title: Komisijas Direktīva 2008/61/EK ( 2008. gada 17. jūnijs ), ar ko ievieš nosacījumus, kurus ievērojot dažus kaitīgus organismus, augus, augu produktus un citus Padomes Direktīvas 2000/29/EK I līdz V pielikumā uzskaitītos objektus drīkst ievest vai pārvietot Kopienā vai dažās tās aizsargātās zonās izmēģinājumu vai zinātniskiem mērķiem un šķirņu selekcijas vajadzībām (Kodificēta versija)

text:
               18.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 158/41

      KOMISIJAS DIREKTĪVA 2008/61/EK
   (2008. gada 17. jūnijs),
   ar ko ievieš nosacījumus, kurus ievērojot dažus kaitīgus organismus, augus, augu produktus un citus Padomes Direktīvas 2000/29/EK I līdz V pielikumā uzskaitītos objektus drīkst ievest vai pārvietot Kopienā vai dažās tās aizsargātās zonās izmēģinājumu vai zinātniskiem mērķiem un šķirņu selekcijas vajadzībām
   (Kodificēta versija)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Padomes 2000. gada 8. maija Direktīvu 2000/29/EK par aizsardzības pasākumiem pret tādu organismu ieviešanu, kas kaitīgi augiem vai augu produktiem, un pret to izplatību Kopienā (1) un jo īpaši tās 3. panta 8. punktu, 4. panta 5. punktu, 5. panta 5. punktu un 13.b panta 4. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Komisijas 1995. gada 26. jūlija Direktīva 95/44/EK, ar ko ievieš nosacījumus, kurus ievērojot dažus kaitīgus organismus, augus, augu produktus un citus Padomes Direktīvas 77/93/EEK I līdz V pielikumā uzskaitītos objektus drīkst ievest vai pārvietot Kopienā vai dažās tās aizsargātās zonās izmēģinājumu vai zinātniskiem mērķiem un šķirņu selekcijas vajadzībām (2), ir būtiski grozīta (3). Skaidrības un praktisku iemeslu dēļ minētā direktīva ir jākodificē.

               (2)

               Saskaņā ar Direktīvas 2000/29/EK noteikumiem tās I un II pielikumā uzskaitītos kaitīgos organismus vai nu atsevišķi, vai kopā ar attiecīgajiem šīs direktīvas II pielikumā uzskaitītajiem augiem un augu produktiem nedrīkst ievest un izplatīt Kopienā vai dažās tās aizsargātās zonās.

               (3)

               Saskaņā ar Direktīvu 2000/29/EK augus, augu produktus un citus tās III pielikumā uzskaitītos objektus nedrīkst ievest Kopienā vai dažās tās aizsargātās zonās.

               (4)

               Kopienā vai dažās tās aizsargātās zonās nedrīkst ievest vai pārvietot augus, augu produktus un citus Direktīvas 2000/29/EK IV pielikumā uzskaitītos objektus, ja neizpilda šajā pielikumā norādītās attiecīgās īpašās prasības.

               (5)

               Kopienā nedrīkst ievest augus, augu produktus un citus Direktīvas 2000/29/EK V pielikuma B daļā uzskaitītos objektus, kuri iegūti trešās valstīs, ja tie neatbilst šajā direktīvā izklāstītajiem standartiem un prasībām un ja tiem nav pievienots oficiāls fitosanitārais sertifikāts, kas garantē šādu atbilstību, un ja turklāt nav oficiāli pārbaudīta to atbilstība šiem noteikumiem.

               (6)

               Tomēr Direktīvas 2000/29/EK 3. panta 8. punktā, 4. panta 5. punktā, 5. panta 5. punktā un 13.b panta 4. punktā paredzēts, ka saskaņā ar nosacījumiem, kurus nosaka Kopienas līmenī, minētie noteikumi neattiecas uz šādu kaitīgu organismu, augu, augu produktu un citu objektu ievešanu un pārvietošanu izmēģinājumu vai zinātniskiem mērķiem un šķirņu selekcijas vajadzībām.

               (7)

               Tādēļ jāparedz nosacījumi, kuri jāievēro, ievedot vai pārvietojot Kopienā kaitīgos organismus, lai izslēgtu to izplatības draudus.

               (8)

               Šī direktīva neattiecas uz nosacījumiem, kas noteikti materiāliem saskaņā ar Padomes 1996. gada 9. decembra Regulu (EK) Nr. 338/97 par savvaļas dzīvnieku un augu sugu aizsardzību, reglamentējot to tirdzniecību (4), un ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 12. marta Direktīvu 2001/18/EK par ģenētiski modificētu organismu apzinātu izlaišanu vidē un Padomes Direktīvas 90/220/EEK atcelšanu (5), un citiem īpašiem Kopienas noteikumiem attiecībā uz apdraudētām savvaļas augu un dzīvnieku sugām un ģenētiski modificētiem organismiem.

               (9)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pastāvīgās augu veselības komitejas atzinumu.

               (10)

               Šī direktīva nedrīkst skart dalībvalstu pienākumus attiecībā uz termiņiem direktīvas transponēšanai nacionālajās tiesībās, kā izklāstīts IV pielikuma B daļā,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   1.   Dalībvalstis nodrošina, lai, veicot jebkuru darbību izmēģinājumu vai zinātniskiem mērķiem un šķirņu selekcijas vajadzībām, turpmāk tekstā “darbības”, kuras varētu būt saistītas ar kaitīgu organismu, augu, augu produktu un citu objektu, turpmāk tekstā “materiāls”, lietošanu atbilstoši Direktīvas 2000/29/EK 3. panta 8. punktam, 4. panta 5. punktam, 5. panta 5. punktam vai 13.b panta 4. punktam, pirms šāda materiāla ievešanas vai pārvietošanas jebkurā dalībvalstī vai tās attiecīgajās aizsargājamajās zonās iesniedz pieteikumu atbildīgajām oficiālajām iestādēm.
   2.   Šā panta 1. punktā minētajā pieteikumā norāda vismaz šādu informāciju:

               a)

               par šīm darbībām atbildīgās personas vārdu (nosaukumu) un adresi;

               b)

               vajadzības gadījumā materiāla, to skaitā attiecīgā kaitīgā organisma, zinātnisko nosaukumu vai nosaukumus;

               c)

               materiāla veidu;

               d)

               materiāla daudzumu;

               e)

               materiāla izcelsmes vietu un attiecīgus dokumentāros pierādījumus, ja materiālu paredzēts ievest no kādas trešās valsts;

               f)

               paredzēto darbību ilgumu, raksturu un mērķus, to skaitā vismaz īsu darba aprakstu un specifikāciju izmēģinājumam zinātniskos nolūkos vai šķirņu selekcijas vajadzībām;

               g)

               karantīnas veikšanas un vajadzības gadījumā testēšanas vietas vai vietu adresi un aprakstu;

               h)

               vajadzības gadījumā sākotnējās glabāšanas vai stādīšanas vietu pēc materiāla oficiālās izlaišanas;

               i)

               vajadzības gadījumā paredzēto materiāla iznīcināšanas vai apstrādes metodi pēc apstiprināto darbību pabeigšanas;

               j)

               paredzēto ievešanas vietu Kopienā materiālam, kuru paredzēts ievest no kādas trešās valsts.

         2. pants
   1.   Pēc 1. pantā minētā pieteikuma saņemšanas dalībvalstis apstiprina attiecīgās darbības, ja konstatē, ka ir izpildīti I pielikumā izklāstītie vispārīgie nosacījumi.
   Ja konstatē, ka I pielikumā minētos nosacījumus vairs neievēro, dalībvalstis jebkurā laikā atsauc minēto apstiprinājumu.
   2.   Pēc 1. punktā minēto darbību apstiprināšanas dalībvalstis apstiprina pieteikumā minētā materiāla ievešanu vai pārvietošanu dalībvalstī vai attiecīgajās aizsargātajās zonās ar noteikumu, ka šādam materiālam visos gadījumos pievieno pilnvaru kaitīgu organismu, augu, augu produktu un citu objektu ievešanai vai pārvietošanai izmēģinājuma vai zinātniskos nolūkos un šķirņu selekcijas vajadzībām, turpmāk tekstā “pilnvara”, kas atbilst II pielikumā izklāstītajam modelim, kuru izsniedz tās dalībvalsts oficiālā atbildīgā iestāde, kurā ir paredzētas minētās darbības, un:

               a)

               gadījumā, ja materiāla izcelsme ir Kopienā:

                           i)

                           ja izcelsmes vieta ir kādā citā dalībvalstī, izcelsmes dalībvalsts oficiāli apstiprina pilnvaru materiāla pārvietošanai saskaņā ar karantīnas uzturēšanas nosacījumiem; un

                           ii)

                           Direktīvas 2000/29/EK V pielikuma A daļā uzskaitīto augu, augu produktu un citu objektu ievešanas vai pārvietošanas gadījumā materiālam pievieno arī auga pasi, kas izsniegta saskaņā ar Direktīvas 2000/29/EK 10. pantu, pamatojoties uz pārbaudi, kas veikta saskaņā ar minētās direktīvas 6. pantu, lai ievērotu tajā izklāstītos noteikumus, izņemot tos, kuri attiecas uz jebkuru kaitīgu organismu, attiecībā uz kuru darbības ir apstiprinātas saskaņā ar šā panta 1. punkta pirmo daļu. Auga pasē ir šāds paziņojums: “Šo materiālu pārvieto saskaņā ar Direktīvu 2008/61/EK.”
                           Ja karantīnas uzturēšanas īpašās vietas vai vietu adrese ir kādā citā dalībvalstī, dalībvalsts, kas atbild par auga pases izdošanu, izsniedz auga pasi, vienīgi pamatojoties uz informāciju par šā panta 1. punkta pirmajā daļā minēto apstiprinājumu, kurš darbību apstiprināšanai oficiāli saņemts no atbildīgās dalībvalsts, un pārliecinoties, ka, materiālu pārvietojot, piemēro karantīnas uzturēšanas nosacījumus; un

               b)

               gadījumā, ja materiālu ieved no kādas trešās valsts:

                           i)

                           dalībvalstis nodrošina pilnvaras izsniegšanu, pamatojoties uz attiecīgu dokumentāro pierādījumu par materiāla izcelsmes vietu; un

                           ii)

                           Direktīvas 2000/29/EK V pielikuma B daļā uzskaitīto augu, augu produktu un citu objektu ievešanas vai pārvietošanas gadījumā materiālam, kad vien iespējams, pievieno arī fitosanitāro sertifikātu, kas izsniegts izcelsmes valstī saskaņā ar Direktīvas 2000/29/EK 13. panta 1. punktu, pamatojoties uz testēšanu, kura veikta saskaņā ar minētās direktīvas 6. pantu, lai ievērotu tajā izklāstītos noteikumus, izņemot tos, kuri attiecas uz jebkuru kaitīgu organismu, attiecībā uz kuru darbības ir apstiprinātas saskaņā ar šā panta 1. punkta pirmo daļu.
                           Zem “Papildu deklarācijas” sertifikātā iekļauj šādu norādi: “Šo materiālu ieved saskaņā ar Direktīvu 2008/61/EK.” Vajadzības gadījumā norāda arī attiecīgo kaitīgo organismu vai organismus.

         Visos gadījumos dalībvalsts, ievedot vai pārvietojot materiālu, nodrošina karantīnas uzturēšanas nosacījumus un to tieši vai nekavējoties pārvieto uz pieteikumā norādīto vietu vai vietām.
   3.   Oficiālā atbildīgā iestāde kontrolē apstiprinātās darbības un nodrošina, ka:

               a)

               visu darbību veikšanas laiku ievēro karantīnas uzturēšanas nosacījumus un citus I pielikumā minētos vispārīgos nosacījumus, attiecīgos brīžos pārbaudot darbības un telpas;

               b)

               atkarībā no apstiprināto darbību veida piemēro šādas procedūras:

                           i)

                           augiem, augu produktiem un citiem objektiem, kurus paredzēts atbrīvot no karantīnas:

                                       —

                                       augus, augu produktus un citus objektus atbrīvo no karantīnas vienīgi pēc atbildīgās oficiālās iestādes izsniegta apstiprinājuma saņemšanas, turpmāk tekstā “oficiālā atbrīvošana”. Pirms oficiālās atbrīvošanas augiem, augu produktiem un citiem objektiem piemēro karantīnas pasākumus, to skaitā testēšanu, kuros tiem jābūt atzītiem par brīviem no tādiem kaitīgiem organismiem, kas nav identificēti Kopienā un nav uzskaitīti Direktīvā 2000/29/EK,

                                       —

                                       karantīnas pasākumus, to skaitā testēšanu, veic zinātniski apmācīts atbildīgās iestādes vai jebkuras citas oficiāli apstiprinātas iestādes personāls saskaņā ar šīs direktīvas III pielikumā izklāstītajiem noteikumiem attiecībā uz augiem, augu produktiem un citiem īpaši noteiktajiem objektiem,

                                       —

                                       jebkuri augi, augu produkti vai citi objekti, par kuriem šādos pasākumos nav konstatēts, ka tajos nav kaitīgu organismu, kā norādīts pirmajā ievilkumā, un jebkuri citi augi, augu produkti vai citi objekti, ar kuriem tie ir bijuši saskarē vai kuri var būt piesārņoti, jāiznīcina vai attiecīgi jāapstrādā, vai tiem jāpiemēro karantīnas pasākumi, kas vērsti uz attiecīgo kaitīgo organismu iznīdēšanu, attiecīgi piemēro ii) punkta otrā ievilkuma noteikumus;

                           ii)

                           attiecībā uz visu citu materiālu (iekļaujot kaitīgos organismus) apstiprināto darbību beigās, bet attiecībā uz visu materiālu, kurš ir atzīts par piesārņotu, izdarot darbības:

                                       —

                                       materiālu (iekļaujot kaitīgos organismus un ar kaitīgajiem organismiem piesārņotu materiālu) un jebkurus citus augus, augu produktus vai citus objektus, ar kuriem tas ir bijis saskarē vai kuri var būt piesārņoti, iznīcina, sterilizē vai citādi apstrādā saskaņā ar atbildīgās oficiālās iestādes norādījumiem un

                                       —

                                       vajadzības gadījumā saskaņā ar atbildīgās oficiālās iestādes norādījumiem sterilizē vai citādi iztīra telpas un iekārtas, kurās ir veiktas attiecīgās darbības;

               c)

               ja, veicot darbības, atklāts materiāla piesārņojums ar tādiem kaitīgiem organismiem, kas uzskaitīti Direktīvā 2000/29/EK, un jebkuriem citiem kaitīgiem organismiem, kurus oficiālā atbildīgā iestāde uzskata par draudu Kopienai, persona, kura atbild par darbību veikšanu, par to nekavējoties ziņo oficiālajai atbildīgajai iestādei, kā arī ziņo par jebkuru gadījumu, kas radījis šādu organismu noplūdi vidē.

         4.   Dalībvalstis nodrošina, lai darbībām, kurās izmanto augus, augu produktus un citus Direktīvas 2000/29/EK III pielikumā uzskaitītos objektus, kas nav minēti šīs direktīvas III pielikuma A daļas I, II un III iedaļā, piemēro atbilstīgus karantīnas pasākumus, to skaitā testēšanu. Par šiem pasākumiem paziņo Komisijai un pārējām dalībvalstīm. Tiklīdz ir pieejama vajadzīgā tehniskā informācija, šīs direktīvas III pielikumā ieraksta sīku informāciju par šiem karantīnas pasākumiem.
   3. pants
   1.   Katru gadu līdz 1. septembrim dalībvalstis nosūta Komisijai un pārējām dalībvalstīm sarakstu, kurā norādīts atbilstīgi šai direktīvai Kopienā ievestā un pārvietotā materiāla daudzums iepriekšējā gadā, kas beidzās 30. jūnijā, un šāda materiāla piesārņojums ar kaitīgiem organismiem, kurš minētajā periodā ir apstiprināts ar karantīnas pasākumiem, to skaitā testēšanu, kas veikta saskaņā ar III pielikumu.
   2.   Dalībvalstis administratīvi sadarbojas, izmantojot iestādes, kuras izveidotas vai izraudzītas atbilstoši Direktīvas 2000/29/EK 1. panta 4. punktam, lai nodrošinātu sīku informāciju par karantīnas uzturēšanas nosacījumiem un pasākumiem, kas piemēroti saskaņā ar šo direktīvu apstiprinātajām darbībām.
   4. pants
   Dalībvalstis nekavējoties dara Komisijai zināmas visas savu tiesību aktu normas, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva. Komisija par to informē pārējās dalībvalstis.
   5. pants
   Direktīvu 95/44/EK, kā tā grozīta ar direktīvu, kā izklāstīts IV pielikuma A daļā, atceļ, neskarot dalībvalstu pienākumus attiecībā uz termiņiem direktīvas transponēšanai nacionālajās tiesībās, kā izklāstīts IV pielikuma B daļā.
   Atsauces uz atcelto direktīvu uzskata par atsaucēm uz šo direktīvu un lasa saskaņā ar atbilstības tabulu, kas atrodas V pielikumā.
   6. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   7. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2008. gada 17. jūnijā

            Komisijas vārdā —

            priekšsēdētājs

         José Manuel BARROSO

      (1)  OV L 169, 10.7.2000., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2007/41/EK (OV L 169, 29.6.2007., 51. lpp.).

      (2)  OV L 184, 3.8.1995., 34. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 97/46/EK (OV L 204, 31.7.1997., 43. lpp.).

      (3)  Skatīt IV pielikuma A daļu.

      (4)  OV L 61, 3.3.1997., 1. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 318/2008 (OV L 95, 8.4.2008., 3. lpp.).

      (5)  OV L 106, 17.4.2001., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2008/27/EK (OV L 81, 20.3.2008., 45. lpp.).

      I PIELIKUMS

                  1.

                  Šīs direktīvas 2. panta 1. punktā ievēro šādus vispārīgus nosacījumus:

                              —

                              atbildīgā oficiālā iestāde izvērtē to darbību iedabu un mērķi, kuru vajadzībām jāieved vai jāpārvieto materiāls, un atzīst, ka tie atbilst Direktīvā 2000/29/EK paredzēto izmēģinājumu vai zinātnisko mērķu un šķirņu selekcijas vajadzību koncepcijai,

                              —

                              atbildīgā oficiālā iestāde pārbauda un apstiprina, vai telpu un iekārtu karantīnas uzturēšanas apstākļi vietā vai vietās, kurās veic darbības, atbilst 2. punktā izklāstītajiem noteikumiem,

                              —

                              atbildīgā oficiālā iestāde materiāla daudzumu ierobežo līdz daudzumam, kurš ir pietiekams apstiprināto darbību veikšanai, bet jebkurā gadījumā šis daudzums nepārsniedz daudzumus, kuri noteikti, ievērojot pieejamās karantīnas uzturēšanas iekārtas,

                              —

                              atbildīgā oficiālā iestāde pārbauda un apstiprina tā personāla zinātnisko un tehnisko kvalifikāciju, kuram jāveic minētās darbības.

                  2.

                  1. punktā karantīnas uzturēšanas nosacījumiem telpās un iekārtās darbību veikšanas vietā vai vietās jābūt tādiem, kas garantē drošu rīkošanos ar materiālu, lai attiecīgos kaitīgos organismus ierobežotu, bet šādu kaitīgu organismu izplatību izslēgtu. Katrai pieteikumā minētajai darbībai atbildīgā oficiālā iestāde nosaka karantīnas uzturēšanas apstākļos esošo kaitīgo organismu izplatības risku attiecībā uz materiāla veidu, paredzēto darbību un kaitīgo organismu bioloģiju, to izkliedēšanas līdzekļiem, mijiedarbību ar vidi un citiem attiecīgiem faktoriem, kas saistīti ar attiecīgā materiāla radīto apdraudējumu. Novērtējusi apdraudējumu, atbildīgā oficiālā iestāde izskata un attiecīgi nosaka:

                              a)

                              šādus karantīnas pasākumus attiecībā uz telpām, iekārtām un darba procedūrām:

                                          —

                                          fizisko izolāciju no visiem citiem augiem/kaitīgiem organismiem, to skaitā apsverot veģetācijas kontroli apkārtējos apgabalos,

                                          —

                                          par darbībām atbildīgās kontaktpersonas iecelšanu,

                                          —

                                          ierobežotu piekļuvi iekārtām, telpām un apkārtējam apgabalam, vajadzības gadījumā vienīgi minētajam personālam,

                                          —

                                          attiecīgo iekārtu un telpu identifikāciju, norādot darbības veidu un atbildīgo personālu,

                                          —

                                          veikto darbību reģistra un darbības rokasgrāmatas vešanu, pēdējā iekļaujot darbības gadījumā, ja kaitīgie organismi izkļūst no karantīnas uzturēšanas vietas,

                                          —

                                          attiecīgas drošības un trauksmes sistēmas,

                                          —

                                          attiecīgus kontroles pasākumus, lai novērstu kaitīgu organismu ievešanu un izplatību telpās,

                                          —

                                          kontrolētas procedūras paraugu ņemšanai un pārvietošanai no vienas telpas vai iekārtas citā,

                                          —

                                          atkritumu, izlietotās augsnes un ūdens iznīcināšanas kontroli,

                                          —

                                          attiecīgas personāla higiēnas un personāla, būvju un iekārtu dezinfekcijas procedūras,

                                          —

                                          attiecīgus pasākumus un iekārtas eksperimentālā materiāla iznīcināšanai,

                                          —

                                          attiecīgu iekārtu un procedūru indeksēšanu (to skaitā testēšanu); un

                              b)

                              turpmākos karantīnas pasākumus saskaņā ar izmantotā materiāla veida īpašo bioloģiju un epidemioloģiju un apstiprinātajām darbībām:

                                          —

                                          uzturēšanu tādās iekārtās, kas nodrošina personāla pieeju atsevišķām kamerām ar dubultdurvīm,

                                          —

                                          uzturēšanu, nodrošinot negatīvu gaisa spiedienu,

                                          —

                                          uzturēšanu noplūdes drošos konteineros ar atbilstīgiem tīkla acu izmēriem un citiem šķēršļiem, piemēram, utīm ūdens barjeru, nematodēm noslēgtus augsnes konteinerus, elektriskos kukaiņu pievilinātājus,

                                          —

                                          uzturēšanu izolēti no citiem kaitīgiem organismiem un materiāla, piemēram, vīrusus saturoša augu barības materiāla, saimniekauga materiāla,

                                          —

                                          materiāla uzturēšanu materiāla audzēšanai kamerās ar regulējamām ierīcēm vides režīma uzturēšanai,

                                          —

                                          aizliegumu kaitīgo organismu krustošanai ar vietējām rasēm vai sugām,

                                          —

                                          izvairīšanos no kaitīgo organismu ilgstošas uzturēšanas,

                                          —

                                          kaitīgā organisma uzturēšanu apstākļos, kas stingri ierobežo tā vairošanos, piemēram, tādā vides režīmā, kas neveicina diapauzi,

                                          —

                                          uzturēšanu tādā veidā, lai nerastos reproduktīvās stadijas vai veidojumu izplatība, piemēram, būtu jānovērš gaisa plūsmas,

                                          —

                                          pārbaudes, vai kaitīgo organismu kultūras ir tīras no parazītiem un citiem kaitīgiem organismiem,

                                          —

                                          attiecīgas materiāla kontroles programmas, lai izslēgtu kaitīgā organisma iespējamos pārnesējus,

                                          —

                                          attiecībā uz in vitro darbībām, darbu ar materiālu sterilos apstākļos: laboratorijas aprīkojumu ar iekārtām sterilu apstākļu uzturēšanai,

                                          —

                                          tādu kaitīgu organismu uzturēšanu, kurus izplata pārnesēji, apstākļos, kas izslēdz izplatību ar pārnesēja palīdzību, piemēram, reglamentētu tīkla acu izmēru, augsnes uzturēšanu,

                                          —

                                          sezonālu izolāciju, lai nodrošinātu, ka darbības veic periodos, kad ir vismazākā augu veselības apdraudējuma iespēja.

      II PIELIKUMS
      Pilnvaras paraugs kaitīgu organismu, augu, augu produktu un citu objektu ievešanai un/vai pārvietošanai izmēģinājumu vai zinātniskiem mērķiem un šķirņu selekcijas vajadzībām

      III PIELIKUMS
      KARANTĪNAS PASĀKUMI, TO SKAITĀ TĀDU AUGU, AUGU PRODUKTU UN CITU OBJEKTU TESTĒŠANA, KURUS PAREDZĒTS ATBRĪVOT NO KARANTĪNAS
      A   DAĻA
      Dažiem augiem, augu produktiem un citiem Direktīvas 2000/29/EK III pielikumā uzskaitītiem objektiem piemērojamie pasākumi
      I iedaļa.   Citrus L., Fortunella Swingle, Poncirus Raf. augi un to hibrīdi, izņemot augļus un sēklas

                  1.

                  Augu materiālam piemēro attiecīgas terapijas procedūras, kā noteikts FAO/IPGRI Tehniskajās vadlīnijās.

                  2.

                  Augu materiālam pēc 1. punktā minēto terapijas procedūru veikšanas pilnībā piemēro indeksācijas procedūras. Visu augu materiālu, to skaitā indikatoraugus, tur apstiprinātajās iekārtās I pielikumā minētajos karantīnas uzturēšanas apstākļos. Augu materiālu, ko paredzēts oficiāli atbrīvot no karantīnas, tur apstākļos, kas nodrošina normālu augu veģetācijas ciklu, un vizuāli pārbauda, vai pēc saņemšanas vai sekojoši atbilstīgos termiņos indeksācijas procedūru laikā neparādās kaitīgo organismu, to skaitā visu Direktīvā 2000/29/EK minēto attiecīgo kaitīgo organismu, pazīmes un simptomi.

                  3.

                  2. punktā augu materiālu indeksē attiecībā uz kaitīgajiem organismiem (pārbaudot un identificējot) saskaņā ar šādu procedūru:

                              3.1.

                              Testēšanā izmanto attiecīgas laboratorijas metodes un vajadzības gadījumā indikatoraugus, to skaitā Citrus sinensis (L.) Osbeck, C. aurantifolia Christm. Swing, C. medica L., C. reticulata Blanco un Sesamum L., lai atklātu vismaz šādus kaitīgos organismus:

                                          a)

                                          citrusu zaļēšanas baktēriju;

                                          b)

                                          citrusu plankumaino hlorozi;

                                          c)

                                          citrusu mozaīkas vīrusu;

                                          d)

                                          citrusu tristēzas vīrusu (visus izolātus);

                                          e)

                                          citrusu dzīslu enāciju koksnainos izaugumus;

                                          f)

                                          leprozi;

                                          g)

                                          dabiskās izplatības porozi;

                                          h)

                                          sēni Phoma tracheiphila (Petri) Kanchaveli & Gikashvili;

                                          i)

                                          satsuma pundurainības vīrusu;

                                          j)

                                          citrusu spiroplazmu Spiroplasma citri Saglio et al.;

                                          k)

                                          driskaino lapu vīrusu;

                                          l)

                                          raganslotu (MLO);

                                          m)

                                          bakteriālās puves ierosinātājbaktēriju Xanthomonas campestris (visas citrusiem patogēnās rases).

                              3.2.

                              Tādu slimību kā bakteriālās iedegas un tai līdzīgu slimību testēšanai, kurām nav paredzētas īslaicīgas indeksācijas procedūras, pēc augu materiāla ievešanas dzinumu galotnes jāuzpotē uz sējeņu potcelmiem, kas audzēti sterilā substrātā, kā noteikts FAO/IPGRI Tehniskajās vadlīnijās, un iegūtajiem augiem jāpiemēro terapijas procedūras saskaņā ar 1. punktu.

                  4.

                  Ja augu materiālā, kuram veic 2. punktā minētās vizuālās pārbaudes, ir novērotas kaitīgu organismu pazīmes vai simptomi, vajadzības gadījumā veic izmeklējumu, iekļaujot testēšanu, lai, ciktāl iespējams, noteiktu to kaitīgo organismu identitāti, kas izraisa šādas pazīmes un simptomus.

            II iedaļa.   Stādīšanai paredzētie Cydonia Mill., Malus Mill., Prunus L. un Pyrus L. augi un to hibrīdi un Fragaria L., izņemot sēklas

                  1.

                  Augu materiālam piemēro attiecīgas terapijas procedūras, kā noteikts FAO/IPGRI Tehniskajās vadlīnijās.

                  2.

                  Augu materiālam pēc 1. punktā minēto terapijas procedūru veikšanas pilnībā piemēro indeksācijas procedūras. Visu augu materiālu, to skaitā indikatoraugus, tur apstiprinātajās iekārtās I pielikumā izklāstītajos karantīnas uzturēšanas apstākļos. Augu materiālu, ko paredzēts oficiāli atbrīvot no karantīnas, tur apstākļos, kas nodrošina normālu augu veģetācijas ciklu, un vizuāli pārbauda, vai pēc saņemšanas vai sekojoši attiecīgos termiņos indeksācijas procedūru laikā veicina kaitīgo organismu, to skaitā visu Direktīvā 2000/29/EK minēto attiecīgo kaitīgo organismu, infekcijas pazīmju un simptomu rašanos.

                  3.

                  2. punktā augu materiālu indeksē uz kaitīgajiem organismiem (pārbaudot un identificējot) saskaņā ar šādu kārtību:

                              3.1.

                                 Fragaria L. gadījumā neatkarīgi no augu materiāla izcelsmes valsts testēšanā izmanto attiecīgas laboratorijas metodes un vajadzības gadījumā arī indikatoraugus, to skaitā Fragaria vesca, F. virginiana un Chenopodium spp., lai atklātu vismaz šādus kaitīgus organismus:

                                          a)

                                             Arabis mozaīkas vīrusu;

                                          b)

                                          aveņu gredzenplankumainības vīrusu;

                                          c)

                                          zemeņu lapu čokurošanās vīrusu;

                                          d)

                                          zemeņu latento “C” vīrusu;

                                          e)

                                          zemeņu latento gredzenplankumainības vīrusu;

                                          f)

                                          zemeņu lapu apmaļu dzeltēšanas vīrusu;

                                          g)

                                          zemeņu lapu dzīslu balēšanas vīrusu;

                                          h)

                                          zemeņu raganslotu mikoplazmu;

                                          i)

                                          tomātu melnās gredzenplankumainības vīrusu;

                                          j)

                                          tomātu gredzenplankumainības vīrusu;

                                          k)

                                             Colletotrichum acutatum Simmonds;

                                          l)

                                          zemeņu sakņu puves ierosinātāja sēne Phytophthora fragariae Hickman var. fragariae Wilcox & Duncan;

                                          m)

                                          zemeņu bakteriālās puves ierosinātājs Xanthomonas fragariae Kennedy & King.

                              3.2.

                              Ābelēm Malus Mill. gadījumā:

                                          i)

                                          ja augu materiāla izcelsme ir valstī, kura nav atzīta par brīvu no šādiem kaitīgiem organismiem:

                                                      a)

                                                      ābeļu proliferācijas vīrusa vai

                                                      b)

                                                      (Amerikas) ķiršu aslapainības vīrusa,

                                                testēšanā izmanto attiecīgas laboratorijas metodes un vajadzības gadījumā indikatoraugus attiecīgo kaitīgo organismu atklāšanai; un

                                          ii)

                                          neatkarīgi no augu materiāla izcelsmes valsts testēšanā izmanto attiecīgas laboratorijas metodes un vajadzības gadījumā indikatoraugus, lai atklātu vismaz šādus kaitīgos organismus:

                                                      a)

                                                      tabakas gredzenplankumainības vīrusu;

                                                      b)

                                                      tomātu gredzenplankumainības vīrusu;

                                                      c)

                                                      bakteriālo iedegu ierosinātāju Erwinia amylovora (Burr.) Winsl. et al.

                              3.3.

                                 Prunus L. gadījumā atbilstīgi katrai Prunus sugai:

                                          i)

                                          ja augu materiāla izcelsme ir valstī, kura nav atzīta par brīvu no šādiem kaitīgiem organismiem:

                                                      a)

                                                      aprikožu hlorotiskās lapu ritināšanās mikoplazmas;

                                                      b)

                                                      (Amerikas) ķiršu aslapainības vīrusa vai

                                                      c)

                                                      persiku bakteriālās kalšanas ierosinātāja Pseudomonas syringae pv. persicae (Prunier et al.) Young et al.,

                                                testēšanā izmanto attiecīgas laboratorijas metodes un vajadzības gadījumā indikatoraugus attiecīgo kaitīgo organismu atklāšanai; un

                                          ii)

                                          neatkarīgi no augu materiāla izcelsmes valsts testēšanā izmanto attiecīgas laboratorijas metodes un vajadzības gadījumā indikatoraugus, lai atklātu vismaz šādus kaitīgos organismus:

                                                      a)

                                                      sīko ķiršu patogēnu (ārpus Eiropas esošos izolātus);

                                                      b)

                                                      (Amerikas) persiku mozaīkas vīrusu;

                                                      c)

                                                      persiku neīsto riketsiju;

                                                      d)

                                                      persiku rozešu mozaīkas vīrusu;

                                                      e)

                                                      persiku rozešu mikoplazmu;

                                                      f)

                                                      persiku X-slimības mikoplazmu;

                                                      g)

                                                      persiku dzeltēšanas mikoplazmu;

                                                      h)

                                                      (Amerikas) plūmju joslu mozaīkas vīrusu;

                                                      i)

                                                      plūmju virālo baku vīrusu;

                                                      j)

                                                      tomātu gredzenplankumainības vīrusu;

                                                      k)

                                                      bakteriālās puves ierosinātāju Xanthomonas campestris pv. pruni (Smith) Dye.

                              3.4.

                                 Cydonia Mill. un Pyrus L. gadījumā neatkarīgi no augu materiāla izcelsmes valsts testēšanā izmanto attiecīgas laboratorijas metodes un vajadzības gadījumā arī indikatoraugus, lai atklātu vismaz šādus kaitīgus organismus:

                                          a)

                                          bakteriālo iedegu ierosinātāju Erwinia amylovora (Burr.) Winsl. et al.;

                                          b)

                                          bumbieru nīkulības mikoplazmu.

                  4.

                  Ja augu materiālā, kuram veic 2. punktā minētās vizuālās pārbaudes, ir novērotas kaitīgu organismu pazīmes vai simptomi, vajadzības gadījumā veic izmeklējumu, to skaitā testēšanu, lai, ciktāl iespējams, noteiktu to kaitīgo organismu identitāti, kas izraisa šādas pazīmes un simptomus.

            III iedaļa.   Vīnkoku Vitis L. augi, izņemot augļus

                  1.

                  Augu materiālam piemēro attiecīgas terapijas procedūras, kā noteikts FAO/IPGRI Tehniskajās vadlīnijās.

                  2.

                  Augu materiālam pēc 1. punktā minēto terapijas procedūru veikšanas pilnībā piemēro indeksācijas procedūras. Visu augu materiālu, to skaitā indikatoraugus, tur apstiprinātajās iekārtās I pielikumā izklāstītajos karantīnas uzturēšanas apstākļos. Augu materiālu, ko paredzēts oficiāli atbrīvot no karantīnas, tur apstākļos, kas nodrošina normālu augu veģetācijas ciklu, un vizuāli pārbauda, vai pēc saņemšanas vai sekojoši attiecīgajos termiņos indeksācijas procedūru laikā neparādās kaitīgo organismu, to skaitā Daktulosphaira vitifoliae (Fitch) un visu citu Direktīvā 2000/29/EK minēto attiecīgo kaitīgo organismu, pazīmes un simptomi.

                  3.

                  2. punktā augu materiālu indeksē attiecībā uz kaitīgajiem organismiem (pārbaudot un identificējot) saskaņā ar šādu kārtību:

                              3.1.

                              Ja augu materiāla izcelsme ir valstī, kura nav atzīta par brīvu no šādiem kaitīgiem organismiem:

                                          i)

                                                Ajinashika slimības.
                                          Pārbaudē izmanto attiecīgu laboratorijas metodi. Negatīva rezultāta gadījumā augu materiālu indeksē attiecībā uz vīnkoka šķirnes “Koshu” un novēro vismaz divus veģetācijas ciklus;

                                          ii)

                                             vīnogu nīkulības vīrusa.
                                          Pārbaudē izmanto attiecīgus indikatoraugus, to skaitā šķirni “Campbell Early”, un novēro vienu gadu;

                                          iii)

                                             vasaras lāsumainības.
                                          Pārbaudē izmanto attiecīgus indikatoraugus, ieskaitot šķirnes “Sideritis”, “Cabernet-Franc” un “Mission”.

                              3.2.

                              Neatkarīgi no augu materiāla izcelsmes valsts testēšanā izmanto attiecīgas laboratorijas metodes un vajadzības gadījumā indikatoraugus, lai atklātu vismaz šādus kaitīgos organismus:

                                          a)

                                          krūmmelleņu lapu lāsumainības vīrusu;

                                          b)

                                             Flavescence dorée MLO un citus vīnogu dzeltēšanas ierosinātājus;

                                          c)

                                          persiku rozešu mozaīkas vīrusu;

                                          d)

                                          tabakas gredzenplankumainības vīrusu;

                                          e)

                                          tomātu gredzenplankumainības vīrusu (dzīslu dzeltēšanu un citas rases);

                                          f)

                                          baktēriju Xylella fastidiosa (Well & Raju);

                                          g)

                                          baktēriju Xylophilus ampelinus (Panagopoulos) Willems et al.

                  4.

                  Ja augu materiālā, kuram veic 2. punktā minētās vizuālās pārbaudes, ir novērotas kaitīgu organismu pazīmes vai simptomi, vajadzības gadījumā veic izmeklējumu, to skaitā testēšanu, lai, ciktāl iespējams, noteiktu to kaitīgo organismu identitāti, kas izraisa šādas pazīmes un simptomus.

            IV iedaļa.   Stolonus vai bumbuļus veidojošo Solanum L. sugu vai to hibrīdu augi, kas paredzēti stādīšanai

                  1.

                  Stādāmajam materiālam piemēro attiecīgas terapijas procedūras, kā noteikts FAO/IPGRI Tehniskajās vadlīnijās.

                  2.

                  Visām stādāmā materiāla vienībām pēc 1. punktā minēto terapijas procedūru veikšanas piemēro indeksācijas procedūras. Visu stādāmo materiālu, to skaitā indikatoraugus, tur apstiprinātajās iekārtās saskaņā ar karantīnas veikšanas apstākļiem, kas noteikti I pielikumā. Stādāmo materiālu, ko paredzēts oficiāli atbrīvot no karantīnas, tur apstākļos, kas nodrošina normālu augu veģetācijas ciklu, un vizuāli pārbauda, vai pēc saņemšanas, kā arī indeksācijas procedūru laikā un pēc tam ar regulāriem starplaikiem līdz deģenerācijai neparādās kaitīgo organismu, tostarp visu Direktīvā 2000/29/EK uzskaitīto attiecīgo kaitīgo organismu un kartupeļu dzīslu dzeltēšanas slimības, pazīmes un simptomi.

                  3.

                  Šīs iedaļas 2. punktā minētās indeksācijas procedūras izriet no tehniskajiem noteikumiem, kas noteikti 5. punktā, lai atklātu vismaz šādus kaitīgus organismus.

                              —

                                 Baktērijas:

                                          a)

                                             Clavibacter michiganensis (Smith) Davis et al. ssp. sepedonicus (Spieckermann et Kotthoff) Davis et al.;

                                          b)

                                             Ralstonia solanacearum (Smith) Yabuuchi et al.

                              —

                                 Vīrusi un vīrusiem līdzīgi organismi:

                                          a)

                                          kartupeļu Andu latentais vīruss;

                                          b)

                                          kartupeļu melnās gredzenplankumainības vīruss;

                                          c)

                                          kartupeļu vārpstveida bumbuļu viroīds;

                                          d)

                                          kartupeļu dzeltēšanas alfamovīruss;

                                          e)

                                          kartupeļu T tipa vīruss;

                                          f)

                                          kartupeļu Andu mozaīkas plankumainības vīruss;

                                          g)

                                          A, M, S, V, X un Y tipa (arī Yo, Yn un Yc) kartupeļu parastie vīrusi un kartupeļu lapu ritināšanās vīruss.

                        Tomēr attiecībā uz kartupeļu īstajām sēklām indeksācijas procedūras veic, lai atklātu vismaz iepriekš a) līdz e) apakšpunktā minētos vīrusus un vīrusiem līdzīgos organismus.

                  4.

                  Stādāmajam materiālam, kuram veic 2. punktā minētās vizuālās pārbaudes un kuram ir novērotas kaitīgu organismu pazīmes un simptomi, vajadzības gadījumā veic izmeklējumu, tostarp testēšanu, lai, ciktāl iespējams, noteiktu to kaitīgo organismu identitāti, kas izraisa šādas pazīmes un simptomus.

                  5.

                  Šīs iedaļas 3. punktā minētie tehniskie noteikumi ir šādi.

                              —

                                 Baktērijas:

                                          1.

                                          Attiecībā uz bumbuļiem pārbaudīt katra bumbuļa pamatni. Standarta parauga apjoms ir 200 bumbuļi. Tomēr šo procedūru var piemērot paraugiem, kuros ir mazāk par 200 bumbuļiem.

                                          2.

                                          Attiecībā uz jauniem augiem un spraudeņiem, tostarp sīkaugiem, pārbaudīt stumbra apakšējos posmus, bet vajadzības gadījumā arī katras stādāmā materiāla vienības saknes.

                                          3.

                                          Attiecībā uz bumbuļus neveidojošām sugām ieteicams veikt pēcnācēju bumbuļu vai stumbru pamatņu testēšanu vienu normālu veģetācijas ciklu pēc 1. un 2. punktā minētās testēšanas veikšanas.

                                          4.

                                          Attiecībā uz šīs iedaļas 1. punktā minēto materiālu Clavibacter michiganensis (Smith) Davis et al. ssp. sepedonicus (Spieckermann et Kotthoff) Davis et al. testēšanas metode ir Kopienas metode, kas noteikta Padomes Direktīvas 93/85/EEK (1) I pielikumā. Šo testēšanas metodi var piemērot attiecībā uz 2. punktā minēto materiālu.

                                          5.

                                          Attiecībā uz 1. punktā minēto materiālu Ralstonia solanacearum (Smith) Yabuuchi et al. testēšanas metode ir testa shēma, kas noteikta Padomes Direktīvas 98/57/EK (2) II pielikumā. Šo testēšanas metodi var piemērot attiecībā uz 2. punktā minēto materiālu.

                              —

                                 Vīrusi un vīrusiem līdzīgi organismi, izņemot kartupeļu vārpstveida bumbuļu viroīdu:

                                          1.

                                          Veģetatīvā materiāla (bumbuļu, jaunu augu un spraudeņu, tostarp sīkaugu) obligātā testēšana ietver seroloģisko testu, ko pirms ziedēšanas vai ziedēšanas laikā veic attiecībā uz katru no sarakstā minētajiem kaitīgajiem organismiem, izņemot kartupeļu vārpstveida bumbuļu viroīdu, un tam seko bioloģiskais tests materiālam, kurš seroloģiskajā testā bija negatīvs. Attiecībā uz kartupeļu lapu ritināšanās vīrusu veic divus seroloģiskos testus.

                                          2.

                                          Īsto sēklu obligātā testēšana ietver seroloģisko testu vai bioloģisko testu, ja seroloģiskais tests nav pieejams. Noteikti iesakām veikt negatīvo paraugu atkārtotu pārbaudi un robežlīnijas rezultātu testēšanu ar kādas citas metodes palīdzību.

                                          3.

                                          Šīs iedaļas 1. un 2. punktā minēto seroloģisko un bioloģisko testēšanu veic siltumnīcā audzētiem augiem, no kuriem paņemti vismaz divi posmi no katra stumbra, ieskaitot jaunu pilnībā izveidojušos lapiņu katra stumbra augšpusē un kādu vecāku lapiņu no vidējā posma; paraugu ņemšanā izmanto katru stumbru iespējamās nesistēmiskās infekcijas dēļ. Veicot seroloģisko testēšanu, nešķiro lapiņas no atsevišķiem augiem, ja šķirošanas koeficients nav apstiprināts attiecībā uz izmantojuma metodi; taču var sašķirot no katra stumbra iegūtās lapiņas katra auga parauga izveidošanai. Veicot bioloģisko testēšanu, maksimālo šķirošanu veic ne vairāk kā pieciem augiem, potējot vismaz divkāršus indikatoraugus.

                                          4.

                                          Attiecīgie indikatoraugi, kas izmantojami 1. un 2. punktā minētajā bioloģiskajā testēšanā, ir augi, kurus uzskaitījusi Eiropas un Vidusjūras Augu aizsardzības organizācija (EPPO), vai kādi citi oficiāli atzīti indikatoraugi, kuri ir uzrādīti vīrusu atklāšanai.

                                          5.

                                          Vienīgi tieši pārbaudītu materiālu atbrīvo no karantīnas. Veicot acu indeksēšanu, var atbrīvot vienīgi pārbaudītās acs pēcnācēju. Bumbuli nevajadzētu atbrīvot, jo ir iespējamas problēmas ar nesistēmisko infekciju.

                              —

                                 Kartupeļu vārpstveida bumbuļu viroīds:

                                          1.

                                          Attiecībā uz visu materiālu testē siltumnīcā audzētus augus, tiklīdz tie ir labi izveidojušies, taču pirms ziedēšanas un ziedputekšņu veidošanās. Sadīgušu bumbuļu/in vitro augu/nelielu dīgstu testēšanu uzskata vienīgi par iepriekšēju testu.

                                          2.

                                          Paraugus ņem no lapiņām, kas pilnībā attīstījušās, katra auga stumbra augšpusē.

                                          3.

                                          Visu testēšanai paredzēto materiālu audzē temperatūrā, kas nav zemāka par 18 °C (vēlams temperatūrā, kas augstāka par 20 °C), un vismaz ar 16 stundu gaismas periodu.

                                          4.

                                          Testēšanu veic ar radioaktīvām vai radioneaktīvām cDNA vai RNA zondēm, ar return-PAGE (ar sudraba plankumiem) vai RT-PCR.

                                          5.

                                          Maksimālā šķirošanas likme attiecībā uz zondēm un return-PAGE ir 5. Jānovērtē šīs vai lielākas šķirošanas likmes izmantošana.

            B   DAĻA
      Augiem, augu produktiem un citiem Direktīvas 2000/29/EK II un IV pielikumā uzskaitītajiem objektiem piemērojamie pasākumi

                  1.

                  Pie oficiālajiem karantīnas pasākumiem pieskaita attiecīgu pārbaudi vai testēšanu attiecīgajiem Direktīvas 2000/29/EK I un II pielikumā minētajiem kaitīgajiem organismiem, ko veic, ievērojot Direktīvas 2000/29/EK IV pielikumā izklāstītās īpašās prasības. Attiecībā uz šādām īpašām prasībām karantīnas pasākumos izmanto Direktīvas 2000/29/EK IV pielikumā izklāstītās metodes vai citus oficiāli apstiprinātus pasākumus.

                  2.

                  Saskaņā ar 1. punkta noteikumiem jāatzīst, ka augi, augu produkti un citi objekti ir brīvi no Direktīvas 2000/29/EK I, II un IV pielikumā uzskaitītajiem kaitīgajiem organismiem, kas uzskatāmi par kaitīgiem šiem augiem, augu produktiem un citiem objektiem.

         (1)  OV L 259, 18.10.1993., 1. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2006/56/EK (OV L 182, 4.7.2006., 1. lpp.).

         (2)  OV L 235, 21.8.1998., 1. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2006/63/EK (OV L 206, 27.7.2006., 36. lpp.).

      IV PIELIKUMS
      A   DAĻA
      Atceltā direktīva ar grozījumu
      (minēta 5. pantā)

                  Komisijas Direktīva 95/44/EK

                  (OV L 184, 3.8.1995., 34. lpp.)

                  Komisijas Direktīva 97/46/EK

                  (OV L 204, 31.7.1997., 43. lpp.)

            B   DAĻA
      Termiņu saraksts transponēšanai valsts likumdošanā
      (minēti 5. pantā)

                  Direktīva

                  Transponēšanas termiņš

                  95/44/EK

                  1996. gada 1. februāris

                  97/46/EK

                  1998. gada 1. janvāris

      V PIELIKUMS
      Atbilstības tabula

                  Direktīva 95/44/EK

                  Šī direktīva

                  1. pants, 1. punkts

                  1. pants, 1. punkts

                  1. pants, 2. punkts, ievadteikums

                  1. pants, 2. punkts, ievadteikums

                  1. pants, 2. punkts, pirmais ievilkums

                  1. pants, 2. punkts, a) apakšpunkts

                  1. pants, 2. punkts, otrais ievilkums

                  1. pants, 2. punkts, b) apakšpunkts

                  1. pants, 2. punkts, trešais ievilkums

                  1. pants, 2. punkts, c) apakšpunkts

                  1. pants, 2. punkts, ceturtais ievilkums

                  1. pants, 2. punkts, d) apakšpunkts

                  1. pants, 2. punkts, piektais ievilkums

                  1. pants, 2. punkts, e) apakšpunkts

                  1. pants, 2. punkts, sestais ievilkums

                  1. pants, 2. punkts, f) apakšpunkts

                  1. pants, 2. punkts, septītais ievilkums

                  1. pants, 2. punkts, g) apakšpunkts

                  1. pants, 2. punkts, astotais ievilkums

                  1. pants, 2. punkts, h) apakšpunkts

                  1. pants, 2. punkts, devītais ievilkums

                  1. pants, 2. punkts, i) apakšpunkts

                  1. pants, 2. punkts, desmitais ievilkums

                  1. pants, 2. punkts, j) apakšpunkts

                  2. un 3. pants

                  2. un 3. pants

                  4. pants, 1. punkts

                  —

                  4. pants, 2. punkts

                  4. pants

                  —

                  5. pants

                  5. pants

                  6. pants

                  6. pants

                  7. pants

                  I, II un III pielikums

                  I, II un III pielikums

                  —

                  IV pielikums

                  —

                  V pielikums


Svarīgs juridisks paziņojums

|

31993L0105

Komisijas Direktīva 93/105/EK (1993. gada 25. novembris), ar ko nosaka VII D pielikuma saturu, kurā ir ietverta informācija, kas jāiekļauj tehniskajā dokumentācijā, kura minēta 12. pantā direktīvā, ar ko septīto reizi groza Padomes Direktīvu 67/548/EEK

Oficiālais Vēstnesis L 294 , 30/11/1993 Lpp. 0021 - 0028 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 13 Sējums 25 Lpp. 0084  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 13 Sējums 25 Lpp. 0084  CS.ES Nodaļa 13 Sējums 012 Lpp. 277  - 284 ET.ES Nodaļa 13 Sējums 012 Lpp. 277  - 284 HU.ES Nodaļa 13 Sējums 012 Lpp. 277  - 284 LT.ES Nodaļa 13 Sējums 012 Lpp. 277  - 284 LV.ES Nodaļa 13 Sējums 012 Lpp. 277  - 284 MT.ES Nodaļa 13 Sējums 012 Lpp. 277  - 284 PL.ES Nodaļa 13 Sējums 012 Lpp. 277  - 284 SK.ES Nodaļa 13 Sējums 012 Lpp. 277  - 284 SL.ES Nodaļa 13 Sējums 012 Lpp. 277  - 284

		Komisijas Direktīva 93/105/EK(1993. gada 25. novembris),ar ko nosaka VII D pielikuma saturu, kurā ir ietverta informācija, kas jāiekļauj tehniskajā dokumentācijā, kura minēta 12. pantā direktīvā, ar ko septīto reizi groza Padomes Direktīvu 67/548/EEKEIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes Direktīvu 67/548/EEK (1967. gada 27. jūnijs) par normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu vielu klasifikāciju, iepakošanu un marķēšanu [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 93/72/EEK [2], un jo īpaši tās 12. pantu,tā kā saskaņā ar Direktīvas 67/548/EEK noteikumiem par jebkuru jaunu vielu, ko laiž tirgū, ir jāpaziņo dalībvalstu kompetentajām iestādēm, sagatavojot paziņojumu, kurā iekļauj noteiktu informāciju, tostarp arī tehnisko dokumentāciju; tā kā minētās direktīvas 12. pants nosaka, ka jāparedz īpaši noteikumi attiecībā uz polimēru tehnisko dokumentāciju;tā kā tehniskajā dokumentācijā ir jāiekļauj polimēru testu apraksts, kas satur nepieciešamās ziņas, lai varētu novērtēt varbūtējos riska faktorus cilvēkiem un dabas videi;tā kā, lai izvairītos no liekiem testiem, ir ieteicams apvienot polimērus grupās un tādējādi paredzēt, ka jātestē tikai reprezentatīvi grupas pārstāvji; tā kā šādi izlases veida testi arī turpmāk nodrošinās augstu aizsardzības līmeni;tā kā saīsinātā testu apraksta (STA) sagatavošana dažiem lielmolekulāriem polimēriem ir zinātniski pamatota un ieteicama;tā kā ir jāizstrādā kritēriji, pēc kuriem var noteikt tos lielmolekulāros polimērus, attiecībā uz kuriem saīsinātais testu apraksts ir pietiekams;tā kā minētajiem kritērijiem ir jānodrošina augsts aizsardzības līmenis cilvēkiem un dabas videi, tajā pašā laikā mudinot ražotājus arī turpmāk radīt jaunus un arvien labākus polimērus;tā kā, ņemot vērā ierobežoto pieredzi, kas gūta, paziņojot par polimēriem, un nepilnīgās zināšanas par šo vielu radīto apdraudējumu, var izrādīties, ka stingrie kritēriji, pēc kuriem nosaka STA polimērus, ir jāpārskata, pamatojoties uz pieredzi, kas gūta, gatavojot paziņojumus saskaņā ar jaunām konkrētām prasībām šajā direktīvā;tā kā šajā direktīvā noteiktie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi komiteja, kas izveidota saskaņā ar Direktīvas 67/548/EEK 29. pantu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsŠīs direktīvas pielikumu ietver Direktīvas 67/548/EEK VII pielikumā kā VII D pielikumu.2. pants1. Dalībvalstis pieņem un publicē vajadzīgos noteikumus, lai līdz 1993. gada 31. decembrim izpildītu šīs direktīvas prasības, un par to uzreiz informē Komisiju.2. Dalībvalstīm pieņemot minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka procedūru, kas jāievēro, izdarot šādas atsauces.3. pantsŠī direktīva stājas spēkā trešajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.Briselē, 1993. gada 25. novembrīKomisijas vārdā —Komisijas loceklisYannis paleokrassas[1] OV 196, 16.8.1967., 1. lpp.[2] OV L 258, 16.10.1993., 29. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMS"VII D PIELIKUMSĪPAŠI NOTEIKUMI PAR TEHNISKO DOKUMENTĀCIJU ("PAMATSARAKSTU"), KAS IETVERTA 12. PANTĀ MINĒTAJOS PAZIŅOJUMOSA. Šajā pielikumā- "homopolimērs" ir polimērs, ko veido viena veida monomēru vienības,- "kopolimērs" ir polimērs, ko veido vismaz divu dažādu monomēru veidu vienības,- "polimērs, kam var piemērot saīsinātu testu aprakstu", jeb "STA polimērs" ir polimērs, kas atbilst C.2. punktā noteiktajiem kritērijiem,- "polimēru grupa" ir tādu polimēru (homopolimēru vai kopolimēru) grupa, kas savstarpēji atšķiras pēc vidējās skaitliskās molekulmasas vai pēc sastāva, jo tiem ir atšķirīgs dažādu monomēru vienību īpatsvars. Šādas vidējās skaitliskās molekulmasas vai sastāva atšķirības nerodas nejaušu tehnoloģisko svārstību dēļ, bet ir panāktas, apzināti mainot tehnoloģiskos apstākļus, pašai tehnoloģijai paliekot nemainīgai,- "Mn" ir vidējā skaitliskā molekulmasa,- "M" ir molekulmasa.B. Iedalījums grupāsLai nebūtu jāveic liekus testus, ir iespējams apvienot polimērus grupās.Šāds iedalījums paredz testēt reprezentatīvus grupas pārstāvjus, kuru:- homopolimēri atšķiras pēc Mn, vai- sastāvs ir mainīgs, bet kopolimēru Mn ir puslīdz pastāvīga, vai- Mn ir mainīga, bet kopolimēru sastāvs ir puslīdz pastāvīgs, un Mn > 1000.Atsevišķos gadījumos, ja reprezentatīvie pārstāvji atšķiras pēc savas iedarbības, kas ir atkarīga no Mn vai sastāva svārstībām, papildus jātestē arī citi reprezentatīvie grupas pārstāvji.C. Ziņas, kas ir jāiekļauj 12. pantā minētajā tehniskajā dokumentācijāJa nav tehniski iespējams sniegt kādas ziņas vai tas būtu lieki zinātnisku apsvērumu dēļ, ir jābūt skaidram pamatojumam, ko apstiprina kompetentās iestādes.Vērtējot polimēra īpašības, var ņemt vērā pieejamo informāciju, kas raksturo monomēra(-u) īpašības.Neskarot Direktīvas 67/548/EEK 3. panta 1. punkta noteikumus, testi jāveic saskaņā ar kompetento starptautisko organizāciju atzītajām un ieteiktajām metodēm, ja šādi ieteikumi pastāv.Jānorāda organizācija vai organizācijas, kas ir atbildīgas par pētījumu veikšanu.C.1. POLIMĒRI, KAM PIEMĒRO STANDARTA TESTU APRAKSTUC.1.1. Polimēri, kuru piegādes Kopienas tirgū >= 1 t gadā vai kuru kopējais daudzums >= 5 tPapildus 7. panta 1. punktā minētajām ziņām un testiem, kas noteikti VII A pielikumā, par katru polimēru ir jāsniedz šādas ziņas:1. VIELAS RAKSTUROJUMS1.2.1. Vidējā skaitliskā molekulmasa1.2.2. Molekulmasas sadalījums (MMS)1.2.3. Polimēru veidojošie izejmonomēri un izejvielas un to koncentrācija1.2.4. Gala grupas un reaģētspējīgas funkcionālās grupas un to biežums1.3.2.1. Reakcijā neiesaistītie monomēri1.3.3.1. Reakcijā neiesaistīto monomēru procentuālais daudzums2. ZIŅAS PAR VIELU2.1.1.5. Ziņas par to, vai radītais polimērs ir bioloģiski noārdāms, norādot vajadzīgos datus3. VIELAS FIZIKĀLĶĪMISKĀS ĪPAŠĪBAS3.6.1. Ekstrahējamība ūdenīNeskarot Direktīvas 67/548/EEK 16. panta 1. punktu, atsevišķos gadījumos papildus jātestē, piemēram:- gaismizturība, ja polimērs nav īpaši gaismizturīgs,- ilglaicīgā ekstrahējamība (ekstrakcijas tests); atkarībā no šā testa rezultātiem dažreiz atbilstīgi jātestē iegūtais ekstrakts.C.1.2. Polimēri, kuru piegādes Kopienas tirgū < 1 t gadā vai kuru kopējais daudzums < 5 t, bet >= 100 kg gadā vai kuru kopējais daudzums >= 500 kgPapildus 8. panta 1. punktā minētajām ziņām un testiem, kas noteikti VII B pielikumā, par katru polimēru ir jāsniedz šādas ziņas.1. VIELAS RAKSTUROJUMS1.2.1. Vidējā skaitliskā molekulmasa1.2.2. Molekulmasas sadalījums (MMS)1.2.3. Polimēru veidojošie izejmonomēri un izejvielas un to koncentrācija1.2.4. Gala grupas un reaģētspējīgas funkcionālās grupas un to biežums1.3.2.1. Reakcijā neiesaistītie monomēri1.3.3.1. Reakcijā neiesaistīto monomēru procentuālais daudzums2. ZIŅAS PAR VIELU2.1.1.5. Ziņas par to, vai radītais polimērs ir bioloģiski noārdāms, norādot vajadzīgos datus3. VIELAS FIZIKĀLĶĪMISKĀS ĪPAŠĪBAS3.6.1. Ekstrahējamība ūdenīC.1.3. Polimēri, kuru piegādes Kopienas tirgū < 100 kg gadā vai kuru kopējais daudzums < 500 kgPapildus 8. panta 2. punktā minētajām ziņām un testiem, kas noteikti VII C pielikumā, par katru polimēru ir jāsniedz šādas ziņas:1. VIELAS RAKSTUROJUMS1.2.1. Vidējā skaitliskā molekulmasa1.2.2. Molekulmasas sadalījums (MMS)1.2.3. Polimēru veidojošie izejmonomēri un izejvielas un to koncentrācija1.2.4. Gala grupas un reaģētspējīgas funkcionālās grupas un to biežums1.3.2.1. Reakcijā neiesaistītie monomēri1.3.3.1. Reakcijā neiesaistīto monomēru procentuālais daudzums2. ZIŅAS PAR VIELU2.1.1.5. Ziņas par to, vai radītais polimērs ir bioloģiski noārdāms, norādot vajadzīgos datusC.2. POLIMĒRI, KAM VAR PIEMĒROT SAĪSINĀTĀS PĀRBAUDES APRAKSTUZināmos apstākļos polimēru pārbaudes apraksta pamatsarakstu var saīsināt.Vielas ar lielu vidējo skaitlisko molekulmasu, zemu mazmolekulāro produktu saturu un zemu šķīdību/ekstrahējamību ir uzskatāmas par bioloģiski nepieejamām. Tāpēc, nosakot, kuriem polimēriem var piemērot saīsinātu testu aprakstu, izmanto šādus kritērijus.Grūti noārdāmiem polimēriem, kuru piegādes Kopienas tirgū >= 1 t gadā vai kuru kopējais daudzums >= 5 t, ir paredzēti šādi kritēriji, nosakot polimērus, kam var piemērot saīsinātu testu aprakstu.I. Liela vidējā skaitliskā molekulmasa (Mn) [1];II. Ekstrahējamība ūdenī (3.6.1.)< 10 mg/l, atskaitot piedevas un piemaisījumus;III. Mazāk nekā 1 %, ja M < 1000; šis procentuālais daudzums attiecas tikai uz molekulām (komponentiem), kas iegūti tieši no monomēriem, pašus monomērus ieskaitot, un neattiecas uz citiem komponentiem, piemēram, piedevām vai piemaisījumiem.Ja polimērs atbilst visiem kritērijiem, uzskata, ka polimēram var piemērot saīsinātu testu aprakstu.Attiecībā uz grūti noārdāmiem polimēriem, kuru piegādes Kopienas tirgū < 1 t gadā vai kuru kopējais daudzums < 5 t, uzskata, ka, lai polimēram varētu piemērot saīsinātu testu aprakstu, pietiek ar to, ka tas atbilst I un II kritērijam.Ja atbilstību kritērijiem nevar pierādīt, izmantojot paredzētos testus, paziņojuma iesniedzējam tā jāpierāda ar citiem paņēmieniem.Dažos apstākļos ir jāveic toksikoloģiskos un ekotoksikoloģiskos testus.C.2.1. Polimēri, kuru piegādes Kopienas tirgū >= 1 t gadā vai kuru kopējais daudzums >= 5 t0. RAŽOTĀJS UN PAZIŅOJUMA IESNIEDZĒJS: RAŽOTNES ATRAŠANĀS VIETAVielām, kas ražotas ārpus Kopienas un kuru paziņošanai izraudzītais paziņojuma iesniedzējs ir ražotāja vienīgais pārstāvis, norāda tos importētājus un viņu adresi, kuri vielu ievedīs Kopienā.1. VIELAS RAKSTUROJUMS1.1. Nosaukums1.1.1. Nosaukums saskaņā ar IUPAC nomenklatūru1.1.2. Citi nosaukumi (parastais nosaukums, tirdzniecības nosaukums, saīsinājums)1.1.3. CAS numurs un CAS nosaukums (ja ir pieejams)1.2. Molekulformula un struktūrformula1.2.1. Vidējā skaitliskā molekulmasa1.2.2. Molekulmasas sadalījums (MMS)1.2.3. Polimēru veidojošie izejmonomēri un izejvielas un to koncentrācija1.2.4. Gala grupas un reaģētspējīgas funkcionālās grupas un to biežums1.3. Vielas sastāvs1.3.1. Tīrības pakāpe (%)1.3.2. Piemaisījumu un blakusproduktu raksturojums1.3.2.1. Reakcijā neiesaistītie monomēri1.3.3. Galvenie piemaisījumi, izteikti procentos1.3.3.1. Reakcijā neiesaistīto monomēru procentuālais daudzums1.3.4. Ja vielas satur stabilizatoru, inhibitoru vai citas piedevas, norāda to veidu, daudzumu:… ppm,… %1.3.5. Spektrālanalīzes dati (UV, IS, KMR vai masas spektrs)1.3.6.1. Gelfiltrācijas hromatogrāfija1.4. Kvantitatīvās un kvalitatīvās noteikšanas metodesSīki apraksta izmantojamās metodes vai iekļauj attiecīgās bibliogrāfiskās norādes.Papildus kvantitatīvās un kvalitatīvās noteikšanas metožu aprakstam sniedz ziņas par analīzes metodēm, kas ir pieejamas paziņojuma iesniedzējam un ar kurām var noteikt vielas un tās pārveidošanās produktu noplūdi apkārtējā vidē, kā arī novērtēt to tiešo iedarbību uz cilvēkiem.2. ZIŅAS PAR VIELU2.0. RažošanaŠajā iedaļā jāietver pietiekama informācija, lai varētu gūt vispārīgu, bet patiesu priekšstatu par cilvēku un vides apdraudējumu, kas rodas ražošanas gaitā. Nav jāsniedz sīks ražošanas procesa apraksts, jo īpaši, ja tā ir komerciāli svarīga informācija.2.0.1. Tehnoloģiskie procesi, ko izmanto ražošanā2.0.2. Ražošanas kaitīgās ietekmes novērtējums:- uz darba vidi,- uz dabas vidi.2.1. Ieteicamā izmantošanaŠajā iedaļā jāietver pietiekama informācija, lai varētu gūt vispārīgu, bet patiesu priekšstatu par cilvēku un vides apdraudējumu, kas rodas sakarā ar vielu ieteikto/paredzamo izmantošanu.2.1.1. Izmantošanas veidi: darbības un vēlamo rezultātu apraksts2.1.1.1. Tehnoloģiskais process vai procesi, kas saistīti ar vielas izmantošanu (ja ir zināmi)2.1.1.2. Ar izmantošanu saistītās iedarbības (ja ir zināma) novērtējums- uz darba vidi;- uz dabas vidi.2.1.1.3. Kādā veidā vielu pārdod: viela, preparāts, produkts2.1.1.4. Vielas koncentrācija preparātos un produktos, ko piegādā tirgū (ja ir zināma)2.1.2. Izmantošanas jomas un to aptuvens sadalījums:- rūpniecībā,- lauksaimniecībā un amatniecībā,- izmanto plaša sabiedrība.2.1.3. Vajadzības gadījumā – vielas saņēmēji, ja tie ir zināmi2.1.4. Ieteiktās izmantošanas gaitā radušies atkritumi, to daudzums un sastāvs (ja ir zināms)2.2. Daudzums, ko paredzēts saražot un/vai ievest, ņemot vērā varbūtējos izmantošanas veidus vai jomas2.2.1. Kopējais saražotais un/vai ievestais daudzums tonnās gadā:- pirmajā kalendārajā gadā;- nākamajos kalendārajos gados.Attiecībā uz vielām, kas ražotas ārpus Kopienas un kuru paziņošanai izraudzītais paziņojuma iesniedzējs ir ražotāja vienīgais pārstāvis, šī informācija ir jāsniedz par katru importētāju, kas norādīts 0 iedaļā.2.2.2. Saražotais un/vai ievestais daudzums procentos, kas sadalīts saskaņā ar 2.1.1. un 2.1.2. punktu:- pirmajā kalendārajā gadā;- nākamajos kalendārajos gados.2.3. Ieteicamās metodes un drošības pasākumi sakarā ar:2.3.1. lietošanu;2.3.2. glabāšanu;2.3.3. transportēšanu;2.3.4. ugunsbīstamību (degšanas gāzveida produktu vai pirolīzes īpatnības, ja tā izriet no ieteiktās izmantošanas);2.3.5. citu apdraudējumu, īpaši ķīmisko reakciju ar ūdeni;2.3.6. vajadzības gadījumā – ziņas par vielas sprādzienbīstamību putekļveida stāvoklī2.4. Ārkārtas pasākumi nejaušas noplūdes gadījumā2.5. Ārkārtas pasākumi, ja ir cietuši cilvēki (piemēram, saindēšanās gadījumā)2.6. Iepakojums3. VIELAS FIZIKĀLI ĶĪMISKĀS ĪPAŠĪBAS3.0. Vielas agregātstāvoklis 20o C temperatūrā un 101,3 kPa spiedienā3.1. Kušanas diapazons (piemēram, nosakot termisko stabilitāti)3.3. Relatīvais blīvums3.6.1. Ekstrahējamība ūdenī3.10. Uzliesmojamība3.11. Sprādzienbīstamība3.12. Pašaizdegšanās3.15. Daļiņu izmēriVielas, ko piedāvā tirgū tādā veidā, kas var radīt apdraudējumu, tās ieelpojot, pirms laišanas pārdošanā ir jāpārbauda, lai noteiktu vielas daļiņu sadalījumu pēc izmēriem.3.16. Termiskā stabilitāte3.17. Ekstrahējamība:- ūdenī, pH 2 un 9, 37o C- cikloheksānā4. TOKSIKOLOĢISKIE PĒTĪJUMIKompetentās iestādes atsevišķos gadījumos, neatliekot paziņojuma apstiprināšanu, var pieprasīt veikt dažas pārbaudes, ņemot vērā reaģētspējīgu grupu klātbūtni, strukturālās/fizikālās īpašības, atziņas par polimēru mazmolekulāro komponentu īpašībām vai iespējamo iedarbību. Piemēram, var pieprasīt noteikt toksicitāti pēc ieelpošanas (4.1.2. vai 4.2.1. punkts), ja pastāv šādas iedarbības iespējamība.5. EKOTOKSIKOLOĢISKIE PĒTĪJUMIKompetentās iestādes atsevišķos gadījumos, neatliekot paziņojuma apstiprināšanu, var pieprasīt veikt dažus testus, ņemot vērā reaģētspējīgu grupu klātbūtni, strukturālās/fizikālās īpašības, atziņas par polimēru mazmolekulāro komponentu īpašībām vai iespējamo iedarbību. Piemēram, var pieprasīt veikt šādus papildu testus:- noteikt gaismizturību, ja polimērs nav īpaši gaismizturīgs,- noteikt ilglaicīgo ekstrahējamību (ekstrakcijas tests).Atkarībā no šā testa rezultātiem dažreiz attiecīgi jātestē iegūtais ekstrakts.6. IESPĒJAS PADARĪT VIELU NEKAITĪGU6.1. Rūpniecībā/amatniecībā6.1.1. Pārstrādes iespējas6.1.2. Nevēlamās iedarbības novēršanas iespējas6.1.3. Iznīcināšanas iespējas:- kontrolēta apglabāšana,- sadedzināšana,- notekūdeņu attīrīšana,- citas.6.2. Ja vielas ir pieejamas plašai sabiedrībai6.2.1. Pārstrādes iespējas6.2.2. Nevēlamās iedarbības novēršanas iespējas6.2.3. Iznīcināšanas iespējas:- kontrolēta apglabāšana,- sadedzināšana,- notekūdeņu attīrīšana,- citas.C.2.2. Polimēri, kuru piegādes Kopienas tirgū < 1t gadā vai kuru kopējais daudzums < 5 t0. RAŽOTĀJS UN PAZIŅOJUMA IESNIEDZĒJS; RAŽOTNES ATRAŠANĀS VIETAVielām, kas ražotas ārpus Kopienas un kuru paziņošanai nozīmētais paziņojuma iesniedzējs ir ražotāja vienīgais pārstāvis, norāda tos importētājus un viņu adresi, kuri vielu ievedīs Kopienā.1. VIELAS RAKSTUROJUMS1.1. Nosaukums1.1.1. Nosaukums saskaņā ar IUPAC nomenklatūru1.1.2. Citi nosaukumi (parastais nosaukums, tirdzniecības nosaukums, saīsinājums)1.1.3. CAS numurs un CAS nosaukums (ja ir pieejams)1.2. Molekulformula un struktūrformula1.2.1. Vidējā skaitliskā molekulmasa1.2.2. Molekulmasas sadalījums (MMS)1.2.3. Polimēru veidojošie izejmonomēri un izejvielas un to koncentrācija1.2.4. Gala grupas un reaģētspējīgas funkcionālās grupas un to biežums1.3. Vielas sastāvs1.3.1. Tīrības pakāpe (%)1.3.2. Piemaisījumu un blakusproduktu raksturojums1.3.2.1. Reakcijā neiesaistītie monomēri1.3.3. Galvenie piemaisījumi, izteikti procentos1.3.3.1. Reakcijā neiesaistīto monomēru procentuālais daudzums1.3.4. Ja viela satur stabilizatoru, inhibitoru vai citas piedevas, norāda to veidu, daudzumu:… ppm,… %1.3.5. Spektrālanalīzes dati (UV, IS, KMR vai masas spektrs)1.3.6.1. Gelfiltrācijas hromatogrāfija1.4. Kvantitatīvās un kvalitatīvās noteikšanas metodesSīki aplūko izmantojamās metodes vai iekļauj attiecīgās bibliogrāfiskās norādes.Papildus kvantitatīvās un kvalitatīvās noteikšanas metožu aprakstam sniedz ziņas par analīzes metodēm, kas ir pieejamas paziņojuma iesniedzējam un ar kurām var noteikt vielas un tās pārveidošanās produktu noplūdi apkārtējā vidē, kā arī novērtēt to tiešo iedarbību uz cilvēkiem.2. ZIŅAS PAR VIELU2.0. RažošanaŠajā iedaļā jāietver pietiekama informācija, lai varētu gūt vispārīgu, bet patiesu priekšstatu par cilvēku un vides apdraudējumu, kas rodas ražošanas gaitā. Nav jāsniedz sīks ražošanas procesa apraksts, jo īpaši, ja tā ir komerciāli svarīga informācija.2.0.1. Ražošanā izmantotie tehnoloģiskie procesi2.0.2. Ražošanas kaitīgās ietekmes novērtējums:- uz darba vidi,- uz dabas vidi.2.1. Ieteicamā izmantošanaŠajā iedaļā jāietver pietiekama informācija, lai varētu gūt vispārīgu, bet patiesu priekšstatu par cilvēku un vides apdraudējumu, kas rodas sakarā ar vielu ieteikto/paredzamo izmantošanu.2.1.1. Izmantošanas veidi: darbības un vēlamo rezultātu apraksts2.1.1.1. Tehnoloģiskais process vai procesi, kas saistīti ar vielas izmantošanu (ja ir zināmi)2.1.1.2. Ar izmantošanu saistītās iedarbības (ja ir zināma) novērtējums:- uz darba vidi,- uz dabas vidi.2.1.1.3. Kādā veidā vielu pārdod: viela, preparāts, produkts2.1.1.4. Vielas koncentrācija preparātos un produktos, ko piegādā tirgū (ja ir zināma)2.1.2. Izmantošanas jomas un to aptuvens sadalījums:- rūpniecībā,- lauksaimniecībā un amatniecībā,- izmanto plaša sabiedrība.2.1.3. Vajadzības gadījumā – vielas saņēmēji, ja tie ir zināmi2.1.4. Ieteiktās izmantošanas gaitā radušies atkritumi, to daudzums un sastāvs (ja ir zināms)2.2. Daudzums, ko paredzēts saražot un/vai ievest, ņemot vērā varbūtējos izmantošanas veidus vai jomas2.2.1. Kopējais saražotais un/vai ievestais daudzums tonnās gadā:- pirmajā kalendārajā gadā,- nākamajos kalendārajos gados.Vielām, kas ražotas ārpus Kopienas un kuru paziņošanai izraudzītais paziņojuma iesniedzējs ir ražotāja vienīgais pārstāvis, šī informācija ir jāsniedz par katru importētāju, kas norādīts 0 iedaļā.2.2.2. Saražotais un/vai ievestais daudzums procentos, kas sadalīts saskaņā ar 2.1.2. punktu:- pirmajā kalendārajā gadā,- nākamajos kalendārajos gados.2.3. Ieteicamās metodes un drošības pasākumi sakarā ar:2.3.1. lietošanu;2.3.2. glabāšanu;2.3.3. transportēšanu;2.3.4. ugunsbīstamību (degšanas gāzveida produktu vai pirolīzes īpatnības, ja tā izriet no ieteiktās izmantošanas);2.3.5. citu apdraudējumu, īpaši ķīmisko reakciju ar ūdeni;2.3.6. vajadzības gadījumā – ziņas par vielas sprādzienbīstamību putekļveida stāvoklī.2.4. Ārkārtas pasākumi nejaušas noplūdes gadījumā2.5. Ārkārtas pasākumi, ja ir cietuši cilvēki (piemēram, saindēšanās gadījumā)2.6. Iepakojums3. VIELAS FIZIKĀLI ĶĪMISKĀS ĪPAŠĪBAS3.0. Vielas agregātstāvoklis 20 oC temperatūrā un 101,3 kPa spiedienā3.1. Kušanas diapazons (piemēram, nosakot termisko stabilitāti)3.6.1. Ekstrahējamība ūdenī3.10. Uzliesmojamība"[1] Iestādes, kas saņem paziņojumu, pašas uzņemas atbildību, pieņemot lēmumu par to, vai polimērs atbilst šim kritērijam.--------------------------------------------------