvalsts informē Komisiju, ja tā pieņem lēmumu noteikt plašāku jurisdikciju attiecībā uz 3. līdz 6. pantā minētajiem nodarījumiem, kas izdarīti ārpus tās teritorijas, ja:

               a)

               nodarījuma izdarītāja pastāvīgā dzīvesvieta ir tās teritorijā; vai

               b)

               nodarījums ir izdarīts tādas juridiskas personas labā, kas veic uzņēmējdarbību tās teritorijā.

         11. pants
   Apmācība
   Neskarot tiesu neatkarību un atšķirības tiesu iestāžu organizācijā Savienībā, dalībvalstis pieprasa, lai personas, kas atbildīgas par kriminālprocesos un izmeklēšanas darbībās iesaistīto tiesnešu, prokuroru, policijas un tiesu un citu kompetento iestāžu darbinieku apmācību, nodrošinātu atbilstošu apmācību saistībā ar šīs direktīvas mērķiem.
   12. pants
   Ziņojums
   Komisija līdz 2018. gada 4. jūlijam ziņo Eiropas Parlamentam un Padomei par šīs direktīvas darbību un, ja nepieciešams, par vajadzību to grozīt, tostarp attiecībā uz nopietnu gadījumu interpretāciju, kā minēts 3. panta 1. punktā, 4. panta 1. punktā un 5. panta 1. punktā, kā arī dalībvalstu paredzēto sodu līmeni un to, kādā apjomā ir pieņemti direktīvā minētie izvēles elementi.
   Vajadzības gadījumā Komisijas ziņojumam pievieno tiesību akta priekšlikumu.
   13. pants
   Transponēšana
   1.   Dalībvalstis vēlākais līdz 2016. gada 3. jūlijam pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis nekavējoties dara Komisijai zināmu minēto noteikumu tekstu.
   Tās piemēro minētos noteikumus no 2016. gada 3. jūlija ar nosacījumu, ka stājas spēkā Regula (ES) Nr. 596/2014.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarāma šāda atsauce.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   14. pants
   Stāšanās spēkā
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   15. pants
   Adresāti
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm saskaņā ar Līgumiem.

      Strasbūrā, 2014. gada 16. aprīlī

            Eiropas Parlamenta vārdā –

            priekšsēdētājs

         M. SCHULZ

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         D. KOURKOULAS

      (1)  OV C 161, 7.6.2012., 3. lpp.

      (2)  OV C 181, 21.6.2012., 64. lpp.

      (3)  Eiropas Parlamenta 2014. gada 4. februāra nostāja (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēta) un Padomes 2014. gada 14. aprīļa lēmums.

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2003/6/EK (2003. gada 28. janvāris) par iekšējās informācijas ļaunprātīgu izmantošanu un tirgus manipulācijām (tirgus ļaunprātīgu izmantošanu) (OV L 96, 12.4.2003., 16. lpp.).

      (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 596/2014 (2014. gada 16. aprīlis) par tirgus ļaunprātīgu izmantošanu (tirgus ļaunprātīgas izmantošanas regula) un ar ko atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/6/EK un Komisijas Direktīvas 2003/124/EK, 2003/125/EK un 2004/72/EK (skatīt šā Oficiālā Vēstneša 1. lpp.).

      (6)  OV C 177, 20.6.2012., 1. lpp.

      (7)  Komisijas Regula (ES) Nr. 1031/2010 (2010. gada 12. novembris) par siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju kvotu izsoļu laika grafiku, administrēšanu un citiem aspektiem saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā (OV L 302, 18.11.2010., 1. lpp.).

      (8)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/65/ES (2014. gada 15. maijs) par finanšu instrumentu tirgiem un ar ko groza Direktīvu 2011/61/ES un Direktīvu 2002/92/EK (skatīt šā Oficiālā Vēstneša 349. lpp.).

      (9)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2012/30/ES (2012. gada 25. oktobris) par to, kā vienādošanas nolūkā koordinēt nodrošinājumus, ko saistībā ar akciju sabiedrību veidošanu un to kapitāla saglabāšanu un mainīšanu dalībvalstis prasa no sabiedrībām Līguma par Eiropas Savienības darbību 54. panta otrās daļas nozīmē, lai aizsargātu sabiedrību dalībnieku un trešo personu intereses (OV L 315, 14.11.2012., 74. lpp.).

      (10)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1227/2011 (2011. gada 25. oktobris) par enerģijas vairumtirgus integritāti un pārredzamību (OV L 326, 8.12.2011., 1. lpp.).


Svarīgs juridisks paziņojums

|

31995L0001

Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 95/1/EK (1995. gada 2. februāris) par divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu maksimālo projektēto ātrumu, maksimālo griezes momentu un motora maksimālo lietderīgo jaudu

Oficiālais Vēstnesis L 052 , 08/03/1995 Lpp. 0001 - 0040 CS.ES Nodaļa 13 Sējums 015 Lpp. 8  - 47 ET.ES Nodaļa 13 Sējums 015 Lpp. 8  - 47 HU.ES Nodaļa 13 Sējums 015 Lpp. 8  - 47 LT.ES Nodaļa 13 Sējums 015 Lpp. 8  - 47 LV.ES Nodaļa 13 Sējums 015 Lpp. 8  - 47 MT.ES Nodaļa 13 Sējums 015 Lpp. 8  - 47 PL.ES Nodaļa 13 Sējums 015 Lpp. 8  - 47 SK.ES Nodaļa 13 Sējums 015 Lpp. 8  - 47 SL.ES Nodaļa 13 Sējums 015 Lpp. 8  - 47

		Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 95/1/EK(1995. gada 2. februāris)par divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu maksimālo projektēto ātrumu, maksimālo griezes momentu un motora maksimālo lietderīgo jauduEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 100.a pantu,ņemot vērā Padomes Direktīvu 92/61/EEK (1992. gada 30. jūnijs) par divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu tipa apstiprināšanu [1],ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],rīkojoties saskaņā ar Līguma 189.b pantā minēto procedūru [4],tā kā iekšējais tirgus ir telpa bez iekšējām robežām, kurā ir nodrošināta brīva preču, pakalpojumu un kapitāla aprite un personu pārvietošanās; tā kā jāparedz šim mērķim vajadzīgie pasākumi;tā kā divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu maksimālā projektētā ātruma, maksimālā griezes momenta un motora maksimālās lietderīgās jaudas mērmetodes dažādās dalībvalstīs atšķiras; tā kā šādas metožu atšķirības var radīt tirdzniecības šķēršļus Kopienā;tā kā šos šķēršļus iekšējā tirgus darbībā var likvidēt, ja visas dalībvalstis savu tiesību normu vietā pieņem vienādas prasības;tā kā, lai katram transportlīdzekļa tipam varētu piemērot tipa apstiprināšanas un detaļas tipa apstiprināšanas procedūras, kas paredzētas Direktīvā 92/61/EEK, jāizstrādā saskaņotas prasības divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu maksimālā projektētā ātruma, maksimālā griezes momenta un motora maksimālās lietderīgās jaudas mērīšanas metodēm,IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsŠo direktīvu piemēro visu transportlīdzekļu tipu, kas definēti Padomes Direktīvas 92/61/EEK 1. pantā, maksimālā projektētā ātruma, maksimālā griezes momenta un motora maksimālās lietderīgās jaudas mērīšanas metodēm.2. pantsProcedūra, saskaņā ar kuru piešķir tipa apstiprinājumu attiecībā uz divriteņu vai trīsriteņu mehāniskā transportlīdzekļa tipa maksimālo projektēto ātrumu, maksimālo griezes momentu un motora maksimālās lietderīgās jaudas (mērīšanas metodēm), kā arī tādu transportlīdzekļu brīvas pārvietošanās nosacījumi ir paredzēti Direktīvā 92/61/EEK.3. pantsDivu gadu laikā pēc šīs direktīvas pieņemšanas Komisija veic jaunu vispusīgu pētījumu, lai noskaidrotu, vai pastāv saikne starp ceļu satiksmes negadījumiem un motora maksimālo lietderīgo jaudu, kas pārsniedz 74 kW. Pētījumā salīdzina un novērtē jaunākos zinātniskās pētniecības atzinumus un veic jaunu atbilstīgu zinātnisko izpēti, lai sagatavotu galīgos ieteikumus politikas izstrādei šajā jomā. Pamatojoties uz šā pētījuma secinājumiem, Komisija vajadzības gadījumā izsaka priekšlikumu par jauniem tiesību aktiem.4. pantsVisus grozījumus, kas vajadzīgi, lai I un II pielikuma prasības pielāgotu tehnikas attīstībai, pieņem saskaņā ar Direktīvas 70/156/EEK [5] 13. pantā paredzēto procedūru.5. pants1. Dalībvalstis pieņem un publicē noteikumus, kas vajadzīgi, lai ne vēlāk kā 1996. gada 2. augustā izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.Dalībvalstīm pieņemot šos noteikumus, tajos iekļauj atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarīt šādas atsauces.No dienas, kas minēta pirmajā daļā, dalībvalstīs nedrīkst aizliegt sākt tādu transportlīdzekļu ekspluatāciju, kuri atbilst šīs direktīvas prasībām.Šos noteikumus dalībvalstīs piemēro no 1997. gada 2. februāra.2. Dalībvalstis dara zināmus Komisijai savu tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.6. pantsAr attiecīgās valsts tiesību aktiem var atļaut dalībvalstīm atteikties to teritorijā veikt tādu transportlīdzekļu sākotnējo reģistrāciju un jebkādu turpmāku reģistrāciju, kuru motora maksimālā lietderīgā jauda pārsniedz 74 kW.7. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1995. gada 2. februārīEiropas Parlamenta vārdā —priekšsēdētājsK. HänschPadomes vārdā —priekšsēdētājsA. Juppé[1] OV L 225, 10.8.1992., 72. lpp.[2] OV C 93, 13.4.1992., 166. lpp.[3] OV C 313, 30.11.1992., 7. lpp.[4] Eiropas Parlamenta 1993. gada 11. februāra atzinums (OV C 72, 15.3.1993., 128. lpp.), Padomes 1993. gada 28. jūnija kopējā nostāja (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēta) un Eiropas Parlamenta 1994. gada 4. maija lēmums (OV C 205, 25.7.1994., 159. lpp.). Samierināšanas komitejas 1994. gada 13. decembra kopīgais dokuments.[5] OV L 42, 23.2.1970., 1. lpp., kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 92/53/EEK (OV L 225, 10.8.1992., 1. lpp.).--------------------------------------------------PIELIKUMU SARAKSTSI PIELIKUMS: | Prasības attiecībā uz maksimālā projektētā ātruma mērīšanas metodi … | 4 |1. papildinājums: | Procedūra, saskaņā ar kuru nosaka korekcijas koeficientu gredzenveida ātruma izmēģinājuma trasei …. | 8 |2. papildinājums: | Informācijas dokuments par transportlīdzekļa tipa pamata parametriem, kas ietekmē tā maksimālo projektēto ātrumu … | 9 |3. papildinājums: | Detaļas tipa apstiprinājuma sertifikāts attiecībā uz divriteņu vai trīsriteņu mehāniskā transportlīdzekļa tipa maksimālo projektēto ātrumu … | 9 |II PIELIKUMS: | Prasības attiecībā uz motora maksimālā griezes momenta un maksimālās lietderīgās jaudas mērīšanas metodēm … | 10 |1. papildinājums: | Mopēdu dzirksteļaizdedzes motoru maksimālā griezes momenta un maksimālās lietderīgās jaudas noteikšana … | 10 |1. apakšpapildinājums: | Informācijas dokuments par motora tipa pamata parametriem, kas ietekmē tā maksimālo griezes momentu un maksimālo lietderīgo jaudu … | 18 |2. apakšpapildinājums: | Detaļas tipa apstiprinājuma sertifikāts attiecībā uz mopēda tipa maksimālo griezes momentu un motora maksimālo lietderīgo jaudu … | 18 |2. papildinājums: | Motociklu un triciklu dzirksteļaizdedzes motoru maksimālā griezes momenta un maksimālās lietderīgās jaudas noteikšana … | 19 |1. apakšpapildinājums: | Maksimālā griezes momenta un motora maksimālās lietderīgās jaudas mērīšana saskaņā ar motora temperatūras mērīšanas metodi … | 28 |2. apakšpapildinājums: | Informācijas dokuments par motora tipa pamata parametriem, kas ietekmē tā maksimālo griezes momentu un maksimālo lietderīgo jaudu … | 29 |3. apakšpapildinājums: | Detaļas tipa apstiprinājuma sertifikāts attiecībā uz motocikla vai tricikla tipa maksimālo griezes momentu un motora maksimālo lietderīgo jaudu … | 29 |3. papildinājums: | Kompresijaizdedzes motoru, kas uzstādīti divriteņu vai trīsriteņu mehāniskajos transportlīdzekļos, maksimālā griezes momenta un maksimālās lietderīgās jaudas noteikšana … | 30 |1. apakšpapildinājums: | Informācijas dokuments par motora tipa pamata parametriem, kas ietekmē tā maksimālo griezes momentu un maksimālo lietderīgo jaudu … | 40 |2. apakšpapildinājums: | Detaļas tipa apstiprinājuma sertifikāts attiecībā uz divriteņu vai trīsriteņu mehāniskā transportlīdzekļa tipa maksimālo griezes momentu un maksimālo lietderīgo jaudu … | 40 |--------------------------------------------------