Svarīgs juridisks paziņojums

|

32002L0069

Komisijas Direktīva 2002/69/EK (2002. gada 26. jūlijs), ar ko nosaka paraugu ņemšanas metodes un analīzes metodes dioksīnu koncentrācijas oficiālajai kontrolei un dioksīniem līdzīgu PCB kvantitatīvai noteikšanai pārtikas produktosDokuments attiecas uz EEZ.

Oficiālais Vēstnesis L 209 , 06/08/2002 Lpp. 0005 - 0014 CS.ES Nodaļa 13 Sējums 29 Lpp. 525  - 534 ET.ES Nodaļa 13 Sējums 29 Lpp. 525  - 534 HU.ES Nodaļa 13 Sējums 29 Lpp. 525  - 534 LT.ES Nodaļa 13 Sējums 29 Lpp. 525  - 534 LV.ES Nodaļa 13 Sējums 29 Lpp. 525  - 534 MT.ES Nodaļa 13 Sējums 29 Lpp. 525  - 534 PL.ES Nodaļa 13 Sējums 29 Lpp. 525  - 534 SK.ES Nodaļa 13 Sējums 29 Lpp. 525  - 534 SL.ES Nodaļa 13 Sējums 29 Lpp. 525  - 534

		Komisijas Direktīva 2002/69/EK(2002. gada 26. jūlijs),ar ko nosaka paraugu ņemšanas metodes un analīzes metodes dioksīnu koncentrācijas oficiālajai kontrolei un dioksīniem līdzīgu PCB kvantitatīvai noteikšanai pārtikas produktos(Dokuments attiecas uz EEZ)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1985. gada 20. decembra Direktīvu 85/591/EEK par Kopienas metožu ieviešanu attiecībā uz paraugu ņemšanu un analīzi cilvēku uzturā lietojamo pārtikas produktu kontrolei [1], un jo īpaši tās 1. pantu,tā kā:(1) Komisijas Regulā (EK) Nr. 466/2001 [2], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 563/2002 [3] un kura grozīta ar Padomes Regulu (EK) Nr. 2375/2001 [4], ir noteikta maksimāli pieļaujamā dioksīnu un furānu koncentrācija konkrētos pārtikas produktos.(2) Padomes 1989. gada 14. jūnija Direktīvā 89/397/EEK par pārtikas produktu oficiālo kontroli [5] ir noteikti vispārīgi principi, kā veicama pārtikas kontrole. Ar Padomes 1993. gada 29. oktobra Direktīvu 93/99/EEK par papildu pasākumiem, kas attiecas uz pārtikas produktu oficiālo kontroli [6], ievieš kvalitātes standartu sistēmu, kura attiecas uz tām laboratorijām, ko dalībvalstis pilnvarojušas veikt pārtikas produktu oficiālo kontroli.(3) Direktīvā 85/591/EEK ir noteikti paraugu ņemšanas un analīžu metožu vispārīgie kritēriji. Tomēr, lai nodrošinātu, ka laboratorijās izmanto analīzes metodes ar salīdzināmu efektivitāti, konkrētos gadījumos attiecībā uz tām ir jānosaka precīzāki kritēriji vai prasības.(4) Paraugu ņemšanas un analīzes metodes ir izstrādātas, pamatojoties uz pašreizējām zināšanām, un tās var pielāgot zinātnes un tehnikas attīstībai.(5) Šīs direktīvas noteikumi attiecas tikai uz dioksīnu, kā arī dioksīniem līdzīgu PCB paraugu ņemšanas metodēm un analīzes metodēm, kas izmantojamas, īstenojot Regulu (EK) Nr. 466/2001, un neattiecas uz paraugu ņemšanas stratēģiju, paraugu daudzumu un ņemšanas biežumu, kuri noteikti III un IV pielikumā Padomes 1996. gada 29. aprīļa Direktīvai 96/23/EK, kas attiecas uz pasākumiem konkrētu vielu un to atlieku kontrolei dzīvos dzīvniekos un dzīvnieku valsts produktos un ar ko atceļ Direktīvu 85/358/EEK, Direktīvu 86/469/EEK, Lēmumu 89/187/EEK un Lēmumu 91/664/EEK [7]. Tie neietekmē paraugu ņemšanai izvirzītos kritērijus, kas noteikti Komisijas 1998. gada 23. februāra Lēmumā 98/179/EK, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus par paraugu oficiālu ņemšanu konkrētu vielu un to atlieku kontrolei dzīvos dzīvniekos un dzīvnieku valsts produktos [8].(6) Lai iegūtu pilnīgus un ticamus datus par dioksīniem līdzīgu PCB klātbūtni pārtikas produktos, jāīsteno aktīva stratēģija. Tāpēc jānosaka prasības attiecībā uz analīzes metodēm, kuras izmanto, lai kvantitatīvi noteiktu dioksīniem līdzīgus PCB pārtikas produktos.(7) Lai atlasītu paraugus, kuros dioksīnu koncentrācija ir ievērojama, var izmantot pārbaudītu un vispāratzītu, jaudīgu analīzes skrīningmetodi. Šajos paraugos dioksīnu koncentrācija kvantitatīvi jānosaka, izmantojot apstiprinošu analīzes metodi. Tāpēc attiecīgi ir jānosaka gan stingras prasības attiecībā uz apstiprinošajām analīzes metodēm, gan obligātās prasības attiecībā uz skrīningmetodi.(8) Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgās komitejas atzinumu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDalībvalstis nodrošina, ka dioksīnu un furānu koncentrācijas oficiālai kontrolei pārtikas produktos paraugus ņem un dioksīniem līdzīgu PCB koncentrāciju pārtikas produktos nosaka, izmantojot I pielikumā aprakstītās metodes.2. pantsDalībvalstis nodrošina, ka paraugu gatavošanas un analīzes metodes, ko izmanto, lai oficiāli kontrolētu dioksīnu un furānu koncentrāciju pārtikas produktos un noteiktu dioksīniem līdzīgu PCB koncentrāciju pārtikas produktos, atbilst II pielikumā noteiktajiem kritērijiem.3. pantsDalībvalstīs vēlākais līdz 2003. gada 28. februārim stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem minētos aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.4. pantsŠī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.5. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2002. gada 26. jūlijāKomisijas vārdā —Komisijas loceklisDavid Byrne[1] OV L 372, 31.12.1985., 50. lpp.[2] OV L 77, 16.3.2001., 1. lpp.[3] OV L 86, 3.4.2002., 5. lpp.[4] OV L 321, 6.12.2001., 1. lpp.[5] OV L 186, 30.6.1989., 23. lpp.[6] OV L 290, 24.11.1993., 14. lpp.[7] OV L 125, 23.5.1996., 10. lpp.[8] OV L 65, 5.3.1998., 31. lpp.--------------------------------------------------I PIELIKUMSPARAUGU ŅEMŠANAS METODES DIOKSĪNU (PCDD/PCDF) KONCENTRĀCIJAS OFICIĀLAI KONTROLEI UN DIOKSĪNIEM LĪDZĪGU PCB KVANTITATĪVAI NOTEIKŠANAI KONKRĒTOS PĀRTIKAS PRODUKTOS1. Mērķis un piemērošanas jomaLietotie saīsinājumi: T = tetra; Pe = penta; Hx = heksa; Hp = hepta; O = okta; CDD = hlordibenzodioksīns; CDF = hlordibenzofurāns; CB = hlorbifenils.[1] satura noteikšanai pārtikas produktos ņem saskaņā ar turpmāk aprakstītajām metodēm. Tādā veidā iegūtos kopparaugus uzskata par reprezentatīviem attiecīgajām partijām vai apakšpartijām, no kurām tie ņemti. Atbilstību maksimāli pieļaujamajai koncentrācijai, kas noteikta Komisijas Regulā (EK) Nr. 466/2001, ar ko nosaka konkrētu piesārņotāju maksimāli pieļaujamo koncentrāciju pārtikas produktos, konstatē, ņemot vērā laboratorijas paraugos kvantitatīvi noteikto koncentrāciju.2. DefinīcijasPartija: identificējams tādu pārtikas preču daudzums, kas piegādātas vienā reizē un kam ir oficiāli noteikti kopīgi raksturlielumi, piemēram, izcelsme, šķirne, iepakojuma veids, fasētājs, nosūtītājs vai marķējums. Attiecībā uz zivīm un zvejniecības produktiem ir salīdzināms arī zivju lielums.Apakšpartija: lielas partijas daļa, kas izraudzīta paraugu ņemšanai, izmantojot noteiktu paraugu ņemšanas metodi. Katrai apakšpartijai jābūt fiziski nodalītai un identificējamai.Elementārparaugs: materiāls, kas ņemts kādā partijas vai apakšpartijas vietā.Kopparaugs: visu no partijas vai apakšpartijas ņemto elementārparaugu kopums.Laboratorijas paraugs: analīzēm laboratorijā paredzēta kopparauga reprezentatīva daļa vai daudzums.3. Vispārīgi noteikumi3.1. PersonālsParaugus ņem personas, kas pilnvarotas un kvalificētas, kā noteikušas dalībvalstis.3.2. Materiāls, no kā ņem paraugusNo katras pārbaudāmās partijas paraugi jāņem atsevišķi.3.3. Piesardzības pasākumiŅemot paraugus un gatavojot laboratorijas paraugus, jāveic piesardzības pasākumi, lai nepieļautu paraugu izmaiņas, kas varētu ietekmēt dioksīnu un dioksīniem līdzīgu PCB saturu tajos, nevēlami ietekmēt analīzi vai padarīt kopparaugus nereprezentatīvus.3.4. ElementārparaugiCik iespējams, paraugus ņem dažādās partiju vai apakšpartiju vietās. Atkāpes no šīs procedūras jāreģistrē protokolā, kas paredzēts 3.8. punktā.3.5. Kopparauga gatavošanaKopparaugu izveido, apvienojot visus elementārparaugus. Tā masa ir vismaz 1 kg, izņemot gadījumus, kad tas nav iespējams, piemēram, ja paraugam ņem vienu iepakotu vienību.3.6. Kopparauga dalīšana laboratorijas paraugos prasību izpildes apstiprināšanas, aizstāvības vai arbitrāžas nolūkosLaboratorijas paraugus prasību izpildes apstiprināšanas, kontroles un arbitrāžas nolūkiem ņem no homogenizēta kopparauga, ja tas nav pretrunā dalībvalstu noteikumiem par paraugu ņemšanu. Lai apstiprinātu, ka prasības tiek ievērotas, laboratorijas paraugiem jābūt vismaz tik lieliem, ka var veikt atkārtotas analīzes.3.7. Kopparaugu un laboratorijas paraugu iepakojums un nosūtīšanaKatru kopparaugu un laboratorijas paraugu ievieto tīrā, inerta materiāla konteinerā, kas pietiekami aizsargā pret bojāšanos vai piesārņošanu, no analizējamo vielu zudumiem, kuri rodas, tiem adsorbējoties uz konteinera iekšējās sienas, kā arī bojājumiem/zudumiem, kas rodas transportēšanas laikā. Veic visus piesardzības pasākumus, kas vajadzīgi, lai novērstu kopparaugu un laboratorijas paraugu sastāva izmaiņas, kuras varētu rasties, paraugus transportējot vai glabājot.3.8. Kopparaugu un laboratorijas paraugu plombēšana un marķēšanaKatru oficiālam izmantojumam ņemtu paraugu, ievērojot dalībvalstu noteikumus, parauga ņemšanas vietā plombē un marķē. Par katru paraugu ņemšanu ir jāraksta protokols, nodrošinot to, ka katru partiju var nepārprotami identificēt, un norādot paraugu ņemšanas vietu un dienu, kā arī visu analītiķiem noderīgu papildu informāciju.4. Paraugu ņemšanas plāniAr paraugu ņemšanas metodi nodrošina, ka kopparaugs ir pārbaudāmajai partijai reprezentatīvs.Elementārparaugu skaitsNo tā piena un eļļu partijas, par ko var uzskatīt, ka attiecīgie piesārņotāji tajā ir izkliedēti vienmērīgi, kopparaugam var ņemt trīs elementārparaugus. Norāda partijas numuru. No citu produktu partijām ņemamo elementārparaugu minimālais skaits norādīts 1. tabulā.No visiem elementārparaugiem izveidotā kopparauga masa ir vismaz 1 kg (sk. 3.5. punktu). Visu elementārparaugu masa ir aptuveni vienāda. Elementārparauga masai jābūt vismaz 100 gramu. Elementārparaugu masa ir atkarīga no daļiņu izmēra partijā. Atkāpes no šīs procedūras jāreģistrē 3.8. punktā paredzētajā paraugu ņemšanas protokolā. Saskaņā ar Komisijas 1997. gada 27. oktobra Lēmumu 97/747/EK, ar ko nosaka, cik daudz un cik bieži ņem paraugus, kā paredzēts Padomes Direktīvā 96/23/EK par konkrētu vielu un to atlieku kontroli konkrētos dzīvnieku valsts produktos [2], vistu olu paraugā ir vismaz 12 olu (beztaras partijām un partijām, kas sastāv no atsevišķām iepakotām vienībām, sk. 1. un 2. tabulu).1. TABULANo katras partijas ņemamo elementārparaugu minimālais skaitsPartijas masa (kg) | Elementārparaugu minimālais skaits |< 50 | 3 |no 50 līdz 500 | 5 |> 500 | 10 |Ja partija sastāv no atsevišķām iepakotām vienībām, tad kopparaugam ņem 2. tabulā norādīto iepakoto vienību skaitu.2. TABULAIepakoto vienību (elementārparaugu) skaits, ko ņem kopparaugam, ja partija sastāv no atsevišķām iepakotām vienībāmIepakoto vienību vai vienību skaits partijā | Iepakoto vienību vai vienību skaits |no 1 līdz 25 | 1 iepakota vienība vai vienība |no 26 līdz 100 | aptuveni 5 %, vismaz 2 iepakotas vienības vai vienības |> 100 | aptuveni 5 %, lielākais 10 iepakotas vienības vai vienības |5. Partijas vai apakšpartijas atbilstība specifikācijaiKontroles laboratorija prasību ievērošanas apstiprināšanai veic divas atkārtotas analīzes, ja pirmās analīzes rezultāts ir līdz 20 % mazāks vai lielāks nekā maksimāli pieļaujamā koncentrācija, un aprēķina abu rezultātu vidējo vērtību. Partiju pieņem, ja pirmās analīzes rezultāts ir vairāk nekā par 20 % mazāks nekā maksimāli pieļaujamā koncentrācija vai — gadījumos, kad jāveic divas atkārtotas analīzes, — rezultātu vidējā vērtība atbilst Regulā (EK) Nr. 466/2001 noteiktajai attiecīgajai maksimāli pieļaujamajai koncentrācijai.[1] [2] OV L 303, 6.11.1997., 12. lpp.--------------------------------------------------II PIELIKUMSPARAUGU GATAVOŠANA UN PRASĪBAS, KAS ATTIECAS UZ ANALĪZES METODĒM, KURAS IZMANTO DIOKSĪNU (PCDD/PCDF) KONCENTRĀCIJAS OFICIĀLĀ KONTROLĒ UN DIOKSĪNIEM LĪDZĪGU PCB KVANTITATĪVĀ NOTEIKŠANĀ KONKRĒTOS PĀRTIKAS PRODUKTOS1. Mērķis un piemērošanas jomaŠīs prasības jāpiemēro gadījumos, kad pārtikas produktu analīzi veic to dioksīnu (polihlordibenzo-p — dioksīnu (PCDD) un polihlordibenzofurānu (PSDF)) koncentrācijas oficiālai kontrolei, kā arī dioksīniem līdzīgu PCB kvantitatīvai noteikšanai.Dioksīnu klātbūtnes uzraudzību pārtikas produktos var veikt atbilstoši stratēģijai, kas paredz izmantot skrīninga metodi, ar kuru atlasa paraugus, kur dioksīnu un dioksīniem līdzīgu PCB koncentrācija ir par 30 līdz 40 % mazāka vai lielāka nekā vajadzīgā koncentrācija. Šajos paraugos, kuros dioksīnu koncentrācija ir ievērojama, tā jānosaka/jāapstiprina, izmantojot apstiprinošu metodi.Skrīninga metodes ir metodes, ko izmanto dioksīnu un dioksīniem līdzīgu PCB kvalitatīvai noteikšanai ar noteiktu ticamību. Šīs metodes ir jaudīgas, un tās izmanto potenciāli pozitīvu paraugu atlasīšanai. Tās īpaši izveidotas tā, lai nevarētu iegūt šķietami negatīvus rezultātus.Apstiprinošās metodes ir metodes, ko izmantojot par analizējamo paraugu iegūst pilnīgu informāciju vai papildu informāciju, kas vajadzīga dioksīnu un dioksīniem līdzīgu PCB precīzai kvalitatīvai un kvantitatīvai noteikšanai ar noteiktu ticamību.2. Papildu informācijaVides un bioloģisko objektu paraugos (tostarp pārtikas paraugos) parasti ir dažādu dioksīniem radniecīgu vielu sarežģīti maisījumi, tāpēc nolūkā atvieglot riska novērtēšanu izstrādāts toksiskuma ekvivalences koeficientu (TEF) jēdziens. Ar TEF izsaka 2,3,7,8-aizvietoto PCDD un PCDF maisījumu koncentrāciju un pēdējā laikā arī dažu to dioksīniem līdzīgu neorto- un mono-orto- hloraizvietoto PCB koncentrāciju, kuriem ir dioksīniem līdzīga aktivitāte 2,3,7,8-TCDD toksiskuma ekvivalentos (TEQ) (sk. 1. zemsvītras piezīmi I pielikumā).Atsevišķo vielu koncentrācijas konkrētajā paraugā reizina ar attiecīgo TEF, šos reizinājumus summē, iegūstot toksiskuma ekvivalentos izteiktu dioksīniem līdzīgu vielu kopējo koncentrāciju, ko izsaka ar TEQ.Lai aprēķinātu "augšējo robežu", par katras kvantitatīvi nenoteiktās radniecīgās vielas daļu TEQ jāizmanto kvantitatīvās noteikšanas robeža.Lai aprēķinātu "apakšējo robežu", par katras kvantitatīvi nenoteiktās radniecīgās vielas daļu TEQ jāizmanto nulle.Lai aprēķinātu "vidējo robežu", par katras kvantitatīvi nenoteiktās radniecīgās vielas daļu TEQ jāizmanto puse noteikšanas robežas.3. Kvalitātes nodrošināšanas prasības, kas ievērojamas, gatavojot paraugus- Jāveic pasākumi, lai visos paraugu ņemšanas un analīzes posmos nepieļautu paraugu savstarpēju piesārņošanos.- Paraugi jāglabā un jātransportē stikla, alumīnija, polipropilēna vai polietilēna traukos. No parauga trauka jānotīra papīra putekļu zīmes. Stikla trauki jāskalo ar šķīdinātājiem, kuros iepriekš pārbaudīta dioksīnu klātbūtne.- Paraugi jāglabā un jātransportē tā, lai nodrošinātu attiecīgo pārtikas produktu paraugu integritāti.- Vajadzības gadījumā katru laboratorijas paraugu rūpīgi sasmalcina un rūpīgi sajauc, izmantojot procesus, par kuriem ir noskaidrots, ka tie nodrošina pilnīgu homogenizāciju (piemēram, samaļ tā, lai paraugs pilnībā izietu caur 1 mm sietu); pārlieku mitri paraugi pirms sasmalcināšanas jāizžāvē.- Veic tukšo analīzi, izpildot visu analīzes procedūru bez analizējamā parauga.- Ekstrakcijai izmantojamā parauga masai jābūt pietiekami lielai, lai tiktu ievērotas prasības attiecībā uz jutību.- Paraugu gatavošanai ir piemērotas daudzas specifiskas procedūras, ko var izmantot attiecīgajiem produktiem. Šādas procedūras atzīst par piemērotām, ievērojot attiecīgus starptautiski pieņemtus norādījumus.4. Prasības laboratorijām- Laboratorijas pierāda metodes efektivitāti vajadzīgās koncentrācijas diapazonā, kas ir, piemēram, 0,5 ×, 1 × un 2 × vajadzīgā koncentrācija, un ka šajā diapazonā ir pieņemams atkārtotu analīžu variāciju koeficients. Sīki izstrādātus piemērotības kritērijus sk. 5. punktā.- Apstiprinošās metodes kvantitatīvās noteikšanas robežai jābūt apmēram vienai piektdaļai no nosakāmās koncentrācijas vērtības, lai nodrošinātu, ka vajadzīgā līmeņa diapazonā ir pieņemami variāciju koeficienti.- Kā rezultātu kvalitātes iekšējās kontroles pasākumi regulāri jāveic tukšo paraugu analīzes un kontrolparaugu analīzes ar standartpiedevu metodi vai kontrolparaugu analīzes (ja iespējams, vēlams izmantot sertificētu standartmateriālu).- Sekmīga līdzdalība starplaboratoriju testēšanā, kurā novērtē laboratorijas kompetenci, ir labākais paņēmiens, kā apliecināt spēju veikt specifiskas analīzes. Tomēr sekmīga līdzdalība starplaboratoriju testēšanā, kurā analizē, piemēram, augsnes, grunts vai notekūdeņu paraugus, ne vienmēr apliecina laboratorijas kompetenci analizēt pārtikas vai dzīvnieku barības paraugus, kuros piesārņojuma līmenis ir zemāks. Tāpēc obligāta prasība ir līdzdalība starplaboratoriju testēšanā, kurā kvantitatīvi nosaka dioksīnus un dioksīniem līdzīgus PCB attiecīgajās barības/pārtikas matricās.- Lai garantētu, ka laboratorijas izmanto kvalitātes sistēmu analītisko rezultātu kvalitātes nodrošināšanai, saskaņā ar Direktīvu 93/99/EEK tās jāakreditē atzītā iestādē, kura darbojas saskaņā ar ISO Guide 58. Laboratorijas jāakreditē, ievērojot ISO/IEC/17025:1999 standartu.5. Prasības, kas ievērojamas, veicot analīzes procedūras dioksīnu un dioksīniem līdzīgu PCB noteikšanaiAnalīzes procedūru piemērotības pamatprasības- Liela jutība un zema noteikšanas robeža. PCDD un PCDF mazākajam nosakāmajam daudzumam jābūt TEQ pikogramos (10- 12 g), jo daži šie savienojumi ir ārkārtīgi toksiski. Ir zināms, ka PCB koncentrācija ir augstāka par PCDD un PCDF koncentrāciju. Attiecībā uz lielāko daļu PCB radniecīgo vielu pietiekama jutība ir nanogramos (10- 9 g). Tomēr, lai kvantitatīvi noteiktu toksiskākas dioksīniem līdzīgo PCB radniecīgās vielas (jo īpaši orto- neizvietotās radniecīgās vielas), vajadzīga tāda pati jutība kā PCDD un PCDF noteikšanai.- Augsta selektivitāte (specifiskums). Jāatšķir PCDD, PCDF un dioksīniem līdzīgi PCB no daudziem citiem vienlaikus ekstrahētiem savienojumiem un varbūtēji traucējošiem savienojumiem, kuru koncentrācija līdz vairākām kārtām pārsniedz nosakāmās vielas koncentrāciju. Ja izmanto gāzu hromatogrāfijas/masspektrometrijas (GC/MS) metodes, jādiferencē dažādas tādas atšķirīgas radniecīgas vielas kā toksiskās (piemēram, septiņpadsmit 2,3,7,8-aizvietotie PCDD un PCDF un dioksīniem līdzīgie PCB) un citas radniecīgas vielas. Izmantojot biotestus, jāspēj selektīvi noteikt TEQ vērtības, ko izsaka ar PCDD, PCDF un dioksīniem līdzīgo PCB summu.- Liela precizitāte (pareizība un precizitāte). Kvantitatīvajā noteikšanā jāiegūst pareizs patiesās koncentrācijas novērtējums paraugā. Liela precizitāte (mērījuma precizitāte: mērāmā lieluma izmērītās vērtības un tā patiesās vai pieņemtās vērtības sakritība) ir vajadzīga, lai noteiktās TEQ mazās ticamības dēļ nevarētu noraidīt parauga analīzes rezultātus. Precizitāti izsaka ar pareizību (starpību starp analizējamās vielas vidējo vērtību, kas izmērīta, analizējot sertificētu standartmateriālu, un tās sertificēto vērtību, kuru izsaka procentos no sertificētās vērtības) un precizitāti (precizitāti parasti aprēķina, izsakot ar standartnovirzi, tostarp atkārtojamības un reproducējamības standartnovirzi, un tā rāda, cik precīzi sakrīt rezultāti, ko eksperimentāli iegūst, noteiktos apstākļos vairākkārt atkārtojot analīzes procedūru).Par skrīninga metodēm var izmantot gan biotestus, ganGC/MSmetodes; par apstiprinošajām metodēm izmanto gāzes hromatogrāfijas/masspektrometrijas metodes ar augstu izšķirtspēju. KopējāsTEQvērtībai jāatbilst šādiem kritērijiem:| Skrīninga metodes | Apstiprinošās metodes |Šķietami negatīvi rezultāti | < 1 % | |Pareizība | | – 20 % līdz + 20 % |Variāciju koeficients | < 30 % | < 15 % |6. Īpašas prasības, kas attiecas uz GC/MS metodēm, kuras izmanto skrīningam vai apstiprināšanai- Lai analīzes procedūra būtu derīga, sākot izpildīt analīzi, piemēram, pirms ekstrakcijas, jāpievieno ar 13C iezīmēti 2,3,7,8-hloraizvietoti iekšējie PCDD/F standarti (un ar 13C iezīmēti dioksīniem līdzīgu PCB iekšējie standarti, ja kvalitatīvi jānosaka dioksīniem līdzīgi PCB). Katrai tetra- līdz oktahloratvasināto PCDD/F homologu grupai jāpievieno vismaz viena radniecīga viela (un, ja kvantitatīvi jānosaka dioksīniem līdzīgi PCB, tad vismaz viena radniecīga viela katrai dioksīniem līdzīgu PCB homologu grupai) (alternatīvi jāpievieno vismaz viena radniecīga viela uz katru masspektrometrijai izraudzīto reģistrējamo jonu funkciju, ko izmanto PCDD/F un dioksīniem līdzīgu PCB uzraudzībai). Apstiprinošajām metodēm noteikti daudz labāk ir izmantot visus 17 ar 13C iezīmētos 2,3,7,8-aizvietoto PCDD/F iekšējos standartus un visus 12 ar 13C iezīmētos dioksīniem līdzīgu PCB iekšējos standartus (ja kvantitatīvi jānosaka dioksīniem līdzīgi PCB).Izmantojot attiecīgus kalibrēšanas šķīdumus, jānosaka signāla relatīvā attiecība pret masas vienību arī tām radniecīgajām vielām, kurām nav pievienots ar 13C iezīmēts analogs.- Pirms ekstrakcijas iekšējie standarti obligāti jāpievieno augu un dzīvnieku izcelsmes pārtikas produktiem, kuros ir mazāk nekā 10 % taukvielu. Analizējot dzīvnieku izcelsmes pārtikas produktus, kas satur vairāk nekā 10 % tauku, iekšējos standartus var pievienot pirms ekstrakcijas vai pēc tauku ekstrakcijas. Atkarībā no tā, kurā analīzes posmā pievieno iekšējos standartus un vai rezultātus izsaka produktam vai tikai taukiem, jānovērtē ekstrakcijas efektivitāte.- Pirms GC/MS analīzes jāpievieno 1 vai 2 atgūstamības (surogāta) standarti.- Nepieciešama atgūstamības kontrole. Attiecībā uz apstiprinošajām metodēm atsevišķo iekšējo standartu atgūstamībai jābūt robežās no 60 % līdz 120 %. Atsevišķām radniecīgām vielām, jo īpaši dažiem hepta- un oktahloratvasinājumiem, var būt lielāka vai mazāka atgūstamība, ievērojot nosacījumu, ka to daļa TEQ vērtībā nepārsniedz 10 % no kopējās TEQ vērtības (ko nosaka tikai pēc PCDD/F). Ja piemēro skrīninga metodes, atgūstamībai jābūt robežās no 30 % līdz 140 %.- Ar piemērotām hromatogrāfijas metodēm (vēlams, ar florisila, alumīnija oksīda un/vai aktīvās ogles kolonnu) no dioksīniem jāatdala noteikšanu traucējošie hloratvasinājumi, piemēram, PCB un hlorētie difenilēteri.- Izomēru atdalīšanai gāzu hromatogrāfijā jābūt pietiekamai (1,2,3,4,7,8-HxCDF signāla attiecība pret 1,2,3,6,7,8-HxCDF signālu < 25 %).- Kvantitatīvā noteikšana jāveic atbilstoši metodei EPA Method 1613 revision B. Tetra- līdz oktahlordioksīnus un furānus nosaka pēc izotopu atšķaidīšanas HRGC/HRMS vai citām metodēm, kurām ir līdzvērtīgi efektivitātes kritēriji.- Starpība starp augšējo un apakšējo robežu nedrīkst pārsniegt 20 % attiecībā uz pārtikas produktiem, kuros piesārņojums ar dioksīniem ir aptuveni 1 pg PVO TEQ uz gramu tauku (noteikts tikai pēc PCDD/PCDF). Pārtikas produktiem ar zemu tauku saturu piemēro tādas pašas prasības attiecībā uz piesārņojuma līmeni — aptuveni 1 pg PVO TEQ uz gramu produkta. Ja piesārņojums ir mazāks, piemēram, 0,50 pg PVO TEQ uz gramu produkta, starpība starp augšējo un apakšējo robežu var būt no 25 % līdz 40 %.7. Skrīninga analīzes metodes7.1. IevadsSkrīninga metodi var izmantot dažādām analītiskajām pieejām: tikai skrīningam un kvantitatīvai noteikšanai.SkrīningsParauga signālu salīdzina ar standartparauga signālu vajadzīgajā koncentrācijā. Uzskata, ka paraugi, kuru signāls ir zem standartparauga signāla, ir negatīvi, bet paraugi, kuru signāls pārsniedz standartparauga signālu, ir iespējami pozitīvi. Prasības:- Visās analīžu sērijās jāiekļauj tukšais paraugs un standartparaugs vai paraugi, kurus identiskos apstākļos ekstrahē un analizē vienlaicīgi. Standartparauga signālam ievērojami jāpārsniedz tukšā parauga signāls.- Jāiekļauj papildu standartparaugi, kuros attiecīgā koncentrācija ir 0,5 un 2 reizes lielāka par vajadzīgo koncentrāciju, lai parādītu analīzes efektivitāti nepieciešamajā diapazonā, nolūkā kontrolēt nosakāmo koncentrāciju.- Analizējot citas matricas, jāparāda standartparauga(-u) piemērotība, vēlams, iekļaujot paraugus, kuros ar HRGC/HRMS noteiktā TEQ ir apmēram tāda pati kā standartparaugā vai tukšajā paraugā, kam pievienots standarts, kurā ir šāda koncentrācija.- Tā kā biotestos nav iespējams izmantot iekšējos standartus, lai noteiktu vienas analīžu sērijas rezultātu standartnovirzi, ļoti būtiski ir noteikt atkārtojamību. Variāciju koeficients nedrīkst pārsniegt 30 %.- Attiecībā uz biotestiem jādefinē nosakāmie savienojumi, iespējamie traucējošie faktori un maksimāli pieļaujamā tukšā parauga koncentrācija.Kvantitatīva noteikšanaKvantitatīvai noteikšanai vajadzīga standartatšķaidījumu rinda, divkārša vai trīskārša attīrīšana un mērīšana, kā arī tukšā parauga un atgūstamības kontrole. Rezultātu var izteikt ar TEQ, pieņemot, ka savienojumi, kas dod signālu, atbilst TEQ principam. To var veikt, izmantojot TCDD (vai dioksīnu/furānu standartmaisījumu), lai iegūtu kalibrēšanas līkni TEQ līmeņa noteikšanai ekstraktā un tātad paraugā. Pēc tam to koriģē atbilstoši TEQ līmenim, kas aprēķināts tukšajam paraugam (ņemot vērā izmantoto šķīdinātāju un ķīmisko vielu piemaisījumus), un atgūstamībai (ko aprēķina pēc TEQ līmeņa kvalitātes kontroles paraugā, kurā ir aptuveni vajadzīgā koncentrācija). Noteikti jānorāda, ka daļa atgūstamības acīm redzamo zudumu var rasties matricas ietekmē un/vai starpības dēļ starp TEF vērtībām biotestos un oficiālajām TEF vērtībām, ko noteikusi PVO.7.2. Prasības, kas attiecas uz skrīninga analīzes metodēm- Skrīningam var izmantot GC/MS analīzes metodes un biotestus. Attiecībā uz GC/MS metodēm jāievēro 6. punktā noteiktās prasības. Šūnu biotestiem īpašas prasības noteiktas 7.3. punktā un komplektu biotestiem — 7.4 punktā.- Vajadzīga informācija par šķietami pozitīvu un šķietami negatīvu rezultātu skaitu no liela paraugu daudzuma, kurā ir paraugi, kuros nosakāmā koncentrācija ir zem un virs maksimāli pieļaujamās koncentrācijas vai iedarbības koncentrācijas salīdzinājumā ar TEQ saturu, kas kvantitatīvi noteikts ar apstiprinošas analīzes metodi. Faktisko šķietami negatīvo rezultātu daļai jābūt mazākai par 1 %. Lai būtu lietderīgi izmantot skrīningu, šķietami pozitīvo rezultātu skaitam jābūt pietiekami mazam.- Pozitīvie rezultāti vienmēr jāapstiprina, izmantojot apstiprinošas analīzes metodi (HRGC/HRMS). Turklāt paraugi plašā TEQ diapazonā jāapstiprina ar HRGC/HRMS (aptuveni 2 % līdz 10 % negatīvo paraugu). Informācijai par biotestu un HRGC/HRMS rezultātu atbilstību jābūt pieejamai.7.3. Īpašas prasības, kas attiecas uz šūnu biotestiem- Ja veic biotestus, katrā analīzes kārtā jāizmanto TCDD vai dioksīnu/furānu maisījumu standarta koncentrāciju rinda (pilnas devas — signāla līkne ar R2 > 0,95). Tomēr, analizējot paraugus ar mazu koncentrāciju, skrīningam var izmantot izvērstu līkni nelielu koncentrāciju apgabalam.- TCDD standartkoncentrācija (aptuveni trīskārša kvantitatīvās noteikšanas robeža) kvalitātes kontroles lapā jāizmanto par biotesta rezultātu konstantā periodā. Alternatīva varētu būt standartparauga relatīvais signāls salīdzinājumā ar TCDD kalibrēšanas līkni, jo šūnu signāls var būt atkarīgs no daudziem faktoriem.- Jāizveido un jāpārbauda katra veida standartmateriālu kvalitātes kontroles grafiki, lai pārliecinātos, ka rezultāts atbilst izvirzītajām pamatnostādnēm.- Jo īpaši attiecībā uz kvantitatīvajiem aprēķiniem izmantotā parauga atšķaidījuma inducētajam signālam jābūt signāla līknes lineārajā daļā. Paraugi, kuru signāls ir virs signāla līknes lineārās daļas, jāatšķaida un jāanalizē atkārtoti. Tāpēc ieteicams vienā reizē analizēt vismaz trīs atšķaidījumus vai vairāk.- Katram parauga atšķaidījumam, ja to analizē trijos atkārtojumos, rezultāta procentuālā standartnovirze nedrīkst pārsniegt 15 % un — ja to analizē trijās neatkarīgās analīzēs — 30 %.- Var paredzēt, ka noteikšanas robeža ir šķīdinātāja tukšā parauga vai fona signāla trīskārša standartnovirze. Cita pieeja ir izmantot signālu, kas pārsniedz fona līmeni (indukcijas koeficients 5 × šķīdinātāja tukšā parauga signāls), ko aprēķina pēc dienas kalibrēšanas līknes. Var paredzēt, ka kvantitatīvās noteikšanas robeža ir pieckārša vai seškārša šķīdinātāja tukšā parauga vai fona signāla standartnovirze, vai izmantot signālu, kas pārsniedz fona līmeni (indukcijas koeficients 10 × šķīdinātāja tukšā parauga signāls), ko aprēķina pēc dienas kalibrēšanas līknes.7.4. Īpašas prasības, kas attiecas uz biotestiem, kuros izmanto komplektus [1]- Jāievēro ražotāja norādījumi par paraugu gatavošanu un analīžu veikšanu.- Testu komplektus nedrīkst izmantot pēc derīguma termiņa.- Nedrīkst izmantot materiālus vai komponentus, ko paredzēts izmantot citos komplektos.- Testu komplekti jāglabā norādītā diapazona glabāšanas temperatūrā un jāizmanto analīzēm norādītajā darba temperatūrā.- Ir paredzēts, ka imūntestos kvalitatīvas noteikšanas robeža ir vienāda ar tukšā parauga 10 atkārtoto analīžu rezultātu trīskāršu standartnovirzi, kas dalīta ar lineārās regresijas vienādojuma virziena koeficientu.- Laboratorijas analīzēs jāizmanto etalonstandarti, lai pārliecinātos, ka reakcija uz standartu ir pieņemamās robežās.8. Rezultātu paziņošanaAnalīžu rezultātos jānorāda atsevišķu PCDD/F un PCB radniecīgo vielu koncentrācija — ciktāl to nodrošina izmantotā analīzes procedūra –, un, lai analīžu rezultāti būtu iespējami informatīvi un interpretējami saskaņā ar īpašām prasībām, tas jānorāda kā augšējā robeža, apakšējā robeža vai vidējā robeža.Ziņojumā jānorāda arī lipīdu saturs paraugā un lipīdu ekstrakcijas metode.Ja atgūstamība nav 6. punktā norādītajās robežās gadījumos, kad ir pārsniegta maksimāli pieļaujamā koncentrācija, un citos gadījumos pēc pieprasījuma jānorāda atsevišķu iekšējo standartu atgūstamība.[1] Pagaidām nav sniegti pierādījumi, ka tirdzniecībā pieejamiem biotestu kompektiem ir pietiekama jutība un ticamība, lai tos varētu izmantot dioksīnu klātbūtnes skrīningam vajadzīgajos līmeņos pārtikas un dzīvnieku barības paraugos.--------------------------------------------------


Svarīgs juridisks paziņojums

|

31994L0002

Komisijas Direktīva 94/2/EEK (1994. gada 21. janvāris), ar ko īsteno Padomes Direktīvu 92/75/EEK attiecībā uz enerģijas etiķetēm mājsaimniecības elektriskajiem ledusskapjiem, saldētavām un to apvienojumiem

Oficiālais Vēstnesis L 045 , 17/02/1994 Lpp. 0001 - 0022 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 13 Sējums 25 Lpp. 0249  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 13 Sējums 25 Lpp. 0249  CS.ES Nodaļa 13 Sējums 013 Lpp. 122  - 143 ET.ES Nodaļa 13 Sējums 013 Lpp. 122  - 143 HU.ES Nodaļa 13 Sējums 013 Lpp. 122  - 143 LT.ES Nodaļa 13 Sējums 013 Lpp. 122  - 143 LV.ES Nodaļa 13 Sējums 013 Lpp. 122  - 143 MT.ES Nodaļa 13 Sējums 013 Lpp. 122  - 143 PL.ES Nodaļa 13 Sējums 013 Lpp. 122  - 143 SK.ES Nodaļa 13 Sējums 013 Lpp. 122  - 143 SL.ES Nodaļa 13 Sējums 013 Lpp. 122  - 143

		Komisijas Direktīva 94/2/EEK(1994. gada 21. janvāris),ar ko īsteno Padomes Direktīvu 92/75/EEK attiecībā uz enerģijas etiķetēm mājsaimniecības elektriskajiem ledusskapjiem, saldētavām un to apvienojumiemEIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes Direktīvu 92/75/EEK (1992. gada 22. septembris) par sadzīves tehnikas enerģijas un citu resursu patēriņa norādīšanu, izmantojot etiķetes un standarta informāciju par precēm [1], un jo īpaši tās 9. un 12. pantu,tā kā saskaņā ar Direktīvu 92/75/EEK Komisijai jāpieņem īstenošanas direktīva par sadzīves tehniku, tostarp ledusskapjiem, saldētavām un to apvienojumiem;tā kā ledusskapju un saldētavu elektrības patēriņš veido būtisku daļu no Kopienas kopējā elektrības pieprasījuma; tā kā šo ierīču enerģijas patēriņa samazināšana ir būtiska;tā kā CEN (Eiropas Standartizācijas komiteja) standarts EN 153 paredz metodi, kā mērīt ledusskapju, saldētavu un to apvienojumu enerģijas patēriņu;tā kā Kopiena, apstiprinot savu ieinteresētību starptautiskā standartizācijas sistēmā, kas var noteikt standartus, ko lieto visi starptautiskās tirdzniecības partneri, un kas atbilst Kopienas politikas prasībām, aicina Eiropas standartu organizācijas turpināt to sadarbību ar starptautiskajām standartu organizācijām;tā kā Eiropas Standartizācijas komiteja un Eiropas Elektrotehniskās standartizācijas komiteja (Cenelec) ir iestādes, kas atzītas par kompetentām saskaņotu standartu pieņemšanā saskaņā ar Komisijas un šo divu iestāžu 1984. gada 13. novembrī parakstītajām vispārīgajām sadarbības pamatnostādnēm; tā kā šīs direktīvas nozīmē saskaņoti standarti ir tehniski parametri (Eiropas standartu vai saskaņošanas dokuments), ko pieņēmusi CEN vai Cenelec, balstoties uz Komisijas piešķirtu atļauju (pilnvaru), saskaņā ar noteikumiem, kas izklāstīti Padomes Direktīvā 83/189/EEK (1983. gada 28. marts), ar ko nosaka procedūru informācijas sniegšanai tehnisko standartu un noteikumu jomā [2], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Lēmumu 92/400/EEK [3] un uz šo vispārējo pamatnostādņu pamata;tā kā šajā direktīvā noteiktie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi komiteja, kas izveidota ar Direktīvas 92/75/EEK 10. pantu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pants1. Šī direktīva attiecas uz mājsaimniecības ledusskapjiem, saldētas pārtikas glabāšanas kamerām, pārtikas saldētavām un to apvienojumiem, ko darbina ar elektrību. Ierīces, kas var izmantot arī citus enerģijas avotus, piemēram, baterijas, nav ietvertas.2. Šajā direktīvā prasīto informāciju izvērtē saskaņā ar 1990. gada maija standartu EN 153 vai ar saskaņotajiem standartiem, kuru atsauces numuri publicēti Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī un par kuriem dalībvalstis publicējušas valsts atsauces numurus, kas atbilst saskaņotajiem standartiem. Informāciju par trokšņa līmeni vajadzības gadījumā izvērtē saskaņā ar Padomes Direktīvu 86/594/EEK [4].3. Otrajā punktā minētos saskaņotos standartus izveido, pamatojoties uz Komisijas pilnvaru atbilstoši Direktīvai 83/189/EEK.4. Vārdus "tirgotājs", "piegādātājs", "informācijas lapa" un "papildinformācija" lieto Direktīvas 92/75/EEK 1. panta 4. punkta nozīmē.2. pants1. Direktīvas 92/75/EEK 2. panta 3. punktā minētā tehniskā dokumentācija ietver:- piegādātāja vārdu un adresi,- vispārīgu ierīces aprakstu, pēc kura to var identificēt,- informāciju, ieskaitot rasējumus, par modeļa dizaina pamatpazīmēm un jo īpaši elementiem, kas jūtami ietekmē tās enerģijas patēriņu,- ziņojumus par mērījumu testiem, kas veikti saskaņā ar šīs direktīvas 1. panta 2. punktā minētajiem standartiem,- ekspluatācijas instrukcijas, ja tādas ir.2. Ierīces, uz ko attiecas šī direktīva, iedala IV pielikumā noteiktajās "kategorijās".3. Direktīvas 92/75/EEK 2. panta 1. punktā minētā etiķete ir tāda, kā noteikts šīs direktīvas I pielikumā. To izvieto ierīces ārpusē uz priekšējās vai augšējās virsmas tādā veidā, lai tā būtu skaidri saskatāma un nebūtu apslēpta.4. Direktīvas 92/75/EEK 2. panta 1. punkta trešajā ievilkumā minētās speciālās zīmes saturs un formāts atbilst šīs direktīvas II pielikumā noteiktajam.5. Direktīvas 92/75/EEK 5. pantā paredzētajos apstākļos, un ja piedāvāšana pārdošanai, iznomāšanai vai pirkšanai uz nomaksu notiek ar drukāto saziņas līdzekļu, piemēram, ar katalogu preču pasūtīšanai pa pastu, palīdzību, tad šis drukātais līdzeklis ietver visu šīs direktīvas III pielikumā paredzēto informāciju.6. Ierīces energoefektivitātes klase atbilst V pielikumā noteiktajam.3. pantsDalībvalstis veic visus nepieciešamos pasākumus. Lai nodrošinātu, ka visi to teritorijā esošie piegādātāji un tirgotāji pilda šīs direktīvas noteiktos pienākumus.4. pants1. Līdz 1994. gada 31. decembrim dalībvalstis pieņem un publicē noteikumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Tās nekavējoties informē par to Komisiju. Tās piemēro šos noteikumus no 1995. gada 1. janvāra.Kad dalībvalstis pieņem šos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka šādas atsauces veikšanas procedūru.2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus galvenos savus tiesību aktus, ko tās pieņem jomā, uz ko attiecas šī direktīva.5. pantsŠī direktīva stājas spēkā 20. dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.6. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē 1994. gada 21. janvārīKomisijas vārdā —Komisijas loceklisAbel Matutes[1] OV L 297, 13.10.1992., 16. lpp.[2] OV L 109, 26.4.1983., 8. lpp.[3] OV L 221, 6.8.1992., 55. lpp.[4] OV L 344, 6.12.1986., 24. lpp.--------------------------------------------------I PIELIKUMSETIĶETEEtiķetes noformējums1. Etiķete atbilst šādām ilustrācijām:+++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++Atzīmes uz etiķetes2. Šādas atzīmes nosaka ietveramo informāciju.Atzīmes:I. Piegādātāja vārds vai tirdzniecības marka;II. Piegādātāja modeļa identifikators;III. Ierīces energoefektivitātes klasi nosaka saskaņā ar V pielikumu. Attiecīgu burtu izvieto tajā pašā līmenī kā attiecīgo bultu;IV. Neskarot prasības, kas saistītas ar Kopienas ekomarķējuma piešķiršanas sistēmu, ja ierīcei piešķirts "Kopienas ekomarķējums", ievērojot Padomes Regulu (EEK) Nr. 880/92 [1], var pievienot ekomarķējuma kopiju (ziedu). Tālāk minētā "ledusskapju/saldētavu etiķetes noformējuma pamācība" izskaidro, kā ekomarķējuma zīmi var ietvert etiķetē;V. Enerģijas patēriņš saskaņā ar 1. panta 2. punktā minētajiem standartiem, bet izsakot kWh gadā (t.i., 24 stundas x 365);VI. Visu to nodalījumu kopējā uzglabāšanas apjoma summa, kuri neatbilst zvaigznīšu apzīmējumam (t.i., ekspluatācijas temperatūra > – 6 °C);VII. Visu to saldētas pārtikas glabāšanas nodalījumu uzglabāšanas apjoma summa, kuri atbilst zvaigznīšu apzīmējumam (t.i., ekspluatācijas temperatūra < – 6 °C);VIII. Saldētas pārtikas glabāšanas nodalījumu zvaigznīšu apzīmējums saskaņā ar 1. panta 2. punktā minētajiem standartiem. Ja šim nodalījumam nepiešķir zvaigznītes, šo vietu atstāj tukšu;IX. Vajadzības gadījumā troksnis, ko mēra saskaņā ar Direktīvu 86/594/EEK.NB:iepriekš aprakstīto terminu ekvivalenti citās valodās ir ietverti VI pielikumā.Drukāšana3. Etiķetes izskatu nosaka šādi:+++++ TIFF +++++Izmantotās krāsas.CMYK: ciāna, koši sarkana, dzeltena, melna.Piemērs: 07X0: 0 % ciāna, 70 % koši sarkana, 100 % dzeltena, 0 % melna.Bultas:- A: X0X0,- B: 70X0,- C: 30X0,- D: 00X0,- E: 03X0,- F: 07X0,- G: 0XX0.Kontūras krāsa X070.Viss teksts ir melns. Fons ir balts.Pilnīga drukāšanas informācija ietverta "ledusskapju/saldētavu etiķetes noformējuma pamācībā" pieejamā formā:The Secretary of the Committee on Energy Labelling and Standard Product Information for Household AppliancesDirectorate-General for Energy DG XVII,Commission of the European Communities,200 Rue de la Loi,B-1049 Brussels.[1] OV L 99, 11.4.1992., 1. lpp.--------------------------------------------------II PIELIKUMSSPECIĀLĀ ZĪMESpeciālā zīme ietver šādu informāciju. Informāciju var sniegt tabulas veidā, kas aptver vairākas viena piegādātāja piegādātas ierīces; šajā gadījumā informāciju sniedz noteiktajā kārtībā vai ietver ierīces aprakstā:1. Piegādātāja vārds vai tirdzniecības zīme;2. Piegādātāja modeļa identifikators;3. Ierīces veids.Kategorija | Apraksts speciālajā zīmē |1 | Pieliekamais ledusskapis |2 | Ledusskapis/dzesētājs |3 | Ledusskapis |4 | Ledusskapis |5 | Ledusskapis |6 | Ledusskapis |7 | Ledusskapis/saldētava |8 | Vertikāla saldētava |9 | Horizontāla saldētava || 10. kategorijas ierīcēm piegādātājs var izvēlēties ierīces veida aprakstu |4. Modeļa energoefektivitātes klase, kā noteikts V pielikumā, kas izteikta kā "energoefektivitātes klase… skalā no A (efektīvākā) līdz G (neefektīvākā)". Ja šo informāciju sniedz tabulas veidā, to var izteikt citādi, skaidri nosakot, ka mērīts tiek no A (efektīvākā) līdz G (neefektīvākā).5. Ja informāciju sniedz tabulas veidā un dažām tajā ietvertajām ierīcēm ir piešķirts "Kopienas ekomarķējums" saskaņā ar Regulu (EEK) Nr. 880/92, šo informāciju var ietvert šeit. Šajā gadījumā rindas virsraksts ir "Kopienas ekomarķējums" un ierakstā ietver ekomarķējuma (zieda) kopiju. Šie noteikumi neierobežo prasības, kas saistītas ar Kopienas ekomarķējuma piešķiršanas sistēmu.6. Enerģijas patēriņš saskaņā ar 1. panta 2. punktā minētajiem standartiem, bet izsakot kWh gadā (t.i., 24 stundas x 365), kas apzīmēts kā "enerģijas patēriņš XYZ kWh gadā, balstoties uz 24 stundu standarta testu rezultātiem. Faktiskais enerģijas patēriņš būs atkarīgs no ierīces izmantošanas un tās izvietojuma."7. Saldētas pārtikas glabāšanas nodalījuma (5 °C) uzglabāšanas apjoms saskaņā ar 1. panta 2. punktā minētajiem standartiem, izņemot 8. un 9. klasi.8. Saldētas pārtikas glabāšanas nodalījuma uzglabāšanas apjoms saskaņā ar 1. panta 2. punktā minētajiem standartiem, izņemot 1., 2. un 3. klasi. 3. klases ierīcēm — "ledus kastes" apjoms.7. un 8 . Katra nodalījuma apjomu 2. un 10. klasei uzskaita saskaņā ar 1. panta 2. punktā minētajiem standartiem.9. Saldētas pārtikas glabāšanas nodalījuma zvaigznīšu atzīme, ja tāda ir, saskaņā ar 1. panta 2. punktā minētajiem standartiem.10. Atzīmi "neapsarmo" var ietvert, ja tas atbilst 1. panta 2. punkta standartos minētajām definīcijām.11. "Enerģijas padeves pārtraukšanas drošs Z h", kas definēts kā "temperatūras paaugstināšanās laiks" saskaņā ar 1. panta 2. punktā minētajiem standartiem.12. "Saldēšanas jauda" kg/24 h saskaņā ar 1. panta 2. punktā minētajiem standartiem.13. "Klimata klase" saskaņā ar 1. panta 2. punktā minētajiem standartiem. Ja ierīcei ir "mērenā" klimata klase, šo var izlaist.14. "Troksnis", ko vajadzības gadījumā mēra saskaņā ar Direktīvu 86/594/EEK.Ja ierīcei ir nodalījumi, kas nav atsevišķi svaigas pārtikas nodalījumi un atsevišķi saldētas pārtikas nodalījumi, tad 7., 8., 9., 10., 11., 12. un 13. var pievienot papildu rindas, lai ietvertu informāciju par šiem nodalījumiem. Šajā gadījumā nodalījumu nosaukumi un uzskaites kārtība ir konsekventa. Ja paredzētā nodalījuma temperatūra neatbilst zvaigznīšu apzīmējumu sistēmai vai svaigas pārtikas nodalījuma standarta temperatūrai (5 °C), uzrāda šo paredzēto temperatūru.Etiķetē ietverto informāciju var sniegt etiķetes kopijas veidā — krāsainu vai melnbaltu. Šajā gadījumā jāietver arī papildinformācija, kas ietverta tikai speciālajā zīmē.Piezīme:iepriekš aprakstīto terminu ekvivalenti citās valodās ietverti VI pielikumā.--------------------------------------------------III PIELIKUMSPASŪTĪŠANA PA PASTU UN CITA VEIDA PĀRDOŠANA NO ATTĀLUMAKatalogi pasūtīšanai pa pastu un citi šīs direktīvas 2. panta 5. punktā ietvertie drukātie saziņas līdzekļi ietver šādu informāciju, kas sniegta noteiktajā kārtībā:1. Energoefektivitātes klase (II pielikums, 4. punkts);2. Enerģijas patēriņš (II pielikums, 6. punkts);3. Svaigas pārtikas glabāšanas nodalījuma apjoms (II pielikums, 7. punkts);4. Saldētas pārtikas glabāšanas nodalījuma apjoms (II pielikums, 8. punkts);5. Zvaigznīšu atzīme (II pielikums, 9. punkts);6. Troksnis (II pielikums, 14. punkts).Ja sniedz citu informāciju, kas ietverta preces informācijas zīmē, tai jābūt II pielikumā noteiktajā veidā un to ietver iepriekšminētajā sarakstā kārtībā, kas noteikta speciālajai zīmei.Iepriekšminētās informācijas drukāšanas izmērs un fonts ir skaidri salasāms.Piezīme:iepriekš aprakstīto terminu ekvivalenti citās valodās ietverti VI pielikumā.--------------------------------------------------IV PIELIKUMSKATEGORIJASIerīces, uz ko attiecas šī direktīva, iedala šādās "kategorijās":1. Mājsaimniecības ledusskapji bez zemas temperatūras nodalījumiem;2. Mājsaimniecības ledusskapji/dzesētāji ar nodalījumiem 5 °C un/vai 10 °C;3. Mājsaimniecības ledusskapji ar zemas temperatūras nodalījumiem bez zvaigznīšu atzīmēm;4. Mājsaimniecības ledusskapji ar zemas temperatūras nodalījumiem *;5. Mājsaimniecības ledusskapji ar zemas temperatūras nodalījumiem **;6. Mājsaimniecības ledusskapji ar zemas temperatūras nodalījumiem ***;7. Mājsaimniecības ledusskapji/saldētavas ar zemas temperatūras nodalījumiem *(***);8. Mājsaimniecības pārtikas saldētavas, vertikālas;9. Mājsaimniecības pārtikas saldētavas, horizontālas;10. Mājsaimniecības ledusskapji un saldētavas ar vairāk nekā divām durvīm vai citas ierīces, kas nav minētas iepriekš.--------------------------------------------------V PIELIKUMSENERGOEFEKTIVITĀTES KLASEIerīces energoefektivitātes klasi nosaka saskaņā ar sekojošo 1. tabulu.1. tabulaEnergoefektivitātes indekss: I | Energoefektivitātes klase |I < 55 | A |55 ≤ I <75 | B |75 ≤ I <90 | C |90 ≤ I <100 | D |100 ≤ I <110 | E |110 ≤ I <125 | F |125 ≤ I | G |Kur:"energoefektivitātes indekss" (izteikts procentos) = ierīces gada enerģijas patēriņš [1]/ierīces standarta gada enerģijas patēriņš,"ierīces standarta gada enerģijas patēriņš" (izteikts kWh/gadā) = M x noregulētais apjoms + Nunnoregulētais apjoms (izteikts litros) = svaigas pārtikas glabāšanas nodalījuma apjoms + Ω x saldētas pārtikas glabāšanas nodalījuma apjoms.M, N un Ω vērtības iegūst no 2. tabulas.2. tabulaIerīces klase | Ω | M | N |1.Pieliekamais ledusskapis | — | 0,233 | 245 |2.Ledusskapis/dzesētājs | 0,75 [2] | 0,233 | 245 |3.Ledusskapis bez zvaigznītēm | 1,25 | 0,233 | 245 |4.Ledusskapis * | 1,55 | 0,643 | 191 |5.Ledusskapis ** | 1,85 | 0,450 | 245 |6.Ledusskapis *** | 2,15 | 0,657 | 235 |7.Ledusskapis/saldētava *(***) | [4] | 0,777 | 303 |8.Vertikālā saldētava | 2,15 [3] | 0,472 | 286 |9.Horizontālā saldētava | 2,15 [3] | 0,446 | 181 |10.Vairākdurvju vai citas ierīces | [4] | [5] | [5] |3. tabulaAukstākā nodalījuma temperatūra | Ekvivalenta klase | M | N |> – 6 oC | 1./2./3. Pieliekamais ledusskapis/ledusskapis bez zvaigznītēm/ledusskapis/dzesētājs | 0,233 | 245 |≤ – 6 oC * | 4.Ledusskapis (*) | 0,643 | 191 |≤ – 12 oC ** | 5.Ledusskapis (**) | 0,450 | 245 |≤ – 18 oC *** | 6.Ledusskapis (***) | 0,657 | 235 |≤ – 18 oC * (***) ar saldēšanas iespēju | 7.Ledusskapis/saldētava *(***) | 0,777 | 303 |[1] Saskaņā ar I pielikuma V atzīmi.[2] Ledusskapjiem/dzesētājiem noregulētais apjoms = svaigas pārtikas glabāšanas nodalījums + Ω x dzesētāja (10 oC) nodalījuma apjoms (izteikts litros).[3] "Neapsarmojošām" ierīcēm, kā noteikts II pielikuma 10. punktā, šo indeksu palielina par provizorisko koeficientu 1,2, piešķirot vērtību 2,58. (Tā ņem vērā mērīšanas metodes iespējamu ietekmēšanu, kas neievēro ledus uzkrāšanās trūkumu "neapsarmojošām" ierīcēm. Praktiskā izmantošanā uzkrāšanās nedaudz palielinās "parasto" ierīču patēriņu.)[4] Noregulēto apjomu AV aprēķina pēc formulas:AV = ∑ 25−TC20 × VC × FCvisi nodalījumi,kur Tc ir plānotā temperatūra (oC) katram nodalījumam, Vc ir katra nodalījuma apjoms (litros) un Fc ir koeficients, kas ir vienāds ar 1,2 "neapsarmojošiem" nodalījumiem un 1 — citiem nodalījumiem.[5] Šīm ierīcēm vērtības M un N nosaka pēc zemākās temperatūras nodalījuma temperatūras un zvaigznīšu apzīmējuma.--------------------------------------------------VI PIELIKUMSETIĶETĒ UN SPECIĀLAJĀ ZĪMĒ LIETOJAMO TERMINU TULKOJUMSIepriekš minēto angļu terminu ekvivalenti citās Kopienas valodās ir šādi:Atzīme | | | ES | DA | DE | EL | ΕΝ | FR | IT | NL | PT |Etiķete | Speciālā zīme | Pasūtījums pa pastu |I pielikums | II pielikums | III pielikums |+++++ TIFF +++++| | | Energía | Energi | Energie | Ενέργεια | Energy | Énergie | Energia | Energie | Energia |I | | | Fabricante | Mærke | Hersteller | Κατασκευαστής | Manufacturer | Fabricant | Costruttore | Fabrikant | Fabricante |II | | | Modelο | Model | Modell | Μοντέλο | Model | Modèle | Modello | Model | Modelo |+++++ TIFF +++++| | | Más eficiente | Lavt forbrug | Niedriger Verbrauch | Αποδοτικό | More efficient | Économe | Bassi consumi | Efficiënt | Eficiente |+++++ TIFF +++++| | | Menos eficiente | Højt forbrug | Hoher Verbrauch | Μη αποδοτικό | Less efficient | Peu économe | Alti consumi | Inefficiënt | Ineficiente || 3 1. kategorija | | Frigorífico sin compartimento de baja temperatura | Køleskab uden frostboks | Kühlgerät | Ψυγείο/αποθηκευτής τροφών | Larder fridge | Réfrigérateur sans compartiment à basse température | Frigorifero senza scomparti a bassa temperature | Koelkast zonder vriesvak | Frigorífico sem compartimento de baixa temperatura || 2. kategorija | | Frigorífico -bodega | Køle-svaleskab | Gerät mit Kühlfach/Kellerfach | Ψυγείο/θάλαμος ταχείας ψύξεως | Refrigerator/chiller | Réfrigérateur avec compartiment de rafraîchissement | Frigorifero con scomparti cantina | Koel-kelderkast | Frigorífico-garrafeira || 3. līdz 6. kategorija | | Frigorífico | Køleskab | Kühlgerät | Ψυγείο | Refrigerator | Réfrigérateur | Frigorifero | Koelkast met vriesvak | Frigorífico || 7. kategorija | | Frigorífico -congelador | Køleskab/Fryser | Kühl-Gefrier-kombination | Ψυγείο/καταψύκτης | Fridge/freezer | Réfrigérateur/congélateur | Frigo/Congelatore | Koel-vrieskast | Frigorífico/congelador || 8. kategorija | | Congelador vertical | Fryseskab | Gefrierschrank | Καταψύκτης κατακόρυφου τύπου | Upright freezer | Congélateur armoire | Congelatore verticale | Diepvrieskast | Congelador vertical || 9. kategorija | | Congelador tipo arcón | Kummefryser | Gefriertruhe | Καταψύκτης οριζόντιου τύπου | Chest freezer | Congélateur coffre | Congelatore orizzontale | Diepvrieskist | Congelador horizontal (arca) || 5 | 1 | Clase de efi-ciencia energética… en una escala que abarca de A (mas eficiente) a G (menos eficiente) | Relativt energiforbrug… på skalaen A (lavt forbrug) til G (højt forbrug) | Energieeffizienz-klasse… auf einer Skala von A (niedriger Verbrauch) bis G (hoher Verbrauch) | Τάξη ενεργειακής απόδοσης… σε μια κλίμακα από το Α (αποδοτικό) έως το G (μη αποδοτικό) | Energy efficiency class… on a scale of A (more efficient) to G (less efficient) | Classement selon son efficacité énergétique… sur une échelle allant de A (économe) à G (peu économe) | Classe di efficienza energetica… su una scala da A (bassi consumi) a G (alti consumi) | Energie-efficiëntieklasse… op een schaal van A (efficiënt) tot G (inefficiënt) | Classe de eficiência energética… numa escala de A (eficiente) a G (ineficiente) |V | 6 | 2 | Consumo de energía | Energiforbrug | Energieverbrauch | Χρήση ενέργειας | Energy consumption | Consommation d'énergie | Consumo di energia | Energieverbruik | Consumo de energia |V | 6 | 2 | kWh/año | kWh/år | kWh/Jahr | kWh ανά έτος | kWh per year | kWh par an | kWh/anno | kWh per jaar | kWh/ano |V | 6 | 2 | Sobre la base del resultado obtenido en 24 h en condiciones de ensayo normalizadas | På grundlag af tandardtest | Auf der Grundlage von Ergebnissen der Normprüfung über 24 h | Βάσει αποτελεσμάτων των πρότυπων δοκιμών επί 24ωρο | Based on standard test results for 24 h | Sur la base du résultat obtenu pour 24 h dans des conditions d'essai normalisées | In base ai risultati di prove standard per 24 ore | Gebaseerd op de resultaten van een standaardtest gedurende 24 uur | Com base nos resultados do ensaio normalizado de 24 h || 6 | 2 | El consume real depende de las condiciones de utilización del aparato y de su localización | Det faktiske energiforbrug afhænger af, hvorledes apparatet benyttes, og hvor det anbringes | Der tatsächliche Verbrauch hängt von der Nutzung und vom Standort des Geräts ab | Η πραγματική κατανάλωση εξαρτάται από τον τρόπο χρήσεως και το σημείο που είναι τοποθετημένη η συσκευή | Actual consumption will depend on how the appliance is used and where it is located | La consommation réelle dépend des conditions d'utilisation et de la localisation de l'appareil | II consumo effettivo dipende dal modo in cui l'apparecchio viene usato e dal posto in cui è situato | Werkelijk verbruik wordt bepaald door de wijze waarop het apparaat wordt gebruikt en de plaats waar het staat | O consumo real varia com as condições de utilização do aparelho e com a sua localização |VII | 7 | 3 | Volumen alimentos frescos 1 | Rumfang af kølerum 1 | Nutzinhalt Kühlteil 1 | Νωπές τροφές σε λίτρα | Fresh food volume 1 | Capacité de denrées fraiches 1 | Scomparto alimenti freschi 1 | Inhoud koelruimte 1 | Volume de alimentos fescos l |VIII | 8 | 4 | Volumen alimentos congelados 1 | Rumfang af frostrum 1 | Nutzinhalt Gefrierteil 1 | Κατεψυγμένες τροφές σε λίτρα | Frozen food volume 1 | Capacité de denrées congelées 1 | Scomparto alimenti congelati 1 | Inhoud vriesruimte 1 | Volume de alimentos congelados 1 || 10 | | Sin escarcha | Frostfri | No frost | Αυτόματη απόψυξη | No frost | Froid ventilé | Tipo ventilato (Frost free) | Zelfontdooiend | Frio ventilado || 11 | | Autonomía…h | Sikkerhed ved strømafbrydelse… t | Lagerzeit bei Störung… h | Αυτονομία σε ώρες | Powercut safe… h | Autonomie de… h | Autonomia di conservazione senza energia elettrica… h | Conserveringsduur bij stroomuitval… uur | Autonomia…h || 12 | | Capacidad de congelación kg/24 h | Indfrysningskapacitet kg/24 h | Gefriervermögen | kg/24 h Ψυκτική ισχύς | (Kg/24o)Qo) Freezing capacity kg/24 h | Charge (en kg/24 h) | Potere di congelamento Kg/24 h | Vriesvermogen Kg/24 uur | Capacidade de congelação kg/24 horas || 13 | | | | subnormal | Κάτω της ηπίας | Sub-normal | | | | || 13 | | Templado | tempereret | normal | Ήπια | Temperate | Tempéré | Temperata | Gematigd | Temperada || 13 | | Subtropical | subtropisk | subtropisch | Υποτροπική | Subtropical | Subtropical | Subtropicale | Subtropisch | Subtropical || 13 | | Tropical | tropisk | tropisch | Τροπική | Tropical | Tropical | Tropicale | Tropisch | Tropical |IX | 14 | 6 | Ruido [dB(A) re 1 pW] | Lydeffektniveau dB(A) (Støj) | Geräusch (dB(A) re 1 pW) | Θόρυβος (dB(A) ανά 1 pW) | Noise (dB(A) re 1 pW) | Bruit [dB(A) re 1 pW] | Rumore dB(A) relpW | Geluidsniveau dB(A) re 1 pW | Nível de ruído dB(A) re 1 pW |+++++ TIFF +++++| | | Ficha de información detallada en los folietos del producto | Brochurerne om produktet indeholder yderligere oplysninger | Ein Datenblatt mit weiteren Geräteangaben ist in den Prospekten enthalten | Μια κάρτα με πληροφοριακές λεπτομέρειες Περιλαμβάνεται στο φυλλάδιο | Further information is contained in product brochures | Une fiche d'information détaillée figure dans la brochure | Gli opuscoli illustrativi contengono una scheda particolareggiata | Een kaart met nadere gegevens is opgenomen in de brochures over het apparaat | Ficha porme-norizada em folheto do produto |+++++ TIFF +++++| | | Norma EN 153 mayo 1990 | Standard: EN 153 af maj 1990 | Norm EN 153 Ausgabe Mai 1990 | Προδιαγραφές του ΕΝ 153 Μαίου 90 | Norm EN 153 May 1990 | Norme EN 153, mai 1990 | Norma EN 153 Maggio 1990 | Norm EN 153 mei 1990 | Norma EN 153, Maio de 1990 |+++++ TIFF +++++| | | Directive sobre etiquetado de refrigeradores 94/2/CE | Direktiv om energimærkning af kølemøbler 94/2/EF' | Kühlgeräte-Richtlinie 94/2/EG | Κοινοτική οδηγία προδια γραφών 94/2/ΕΚ για ψυγεία | Refrigerator Label Directive 94/2/EC | Directive 94/2/CE relative à l'étiquetage des réfrigérateurs | Direttiva 94/2/CE relativa all'etichettatura dei frigoriferi | Richtlijn Etikettering koelkasten 94/2/EG | Directiva 94/2/CE relativa à etiquetagem de aparelhos frigoríficos |--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 2009/113/EK ( 2009. gada 25. augusts ), ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2006/126/EK par vadītāju apliecībām

text:
               26.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 223/31

      KOMISIJAS DIREKTĪVA 2009/113/EK
   (2009. gada 25. augusts),
   ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2006/126/EK par vadītāju apliecībām
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Direktīvu 2006/126/EK par vadītāju apliecībām (1) un jo īpaši tās 8. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Minimālās prasības par piemērotību transportlīdzekļa vadīšanai nav pilnībā saskaņotas. Dalībvalstis drīkst noteikt stingrākus standartus nekā Eiropas prasību minimums, kas izklāstīts Direktīvas 2006/126/EK III pielikuma 5. punktā.

               (2)

               Tā kā atšķirīgas prasības dažādās dalībvalstīs var ietekmēt brīvas pārvietošanās principu, Padome savā 2000. gada 26. jūnija rezolūcijā jo īpaši pieprasīja pārskatīt medicīnas standartus transportlīdzekļu vadītāju apliecības saņemšanai.

               (3)

               Saskaņā ar Padomes rezolūciju Komisija ieteica veikt vidēja termiņa un ilgtermiņa pasākumus, lai III pielikumu pielāgotu zinātnes un tehnikas attīstībai, kā noteikts Direktīvas 2006/126/EK 8. pantā.

               (4)

               Tika konstatēts, ka redze, diabēts un epilepsija ir tas veselības stāvoklis, kas ietekmē piemērotību transportlīdzekļa vadīšanai, tāpēc tika izveidotas dalībvalstu iecelto speciālistu darba grupas.

               (5)

               Minētās darba grupas sagatavoja ziņojumus, lai atjauninātu attiecīgos punktus Direktīvas 2006/126/EK III pielikumā.

               (6)

               Tādēļ attiecīgi jāgroza Direktīva 2006/126/EK.

               (7)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi atbilst Vadītāju apliecību komitejas atzinumam,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Ar šo Direktīvas 2006/126/EK III pielikumu groza, kā izklāstīts šīs direktīvas pielikumā.
   2. pants
   1.   Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības vēlākais vienu gadu pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   3. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2009. gada 25. augustā

            Komisijas vārdā –

            priekšsēdētāja vietnieks

         Antonio TAJANI

      (1)  OV L 403, 30.12.2006., 18. lpp.

      PIELIKUMS
      Direktīvas 2006/126/EK III pielikumu groza šādi.

                  1.

                  Pielikuma 6. punktu aizstāj ar šādu tekstu:
                  “REDZE

                              6.

                              Visi pretendenti uz transportlīdzekļa vadītāja apliecību iziet attiecīgu pārbaudi, lai pārbaudītu, vai viņiem ir mehānisko transportlīdzekļu vadīšanai atbilstīgs redzes asums. Ja ir iemesls šaubām, vai pretendenta redze ir atbilstīga, viņš ir jāpārbauda kompetentai medicīnas iestādei. Šajā pārbaudē īpaši jāpievērš vērība: redzes asumam, redzes laukam, redzei krēslā, jutīgumam pret apžilbinošu gaismu un kontrastjutībai, diplopijai un citām redzes funkcijām, kas varētu apdraudēt transportlīdzekļa drošu vadīšanu.
                              Pirmās grupas transportlīdzekļa vadītājiem, kuru redzes lauks vai redzes asums neatbilst noteiktajam standartam, var piešķirt braukšanas atļauju “izņēmuma gadījumos”. Šādos gadījumos transportlīdzekļa vadītājam jāiziet medicīniskā pārbaude kompetentā medicīnas iestādē, lai pierādītu, ka viņam nav citu redzes funkciju traucējumu, tostarp jutīguma pret apžilbinošu gaismu un kontrastjutības, vājas redzes krēslā. Transportlīdzekļa vadītājam vai pretendentam uz transportlīdzekļa vadītāja apliecību arī jāiziet pozitīvs praktisks tests, ko veic kompetentā iestāde.

                     1.   grupa

                              6.1.

                              Pretendentiem uz transportlīdzekļa vadītāja apliecību vai uz šādas apliecības atjaunošanu ir jābūt binokulārās redzes asumam, vajadzības gadījumā lietojot koriģējošās lēcas, vismaz 0,5, skatoties ar abām acīm kopā.
                              Turklāt horizontālajam redzes laukam jābūt vismaz 120 grādi, bet tā plašumam vismaz 50 grādi laterāli un 20 grādi mediāli. Nedrīkst būt redzes traucējumi 20 centrālo grādu rādiusā.
                              Ja ir konstatēta vai atzīta progresējoša acu slimība, transportlīdzekļa vadītāja apliecības var izdot vai atjaunot, ja pretendents regulāri iziet kompetentas medicīnas iestādes pārbaudes.

                              6.2.

                              Pretendentiem uz transportlīdzekļa vadītāja apliecību vai uz tās atjaunošanu, kuriem ir pilnīgs vienas acs funkcionāls redzes zudums vai kuri lieto tikai vienu aci (piemēram, diplopijas gadījumā), redzes asumam ir jābūt vismaz 0,5 – ar koriģējošām lēcām, ja tas nepieciešams. Kompetentai medicīnas iestādei ir jāapstiprina, ka šis monokulārās redzes stāvoklis ir pastāvējis pietiekami ilgi, lai būtu notikusi pielāgošanās, un ka šīs acs redzes lauks atbilst 6.1. punkta prasībām.

                              6.3.

                              Ja nesen konstatēta diplopija vai vienas acs redzes zudums, jāparedz pietiekams pielāgošanās laikposms (piemēram, seši mēneši), kad vadīt transportlīdzekli nav atļauts. Pēc minētā laikposma beigām saņemt atļauju vadīt transportlīdzekli var tikai pēc redzes un satiksmes speciālistu labvēlīga atzinuma saņemšanas.

                     2.   grupa

                              6.4.

                              Pretendentiem uz transportlīdzekļa vadītāja apliecību vai uz tās atjaunošanu redzes asumam labāk redzošajai acij jābūt vismaz 0,8 un sliktāk redzošajai acij vismaz 0,1 – ar koriģējošām lēcām, ja tas nepieciešams. Ja lielumu 0,8 un 0,1 sasniegšanai tiek lietotas koriģējošās lēcas, minimālais redzes asums (0,8 un 0,1) ir jāpanāk, to koriģējot vai nu ar brillēm, kuru stiprums nepārsniedz plus astoņas dioptrijas, vai ar kontaktlēcām. Korekcijai jābūt viegli panesamai.
                              Turklāt abu acu horizontālajam redzes laukam jābūt vismaz 160 grādi, bet tā plašumam vismaz 70 grādi laterāli un 30 grādi mediāli. Nedrīkst būt redzes traucējumi 30 centrālo grādu rādiusā.
                              Transportlīdzekļa vadītāja apliecības neizdod un neatjauno pretendentiem vai vadītājiem, kuriem konstatēti kontrastjutības traucējumi vai diplopija.
                              Ja ir būtisks vienas acs redzes zudums, jāparedz pietiekams pielāgošanās laikposms (piemēram, seši mēneši), kad vadīt transportlīdzekli nav atļauts. Pēc minētā laikposma beigām saņemt atļauju vadīt transportlīdzekli var tikai pēc redzes un satiksmes speciālistu labvēlīga atzinuma saņemšanas.”

                  2.

                  Pielikuma 10. punktu aizstāj ar šādu tekstu:
                  “CUKURA DIABĒTS

                              10.

                              Turpmāk minētajos punktos nopietna hipoglikēmija nozīmē to, ka ir vajadzīga citas personas palīdzība, un atkārtota hipoglikēmija – smagas hipoglikēmijas atkārtošanās 12 mēnešu laikā.

                     1.   grupa

                              10.1.

                              Transportlīdzekļa vadītāja apliecības var izdot vai atjaunot pretendentiem vai vadītājiem, kas slimo ar cukura diabētu. Ja lieto medikamentus, atbilstoši katram gadījumam pretendentiem ir jābūt apstiprinātam medicīniskam atzinumam un jāiziet regulāras medicīniskās pārbaudes, bet to intervāls nedrīkst pārsniegt piecus gadus.

                              10.2.

                              Transportlīdzekļa vadītāja apliecības neizdod un neatjauno pretendentiem vai vadītājiem, kuriem konstatēta atkārtota smaga hipoglikēmija vai/un nepietiekama šīs problēmas apzināšanās. Vadītājam, kurš slimo ar diabētu, jāpierāda, ka viņš apzinās hipoglikēmijas risku un spēj adekvāti kontrolēt šādu medicīnisko stāvokli.

                     2.   grupa

                              10.3.

                              Var apsvērt to, vai izdot/atjaunot 2. grupas transportlīdzekļa vadīšanas atļaujas vadītajiem, kuri slimo ar cukura diabētu. Ja lieto medikamentus, kuri var izraisīt hipoglikēmiju (t. i., insulīns un dažas tabletes), jāņem vērā šādi kritēriji:

                                          —

                                          pēdējos 12 mēnešos nopietni hipoglikēmijas gadījumi nav konstatēti,

                                          —

                                          vadītājs pilnībā apzinās hipoglikēmijas risku,

                                          —

                                          vadītājam jāpierāda medicīniskā stāvokļa adekvāta kontrole, regulāri mērot glikozes saturu asinīs vismaz divreiz dienā un pirms transportlīdzekļa vadīšanas,

                                          —

                                          vadītājam jāpierāda, ka viņš saprot hipoglikēmijas risku,

                                          —

                                          nav citu diabēta radītu komplikāciju, kas traucētu vadīt transportlīdzekli.

                                    Turklāt minētajos gadījumos šādas atļaujas jāizsniedz, pamatojoties uz kompetentas medicīnas iestādes atzinumu un regulārām medicīniskām pārbaudēm, kuru intervāls nepārsniedz trīs gadus.

                              10.4.

                              Par nopietnu hipoglikozes gadījumu nomodā, pat ja tas nav saistīts ar transportlīdzekļa vadīšanu, jāziņo, un tas var būt par cēloni atļaujas pārskatīšanai.”

                  3.

                  Pielikuma 12. punktu aizstāj ar šādu tekstu:
                  “EPILEPSIJA

                              12.

                              Epilepsijas lēkmes vai citi pēkšņi apziņas traucējumi ir nopietns satiksmes drošības apdraudējums, ja tie rodas cilvēkam, kas vada mehānisku transportlīdzekli.
                              Uzskata, ka cilvēkam ir epilepsija tad, kad viņam ir bijušas divas vai vairākas epilepsijas lēkmes īsākā laikposmā nekā pieci gadi. Provocēta epileptiska lēkme ir identificējama lēkme, kurai ir atpazīstams to izraisošais faktors, kuru var novērst.
                              Personai, kurai ir sākotnēja vai izolēta lēkme vai samaņas zudums, neiesaka vadīt transportlīdzekli. Vajadzīgs speciālista ziņojums, kurā norādīts laikposms, kurā persona nedrīkst vadīt transportlīdzekli, un pieprasīti turpmāki pasākumi.
                              Ir ārkārtīgi svarīgi konstatēt personas konkrēto epileptisko sindromu un epilepsijas lēkmes veidu, lai varētu veikt atbilstošu minētās personas pārbaudi saistībā ar transportlīdzekļa vadīšanas drošību (ieskaitot risku saistībā ar turpmākām lēkmēm) un noteikt atbilstošu terapiju. Tas ir jādara neirologam.

                     1.   grupa

                              12.1.

                              To vadītāju apliecības, kuri pieder pie 1. grupas transportlīdzekļa vadītājiem, kas slimo ar epilepsiju, jāpārskata tik ilgi, līdz vismaz piecus gadus lēkmes nav bijušas.
                              Ja personai ir epilepsija, kritēriji, lai saņemtu beznosacījumu atļauju, nav izpildīti. Paziņojums jāiesniedz iestādei, kas izsniedz atļaujas.

                              12.2.

                              Provocēta epilepsijas lēkme. Pretendentu uz transportlīdzekļa vadītāja apliecību, kuram epilepsijas lēkmi izraisījis atpazīstams faktors, kas, visticamāk, neatkārtosies, vadot transportlīdzekli, izskatot katru gadījumu atsevišķi, var atzīt par spējīgu vadīt transportlīdzekli, saņemot neirologa atzinumu (vajadzības gadījumā novērtējums jāsagatavo saskaņā ar atbilstošajām III pielikuma sadaļām, piemēram, alkohols vai citi blakusslimību faktori).

                              12.3.

                              Pirmā vai vienīgā neprovocētā lēkme. Pretendentu uz transportlīdzekļa vadītāja apliecību, kuram bijusi pirmā neprovocētā epileptiska lēkme, var atzīt par spējīgu vadīt transportlīdzekli, ja sešu mēnešu laikā viņam nav bijušas lēkmes un ja ir atbilstošs medicīnisks novērtējums. Tiem vadītājiem, kuriem ir labi prognostiskie indikatori, valsts iestādes drīkst atļaut agrāk atsākt vadīt transportlīdzekli.

                              12.4.

                              Citi bezsamaņas veidi. Bezsamaņas gadījumi ir jāizvērtē, ņemot vērā atkārtošanās iespējamību, vadot transportlīdzekli.

                              12.5.

                              Epilepsija. Ja gada laikā transportlīdzekļa vadītājiem vai pretendentiem uz transportlīdzekļa vadītāja apliecību nav bijušas lēkmes, viņi drīkst vadīt transportlīdzekli.

                              12.6.

                              Lēkmes, kas izpaužas tikai miegā. Pretendentiem uz transportlīdzekļa vadītāja apliecību vai transportlīdzekļa vadītājam, kuram nav bijušas citu veidu epilepsijas lēkmes kā tikai miegā, drīkst atļaut vadīt transportlīdzekli, ja šī kārtība paredzēta laikposmam, kas nav īsāks par laikposmu, kas noteikts epilepsijas lēkmju gadījumā. Ja ir konstatēti lēkmju gadījumi nomodā, vadītāja apliecības var piešķirt tikai tad, ja viena gada laikā nav bijušas lēkmes (skatīt “Epilepsija”).

                              12.7.

                              Lēkmes, kas neietekmē apziņu vai spēju rīkoties. Pretendentiem uz transportlīdzekļa vadītāja apliecību vai transportlīdzekļa vadītājam, kuram nav bijušas citu veidu lēkmes kā tikai lēkmes, kas neietekmē apziņu un nerada funkcionālus traucējumus, drīkst atļaut vadīt transportlīdzekli, ja šī kārtība paredzēta laikposmam, kas nav īsāks par laikposmu, kas noteikts epilepsijas lēkmju gadījumā. Ja ir konstatēti citi lēkmju gadījumi, vadītāja apliecības var piešķirt tikai tad, ja viena gada laikā nav bijušas lēkmes (skatīt “Epilepsija”).

                              12.8.

                              Lēkmes, ko izraisa ārsta norīkotas epilepsijas terapijas izmaiņas vai samazināšana. Pacientam var ieteikt nevadīt transportlīdzekli sešus mēnešus pirms un pēc ārstēšanas pārtraukšanas. Ja ārsta ieteiktajā periodā pārtraukt vai mainīt medikamentus parādās lēkmes, trīs mēnešus nedrīkst vadīt transportlīdzekli, ja atsāk iepriekš noteikto efektīvo ārstēšanu.

                              12.9.

                              Stāvoklis pēc operācijas epilepsijas ārstēšanai: skatīt “Epilepsija”.

                     2.   grupa

                              12.10.

                              Pretendents uz transportlīdzekļa vadītāja apliecību nedrīkst lietot pretepilepsijas medikamentus noteiktajā laikposmā, kad nav lēkmju. Ir veikti atbilstoši turpmākie medicīniskie pasākumi. Veicot plašu neiroloģisko izmeklēšanu, attiecīga cerebrālā patoloģija netika konstatēta un elektroencefalogrammā (EEG) epileptiskas formas aktivitātes netika fiksētas. Pēc akūtām lēkmēm jāveic EEG un neiroloģisks novērtējums.

                              12.11.

                              Provocēta epileptiska lēkme. Pretendentu uz transportlīdzekļa vadītāja apliecību, kuram epilepsijas lēkmi izraisījis atpazīstams faktors, kas, visticamāk, neatkārtosies, vadot transportlīdzekli, izskatot katru gadījumu atsevišķi, var atzīt par spējīgu vadīt transportlīdzekli, saņemot neirologa atzinumu. Pēc akūtām lēkmēm jāveic EEG un neiroloģiska izmeklēšana.
                              Persona, kurai ir 2. grupas strukturāls intracerebrāls bojājums, kas palielina lēkmju risku, nedrīkst vadīt transportlīdzekli, kā noteikts 2. grupai, kamēr epilepsijas risks ir samazinājies vismaz līdz 2 % gadā. Vajadzības gadījumā novērtējums jāsagatavo saskaņā ar atbilstošajām III pielikuma sadaļām (piemēram, alkoholisma gadījumā).

                              12.12.

                              Pirmā vai vienīgā neprovocētā lēkme. Pretendentu uz transportlīdzekļa vadītāja apliecību, kuram bijusi pirmā neprovocētā epilepsijas lēkme, var atzīt par spējīgu vadīt transportlīdzekli, ja piecu gadu laikā viņam nav bijušas lēkmes, viņš nav lietojis pretepilepsijas medikamentus un ja ir atbilstošs neiroloģisks stāvokļa novērtējums. Tiem vadītājiem, kuriem ir labi prognostiskie indikatori, valsts iestādes drīkst atļaut agrāk atsākt vadīt transportlīdzekli.

                              12.13.

                              Citi bezsamaņas veidi. Bezsamaņas gadījumi ir jāizvērtē atbilstīgi to biežumam, vadot transportlīdzekli. Lēkmju atkārtošanās biežumam gadā jābūt 2 % vai mazāk.

                              12.14.

                              Epilepsija. Ja desmit gadus nav bijušas lēkmes un šajā laikposmā netika lietoti pretepilepsijas medikamenti, valsts iestādes šādiem transportlīdzekļa vadītājiem, kuriem ir zināmi labi prognostiskie indikatori, drīkst atļaut agrāk atsākt vadīt transportlīdzekli. Tas attiecas arī uz jauniešu epilepsijas gadījumiem.
                              Noteikti traucējumi (piemēram, arteriovenozā malformācija vai intracerebrālā hemorāģija) var palielināt lēkmes draudus, pat ja lēkmes vēl nav bijušas. Šādā situācijā kompetentai medicīnas iestādei jāveic novērtējums. Lai saņemtu transportlīdzekļa vadīšanas atļauju, lēkmju riskam jābūt 2 % gadā vai pat mazāk”.


title: Komisijas Direktīva 2004/110/EK (2004. gada 9. decembris), ar ko sesto reizi tehnikas attīstībai pielāgo Padomes Direktīvu 96/49/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu kravu pārvadāšanu pa dzelzceļuDokuments attiecas uz EEZ

text:
               10.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 365/24

      KOMISIJAS DIREKTĪVA 2004/110/EK
   (2004. gada 9. decembris),
   ar ko sesto reizi tehnikas attīstībai pielāgo Padomes Direktīvu 96/49/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu kravu pārvadāšanu pa dzelzceļu
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Padomes 1996. gada 23. jūlija Direktīvu 96/49/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu kravu pārvadāšanu pa dzelzceļu (1), un jo īpaši tās 8. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Direktīvas 96/49/EK pielikumā ietverti Bīstamo kravu starptautisko dzelzceļa pārvadājumu noteikumi (RID), ko piemēro no 2003. gada 1. jūlija.

               (2)

                  RID atjaunina reizi divos gados. Tādējādi nākamā labotā versija būs spēkā no 2005. gada 1. janvāra, ar pārejas laiku līdz 2005. gada 30. jūnijam.

               (3)

               Tādēļ ir jāgroza Direktīvas 96/49/EK pielikums.

               (4)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi Direktīvas 96/49/EK 9. pantā minētā Bīstamo kravu transporta komiteja,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 96/49/EK pielikumu aizstāj ar šādu:

      “Bīstamo kravu starptautisko dzelzceļa pārvadājumu noteikumi (RID), kas ir Konvencijas par starptautiskajiem dzelzceļa pārvadājumiem (COTIF) B papildinājuma I pielikumā, ko piemēro no 2005. gada 1. janvāra, terminus “līgumslēdzēja puse” un “valstis vai dzelzceļi” aizstājot ar terminu “dalībvalsts”.

         RID 2005. gada versijas grozījumu tekstu publicē, tiklīdz tas ir pieejams visās Kopienas oficiālajās valodās.”

   2. pants
   1.   Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības ne vēlāk kā līdz 2005. gada 1. jūlijam. Dalībvalstis tūlīt dara Komisijai zināmus minēto aktu tekstus, kā arī minēto aktu un šīs direktīvas korelācijas tabulu.
   Kad dalībvalstis pieņem šos aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
   2.   Dalībvalstis dara zināmus Komisijai valsts tiesību aktus noteikumus, kurus tās pieņem šīs direktīvas jomā.
   3. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

   4. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2004. gada 9. decembrī

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Jacques BARROT

      (1)  OV L 235, 17.9.1996., 25. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2004/89/EK (OV L 293, 16.9.2004., 14. lpp.).