title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2019/1159 (2019. gada 20. jūnijs), ar ko groza Direktīvu 2008/106/EK par jūrnieku minimālo sagatavotības līmeni un atceļ Direktīvu 2005/45/EK par dalībvalstu izsniegto jūrnieku sertifikātu savstarpēju atzīšanu (Dokuments attiecas uz EEZ.)

text:
                  12.7.2019

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  L 188/94

         EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA (ES) 2019/1159
         (2019. gada 20. jūnijs),
         ar ko groza Direktīvu 2008/106/EK par jūrnieku minimālo sagatavotības līmeni un atceļ Direktīvu 2005/45/EK par dalībvalstu izsniegto jūrnieku sertifikātu savstarpēju atzīšanu
         (Dokuments attiecas uz EEZ)
         EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
         ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 100. panta 2. punktu,
         ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
         pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
         ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
         pēc apspriešanās ar Reģionu komiteju,
         saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (2),
         tā kā:

                     (1)

                     Lai uzturētu augsto kuģošanas drošības un jūras piesārņojuma novēršanas līmeni un tiektos to uzlabot, ir būtiski uzturēt un, iespējams, uzlabot Savienības jūrnieku zināšanu un prasmju līmeni, attīstot jūrnieku sagatavošanu un sertificēšanu saskaņā ar starptautiskiem noteikumiem un tehnoloģisko progresu, kā arī veikt turpmākus pasākumus, lai Eiropā uzlabotu jūrniecības prasmju bāzi.

                     (2)

                     Jūrnieku sagatavošanu un sertificēšanu starptautiskā līmenī reglamentē Starptautiskās Jūrniecības organizācijas 1978. gada Starptautiskā konvencija par jūrnieku sagatavošanas, sertificēšanas un sardzes pildīšanas standartiem, ar grozījumiem (“STCW konvencija”), kas pēdējo reizi tika būtiski pārskatīta 2010. gadā. 2015. gadā tika pieņemti STCW konvencijas grozījumi par tādu jūrnieku sagatavošanas un kvalifikācijas prasībām, kuri strādā uz kuģiem, kam piemērojams Starptautiskais drošības kodekss kuģiem, kuros kā degvielu izmanto gāzi vai citas degvielas ar zemu uzliesmošanas temperatūru (“IGF kodekss”). 2016. gadā STCW konvencijā tika pieņemti grozījumi par tādu jūrnieku sagatavošanu un kvalifikāciju, kuri strādā uz pasažieru kuģiem un kuģiem, ko ekspluatē polārajos ūdeņos.

                     (3)

                     Ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2008/106/EK (3)
                        STCW konvenciju iekļauj Savienības tiesību aktos. Visas dalībvalstis ir parakstījušas STCW konvenciju, tātad to starptautisko saistību saskaņota īstenošana jāpanāk, saskaņojot Savienības noteikumus par jūrnieku sagatavošanu un sertificēšanu ar STCW konvenciju. Tādējādi vairāki Direktīvas 2008/106/EK noteikumi būtu jāgroza, lai atspoguļotu jaunākos STCW konvencijas grozījumus par tādu jūrnieku sagatavošanu un kvalifikāciju, kuri strādā uz kuģiem, uz kuriem attiecas IGF kodekss, uz pasažieru kuģiem un uz kuģiem, ko ekspluatē polārajos ūdeņos.

                     (4)

                     Jūrnieku sagatavošanas, sertificēšanas un sardzes pildīšanas kodeksa, kas pieņemts ar STCW Pušu konferences 1995. gada 2. rezolūciju, atjauninātā redakcija (“STCW kodekss”) jau ietver norādījumus par noguruma novēršanu (B-VIII/1. iedaļa) un gatavību sardzei (A-VIII/1. iedaļa). Drošības interesēs ir noteikti jānodrošina, ka Direktīvas 2008/106/EK 15. panta prasības tiek ieviestas un ievērotas bez izņēmuma un ka pienācīgi tiek ņemti vērā minētie norādījumi.

                     (5)

                     Viens no kopējās transporta politikas mērķiem jūras transporta jomā ir atvieglot jūrnieku pārvietošanos Savienībā. Šāda pārvietošanās cita starpā palīdz padarīt Savienības jūras transporta nozari pievilcīgu nākamajām paaudzēm, tādējādi nepieļaujot, ka Eiropas jūrniecības nozare piedzīvotu to, ka trūkst kompetenta personāla ar vajadzīgajām prasmēm un kompetencēm. Dalībvalstu izsniegto jūrnieku sertifikātu savstarpējā atzīšana ir būtiska, lai atvieglotu jūrnieku brīvu pārvietošanos. Ņemot vērā tiesības uz labu pārvaldību, dalībvalstu lēmumi par citu dalībvalstu izdotu jūrnieku prasmes sertifikātu pieņemšanu nolūkā izdot savas valsts kompetences sertifikātu būtu jābalsta uz iemesliem, kurus attiecīgais jūrnieks var pārbaudīt.

                     (6)

                     Direktīvā 2008/106/EK ietverta arī centralizēta sistēma trešo valstu izdotu jūrnieku sertifikātu atzīšanai. Normatīvās atbilstības programmas (REFIT) novērtējumā tika konstatēts, ka kopš centralizētās sistēmas ieviešanas ir ievērojami samazinājušās dalībvalstu izmaksas. Tomēr novērtējumā arī atklājās, ka dažu atzīto trešo valstu gadījumā dalībvalstis izsniedza tikai ļoti nelielu skaitu indosamentu, ar ko apstiprina minēto trešo valstu izsniegto kompetences sertifikātu vai prasmes sertifikātu atzīšanu. Tādēļ, lai efektīvāk izmantotu pieejamos cilvēkresursus un finanšu resursus, trešo valstu atzīšanas procedūras pamatā vajadzētu būt analīzei, kurā nosaka šādas atzīšanas nepieciešamību, tostarp – bet ne tikai – norāda attiecīgās valsts kapteiņu, virsnieku un radiosakaru operatoru aplēsto skaitu, kuri, ļoti iespējams, strādās uz kuģiem, kas kuģo ar dalībvalsts karogu. Minētā analīze būtu jāiesniedz izskatīšanai Kuģošanas drošības un kuģu izraisītā piesārņojuma novēršanas komitejā (COSS).

                     (7)

                     Ņemot vērā pieredzi, kas gūta trešo valstu atzīšanas procedūras piemērošanā, REFIT novērtējumā tika konstatēts, ka pašreizējā 18 mēnešu laikposmā netiek ņemta vērā procesa sarežģītība, kurš ietver Eiropas Jūras drošības aģentūras veiktu pārbaudi uz vietas. Nepieciešamajiem diplomātiskajiem pasākumiem šādas pārbaudes plānošanai un veikšanai vajadzīgs vairāk laika. Turklāt 18 mēnešu laikposms nav pietiekams, ja trešai valstij jāīsteno korektīvi pasākumi un jāveic juridiskas izmaiņas sistēmā, lai nodrošinātu atbilstību STCW konvencijas prasībām. Pamatojoties uz minēto, Komisijas lēmuma pieņemšanas termiņš būtu jāpagarina no 18 līdz 24 mēnešiem, bet gadījumā, kad trešai valstij jāveic ievērojami korektīvie pasākumi, tostarp jāizdara grozījumi tiesību normās, termiņš būtu jāpagarina līdz 36 mēnešiem. Turklāt būtu jāsaglabā iespēja pieprasījumu iesniegušajai dalībvalstij provizoriski atzīt trešās valsts jūrnieku sagatavošanas, sertificēšanas un sardzes pildīšanas standartu sistēmu, lai saglabātu atzīšanas procedūras elastību.

                     (8)

                     Lai nodrošinātu visu jūrnieku tiesības uz pienācīgām darbvietām un lai ierobežotu konkurences izkropļojumus iekšējā tirgū, turpmāk trešo valstu atzīšanā būtu jāņem vērā, vai minētās trešās valstis ir ratificējušas 2006. gada Konvenciju par darbu jūrniecībā.

                     (9)

                     Lai vēl vairāk palielinātu trešo valstu atzīšanas centralizētās sistēmas efektivitāti, tādu trešo valstu atkārtota novērtēšana, no kurām tikai neliels jūrnieku skaits strādā uz kuģiem, kas kuģo ar dalībvalsts karogu, būtu jāveic pēc ilgākiem intervāliem, kas būtu jāpagarina līdz 10 gadiem. Tomēr šis ilgākais šādu trešo valstu sistēmas atkārtotas novērtēšanas periods būtu jāapvieno ar prioritātes kritērijiem, kuros ņem vērā bažas par drošību, līdzsvarojot efektivitātes nepieciešamību ar efektīvu aizsardzības mehānismu gadījumā, ja attiecīgajās trešās valstīs nodrošinātās jūrnieku sagatavošanas kvalitāte pasliktinās.

                     (10)

                     Informācija par jūrniekiem, ko nodarbina no trešām valstīm, Savienības līmenī kļuvusi pieejama, jo dalībvalstis paziņo valsts reģistros glabāto attiecīgo informāciju par izsniegtajiem sertifikātiem un indosamentiem. Minētā informācija būtu jāizmanto statistikas un politikas veidošanas nolūkos, jo īpaši tāpēc, lai uzlabotu trešo valstu atzīšanas centralizētās sistēmas efektivitāti. Pamatojoties uz dalībvalstu paziņoto informāciju, būtu atkārtoti jāpārbauda to trešo valstu atzīšana, kuras vismaz astoņus gadus nav nodrošinājušas jūrniekus kuģiem, kas kuģo ar dalībvalsts karogu. Atkārtotās pārbaudes procesam būtu jāietver iespēja saglabāt vai atsaukt attiecīgās trešās valsts atzīšanu. Turklāt dalībvalstu paziņotā informācija būtu jāizmanto arī tādēļ, lai noteiktu atzīto trešo valstu atkārtotas novērtēšanas prioritātes.

                     (11)

                     Lai ņemtu vērā starptautiska līmeņa norises un nodrošinātu Savienības noteikumu savlaicīgu pielāgošanu šādām norisēm, būtu jādeleģē Komisijai pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 290. pantu attiecībā uz STCW konvencijas un STCW kodeksa A daļas grozījumu iekļaušanu, aktualizējot jūrnieku sagatavošanas un sertificēšanas tehniskās prasības un saskaņojot visus attiecīgos Direktīvas 2008/106/EK noteikumus par jūrnieku digitālajiem sertifikātiem. Ir īpaši būtiski, lai Komisija, veicot sagatavošanas darbus, rīkotu atbilstīgas apspriešanās, tostarp ekspertu līmenī, un lai minētās apspriešanās tiktu rīkotas saskaņā ar principiem, kas noteikti 2016. gada 13. aprīļa Iestāžu nolīgumā par labāku likumdošanas procesu (4). Jo īpaši, lai deleģēto aktu sagatavošanā nodrošinātu vienādu dalību, Eiropas Parlaments un Padome visus dokumentus saņem vienlaicīgi ar dalībvalstu ekspertiem, un minēto iestāžu ekspertiem ir sistemātiska piekļuve Komisijas ekspertu grupu sanāksmēm, kurās notiek deleģēto aktu sagatavošana.

                     (12)

                     Lai nodrošinātu vienādus nosacījumus šīs direktīvas noteikumu īstenošanai saistībā ar trešo valstu atzīšanu, būtu jāpiešķir īstenošanas pilnvaras Komisijai. Minētās pilnvaras būtu jāizmanto saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 182/2011 (5).

                     (13)

                     Noteikumus par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu, kas izklāstīti Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2005/36/EK (6), nepiemēro jūrnieku sertifikātu atzīšanai saskaņā ar Direktīvu 2008/106/EK. Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2005/45/EK (7) reglamentēja dalībvalstu izsniegto jūrnieku sertifikātu savstarpēju atzīšanu. Tomēr Direktīvā 2005/45/EK minēto jūrnieku sertifikātu definīcijas pēc STCW konvencijas 2010. gada grozījumiem ir novecojušas. Tāpēc dalībvalstu izsniegto jūrnieku sertifikātu savstarpējās atzīšanas shēma būtu jāgroza, lai atspoguļotu starptautiskos grozījumus un Direktīvā 2008/106/EK iekļautās jūrnieku sertifikātu definīcijas. Turklāt dalībvalstu pārraudzībā izsniegtie jūrnieku medicīniskie sertifikāti arī būtu jāiekļauj savstarpējās atzīšanas shēmā. Lai mazinātu neskaidrību un Direktīvas 2005/45/EK un Direktīvas 2008/106/EK savstarpējas neatbilstības risku, jūrnieku sertifikātu savstarpējā atzīšana būtu jāreglamentē tikai Direktīvā 2008/106/EK. Turklāt, lai dalībvalstīm samazinātu administratīvo slogu, pēc tam, kad būs pieņemti attiecīgie grozījumi STCW konvencijā, būtu jāievieš elektroniska sistēma jūrnieku kvalifikācijas dokumentu uzrādīšanai.

                     (14)

                     Datu digitalizācija dabiski iekļaujas tehnoloģiskajā progresā attiecībā uz datu vākšanu un paziņošanu, lai palīdzētu samazināt izmaksas un panākt cilvēkresursu efektīvu izmantošanu. Komisijai būtu jāapsver pasākumi, ar ko stiprināt ostas valsts kontroles efektivitāti, cita starpā īstenojamības novērtējums un pievienotā vērtība tam, ka tiktu izveidota un pārvaldīta centrāla jūrnieku sertifikātu datubāze, kura būtu saistīta ar inspekciju datubāzi, kas minēta Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/16/EK (8) 24. pantā, un kurai būtu pieslēgušās visas dalībvalstis. Minētā centrālā datubāze ietvertu visu Direktīvas 2008/106/EK V pielikumā minēto informāciju par kompetences sertifikātiem un indosamentiem, ar ko apstiprina to prasmes sertifikātu atzīšanu, kas izsniegti saskaņā ar STCW konvencijas noteikumiem V/1-1 un V/1-2.

                     (15)

                     Eiropas jūrnieku profesionālā sagatavošana par kapteiņiem un virsniekiem būtu jāatbalsta, īstenojot studentu apmaiņu starp jūrnieku profesionālās sagatavošanas iestādēm visā Savienībā. Lai izkoptu un attīstītu to jūrnieku prasmes un kvalifikācijas, kuri strādā uz kuģiem ar Eiropas karogu, ir nepieciešama labas prakses apmaiņa starp dalībvalstīm. Jūrnieku profesionālajā sagatavošanā vajadzētu pilnībā izmantot iespējas, ko sniedz Erasmus+ programma.

                     (16)

                     Komisijai būtu jāizveido dialogs ar sociālajiem partneriem un dalībvalstīm nolūkā izstrādāt jūrnieku profesionālās sagatavošanas iniciatīvas, ar ko papildinātu starptautiski atzīto jūrnieku minimālo sagatavotības līmeni un ko dalībvalstis varētu savstarpēji atzīt kā Eiropas jūrniecības izcilības diplomus. Minētās iniciatīvas būtu jābalsta uz pašreiz notiekošo izmēģinājuma projektu ieteikumiem un stratēģijām, kas noteiktas Komisijas Plānā nozaru sadarbībai prasmju jomā, un jāizstrādā saskaņā ar tiem.

                     (17)

                     Lai palielinātu juridisko skaidrību un konsekvenci, Direktīva 2005/45/EK būtu jāatceļ.

                     (18)

                     Direktīva 2008/106/EK būtu attiecīgi jāgroza,

               IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.

            1. pants
            Grozījumi Direktīvā 2008/106/EK
            Direktīvu 2008/106/EK groza šādi:

                        1)

                        direktīvas 1. pantam pievieno šādus punktus:

                                    “43)

                                    “uzņēmēja dalībvalsts” ir dalībvalsts, kurā jūrnieki vēlas panākt savu kompetences sertifikātu, prasmes sertifikātu vai dokumentāra pierādījuma pieņemšanu vai atzīšanu;

                                    44)

                                    “IGF kodekss” ir Starptautiskais drošības kodekss kuģiem, kuros kā degvielu izmanto gāzi vai citas degvielas ar zemu uzliesmošanas temperatūru, kā definēts SOLAS 74 noteikumos II-1/2.29;

                                    45)

                                    “Polārais kodekss” ir Starptautiskais kodekss kuģiem, ko ekspluatē polārajos ūdeņos, kā definēts SOLAS 74 noteikumos XIV/1.1;

                                    46)

                                    “polārie ūdeņi” ir Arktikas ūdeņi un/vai Antarktikas reģions, kā definēts SOLAS 74 noteikumos XIV/1.2–XIV/1.4.”;

                        2)

                        direktīvas 2. pantu groza šādi:

                                    a)

                                    panta vienīgās daļas ievaddaļu aizstāj ar šādu:

                                       “1.   Šo direktīvu piemēro šajā direktīvā minētajiem jūrniekiem, kas strādā uz jūras kuģiem, kuri kuģo ar kādas dalībvalsts karogu un kuri nav:”;

                                    b)

                                    pantam pievieno šādu punktu:

                                       “2.   Šīs direktīvas 5.b pants attiecas uz jūrniekiem, kuriem ir kādas dalībvalsts izsniegts sertifikāts, neatkarīgi no viņu valstspiederības.”;

                        3)

                        direktīvas 5. pantu groza šādi:

                                    a)

                                    panta 10. punktu aizstāj ar šādu:

                                       “10.   Ievērojot 19. panta 7. punktu, ikviens sertifikāts, kas paredzēts šajā direktīvā, ir pieejams tā oriģinālformā uz kuģa, uz kura strādā sertifikāta īpašnieks, papīra vai digitālā formātā, kura autentiskumu un derīgumu var pārbaudīt šā panta 12. punkta b) apakšpunktā noteiktajā procedūrā.”;

                                    b)

                                    panta 13. punktu aizstāj ar šādu:

                                       “13.   Kad attiecīgie grozījumi STCW konvencijā un STCW kodeksa A daļā attiecībā uz jūrnieku digitālajiem sertifikātiem stājas spēkā, Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 27.a pantu, lai grozītu šo direktīvu, saskaņojot visus attiecīgos tās noteikumus ar minētajiem STCW konvencijas un STCW kodeksa A daļas grozījumiem nolūkā digitalizēt jūrnieku sertifikātus un indosamentus.”;

                        4)

                        direktīvas 5.a pantu aizstāj ar šādu:

                           “5.a pants
                           Informācija Komisijai
                           Lai izpildītu 20. panta 8. punkta un 21. panta 2. punkta prasības un vienīgi tādēļ, lai dalībvalstis un Komisija izmantotu turpmāk minēto informāciju politikas veidošanas mērķiem un statistikas vajadzībām, dalībvalstis Komisijai katru gadu iesniedz šīs direktīvas V pielikumā uzskaitīto informāciju par kompetences sertifikātiem un indosamentiem, ar ko apstiprina kompetences sertifikātu atzīšanu. Tās var arī brīvprātīgi sniegt informāciju par prasmes sertifikātiem, kas ierindas jūrniekiem izsniegti saskaņā ar STCW konvencijas pielikuma II, III un VII nodaļu, piemēram, šīs direktīvas V pielikumā norādīto informāciju.”;

                        5)

                        direktīvā iekļauj šādu pantu:

                           “5.b pants
                           Dalībvalstu izsniegto jūrnieku sertifikātu savstarpējā atzīšana

                              1.   Katra dalībvalsts pieņem citas dalībvalsts izsniegtus vai tās pārraudzībā izsniegtus prasmes sertifikātus un dokumentāru pierādījumu papīra vai digitālā formātā, lai ļautu jūrniekiem strādāt uz kuģiem, kas kuģo ar tās karogu.

                              2.   Katra dalībvalsts atzīst kompetences sertifikātus vai prasmes sertifikātus, ko cita dalībvalsts izsniegusi kapteiņiem un virsniekiem saskaņā ar šīs direktīvas I pielikuma noteikumiem V/1-1 un V/1-2, indosējot minētos sertifikātus, lai apstiprinātu to atzīšanu. Indosaments, kas apstiprina atzīšanu, attiecas tikai uz tajā noteikto statusu, funkcijām un kompetences vai prasmju līmeņiem. Indosamentu izsniedz tikai tad, ja ir izpildītas visas STCW konvencijas prasības saskaņā ar STCW konvencijas noteikumu I/2 7. punktu. Izmantotā indosamenta forma ir STCW kodeksa A-I/2. iedaļas 3. punktā norādītā forma.

                              3.   Katra dalībvalsts, lai ļautu jūrniekiem strādāt uz kuģiem, kas kuģo ar tās karogu, pieņem medicīniskos sertifikātus, kas izsniegti citas dalībvalsts pārraudzībā saskaņā ar 11. pantu.

                              4.   Uzņēmējas dalībvalstis nodrošina, ka lēmumi, kas minēti šā panta 1., 2. un 3. punktā, tiek paziņoti saprātīgā laikā. Uzņēmējas dalībvalstis nodrošina arī to, ka jūrniekiem ir tiesības pārsūdzēt atteikumu indosēt vai pieņemt derīgu sertifikātu vai atbildes nesniegšanu saskaņā ar valsts tiesību aktiem un procedūrām un ka jūrniekiem saskaņā ar noteiktajiem valsts tiesību aktiem un procedūrām tiek sniegtas atbilstošas konsultācijas un palīdzība attiecībā uz šādām pārsūdzībām.

                              5.   Neskarot šā panta 2. punktu, uzņēmējas dalībvalsts kompetentās iestādes var piemērot statusa, funkciju un kompetences vai prasmju līmeņu papildu ierobežojumus saistībā ar 7. pantā minētajiem piekrastes reisiem vai alternatīviem sertifikātiem, kas izsniegti atbilstoši I pielikuma noteikumiem VII/1.

                              6.   Neskarot 2. punktu, vajadzības gadījumā uzņēmēja dalībvalsts var atļaut jūrniekam, kam ir atbilstīgs un derīgs sertifikāts, kuru izsniegusi un indosējusi cita dalībvalsts, bet kuru vēl nav atzīšanai indosējusi attiecīgā uzņēmēja dalībvalsts, strādāt uz laiku, kas nepārsniedz trīs mēnešus, uz kuģa, kurš kuģo ar tās karogu.
                              Ir tūlītēji pieejami dokumentāri pierādījumi, ka kompetentajām iestādēm ir iesniegts pieteikums par indosamenta saņemšanu.

                              7.   Uzņēmēja dalībvalsts nodrošina, ka jūrniekiem, kuri uzrāda atzīšanai sertifikātus, kas ļauj pildīt vadības līmeņa funkcijas, ir atbilstīgas zināšanas par minētās dalībvalsts jūrniecības tiesību aktiem, kuri attiecas uz funkcijām, ko viņiem ļauts pildīt.”;

                        6)

                        direktīvas 12. pantu groza šādi:

                                    a)

                                    panta 1. punktu aizstāj ar šādu:

                                       “1.   Visiem kapteiņiem, virsniekiem un radiosakaru operatoriem, kuriem ir sertifikāts, kas izsniegts vai atzīts saskaņā ar jebkuru I pielikuma nodaļu, izņemot V nodaļas noteikumus V/3 vai VI nodaļu, un kuri strādā jūrā vai kuri plāno atgriezties jūrā pēc krastā pavadīta laika, lai saglabātu kvalifikāciju jūras dienestam, ik pēc laika, kas nepārsniedz piecus gadus, prasa:

                                                   a)

                                                   apliecināt savu atbilstību medicīniskās atbilstības standartiem, kas paredzēti 11. pantā; un

                                                   b)

                                                   uzturēt nepārtrauktu profesionālās kompetences līmeni saskaņā ar STCW kodeksa A-I/11. iedaļu.”;

                                    b)

                                    pantā iekļauj šādu punktu:

                                       “2.b   Visi kapteiņi vai virsnieki, lai turpinātu jūras dienestu uz kuģiem, ko ekspluatē polārajos ūdeņos, atbilst šā panta 1. punkta prasībām un ne retāk kā reizi piecos gados pierāda, ka ir uzturēts nepārtraukts profesionālās kompetences līmenis darbam uz kuģiem, ko ekspluatē polārajos ūdeņos, saskaņā ar STCW kodeksa A-I/11. iedaļas 4. punktu.”;

                                    c)

                                    panta 3. punktu aizstāj ar šādu:

                                       “3.   Katra dalībvalsts salīdzina kompetences standartus, ko tā izvirzījusi līdz 2017. gada 1. janvārim izsniegto kompetences sertifikātu un/vai prasmes sertifikātu kandidātiem, ar tiem standartiem, kas attiecīgajam kompetences sertifikātam un/vai prasmes sertifikātam paredzēts STCW kodeksa A daļā, un nosaka vajadzību prasīt tādu kompetences sertifikātu un/vai prasmes sertifikātu īpašniekiem apgūt atbilstošus kvalifikācijas celšanas un aktualizācijas kursus vai nolikt eksāmenu.”;

                                    d)

                                    pantā iekļauj šādu punktu:

                                       “3.a   Katra dalībvalsts salīdzina kompetences standartus, ko tā izvirzījusi pirms 2017. gada 1. janvāra personām, kuras strādā uz kuģiem, ko darbina ar gāzi, ar STCW kodeksa A-V/3. iedaļas kompetences standartiem un nosaka, vai minētajām personām jāprasa aktualizēt kvalifikāciju.”;

                        7)

                        direktīvas 19. panta 2. un 3. punktu aizstāj ar šādiem:

                           “2.   Dalībvalsts, kas plāno ar indosamentu atzīt šā panta 1. punktā minēto kompetences sertifikātu vai prasmes sertifikātu, kuru trešā valsts izsniegusi kapteinim, virsniekam vai radiosakaru operatoram darbam uz kuģa, kas kuģo ar tās karogu, iesniedz Komisijai minētās trešās valsts atzīšanas pieprasījumu kopā ar sākotnējo analīzi par trešās valsts atbilstību STCW konvencijas prasībām, apkopojot šīs direktīvas II pielikumā minēto informāciju. Minētajā sākotnējā analīzē dalībvalsts, pamatojot savu pieprasījumu, sniedz papildu informāciju par trešās valsts atzīšanas iemesliem.
                           Kad dalībvalsts iesniegusi šādu pieprasījumu, Komisija bez kavēšanās apstrādā minēto pieprasījumu un saskaņā ar 28. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru pieņem lēmumu par trešās valsts sagatavošanas un sertificēšanas sistēmu novērtējuma uzsākšanu saprātīgā laikā, pienācīgi ņemot vērā šā panta 3. punktā norādīto termiņu.
                           Ja pieņemts pozitīvs lēmums par novērtēšanas sākšanu, Komisija ar Eiropas Jūras drošības aģentūras palīdzību un pieprasījumu iesniegušās dalībvalsts un jebkuru citu ieinteresētu dalībvalstu iespējamu iesaistīšanos apkopo šīs direktīvas II pielikumā minēto informāciju un veic tās trešās valsts sagatavošanas un sertificēšanas sistēmu novērtējumu, attiecībā uz kuru iesniegts atzīšanas pieprasījums, lai pārbaudītu, vai attiecīgā valsts atbilst visām STCW konvencijas prasībām un vai ir īstenoti atbilstoši pasākumi, lai novērstu viltotu sertifikātu izsniegšanu, un izskatītu, vai tā ir ratificējusi 2006. gada Konvenciju par darbu jūrniecībā.

                           3.   Ja šā panta 2. punktā minētās novērtēšanas rezultātā Komisija secina, ka visas minētās prasības ir izpildītas, tā pieņem īstenošanas aktus, kuros izklāsta savu lēmumu par trešās valsts atzīšanu. Minēto īstenošanas aktu pieņem saskaņā ar 28. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru 24 mēnešu laikā pēc tam, kad dalībvalsts iesniegusi šā panta 2. punktā minēto pieprasījumu.
                           Ja attiecīgajai trešai valstij jāīsteno nozīmīgi korektīvi pasākumi, tostarp jāveic grozījumi tiesību aktos un izglītības, sagatavošanas un sertificēšanas sistēmā, lai izpildītu STCW konvencijas prasības, šā punkta pirmajā daļā minētos īstenošanas aktus pieņem 36 mēnešu laikā pēc tam, kad dalībvalsts iesniegusi šā panta 2. punktā minēto pieprasījumu.
                           Dalībvalsts, kura iesniegusi pieprasījumu, var nolemt vienpusēji atzīt trešo valsti līdz brīdim, kad ir pieņemts īstenošanas akts saskaņā ar šo punktu. Šādas vienpusējas atzīšanas gadījumā dalībvalsts paziņo Komisijai to indosamentu skaitu, kas apstiprina atzīšanu un ir izsniegti saistībā ar 1. punktā minētajiem trešās valsts izsniegtajiem kompetences sertifikātiem un prasmes sertifikātiem, līdz ir pieņemts īstenošanas akts par minētās trešās valsts atzīšanu.”;

                        8)

                        direktīvas 20. pantam pievieno šādu punktu:

                           “8.   Ja dalībvalsts vairāk nekā astoņus gadus nav izsniegusi indosamentus, kas apstiprina atzīšanu saistībā ar 19. panta 1. punktā minētajiem trešās valsts izsniegtajiem kompetences sertifikātiem vai prasmes sertifikātiem, minētās valsts sertifikātu atzīšana tiek atkārtoti pārbaudīta. Pēc trešās valsts atkārtotas pārbaudīšanas Komisija ar īstenošanas aktu pieņem lēmumu. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 28. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru, par to vismaz sešus mēnešus iepriekš paziņojot dalībvalstij un trešai valstij.”;

                        9)

                        direktīvas 21. panta 1. un 2. punktu aizstāj ar šādiem:

                           “1.   Komisija ar Eiropas Jūras drošības aģentūras palīdzību regulāri un vismaz 10 gadu laikā no pēdējā novērtējuma atkārtoti novērtē trešās valstis, kas ir atzītas saskaņā ar 19. panta 3. punkta pirmajā daļā minēto procedūru, tostarp tās, kas minētas 19. panta 6. punktā, lai pārbaudītu, vai tās atbilst attiecīgajiem II pielikumā noteiktajiem kritērijiem un vai veikti vajadzīgie pasākumi, lai novērstu viltotu sertifikātu izsniegšanu.

                           2.   Komisija ar Eiropas Jūras drošības aģentūras palīdzību atkārtoti novērtē trešās valstis, pamatojoties uz prioritātes kritērijiem. Prioritātes kritēriji ietver šādus datus:

                                       a)

                                       darbības dati, ko sniedz ostas valsts kontrole saskaņā ar 23. pantu;

                                       b)

                                       to indosamentu skaits, kas apstiprina atzīšanu saistībā ar trešās valsts izsniegtajiem kompetences sertifikātiem vai prasmes sertifikātiem, kas izsniegti saskaņā ar STCW konvencijas noteikumiem V/1-1 un V/1-2;

                                       c)

                                       trešās valsts akreditētu jūrniecības izglītības un sagatavošanas iestāžu skaits;

                                       d)

                                       trešās valsts apstiprinātu jūrnieku sagatavošanas un profesionālās pilnveides programmu skaits;

                                       e)

                                       pēdējā Komisijas veiktā trešās valsts novērtējuma datums un minētajā novērtējumā konstatēto trūkumu skaits būtiskajos procesos;

                                       f)

                                       jebkādas būtiskas izmaiņas trešās valsts jūrnieku sagatavošanas un sertificēšanas sistēmā;

                                       g)

                                       to trešās valsts sertificēto jūrnieku kopējais skaits, kuri strādā uz kuģiem, kas kuģo ar dalībvalstu karogu, un šo jūrnieku sagatavotības un kvalifikācijas līmenis;

                                       h)

                                       jebkādu attiecīgu iestāžu vai citu ieinteresēto personu sniegta informācija, ja tāda ir pieejama, par profesionālās sagatavošanas standartiem minētajā trešā valstī.

                                 Ja trešā valsts neatbilst STCW konvencijas prasībām saskaņā ar šīs direktīvas 20. pantu, minētās valsts atkārtota novērtēšana ir prioritāte attiecībā pret pārējām trešām valstīm.”;

                        10)

                        direktīvas 25.a panta 1. punktu aizstāj ar šādu:

                           “1.   Dalībvalstis paziņo V pielikumā minēto informāciju Komisijai, lai varētu izpildīt 20. panta 8. punktu un 21. panta 2. punktu un dalībvalstis un Komisija to izmantotu politikas veidošanā.”;

                        11)

                        direktīvas 26. pantu aizstāj ar šādu:

                           “26. pants
                           Izvērtēšanas ziņojums
                           Ne vēlāk kā 2024. gada 2. augustā Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei izvērtēšanas ziņojumu, kurā iekļauti ierosinājumi par pēcpasākumiem, kas būtu jāveic, ņemot vērā minēto izvērtējumu. Izvērtēšanas ziņojumā Komisija analizē dalībvalstu izsniegto jūrnieku sertifikātu savstarpējās atzīšanas shēmas īstenošanu un jebkādu situācijas attīstību starptautiskā līmenī saistībā ar jūrnieku digitālajiem sertifikātiem. Komisija novērtē arī jebkādu situācijas attīstību saistībā ar turpmāku Eiropas jūrniecības izcilības diplomu vērā ņemšanu, pamatojoties uz sociālo partneru sniegtajiem ieteikumiem.”;

                        12)

                        direktīvas 27. pantu aizstāj ar šādu:

                           “27. pants
                           Grozījums

                              1.   Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 27.a pantu, ar kuriem šīs direktīvas I pielikumu un saistītos šīs direktīvas noteikumus groza, lai minēto pielikumu un minētos noteikumus saskaņotu ar STCW konvencijas un STCW kodeksa A daļas grozījumiem.

                              2.   Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 27.a pantu, ar kuriem šīs direktīvas V pielikumu groza attiecībā uz konkrētu un atbilstīgu saturu, kā arī detalizētu informāciju, kas dalībvalstīm jāpaziņo, ar noteikumu, ka šādi akti attiecas tikai uz to, lai ņemtu vērā STCW konvencijā un STCW kodeksa A daļā veiktos grozījumus, un tajos ievēro datu aizsardzības prasības. Šādi deleģētie akti nemaina 25.a panta 3. punktā paredzētos noteikumus par anonimitātes nodrošināšanu datiem.”;

                        13)

                        direktīvas 27.a pantu aizstāj ar šādu:

                           “27.a pants
                           Deleģēšanas īstenošana

                              1.   Pilnvaras pieņemt deleģētos aktus Komisijai piešķir, ievērojot šajā pantā izklāstītos nosacījumus.

                              2.   Pilnvaras pieņemt 5. panta 13. punktā un 27. pantā minētos deleģētos aktus Komisijai piešķir uz piecu gadu laikposmu no 2019. gada 1. augusta. Komisija sagatavo ziņojumu par pilnvaru deleģēšanu vēlākais deviņus mēnešus pirms piecu gadu laikposma beigām. Pilnvaru deleģēšana tiek automātiski pagarināta uz tāda paša ilguma laikposmiem, ja vien Eiropas Parlaments vai Padome neiebilst pret šādu pagarinājumu vēlākais trīs mēnešus pirms katra laikposma beigām.

                              3.   Eiropas Parlaments vai Padome jebkurā laikā var atsaukt 5. panta 13. punktā un 27. pantā minēto pilnvaru deleģēšanu. Ar lēmumu par atsaukšanu izbeidz tajā norādīto pilnvaru deleģēšanu. Lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī vai vēlākā dienā, kas tajā norādīta. Tas neskar jau spēkā esošos deleģētos aktus.

                              4.   Pirms deleģētā akta pieņemšanas Komisija apspriežas ar ekspertiem, kurus katra dalībvalsts iecēlusi saskaņā ar principiem, kas noteikti 2016. gada 13. aprīļa Iestāžu nolīgumā par labāku likumdošanas procesu.

                              5.   Tiklīdz Komisija pieņem deleģētu aktu, tā par to vienlaikus paziņo Eiropas Parlamentam un Padomei.

                              6.   Saskaņā ar 5. panta 13. punktu un 27. pantu pieņemts deleģētais akts stājas spēkā tikai tad, ja divos mēnešos no dienas, kad minētais akts paziņots Eiropas Parlamentam un Padomei, ne Eiropas Parlaments, ne Padome nav izteikuši iebildumus vai ja pirms minētā laikposma beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju par savu nodomu neizteikt iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas šo laikposmu pagarina par diviem mēnešiem.”;

                        14)

                        Direktīvas 2008/106/EK I pielikumu groza saskaņā ar šīs direktīvas pielikumu.

            2. pants
            Atcelšana
            Direktīvu 2005/45/EK atceļ.

            3. pants
            Transponēšana

               1.   Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības, līdz 2021. gada 2. augustam. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.
               Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu, vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarāma šāda atsauce.

               2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to valsts tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.

            4. pants
            Stāšanās spēkā
            Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

            5. pants
            Adresāti
            Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

            Briselē, 2019. gada 20. jūnijā

                  Eiropas Parlamenta vārdā –

                  priekšsēdētājs

               A. TAJANI

                  Padomes vārdā –

                  priekšsēdētājs

               G. CIAMBA

            (1)  OV C 110, 22.3.2019., 125. lpp.

            (2)  Eiropas Parlamenta 2019. gada 4. aprīļa nostāja (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēta) un Padomes 2019. gada 6. jūnija lēmums.

            (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/106/EK (2008. gada 19. novembris) par jūrnieku minimālo sagatavotības līmeni (OV L 323, 3.12.2008., 33. lpp.).

            (4)  OV L 123, 12.5.2016., 1. lpp.

            (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 182/2011 (2011. gada 16. februāris), ar ko nosaka normas un vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem, kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu (OV L 55, 28.2.2011., 13. lpp.).

            (6)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2005/36/EK (2005. gada 7. septembris) par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu (OV L 255, 30.9.2005., 22. lpp.).

            (7)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2005/45/EK (2005. gada 7. septembris) par dalībvalstu izsniegto jūrnieku sertifikātu savstarpēju atzīšanu un Direktīvas 2001/25/EK grozīšanu (OV L 255, 30.9.2005., 160. lpp.).

            (8)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/16/EK (2009. gada 23. aprīlis) par ostas valsts kontroli (OV L 131, 28.5.2009., 57. lpp.).

            PIELIKUMS
            Direktīvas 2008/106/EK I pielikuma V nodaļu groza šādi:

                        1)

                        noteikumus V/2 aizstāj ar šādiem:
                        “Noteikumi V/2

                           Obligātās minimālās prasības pasažieru kuģu kapteiņu, virsnieku, ierindas jūrnieku un pārējā personāla sagatavotībai un kvalifikācijai

                                    1.

                                    Šos noteikumus piemēro kapteiņiem, virsniekiem, ierindas jūrniekiem un pārējam personālam, kas strādā uz pasažieru kuģiem, kuri iesaistīti starptautiskajā kuģošanā. Dalībvalstis nosaka šo prasību piemērojamību personālam, kas strādā uz pasažieru kuģiem, kuri iesaistīti vietējā kuģošanā.

                                    2.

                                    Visas uz pasažieru kuģiem strādājošās personas, pirms tām uztic veikt kādus darba pienākumus uz kuģa, atbilst STCW kodeksa A-VI/1. iedaļas 1. punkta prasībām.

                                    3.

                                    Kapteiņi, virsnieki, ierindas jūrnieki un pārējais personāls, kas strādā uz pasažieru kuģiem, pabeidz sagatavošanas un iepazīšanas kursu, kurš prasīts turpmāk 5.–9. punktā, saskaņā ar viņu statusu, pienākumiem un atbildību.

                                    4.

                                    Kapteiņi, virsnieki, ierindas jūrnieki un pārējais personāls, kuriem jābūt sagatavotiem saskaņā ar 7.–9. punktu, ik pēc laika, kas nepārsniedz piecus gadus, apgūst atbilstošu kvalifikācijas celšanas kursu vai iesniedz pierādījumu, ka ir ieguvuši nepieciešamo kompetences standartu pēdējo piecu gadu laikā.

                                    5.

                                    Personāls, kas strādā uz pasažieru kuģiem, ir apguvis pasažieru kuģu ārkārtas situāciju iepazīšanas kursu atbilstoši savas statusam, pienākumiem un atbildībai, kā noteikts STCW kodeksa A-V/2. iedaļas 1. punktā.

                                    6.

                                    Personāls, kas sniedz tiešus pakalpojumus pasažieriem pasažieru telpās uz pasažieru kuģiem, ir apguvis sagatavošanas kursu drošības jautājumos, kā noteikts STCW kodeksa A-V/2. iedaļas 2. punktā.

                                    7.

                                    Kapteiņi, virsnieki, ierindas jūrnieki, kas kvalificēti saskaņā ar šā pielikuma II, III un VII nodaļu, un pārējais personāls, kurš norādīts trauksmju sarakstā, lai palīdzētu pasažieriem ārkārtas situācijās uz pasažieru kuģiem, ir apguvuši pasažieru kuģu pūļa vadības kursus, kā noteikts STCW kodeksa A-V/2. iedaļas 3. punktā.

                                    8.

                                    Kapteiņi, kapteiņa vecākie palīgi, vecākie mehāniķi, otrie mehāniķi un visas personas, kuras trauksmju sarakstos norīkotas kā atbildīgās par pasažieru drošību ārkārtas situācijās uz pasažieru kuģiem, ir apguvuši apstiprinātu sagatavošanas kursu krīzes pārvarēšanas un cilvēku uzvedības jomā, kā noteikts STCW kodeksa A-V/2. iedaļas 4. punktā.

                                    9.

                                    Kapteiņi, kapteiņa vecākie palīgi, vecākie mehāniķi, otrie mehāniķi un visas personas, kas tieši atbildīgas par pasažieru iekāpšanu un izkāpšanu, kravu iekraušanu, izkraušanu vai nostiprināšanu vai korpusa atveru aizvēršanu uz ro-ro pasažieru kuģiem, ir apguvuši apstiprinātu sagatavošanas kursu pasažieru drošības, kravas drošības un korpusa integritātes jautājumos, kā noteikts STCW kodeksa A-V/2. iedaļas 5. punktā.

                                    10.

                                    Dalībvalstis nodrošina, ka ikvienai personai, kuru atzīst par kvalificētu saskaņā ar šā noteikuma 6.–9. punktu, izsniedz dokumentāru pierādījumu par apgūto sagatavošanas kursu.”;

                        2)

                        pievieno šādus noteikumus:
                        “Noteikumi V/3

                           Obligātās minimālās prasības tādu kuģu kapteiņu, virsnieku, ierindas jūrnieku un pārējā personāla sagatavotībai un kvalifikācijai, uz kuriem attiecas IGF kodekss

                                    1.

                                    Šos noteikumus piemēro kapteiņiem, virsniekiem, ierindas jūrniekiem un pārējam personālam, kas strādā uz kuģiem, uz kuriem attiecas IGF kodekss.

                                    2.

                                    Jūrnieki, pirms viņiem uztic veikt kādus darba pienākumus uz kuģiem, uz kuriem attiecas IGF kodekss, ir apguvuši sagatavošanas kursu, kas prasīts turpmāk 4.–9. punktā, atbilstoši savam statusam, pienākumiem un atbildībai.

                                    3.

                                    Visi jūrnieki, kas strādā uz kuģiem, uz kuriem attiecas IGF kodekss, pirms viņiem uztic veikt kādus darba pienākumus uz kuģiem, ir pienācīgi iepazīstināti ar kuģi un aprīkojumu, kā noteikts šīs direktīvas 14. panta 1. punkta d) apakšpunktā.

                                    4.

                                    Jūrniekiem, kas ir atbildīgi par drošības pienākumiem saistībā ar degvielas apstrādi, izmantošanu vai rīcību ar to ārkārtas situācijās uz kuģiem, uz kuriem attiecas IGF kodekss, ir sertifikāts par apgūtu sagatavošanas pamatkursu darbā uz kuģiem, uz kuriem attiecas IGF kodekss.

                                    5.

                                    Ikviens pretendents, kurš vēlas saņemt sertifikātu par apgūtu sagatavošanas pamatkursu darbā uz kuģiem, uz kuriem attiecas IGF kodekss, ir apguvis sagatavošanas pamatkursu saskaņā ar STCW kodeksa A-V/3. iedaļas 1. punkta noteikumiem.

                                    6.

                                    Jūrnieki, kas ir atbildīgi par drošības pienākumiem saistībā ar degvielas apstrādi, izmantošanu vai rīcību ar to ārkārtas situācijās uz kuģiem, uz kuriem attiecas IGF kodekss, un kas ir kvalificēti un sertificēti saskaņā ar noteikumu V/1-2 2. un 5. punktu vai noteikumu V/1-2 4. un 5. punktu par sašķidrinātas gāzes tankkuģiem, tiek uzskatīti par atbilstošiem STCW kodeksa A-V/3. iedaļas 1. punktā minētajām prasībām attiecībā uz sagatavošanas pamatkursu darbā uz kuģiem, uz kuriem attiecas IGF kodekss.

                                    7.

                                    Kapteiņiem, kuģa mehāniķiem un visam personālam, kas ir tieši atbildīgi par degvielas apstrādi un izmantošanu un ar to saistīto degvielas sistēmu ekspluatāciju uz kuģiem, uz kuriem attiecas IGF kodekss, ir sertifikāts par apgūtu padziļinātu sagatavošanas kursu darbā uz kuģiem, uz kuriem attiecas IGF kodekss.

                                    8.

                                    Papildus 4. punktā aprakstītajam prasmes sertifikātam ikviens pretendents, kas vēlas saņemt sertifikātu par apgūtu padziļinātu sagatavošanas kursu darbā uz kuģiem, uz kuriem attiecas IGF kodekss, atbilst šādām prasībām:

                                                8.1.

                                                apgūts apstiprināts padziļināts sagatavošanas kurss darbā uz kuģiem, uz kuriem attiecas IGF kodekss, un atbilstība kompetences standartam, kas norādīts STCW kodeksa A-V/3. iedaļas 2. punktā; un

                                                8.2.

                                                pabeigts vismaz vienu mēnesi ilgs apstiprināts jūras dienests, kas ietver vismaz trīs bunkurēšanas pasākumus uz kuģiem, uz kuriem attiecas IGF kodekss. Divus no trim bunkurēšanas pasākumiem var aizstāt ar apstiprinātu sagatavošanu bunkurēšanas pasākumu simulatorā iepriekš 8.1. apakšpunktā norādītās sagatavošanas ietvaros.

                                    9.

                                    Kapteiņi, kuģa mehāniķi un visas personas, kas ir tieši atbildīgas par degvielas apstrādi un izmantošanu uz kuģiem, uz kuriem attiecas IGF kodekss, kas ir kvalificēti un sertificēti saskaņā ar STCW kodeksa A–V/1-2. iedaļas 2. punktā norādītajiem kompetences standartiem saistībā ar darbu uz sašķidrinātas gāzes tankkuģiem, tiek uzskatīti par atbilstošiem STCW kodeksa A-V/3. iedaļas 2. punktā minētajām prasībām attiecībā uz padziļinātu sagatavošanas kursu darbā uz kuģiem, uz kuriem attiecas IGF kodekss, ja viņi turklāt:

                                                9.1.

                                                atbilst 6. punkta prasībām;

                                                9.2.

                                                atbilst 8.2. apakšpunkta bunkurēšanas prasībām vai ir piedalījušies trīs kravas operācijās uz sašķidrinātas gāzes tankkuģa; un

                                                9.3.

                                                pēdējos piecos gados ir pabeiguši vismaz trīs mēnešus ilgu jūras dienestu uz:

                                                            9.3.1.

                                                            kuģiem, uz kuriem attiecas IGF kodekss;

                                                            9.3.2.

                                                            tankkuģiem, kuri kā kravu pārvadā degvielu, uz ko attiecas IGF kodekss; vai

                                                            9.3.3.

                                                            kuģiem, kuri kā degvielu izmanto gāzi vai degvielu ar zemu uzliesmošanas temperatūru.

                                    10.

                                    Dalībvalstis nodrošina, ka jūrniekiem, kuri ir kvalificēti saskaņā ar attiecīgi 4. vai 7. punktu, izsniedz prasmes sertifikātu.

                                    11.

                                    Jūrnieki, kuriem ir prasmes sertifikāts saskaņā ar 4. vai 7. punktu, ik pēc laika, kas nepārsniedz piecus gadus, apgūst atbilstošu kvalifikācijas celšanas kursu vai iesniedz pierādījumu, ka ir ieguvuši nepieciešamo kompetences standartu pēdējo piecu gadu laikā.

                           Noteikumi V/4

                           Obligātās minimālās prasības tādu kuģu kapteiņu un klāja virsnieku sagatavotībai un kvalifikācijai, ko ekspluatē polārajos ūdeņos

                                    1.

                                    Kapteiņiem, kapteiņa vecākajiem palīgiem un virsniekiem, kas ir atbildīgi par navigācijas sardzi kuģos, ko ekspluatē polārajos ūdeņos, ir sertifikāts par apgūtu sagatavošanas pamatkursu darbā uz kuģiem, ko ekspluatē polārajos ūdeņos, kā prasīts Polārajā kodeksā.

                                    2.

                                    Katrs, kas kandidē uz sertifikātu par apgūtu sagatavošanas pamatkursu darbā uz kuģiem, ko ekspluatē polārajos ūdeņos, ir apguvis apstiprinātu sagatavošanas pamatkursu darbā uz kuģiem, ko ekspluatē polārajos ūdeņos, un atbilst STCW kodeksa A-V/4. iedaļas 1. punktā norādītajam kompetences standartam.

                                    3.

                                    Kapteiņiem un kapteiņa vecākajiem palīgiem kuģos, ko ekspluatē polārajos ūdeņos, ir sertifikāts par apgūtu padziļinātu sagatavošanas kursu darbā uz kuģiem, ko ekspluatē polārajos ūdeņos, kā prasīts Polārajā kodeksā.

                                    4.

                                    Katrs, kas kandidē uz sertifikātu par apgūtu padziļinātu sagatavošanas kursu darbā uz kuģiem, ko ekspluatē polārajos ūdeņos, atbilst turpmāk minētajam:

                                                4.1.

                                                atbilst prasībām, kuras attiecas uz sertifikātu par apgūtu sagatavošanas pamatkursu darbā uz kuģiem, ko ekspluatē polārajos ūdeņos;

                                                4.2.

                                                ir pabeidzis vismaz divus mēnešus ilgu apstiprinātu jūras dienestu klāja komandā vadības līmenī vai veicot sardzes pildīšanas pienākumus darbības līmenī polārajos ūdeņos vai citu līdzvērtīgu apstiprinātu jūras dienestu; un

                                                4.3.

                                                ir apguvis apstiprinātu padziļinātu sagatavošanas kursu darbā uz kuģiem, ko ekspluatē polārajos ūdeņos, un atbilst kompetences standartam, kurš minēts STCW kodeksa A-V/4. iedaļas 2. punktā.

                                    5.

                                    Dalībvalstis nodrošina, ka jūrniekiem, kas ir attiecīgi kvalificēti saskaņā ar 2. vai 4. punktu, izsniedz prasmes sertifikātu.

                                    6.

                                    Līdz 2020. gada 1. jūlijam jūrnieki, kas sākuši apstiprinātu jūras dienestu polārajos ūdeņos pirms 2018. gada 1. jūlija, var pierādīt, ka viņi atbilst 2. punktā prasībām:

                                                6.1.

                                                ja ir pabeiguši apstiprinātu jūras dienestu uz kuģa, ko ekspluatē polārajos ūdeņos, vai līdzvērtīgu apstiprinātu jūras dienestu, veicot pienākumus klāja komandā darbības vai vadības līmenī kopā vismaz trīs mēnešus iepriekšējos piecos gados; vai

                                                6.2.

                                                ja ir veiksmīgi pabeiguši sagatavošanas kursu, kas organizēts saskaņā ar sagatavošanas vadlīnijām, kuras Starptautiskā Jūrniecības organizācija noteikusi kuģiem, ko ekspluatē polārajos ūdeņos.

                                    7.

                                    Līdz 2020. gada 1. jūlijam jūrnieki, kas sākuši apstiprinātu jūras dienestu polārajos ūdeņos pirms 2018. gada 1. jūlija, var pierādīt, ka viņi atbilst 4. punktā prasībām:

                                                7.1.

                                                ja ir pabeiguši apstiprinātu jūras dienestu uz kuģa, ko ekspluatē polārajos ūdeņos, vai līdzvērtīgu apstiprinātu jūras dienestu, veicot pienākumus klāja komandā vadības līmenī kopā vismaz trīs mēnešus iepriekšējos piecos gados; vai

                                                7.2.

                                                ja ir veiksmīgi pabeiguši sagatavošanas kursu, kas atbilst sagatavošanas vadlīnijām, kuras noteikusi Starptautiskā Jūrniecības organizācija kuģiem, ko ekspluatē polārajos ūdeņos, un pabeiguši apstiprinātu jūras dienestu uz kuģa, ko ekspluatē polārajos ūdeņos, vai līdzvērtīgu jūras dienestu, veicot pienākumus klāja komandā vadības līmenī kopā vismaz divus mēnešus iepriekšējos piecos gados.”


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2019/1160 (2019. gada 20. jūnijs), ar ko Direktīvas 2009/65/EK un 2011/61/ES groza attiecībā uz kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu pārrobežu izplatīšanu (Dokuments attiecas uz EEZ.)

text:
                  12.7.2019

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  L 188/106

         EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA (ES) 2019/1160
         (2019. gada 20. jūnijs),
         ar ko Direktīvas 2009/65/EK un 2011/61/ES groza attiecībā uz kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu pārrobežu izplatīšanu
         (Dokuments attiecas uz EEZ)
         EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
         ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 53. panta 1. punktu,
         ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
         pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
         ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
         saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (2),
         tā kā:

                     (1)

                     Kopējie Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/65/EK (3) un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/61/ES (4) mērķi ietver mērķi nodrošināt līdzvērtīgus konkurences apstākļus starp kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem un atcelt ierobežojumus kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu ieguldījumu sertifikātu un akciju brīvai apritei Savienībā, vienlaikus nodrošinot vienotāku aizsardzību ieguldītājiem. Lai arī šie mērķi lielā mērā ir sasniegti, daži šķēršļi vēl aizvien neļauj fondu pārvaldniekiem pilnībā izmantot iekšējā tirgus priekšrocības.

                     (2)

                     Šo direktīvu papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2019/1156 (5). Minētajā regulā ir paredzēti papildu noteikumi un procedūras, kas attiecas uz pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem (PVKIU) un alternatīvu ieguldījumu fondu pārvaldniekiem (AIFP). Abām kopā – minētajai regulai un šai direktīvai – būtu vēl vairāk jāsaskaņo nosacījumi, ko piemēro fondu pārvaldniekiem, kuri darbojas iekšējā tirgū, un jāatvieglo viņu pārvaldīto fondu pārrobežu izplatīšanu.

                     (3)

                     Ir nepieciešams novērst regulatīvās nepilnības un saskaņot procedūru, ar ko kompetentajām iestādēm paziņo par izmaiņām, kuras skar PVKIU, ar Direktīvā 2011/61/ES paredzēto paziņošanas procedūru.

                     (4)

                     Ar Regulu (ES) 2019/1156 vēl vairāk nostiprina principus, kas ir piemērojami tirgvedības paziņojumiem, kurus reglamentē ar Direktīvu 2009/65/EK, un attiecina šo principu piemērošanu arī uz AIFP, tādējādi nodrošinot augstu ieguldītāju aizsardzības standartu neatkarīgi no ieguldītāja veida. Līdz ar to attiecīgie Direktīvas 2009/65/EK noteikumi par tirgvedības paziņojumiem un par valsts normatīvo aktu, kas attiecas uz PVKIU sertifikātu tirdzniecības kārtību, pieejamību vairs nav vajadzīgi un tāpēc būtu jāsvītro.

                     (5)

                     Direktīvas 2009/65/EK noteikumi, kā tie īstenoti dažās valstu tiesību sistēmās, kur PVKIU noteikts pienākums nodrošināt ieguldītājiem vietējās struktūras, ir izrādījušies apgrūtinoši. Turklāt ieguldītāji reti izmanto vietējās struktūras tādā veidā, kā paredzēts minētajā direktīvā. Par iecienītāko saziņas metodi ir kļuvusi tieša saziņa – vai nu elektroniski, vai arī pa tālruni – starp ieguldītājiem un fonda pārvaldnieku, savukārt maksājumi un atpakaļpirkšana tiek veikta, izmantojot citus kanālus. Lai arī minētās vietējās struktūras pašlaik tiek izmantotas administratīviem mērķiem, piemēram, administratīvo maksu pārrobežu piedziņai, šādi jautājumi tomēr būtu jārisina, izmantojot citus līdzekļus, tostarp sadarbību starp kompetentajām iestādēm. Tādēļ būtu jāparedz noteikumi, ar kuriem modernizē un precizē prasības par struktūru nodrošināšanu privātajiem ieguldītājiem, un dalībvalstīm nebūtu jāpieprasa fiziska klātbūtne uz vietas, ar kuru tiek nodrošinātas šādas struktūras. Jebkurā gadījumā ar šiem noteikumiem būtu jānodrošina, ka ieguldītājiem ir pieejama informācija, uz kuru tiem ir tiesības.

                     (6)

                     Lai nodrošinātu konsekventu attieksmi pret visiem privātajiem ieguldītājiem, ir nepieciešams struktūrām piemērotās prasības attiecināt arī uz AIFP, ja dalībvalstis ļauj tiem savā teritorijā tirgot privātiem ieguldītājiem alternatīvo ieguldījumu fondu (AIF) ieguldījumu sertifikātus vai akcijas.

                     (7)

                     Tā kā nav skaidru un vienotu nosacījumu PVKIU vai AIF ieguldījumu sertifikātu vai akciju tirgošanas pārtraukšanai uzņēmējas dalībvalsts teritorijā, fondu pārvaldnieki saskaras ar ekonomisku un juridisku nenoteiktību. Tādēļ Direktīvās 2009/65/EK un 2011/61/ES būtu jāparedz skaidri nosacījumi, saskaņā ar kuriem varētu atsaukt paziņojumus par tirdzniecības pasākumiem attiecībā uz dažiem vai visiem sertifikātiem vai akcijām. Ar šiem nosacījumiem būtu jānodrošina līdzsvars starp kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu vai to pārvaldnieku iespējām, iestājoties noteiktiem apstākļiem, izbeigt pasākumus, kas izveidoti to sertifikātu vai akciju tirdzniecībai, no vienas puses, un šādu uzņēmumu ieguldītāju interesēm, no otras puses.

                     (8)

                     Iespējai pārtraukt PVKIU vai AIF tirdzniecību kādā konkrētā dalībvalstī nebūtu jārada izmaksas ieguldītājiem, nedz arī jāsamazina to aizsardzības pasākumi, kas paredzēti Direktīvā 2009/65/EK vai Direktīvā 2011/61/ES, jo īpaši attiecībā uz viņu tiesībām saņemt precīzu informāciju par minēto fondu darbībām, kas turpinās.

                     (9)

                     Ir gadījumi, kad AIFP, kuri vēlas pārbaudīt ieguldītāju interesi par konkrētu ieguldījumu ideju vai ieguldījumu stratēģiju, dažādās valstu tiesību sistēmās saskaras ar atšķirīgu attieksmi pret pirmstirdzniecības darbībām. Pirmstirdzniecības definīcija un nosacījumi, saskaņā ar kuriem pirmstirdzniecība ir atļauta, dalībvalstīs, kurās tā ir atļauta, ievērojami atšķiras, kurpretim citās dalībvalstīs pirmstirdzniecības jēdziens vispār nepastāv. Lai novērstu šīs atšķirības, būtu jānodrošina saskaņota pirmstirdzniecības jēdziena definīcija un jāparedz nosacījumi, saskaņā ar kuriem ES AIFP var iesaistīties pirmstirdzniecības darbībās.

                     (10)

                     Lai pirmstirdzniecību varētu par tādu atzīt saskaņā ar Direktīvu 2011/61/ES, tai vajadzētu būt vērstai uz potenciāliem profesionālajiem ieguldītājiem un jāattiecas uz ieguldījumu ideju vai ieguldījumu stratēģiju, ar ko pārbauda šādu ieguldītāju interesi par AIF vai par apakšstruktūru, kas vēl nav izveidots, kas ir izveidots, bet kura tirdzniecība vēl nav izziņota saskaņā ar minēto direktīvu. Tāpēc pirmstirdzniecības laikā ieguldītājiem nevajadzētu būt iespējai parakstīties uz AIF ieguldījumu sertifikātiem vai akcijām un nedrīkstētu ļaut izplatīt potenciālajiem profesionālajiem ieguldītājiem parakstīšanās veidlapas vai tamlīdzīgus dokumentus nedz projektu, nedz galīgu dokumentu veidā. ES AIFP būtu jānodrošina, lai ieguldītāji neiegādātos AIF ieguldījumu sertifikātus vai akcijas pirmstirdzniecībā un lai ieguldītāji, ar kuriem sazinās pirmstirdzniecības laikā, varētu iegādāties attiecīgā AIF ieguldījumu sertifikātus vai akcijas tikai veicot tirdzniecību, kas atļauta saskaņā ar Direktīvu 2011/61/ES.
                     Proti, ja profesionālie ieguldītāji 18 mēnešu laikā pēc tam, kad ES AIFP ir sācis pirmstirdzniecību, parakstās uz tāda AIF ieguldījumu sertifikātiem vai akcijām, kas minēts informācijā, kura sniegta pirmstirdzniecības kontekstā, vai tāda AIF ieguldījumu sertifikātiem vai akcijām, kurš izveidots pirmstirdzniecības rezultātā, būtu jāuzskata par tirdzniecības rezultātu un attiecībā uz to būtu jāpiemēro Direktīvā 2011/61/ES minētās paziņošanas procedūras. Lai nodrošinātu, ka valstu kompetentās iestādes savā dalībvalstī var īstenot kontroli pār pirmstirdzniecību, ES AIFP divu nedēļu laikā pēc pirmstirdzniecības uzsākšanas būtu jānosūta savas piederības dalībvalsts kompetentajām iestādēm neoficiāla vēstule papīra vai elektroniskā veidā, kurā cita starpā norāda, kurās dalībvalstīs tā ir iesaistījusies vai ir bijusi iesaistījusies pirmstirdzniecībā, laikposmus, kuros pirmstirdzniecība notiek vai ir notikusi, un tostarp attiecīgā gadījumā iekļauj savu AIF un AIF apakšstruktūru sarakstu, attiecībā uz kurām tiek veikta vai tika veikta pirmstirdzniecība. ES AIFP piederības dalībvalsts kompetentajām iestādēm būtu nekavējoties jāinformē tās dalībvalsts kompetentās iestādes, kurā ES AIFP iesaistījusies vai ir bijusi iesaistījusies pirmstirdzniecībā.

                     (11)

                     ES AIFP būtu jānodrošina, ka to pirmstirdzniecība ir pienācīgi dokumentēta.

                     (12)

                     Valstu normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu Direktīvas 2011/61/ES prasības, sevišķi saskaņotos noteikumus par pirmstirdzniecību, nekādā veidā nedrīkstētu novest pie tā, ka ES AIFP ir nelabvēlīgākā situācijā kā ārpussavienības AIFP. Tas attiecas gan uz pašreizējo situāciju, kurā ārpussavienības AIFP nav tiesību saņemt pasi, gan situāciju, kurā Direktīvas 2011/61/ES noteikumi par šādu pases piešķiršanu kļūst piemērojami.

                     (13)

                     Lai nodrošinātu juridisko noteiktību, ir nepieciešams saskaņot piemērošanas termiņus valstu normatīvajiem un administratīvajiem aktiem, ar kuriem īsteno šo direktīvu un Regulu (ES) 2019/1156 saistībā ar attiecīgajiem noteikumiem par tirgvedības paziņojumiem un pirmstirdzniecību.

                     (14)

                     Saskaņā ar 2011. gada 28. septembra dalībvalstu un Komisijas kopīgo politisko deklarāciju par skaidrojošiem dokumentiem (6) dalībvalstis ir apņēmušās pamatotos gadījumos paziņojumam par to transponēšanas pasākumiem pievienot vienu vai vairākus dokumentus, kuros paskaidrota saikne starp direktīvas komponentiem un attiecīgajām daļām valsts transponēšanas instrumentos. Attiecībā uz šo direktīvu likumdevējs uzskata, ka šādu dokumentu nosūtīšana ir pamatota,

               IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.

            1. pants
            Grozījumi Direktīvā 2009/65/EK
            Direktīvu 2009/65/EK groza šādi:

                        1)

                        direktīvas 17. panta 8. punktam pievieno šādas daļas:
                        “Ja pirmajā daļā minēto izmaiņu rezultātā pārvaldības sabiedrība vairs neatbilstu šai direktīvai, pārvaldības sabiedrības piederības dalībvalsts kompetentās iestādes 15 darbdienu laikā pēc visas pirmajā daļā minētās informācijas saņemšanas paziņo pārvaldības sabiedrībai, ka tā nedrīkst ieviest attiecīgās izmaiņas. Tādā gadījumā pārvaldības sabiedrības piederības dalībvalsts kompetentās iestādes to attiecīgi paziņo pārvaldības sabiedrības uzņēmējas dalībvalsts kompetentajām iestādēm.
                        Ja pirmajā daļā minētās izmaiņas ir ieviestas pēc tam, kad informācija ir nosūtīta saskaņā ar otro daļu, un ja minēto izmaiņu rezultātā pārvaldības sabiedrība vairs neatbilst šai direktīvai, pārvaldības sabiedrības piederības dalībvalsts kompetentās iestādes veic jebkādus piemērotus pasākumus saskaņā ar 98. pantu un bez nepamatotas kavēšanas paziņo pārvaldības sabiedrības uzņēmējas dalībvalsts kompetentajām iestādēm par veiktajiem pasākumiem.”;

                        2)

                        direktīvas 77. pantu svītro;

                        3)

                        direktīvas 91. panta 3. punktu svītro;

                        4)

                        direktīvas 92. pantu aizstāj ar šādu:

                           “92. pants

                              1.   Dalībvalstis nodrošina, lai PVKIU katrā dalībvalstī, kurā tas plāno tirgot savus sertifikātus, dara pieejamas struktūras šādu uzdevumu veikšanai:

                                          a)

                                          apstrādāt parakstīšanās, atpirkšanas un izpirkšanas rīkojumus un veikt citus maksājumus sertifikātu turētājiem, kas saistīti ar PVKIU sertifikātiem, saskaņā ar nosacījumiem, kas izklāstīti dokumentos, kuri prasīti saskaņā ar IX nodaļu;

                                          b)

                                          sniegt ieguldītājiem informāciju par to, kā var sniegt a) apakšpunktā minētos rīkojumus un kā tiek izmaksāti atpirkšanas un izpirkšanas ieņēmumi;

                                          c)

                                          palīdzēt apstrādāt informāciju un veicināt piekļuvi 15. pantā minētajām procedūrām un kārtībai, ar kurām ieguldītāji izmanto savas tiesības, kas izriet no viņu ieguldījuma PVKIU tajā dalībvalstī, kurā tiek tirgoti konkrētā PVKIU sertifikāti;

                                          d)

                                          darīt pieejamu ieguldītājiem informāciju un dokumentus, kas prasīti saskaņā ar IX nodaļu, saskaņā ar 94. pantā paredzētajiem nosacījumiem, lai būtu iespējams veikt to pārbaudi un iegūt kopijas;

                                          e)

                                          sniegt ieguldītājiem informāciju, kas attiecas uz uzdevumiem, ko struktūras veic, pastāvīgā informācijas nesējā; un

                                          f)

                                          veikt kontaktpunkta funkciju saziņā ar kompetentajām iestādēm.

                              2.   Dalībvalstis nepieprasa PVKIU 1. punkta nolūkos nodrošināt fizisku klātbūtni uzņēmējā dalībvalstī vai iecelt trešo personu.

                              3.   PVKIU nodrošina, ka struktūras, kas vajadzīgas, lai veiktu 1. punktā minētos uzdevumus, tostarp elektroniski:

                                          a)

                                          ir tās dalībvalsts oficiālajā valodā vai vienā no tās oficiālajām valodām, kurā tirgo konkrētā PVKIU sertifikātus, vai valodā, ko apstiprinājušas attiecīgās dalībvalsts kompetentās iestādes;

                                          b)

                                          nodrošina pats PVKIU, trešā persona, uz kuru attiecas uzraudzība un noteikumi, kas reglamentē veicamos uzdevumus, vai abi.

                                    Piemērojot b) apakšpunktu gadījumos, kad uzdevumus veiks trešā persona, attiecīgās trešās personas iecelšanu apliecina ar rakstisku līgumu, kur ir precizēts, kurus no 1. punktā minētajiem uzdevumiem neveiks PVKIU, un ka trešā persona saņems visu attiecīgo informāciju un dokumentus no PVKIU.”;

                        5)

                        direktīvas 93. pantu groza šādi:

                                    a)

                                    panta 1. punktam pievieno šādu daļu:
                                    “Paziņojuma vēstule iekļauj arī informāciju, tostarp adresi, kas vajadzīga, lai uzņēmējas dalībvalsts kompetentās iestādes varētu izrakstīt rēķinu vai paziņot piemērojamās regulatīvās maksas vai nodevas, un informāciju par struktūrām 92. panta 1. punktā minēto uzdevumu veikšanai.”;

                                    b)

                                    panta 8. punktu aizstāj ar šādu:

                                       “8.   Ja mainās paziņojuma vēstulē, kas iesniegta saskaņā ar 1. punktu, iekļautā informācija vai notiek izmaiņas saistībā ar tirgojamo akciju kategorijām, PVKIU vismaz vienu mēnesi pirms attiecīgo izmaiņu izdarīšanas nosūta gan PVKIU piederības dalībvalsts, gan PVKIU uzņēmējas dalībvalsts kompetentajām iestādēm rakstisku paziņojumu par šīm izmaiņām.
                                       Ja pirmajā daļā minēto izmaiņu rezultātā PVKIU vairs neatbilstu šai direktīvai, PVKIU piederības dalībvalsts kompetentās iestādes 15 darbdienu laikā pēc visas pirmajā daļā minētās informācijas saņemšanas paziņo PVKIU, ka tas nedrīkst ieviest attiecīgās izmaiņas. Tādā gadījumā PVKIU piederības dalībvalsts kompetentās iestādes to attiecīgi paziņo PVKIU uzņēmējas dalībvalsts kompetentajām iestādēm.
                                       Ja pirmajā daļā minētās izmaiņas ir ieviestas pēc tam, kad informācija ir nosūtīta saskaņā ar otro daļu, un ja minēto izmaiņu rezultātā PVKIU vairs neatbilst šai direktīvai, PVKIU piederības dalībvalsts kompetentās iestādes veic jebkādus piemērotus pasākumus saskaņā ar 98. pantu, tostarp vajadzības gadījumā nepārprotami aizliedz veikt PVKIU sertifikātu tirdzniecību, un bez liekas kavēšanās paziņo PVKIU uzņēmējas dalībvalsts kompetentajām iestādēm par veiktajiem pasākumiem.”;

                        6)

                        iekļauj šādu pantu:

                           “93.a pants

                              1.   Dalībvalstis nodrošina, ka PVKIU var atsaukt tirdzniecības pasākumus attiecībā uz sertifikātiem, tostarp vajadzības gadījumā attiecībā uz akciju kategorijām dalībvalstī, attiecībā uz kuru paziņojums veikts saskaņā ar 93. pantu, ja ir izpildīti visi šie nosacījumi:

                                          a)

                                          ir izteikts vispārējs piedāvājums bez maksas vai bez atskaitījumiem atpirkt vai izpirkt visus šādus sertifikātus, kas ir ieguldītāju turējumā attiecīgajā dalībvalstī, šāds piedāvājums ir publiski pieejams vismaz 30 darbdienas un tas ir adresēts tieši vai ar finanšu starpniekiem individuāli katram ieguldītājam attiecīgajā dalībvalstī, kura identitāte ir zināma;

                                          b)

                                          izmantojot publiski pieejamu līdzekli, tostarp elektroniskos līdzekļus, kas parasti tiek izmantoti PVKIU tirdzniecībai un ir piemēroti tipiskam PVKIU ieguldītājam, ir publiskots nodoms pārtraukt šādu sertifikātu tirdzniecības nolūkā veiktos pasākumus attiecīgajā dalībvalstī;

                                          c)

                                          jebkādas līgumsaistības ar finanšu starpniekiem vai personām, kurām deleģētas funkcijas, tiek grozītas vai izbeigtas ar atsaukuma dienu, lai nepieļautu, ka tieši vai netieši sāk vai turpina piedāvāt vai laist apgrozībā sertifikātus, kas norādīti 2. punktā minētajā paziņojumā.

                                    Informācijā, kas minēta pirmās daļas a) un b) apakšpunktā, skaidri izklāsta sekas, kādas iestāsies ieguldītājiem, ja viņi nepieņems piedāvājumu par savu sertifikātu atpirkšanu vai izpirkšanu.
                              Informāciju, kas minēta pirmās daļas a) un b) apakšpunktā, iesniedz tās dalībvalsts oficiālajā valodā vai vienā no tās oficiālajām valodām, attiecībā uz kuru PVKIU ir sniedzis paziņojumu saskaņā ar 93. pantu, vai valodā, ko apstiprinājušas minētās dalībvalsts kompetentās iestādes. No dienas, kas minēta pirmās daļas c) apakšpunktā, PVKIU pārtrauc sākt vai turpināt tieši vai netieši piedāvāt vai laist apgrozībā savus sertifikātus, kuri bija atsaukuma priekšmets minētajā dalībvalstī.

                              2.   PVKIU savas piederības dalībvalsts kompetentajām iestādēm iesniedz paziņojumu, kurā ietverta 1. punkta pirmās daļas a), b) un c) apakšpunktā minētā informācija.

                              3.   PVKIU piederības dalībvalsts kompetentās iestādes pārbauda, vai paziņojums, ko PVKIU iesniedzis saskaņā ar 2. punktu, ir pilnīgs. PVKIU piederības dalībvalsts kompetentās iestādes ne vēlāk kā 15 darbdienu laikā pēc pilnīga paziņojuma saņemšanas, pārsūta šo paziņojumu 2. punktā minētajā paziņojumā norādītās dalībvalsts kompetentajām iestādēm un EVTI.
                              Kad paziņojums ir pārsūtīts, ievērojot šā punkta pirmo daļu, PVKIU piederības dalībvalsts kompetentās iestādes nekavējoties informē PVKIU par minēto pārsūtīšanu.

                              4.   PVKIU nodrošina ieguldītājiem, kuri saglabā ieguldījumus PVKIU, kā arī PVKIU piederības dalībvalsts kompetentajām iestādēm saskaņā ar 68. līdz 82. pantu un 94. pantu prasīto informāciju.

                              5.   PVKIU piederības dalībvalsts kompetentās iestādes šā panta 2. punktā minētajā paziņojumā norādītās dalībvalsts kompetentajām iestādēm nosūta informāciju par jebkādām izmaiņām 93. panta 2. punktā minētajos dokumentos.

                              6.   Šā panta 2. punktā minētajā paziņojumā norādītās dalībvalsts kompetentajām iestādēm ir tādas pašas tiesības un pienākumi kā PVKIU uzņēmējas dalībvalsts kompetentajām iestādēm, kas noteikti 21. panta 2. punktā, 97. panta 3. punktā un 108. pantā. Neskarot citas uzraudzības darbības un uzraudzības pilnvaras, kas minētas 21. panta 2. punktā un 97. pantā, no šā panta 5. punktā minētās nosūtīšanas dienas šā panta 2. punktā minētajā paziņojumā norādītās dalībvalsts kompetentās iestādes nepieprasa attiecīgajam PVKIU uzskatāmi parādīt atbilstību tiem valsts normatīvajiem un administratīvajiem aktiem, kuri reglamentē Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2019/1156 (*1) 5. pantā minētās tirdzniecības prasības.

                              7.   Dalībvalstis ļauj izmantot jebkādus elektroniskās vai citus distances saziņas līdzekļus 4. punkta vajadzībām, ja informācijas un saziņas līdzekļi ieguldītājiem ir pieejami tās dalībvalsts oficiālajā valodā vai vienā no tās oficiālajām valodām, kurā ieguldītājs atrodas, vai valodā, ko apstiprinājušas attiecīgās dalībvalsts kompetentās iestādes.

                           (*1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2019/1156 (2019. gada 20. jūnijs) par kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu pārrobežu izplatīšanas atvieglošanu un ar kuru groza Regulas (ES) Nr. 345/2013, (ES) Nr. 346/2013 un (ES) Nr. 1286/2014 (OV L 188, 12.7.2019., 55. lpp.).”;"

                        7)

                        direktīvas 95. panta 1. punkta a) apakšpunktu svītro.

            2. pants
            Grozījumi Direktīvā 2011/61/ES
            Direktīvu 2011/61/ES groza šādi:

                        1)

                        direktīvas 4. panta 1. punktā iekļauj šādu apakšpunktu:

                                    “aea)

                                    “pirmstirdzniecība” ir tieša vai netieša ES AIFP vai tā uzdevumā veikta informācijas sniegšana vai paziņošana par ieguldījumu stratēģijām vai ieguldījumu idejām potenciālajiem profesionāliem ieguldītājiem, kuru domicils vai juridiskā adrese ir Savienībā, lai pārbaudītu minēto ieguldītāju interesi par AIF vai apakšstruktūru, kurš vēl nav izveidots, vai kurš ir izveidots, bet vēl nav izziņots tirdzniecībai saskaņā ar 31. vai 32. pantu tajā dalībvalstī, kurā potenciālajiem investoriem ir domicils vai juridiskā adrese, bet kas jebkurā gadījumā nerezultējas izlikšanā tirdzniecībai vai piedāvājumā potenciālajam ieguldītājam ieguldīt minētā AIF vai tā apakšstruktūras ieguldījumu apliecībās vai akcijās;”;

                        2)

                        VI nodaļas sākumā iekļauj šādu pantu:

                           “30.a pants
                           ES AIFP piemērotie pirmstirdzniecības nosacījumi Savienībā

                              1.   Dalībvalstis nodrošina, ka atļauju saņēmis ES AIFP drīkst iesaistīties pirmstirdzniecībā Savienībā, izņemot gadījumos, ja informācija, kas tiek sniegta potenciālajiem profesionālajiem ieguldītājiem:

                                          a)

                                          ir pietiekama, lai ļautu ieguldītājiem apņemties iegādāties konkrēta AIF ieguldījumu apliecības vai akcijas;

                                          b)

                                          rezultējas parakstīšanās veidlapās vai līdzīgos dokumentos neatkarīgi no tā, vai tie ir projekta vai galīgās redakcijas veidā; vai

                                          c)

                                          ir vēl neizveidota AIF dibināšanas dokumenti, prospekts vai piedāvājuma dokumenti galīgās redakcijas veidā.

                                    Ja tiek sniegts prospekta vai piedāvājuma dokumentu projekts, tajā netiek ietverta informācija, kas ir pietiekama, lai ļautu ieguldītājiem pieņemt lēmumu par ieguldījuma veikšanu, un tajos tiek skaidri norādīts, ka:

                                          a)

                                          tas nav piedāvājums vai uzaicinājums parakstīties uz AIF ieguldījumu apliecībām vai akcijām; un

                                          b)

                                          nevajadzētu paļauties uz tajā sniegto informāciju, jo tā ir nepilnīga un var mainīties.

                                    Dalībvalstis nodrošina, ka ES AIFP pirms iesaistīšanās pirmstirdzniecībā nav pienākuma paziņot kompetentajām iestādēm pirmstirdzniecības materiālu saturu vai adresātus, nedz izpildīt jebkādus nosacījumus vai prasības, izņemot tos, kas noteikti šajā pantā.

                              2.   ES AIFP nodrošina, lai ieguldītāji neiegādātos AIF ieguldījumu apliecības vai akcijas ar pirmstirdzniecības starpniecību un lai ieguldītāji, ar kuriem sazinās pirmstirdzniecības laikā, varētu iegādāties šā AIF ieguldījumu apliecības vai akcijas tikai tirdzniecībā, kas atļauta saskaņā ar 31. vai 32. pantu.
                              Ja profesionāli ieguldītāji 18 mēnešu laikā pēc tam, kad ES AIFP ir sācis pirmstirdzniecību, parakstās uz tāda AIF ieguldījumu apliecībām vai akcijām, kas minēts informācijā, kura sniegta pirmstirdzniecības kontekstā, vai uz tāda AIF ieguldījumu apliecībām vai akcijām, kurš izveidots pirmstirdzniecības rezultātā, to uzskata par tirdzniecības rezultātu un piemēro 31. un 32. pantā minētās paziņošanas procedūras.
                              Dalībvalstis nodrošina, ka divu nedēļu laikā no brīža, kad ES AIFP sācis pirmstirdzniecību, tas papīra formātā vai elektroniski nosūta neoficiālu vēstuli savas izcelsmes dalībvalsts kompetentajām iestādēm. Minētajā vēstulē norāda dalībvalstis, kurās un laikposmus, kad pirmstirdzniecība notiek vai ir notikusi, sniedz īsu pirmstirdzniecības aprakstu, tostarp informāciju par piedāvātajām ieguldījumu stratēģijām un, attiecīgā gadījumā iekļauj to AIF un AIF apakšstruktūru sarakstu, attiecībā uz kurām tiek veikta vai tika veikta pirmstirdzniecība. ES AIFP izcelsmes dalībvalsts kompetentās iestādes nekavējoties informē tās dalībvalsts kompetentās iestādes, kurā ES AIFP ir iesaistījies vai bija iesaistījies pirmstirdzniecībā. Tās dalībvalsts kompetentās iestādes, kurā pirmstirdzniecība notiek vai ir notikusi, var pieprasīt ES AIFP izcelsmes dalībvalsts kompetentajām iestādēm sniegt papildu informāciju par pirmstirdzniecību, kas notiek vai notikusi tās teritorijā.

                              3.   Trešā persona iesaistās pirmstirdzniecībā atļauju saņēmuša ES AIFP vārdā tikai tad, ja tā ir saņēmusi atļauju darboties kā ieguldījumu brokeru sabiedrība saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/65/ES (*2), kā kredītiestāde saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2013/36/ES (*3), kā PVKIU pārvaldības sabiedrība saskaņā ar Direktīvu 2009/65/EK, kā AIFP saskaņā ar šo direktīvu vai darbojas kā saistītais aģents saskaņā ar Direktīvu 2014/65/ES. Uz šādu trešo personu attiecas šajā pantā minētie nosacījumi.

                              4.   ES AIFP nodrošina, ka pirmstirdzniecība ir pienācīgi dokumentēta.

                           (*2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/65/ES (2014. gada 15. maijs) par finanšu instrumentu tirgiem un ar ko groza Direktīvu 2002/92/EK un Direktīvu 2011/61/ES (OV L 173, 12.6.2014., 349. lpp.)."

                           (*3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2013/36/ES (2013. gada 26. jūnijs) par piekļuvi kredītiestāžu darbībai un kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību prudenciālo uzraudzību, ar ko groza Direktīvu 2002/87/EK un atceļ Direktīvas 2006/48/EK un 2006/49/EK (OV L 176, 27.6.2013., 338. lpp.).”;"

                        3)

                        direktīvas 32. panta 7. punkta trešo un ceturto daļu aizstāj ar šādām:
                        “Ja plānotu izmaiņu rezultātā AIFP veiktā AIF pārvaldība vairs neatbilstu šai direktīvai vai ja AIFP kā citādi vairs neatbilstu šai direktīvai, attiecīgās AIFP izcelsmes dalībvalsts kompetentās iestādes 15 darbdienu laikā pēc visas pirmajā daļā minētās informācijas saņemšanas paziņo AIFP, ka tas nedrīkst ieviest attiecīgās izmaiņas. Tādā gadījumā AIFP izcelsmes dalībvalsts kompetentās iestādes attiecīgi informē AIFP uzņēmējas dalībvalsts kompetentās iestādes.
                        Ja plānotās izmaiņas tiek ieviestas, neņemot vērā pirmo un otro daļu, vai ja ir notikušas neplānotas izmaiņas, kuru rezultātā AIFP veiktā AIF pārvaldība vairs neatbilst šai direktīvai vai AIFP kā citādi vairs neatbilst šai direktīvai, AIFP izcelsmes dalībvalsts kompetentās iestādes veic visus nepieciešamos pasākumus saskaņā ar 46. pantu, tostarp vajadzības gadījumā nepārprotami aizliedzot AIF tirdzniecību, un bez nepamatotas kavēšanās attiecīgi informē AIFP uzņēmējas dalībvalsts kompetentās iestādes.
                        Ja izmaiņas neietekmē AIFP veiktās AIF pārvaldības atbilstību šai direktīvai vai AIFP citādu atbilstību šai direktīvai, AIFP izcelsmes dalībvalsts kompetentās iestādes viena mēneša laikā paziņo par šīm izmaiņām AIFP uzņēmējas dalībvalsts kompetentajām iestādēm.”;

                        4)

                        iekļauj šādu pantu:

                           “32.a pants
                           Dažu vai visu ES AIF ieguldījumu apliecību vai akciju tirdzniecības pasākumu atsaukšana dalībvalstīs, kuras nav AIFP izcelsmes dalībvalsts

                              1.   Dalībvalstis nodrošina, ka ES AIFP var atsaukt tirdzniecības pasākumus, kas veikti attiecībā uz dažu vai visu tā AIF ieguldījumu apliecībām vai akcijām dalībvalstī, attiecībā uz kuru tas veicis paziņojumu saskaņā ar 32. pantu, ja ir izpildīti visi šie nosacījumi:

                                          a)

                                          izņemot slēgtos AIF un fondus, ko reglamentē Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2015/760 (*4), ir izteikts vispārējs piedāvājums bez maksas vai bez atskaitījumiem atpirkt vai izpirkt visas šādas AIF ieguldījumu apliecības vai akcijas, kas ir ieguldītāju turējumā attiecīgajā dalībvalstī, piedāvājums ir publiski pieejams vismaz 30 darbdienas un adresēts tieši vai ar finanšu starpniekiem individuāli katram ieguldītājam attiecīgajā dalībvalstī, kura identitāte ir zināma;

                                          b)

                                          izmantojot publiski pieejamu līdzekli, tostarp elektroniskos līdzekļus, kas parasti tiek izmantoti AIF tirdzniecībai un ir piemēroti tipiskam AIF ieguldītājam, ir publiskots nodoms pārtraukt daļas vai visu tā AIF ieguldījumu apliecību vai akciju tirdzniecības nolūkā veiktos pasākumus šajā dalībvalstī;

                                          c)

                                          jebkādas līgumsaistības ar finanšu starpniekiem vai personām, kurām deleģētas funkcijas, tiek grozītas vai izbeigtas ar atsaukuma dienu, lai nepieļautu, ka tieši vai netieši sāk vai turpina piedāvāt vai laist apgrozībā ieguldījumu apliecības vai akcijas, kas norādītas 2. punktā minētajā paziņojumā.

                                    No dienas, kas minēta pirmā punkta c) apakšpunktā, AIFP pārtrauc sākt vai turpināt tieši vai netieši piedāvāt vai laist apgrozībā tā pārvaldītā AIF ieguldījumu apliecības vai akcijas dalībvalstī, attiecībā uz kuru tas ir iesniedzis paziņojumu saskaņā ar 2. punktu.

                              2.   AIFP savas izcelsmes dalībvalsts kompetentajām iestādēm iesniedz paziņojumu, kurā ietverta 1. punkta pirmās daļas a), b) un c) apakšpunktā minētā informācija.

                              3.   AIFP izcelsmes dalībvalsts kompetentās iestādes pārbauda, vai paziņojums, ko AIFP iesniedzis saskaņā ar 2. punktu, ir pilnīgs. AIFP izcelsmes dalībvalsts kompetentās iestādes ne vēlāk kā 15 darbdienu laikā pēc pilnīga paziņojuma saņemšanas, pārsūta šo paziņojumu 2. punktā minētajā paziņojumā norādītās dalībvalsts kompetentajām iestādēm un EVTI.
                              Kad paziņojums ir pārsūtīts, ievērojot pirmo daļu, AIFP izcelsmes dalībvalsts kompetentās iestādes nekavējoties informē AIFP par minēto pārsūtīšanu.
                              Sākot no dienas, kas minēta 1. punkta pirmās daļas c) apakšpunktā, 36 mēnešus AIFP nedrīkst iesaistīties paziņojumā minēto ES AIF ieguldījumu apliecību vai akciju pirmstirdzniecībā vai – attiecībā uz līdzīgām ieguldījumu stratēģijām vai ieguldījumu idejām – 2. punktā minētajā paziņojumā norādītajā dalībvalstī.

                              4.   AIFP turpina ieguldītājiem, kuri saglabā ieguldījumus ES AIF, kā arī AIFP izcelsmes dalībvalsts kompetentajām iestādēm sniegt saskaņā ar 22. un 23. pantu prasīto informāciju.

                              5.   AIFP izcelsmes dalībvalsts kompetentās iestādes 2. punktā minētajā paziņojumā norādītās dalībvalsts kompetentajām iestādēm nosūta informāciju par jebkādām izmaiņām IV pielikuma b) līdz f) punktā minētajos dokumentos un informācijā.

                              6.   Šā panta 2. punktā minētajā paziņojumā norādītās dalībvalsts kompetentajām iestādēm ir tādas pašas tiesības un pienākumi kā AIFP uzņēmējas dalībvalsts kompetentajām iestādēm, kā noteikts 45. pantā.

                              7.   Neskarot citas 45. panta 3. punktā minētās uzraudzības pilnvaras, no šā panta 5. punktā minētās nosūtīšanas dienas šā panta 2. punktā minētajā paziņojumā norādītās dalībvalsts kompetentās iestādes nepieprasa attiecīgajam AIFM pierādīt atbilstību tiem valsts normatīvajiem un administratīvajiem aktiem, kuri reglamentē tirdzniecības prasības, kā minēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2019/1156 (*5) 5. pantā.

                              8.   Dalībvalstis atļauj izmantot visus elektroniskās vai citus distances saziņas līdzekļus 4. punkta vajadzībām.

                           (*4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2015/760 (2015. gada 29. aprīlis) par Eiropas ilgtermiņa ieguldījumu fondiem (OV L 123, 19.5.2015., 98. lpp.)."

                           (*5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2019/1156 (2019. gada 20. jūnijs) par kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu pārrobežu izplatīšanas atvieglošanu un ar kuru groza Regulas (ES) Nr. 345/2013, (ES) Nr. 346/2013 un (ES) Nr. 1286/2014 (OV L 188, 12.7.2019., 55. lpp.).”;"

                        5)

                        direktīvas 33. panta 6. punkta otro un trešo daļu aizstāj ar šādām:
                        “Ja plānotu izmaiņu rezultātā AIFP veiktā AIF pārvaldība vairs neatbilstu šai direktīvai vai ja AIFP kā citādi vairs neatbilstu šai direktīvai, attiecīgās AIFP izcelsmes dalībvalsts kompetentās iestādes 15 darbdienu laikā pēc visas pirmajā daļā minētās informācijas saņemšanas paziņo AIFP, ka tas nedrīkst ieviest attiecīgās izmaiņas.
                        Ja plānotās izmaiņas tiek ieviestas, neņemot vērā pirmo un otro daļu, vai ja ir notikušas neplānotas izmaiņas, kuru rezultātā AIFP veiktā AIF pārvaldība vairs neatbilst šai direktīvai vai AIFP kā citādi vairs neatbilst šai direktīvai, AIFP izcelsmes dalībvalsts kompetentās iestādes veic visus nepieciešamos pasākumus saskaņā ar 46. pantu un bez nepamatotas kavēšanās attiecīgi informē AIFP uzņēmējas dalībvalsts kompetentās iestādes.”;

                        6)

                        iekļauj šādu pantu:

                           “43.a pants
                           Privātajiem ieguldītājiem pieejamās struktūras

                              1.   Neskarot Regulas (ES) 2015/760 26. pantu, dalībvalstis nodrošina, lai AIFP katrā dalībvalstī, kurā tas plāno privātiem ieguldītājiem tirgot AIF ieguldījumu apliecības vai akcijas, dara pieejamas struktūras šādu uzdevumu veikšanai:

                                          a)

                                          apstrādāt ieguldītāju parakstīšanās, maksājumu, atpirkšanas un atpakaļpirkšanas rīkojumus, kas saistīti ar AIF ieguldījumu apliecībām vai akcijām, saskaņā ar AIF dokumentos izklāstītajiem nosacījumiem;

                                          b)

                                          sniegt ieguldītājiem informāciju par to, kā sniegt a) apakšpunktā minētos rīkojumus un kā tiek izmaksāti atpirkšanas un izpirkšanas ieņēmumi;

                                          c)

                                          palīdzēt apstrādāt informāciju, kas attiecas uz īstenotām ieguldītāju tiesībām, kuras izriet no ieguldījuma AIF tajā dalībvalstī, kur konkrētais AIF tiek tirgots;

                                          d)

                                          darīt ieguldītājiem pieejamu saskaņā ar 22. un 23. pantu prasīto informāciju un dokumentus, lai viņi varētu veikt to pārbaudi un iegūt kopijas;

                                          e)

                                          sniegt ieguldītājiem informāciju, kas attiecas uz uzdevumiem, ko struktūras veic, pastāvīgā informācijas nesējā, kā tas definēts Direktīvas 2009/65/EK 2. panta 1. punkta m) apakšpunktā; un

                                          f)

                                          veikt kontaktpunkta funkciju saziņā ar kompetentajām iestādēm.

                              2.   Dalībvalstis nepieprasa AIFP 1. punkta nolūkos nodrošināt fizisku klātbūtni uzņēmējā dalībvalstī vai iecelt trešo personu.

                              3.   AIFP nodrošina, ka struktūras, kas vajadzīgas, lai veiktu 1. punktā minētos uzdevumus, tostarp elektroniski:

                                          a)

                                          ir tās dalībvalsts oficiālajā valodā vai vienā no tās oficiālajām valodām, kurā konkrētais AIF tiek tirgots, vai valodā, ko apstiprinājušas attiecīgās dalībvalsts kompetentās iestādes;

                                          b)

                                          nodrošina pats AIFP, trešā persona, uz kuru attiecas uzraudzība un noteikumi, kas reglamentē veicamos uzdevumus, vai abi.

                                    Piemērojot b) apakšpunktu gadījumos, kad uzdevumus veiks trešā persona, attiecīgās trešās personas iecelšanu apliecina ar rakstisku līgumu, kurā ir precizēts, kurus no 1. punktā minētajiem uzdevumiem neveiks AIFP, un ka trešā persona saņems visu attiecīgo informāciju un dokumentus no AIFP.”;

                        7)

                        iekļauj šādu pantu:

                           “69.a pants
                           Pasu režīma novērtējums
                           Pirms stājas spēkā 67. panta 6. punktā minētie deleģētie akti, saskaņā ar kuriem kļūst piemērojami 35. panta un 37. līdz 41. panta noteikumi, Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu, ņemot vērā šajā direktīvā paredzētā pasu režīma novērtējuma rezultātu, tostarp minētā režīma attiecināšanu arī uz ārpussavienības AIFP. Attiecīgā gadījumā ziņojumam pievieno leģislatīva akta priekšlikumu.”;

                        8)

                        IV pielikumā pievieno šādus punktus:

                                    “i)

                                    vajadzīgā informācija, tostarp adrese, uz kuru uzņēmējas dalībvalsts kompetentās iestādes var izrakstīt rēķinu vai paziņot piemērojamās regulatīvās maksas vai nodevas;

                                    j)

                                    informācija par iespējām veikt 43.a pantā minētos uzdevumus.”;

            3. pants
            Transponēšana

               1.   Dalībvalstis līdz 2021. gada 2. augustam pieņem un publicē savus normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Tās nekavējoties dara zināmus Komisijai minēto noteikumu tekstus.
               Tās piemēro minētos noteikumus, sākot ar 2021. gada 2. augustu.
               Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.

               2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.

            4. pants
            Izvērtēšana
            Līdz 2024. gada 2. augustam Komisija, pamatojoties uz sabiedrisku apspriešanos un ņemot vērā diskusijas ar EVTI un kompetentajām iestādēm, veic izvērtējumu par šīs direktīvas piemērošanu. Līdz 2025. gada 2. augustam Komisija iesniedz ziņojumu par šīs direktīvas piemērošanu.

            5. pants
            Pārskatīšana
            Līdz 2023. gada 2. augustam Komisija iesniedz ziņojumu, kurā cita starpā novērtēti ieguvumi no PKUI pārvaldības sabiedrībām piemērojamo noteikumu saskaņošanas, kad tās pārbauda interesi par konkrētu ieguldījumu ideju vai ieguldījumu stratēģiju, un tas, vai šajā sakarā ir vajadzīgi kādi grozījumi Direktīvā 2009/65/EK.

            6. pants
            Stāšanās spēkā
            Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

            7. pants
            Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

            Briselē, 2019. gada 20. jūnijā

                  Eiropas Parlamenta vārdā –

                  priekšsēdētājs

               A. TAJANI

                  Padomes vārdā –

                  priekšsēdētājs

               G. CIAMBA

            (1)  OV C 367, 10.10.2018., 50. lpp.

            (2)  Eiropas Parlamenta 2019. gada 16. aprīļa nostāja (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēta) un Padomes 2019. gada 14. jūnija lēmums.

            (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/65/EK (2009. gada 13. jūlijs) par normatīvo un administratīvo aktu koordināciju attiecībā uz pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem (PVKIU) (OV L 302, 17.11.2009., 32. lpp.).

            (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/61/ES (2011. gada 8. jūnijs) par alternatīvo ieguldījumu fondu pārvaldniekiem un par grozījumiem Direktīvā 2003/41/EK, Direktīvā 2009/65/EK, Regulā (EK) Nr. 1060/2009 un Regulā (ES) Nr. 1095/2010 (OV L 174, 1.7.2011., 1. lpp.).

            (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2019/1156 (2019. gada 20. jūnijs) par kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu pārrobežu izplatīšanas atvieglošanu un ar kuru groza Regulas (ES) Nr. 345/2013, (ES) Nr. 346/2013 un (ES) Nr. 1286/2014 (skatīt šā Oficiālā Vēstneša 55. lpp.).

            (6)  OV C 369, 17.12.2011., 14. lpp.