title: Eiropas Parlamenta Un Padomes Direktíva 2000/26/EK (2000. gada 16. maijs) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu lietošanas civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu, ar kuru tiek grozītas Padomes Direktīvas 73/239/EEK un 88/357/EEK (Ceturtā direktīva par mehānisko transportlīdzekļu apdrošināšanu)

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32000L0026

Oficiālais Vēstnesis L 181 , 20/07/2000 Lpp. 0065 - 0074

		Eiropas Parlamenta Un Padomes Direktīva 2000/26/EK(2000. gada 16. maijs)par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu lietošanas civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu, ar kuru tiek grozītas Padomes Direktīvas 73/239/EEK un 88/357/EEK(Ceturtā direktīva par mehānisko transportlīdzekļu apdrošināšanu)EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 47. panta 2. punktu un 95. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],saskaņā ar Līguma [3] 251. pantā paredzēto procedūru, ievērojot Samierināšanas komitejas 2000. gada 7. aprīlī apstiprināto kopīgo dokumentu,tā kā:(1) Pašlaik ir atšķirības starp dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu noteikumiem attiecībā uz transportlīdzekļu lietošanas civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu, un šīs atšķirības ir šķērslis personu brīvai kustībai un apdrošināšanas pakalpojumu brīvai apritei.(2) Tādēļ šie noteikumi jātuvina, lai sekmētu vienotā tirgus pareizu darbību.(3) Ar Direktīvu 72/166/EEK [4] Padome ir pieņēmusi noteikumus par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu civiltiesiskās atbildības sakarā jautājumos par transportlīdzekļu lietošanu un šās atbildības apdrošināšanas pienākuma ieviešanu.(4) Ar Direktīvu 88/357/EEK [5] Padome ir pieņēmusi noteikumus par normatīvo un administratīvo aktu koordināciju attiecībā uz tiešo apdrošināšanu, kas nav dzīvības apdrošināšana, un paredz arī noteikumus nolūkā efektīvāk izmantot pakalpojumu sniegšanas brīvību.(5) Zaļo karšu biroju sistēma garantē ātru atlīdzības prasījumu nokārtošanu cietušās personas valstī, pat ja otra puse ir no citas Eiropas valsts.(6) Zaļo karšu biroju sistēma neatrisina visas problēmas cietušai personai, kam ir prasības citā valstī pret personu, kura dzīvo tur, un apdrošināšanas uzņēmumu, kam licence ir piešķirta tur (ārvalsts tiesību sistēma, sveša valoda, nepazīstamas strīdu atrisināšanas procedūras un bieži nepamatoti novilcināta nokārtošana).(7) Ar savu 1995. gada 26. oktobra rezolūciju par to atlīdzības prasījumu nokārtošanu, kas radušās pēc ceļu satiksmes negadījumiem ārpus prasītāja mītneszemes [6], Eiropas Parlaments, rīkojoties saskaņā ar Līguma 192. panta otro daļu, ir aicinājis Komisiju iesniegt Padomei priekšlikumus par Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvu, lai risinātu šīs problēmas.(8) Patiešām ir lietderīgi papildināt pasākumus, kas ieviesti ar Direktīvām 72/166/EEK, 84/5/EEK [7] un 90/232/EEK [8], lai cietušajām personām, kurām transportlīdzekļa ceļu satiksmes negadījuma dēļ nodarīti zaudējumi vai miesas bojājumi, garantētu līdzvērtīgu attieksmi neatkarīgi no tā, kurā vietā Kopienā negadījumi notikuši; šī direktīva attiecas uz negadījumiem, kuri notikuši citā valstī nekā cietušas personas mītneszeme, ja ir atšķirības cietušo personu atlīdzības prasījumu nokārtošanā.(9) Šīs direktīvas piemērošana negadījumiem, kuri notikuši trešās valstīs, uz kuriem attiecas zaļo karšu sistēma, kuros cietušās personas dzīvo Kopienā un iesaistītie transportlīdzekļi ir apdrošināti un parasti atrodas dalībvalstī, neietver obligātā mehānisko transportlīdzekļu apdrošināšanas teritoriālā seguma palielināšanu, kā norādīts Direktīvas 72/166/EEK 3. panta 2. punktā.(10) Tas dod cietušai personai tiešas prasījuma tiesības pret atbildīgās personas apdrošināšanas sabiedrību.(11) Cietušajām personām, kas cietušas zaudējumus vai guvušas miesas bojājumus tādā transportlīdzekļa ceļu satiksmes negadījumā, uz kuru attiecas šī direktīva un kurš noticis valstī, kur viņi nedzīvo, viens apmierinošs risinājums varētu būt tiesības iesniegt prasības pret atbildīgās personas apdrošināšanas sabiedrības iecelto atlīdzības prasību administrēšanas pārstāvi dalībvalstī, kur viņi dzīvo.(12) Šis risinājums dotu iespēju personām, kas cietušas zaudējumus ārpus savas dzīvesvietas dalībvalsts, izmantot sev pazīstamas procedūras.(13) Sistēma, ka atlīdzības prasību administrēšanas pārstāvis ir cietušās personas dzīvesvietas dalībvalstī, neietekmē ne materiālo tiesību normas, kuras piemēro katrā atsevišķā gadījumā, ne jautājumu par jurisdikciju.(14) Personai, kas cietusi zaudējumus vai guvusi miesas bojājumus, tiešas prasījuma tiesības pret apdrošināšanas sabiedrību ir loģisks papildinājums minēto pārstāvju iecelšanai un uzlabo tiesisko stāvokli personām, kuras cietušas transportlīdzekļa ceļu satiksmes negadījumos ārpus minēto personu dzīvesvietas dalībvalsts.(15) Lai novērstu nepilnības, būtu jāparedz, ka dalībvalsts, kur apdrošināšanas sabiedrība ir licencēta, pieprasītu sabiedrībai iecelt pastāvīgus atlīdzības prasību administrēšanas pārstāvjus, kas dzīvo vai ir reģistrēti pārējās dalībvalstīs, uzdodot viņiem apkopot visu vajadzīgo informāciju, kura saistīta ar prasībām, kas rodas pēc šādiem negadījumiem, un piešķirot viņiem pietiekamas pilnvaras pārstāvēt apdrošināšanas sabiedrību, ietverot kompensāciju izmaksu; atlīdzības prasību administrēšanas pārstāvjiem jābūt piešķirtām pietiekamām pilnvarām pārstāvēt apdrošināšanas sabiedrību attiecībās ar personām, kas cietušas negadījumos, un pārstāvēt apdrošināšanas sabiedrību valsts iestādēs un vajadzības gadījumā tiesās, ciktāl tas atbilst starptautiskām privāttiesību normām par jurisdikcijas noteikšanu.(16) Atlīdzības prasību administrēšanas pārstāvjiem nevar piešķirt jurisdikciju tiesās cietušas personas dzīvesvietas dalībvalstī, ja to neparedz starptautiskās privāttiesību normas par jurisdikcijas noteikšanu.(17) Vienam no nosacījumiem attiecībā uz to apdrošināšanas darbību sākšanu un veikšanu, kas pieder pie Direktīvas 73/239/EEK [9] pielikuma A punktā norādītās 10. nozares, izņemot pārvadātāju atbildību, jābūt tādu pārstāvju norīkošanai, kuri atbild par prasību nokārtošanu; šis nosacījums tāpēc būtu jāīsteno ar vienreizēju oficiālu atļauju, ko izsniedz iestādes dalībvalstī, kur atrodas apdrošināšanas sabiedrības galvenais birojs, kā norādīts Direktīvas 92/49/EEK [10] II sadaļā; šim nosacījumam būtu arī jāattiecas uz apdrošināšanas sabiedrībām, kam galvenais birojs nav Kopienā, kura tām ir piešķīrusi atļauju veikt apdrošināšanu Kopienas dalībvalstī; attiecīgi būtu jāgroza un jāpapildina Direktīva 73/239/EEK.(18) Papildus tā nodrošināšanai, ka apdrošināšanas sabiedrībai ir pārstāvis valstī, kur cietusī persona dzīvo, ir lietderīgi garantēt cietušajai personai īpašas tiesības, lai prasība tiktu nokārtota nekavējoties; tāpēc valsts tiesību aktos jāiekļauj efektīvi un sistemātiski finansiāli vai līdzvērtīgi administratīvi sodi, ja apdrošināšanas sabiedrība vai tās pārstāvis nav izpildījis savas saistības pieņemamā laikā piedāvāt kompensāciju, piemēram, rīkojumi, kas apvienoti ar administratīvi uzliktiem sodiem, regulāri ziņojumi uzraudzības iestādēm, pārbaudes uz vietas, publikācijas valsts oficiālajā vēstnesī un presē, sabiedrības darbības apturēšana (aizliegums uz noteiktu laiku noslēgt jaunus līgumus), tāda uzraudzības iestāžu īpaša pārstāvja iecelšana, kurš atbild par uzraudzību, vai sabiedrība darbojas saskaņā ar tiesību aktiem apdrošināšanas jomā, apdrošināšanas atļaujas atcelšanu, sankciju piemērošanu direktoriem un administrācijai; tas neliedz piemērot citus pasākumus — īpaši atbilstīgi tiesību aktiem par uzraudzību, — kurus var uzskatīt par lietderīgiem; tomēr pastāv nosacījums, ka nevarētu būt nekādu strīdu par atbildību un ciestiem zaudējumiem un gūtiem ievainojumiem, lai pieņemamā laikā apdrošināšanas sabiedrība varētu veikt pamatoto piedāvājumu; pamatotajam kompensācijas piedāvājumam vajadzētu būt rakstiskam un saturēt pamatojumu atbildības un ciesto zaudējumu novērtēšanai.(19) Papildus minētām sankcijām būtu lietderīgi noteikt, ka jāmaksā procenti par kompensācijas apjomu, ko cietušai personai piedāvājusi apdrošināšanas sabiedrība vai piespriedusi tiesa, ja piedāvājums nav sniegts noteiktajā termiņā; ja dalībvalstīs ir noteikumi attiecībā uz kavējuma procentiem, šos noteikumus varētu īstenot, norādot tos.(20) Personām, kas cietušas zaudējumus vai guvušas miesas bojājumus transportlīdzekļa ceļu satiksmes negadījumos, dažreiz ir grūti noskaidrot tās apdrošināšanas sabiedrības nosaukumu, kura negadījumā iesaistītajam nodrošina transportlīdzekļu lietošanas civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu.(21) Šādu cietušo personu interesēs dalībvalstīs būtu jāizveido informācijas centri, lai nodrošinātu, ka šādu informāciju var iegūt nekavējoties; tādiem informācijas centriem arī būtu jāsniedz cietušajām personām informācija par atlīdzības prasību administrēšanas pārstāvjiem; šādiem centriem būtu savstarpēji jāsadarbojas un ātri jāatbild uz citu dalībvalstu centru lūgumiem pēc informācijas par atlīdzības prasību administrēšanas pārstāvjiem; būtu lietderīgi, ka šie centri savāktu informāciju par faktisko apdrošināšanas seguma beigu dienu, bet ne par polises sākotnējā derīguma termiņa beigām, ja līguma darbību pagarina sakarā ar neanulēšanu.(22) Būtu jāparedz īpaši noteikumi transportlīdzekļiem (piemēram, valdības vai militāriem transportlīdzekļi), kuri ir atbrīvoti no civiltiesiskās atbildības apdrošināšanas.(23) Cietušajai personai var būt likumīgas intereses iegūt informāciju par transportlīdzekļa īpašnieku vai parasto braucēju, vai reģistrēto turētāju, piemēram, ja tā var iegūt kompensāciju tikai no šīm personām, jo transportlīdzeklis nav atbilstīgi apdrošināts vai zaudējumi pārsniedz apdrošinājuma summu, tad būtu jāsniedz arī šī informācija.(24) Sniedzamā informācija, piemēram, transportlīdzekļa īpašnieka vai parastā braucēja vārds un adrese un apdrošināšanas polises vai transportlīdzekļa valsts reģistrācijas numurs, satur personu datus, kas norādīti Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvā 95/46/EK par fizisko personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti [11]; datu apstrādei, ko pieprasa šī direktīva, valstī jāveic pasākumi atbilstīgi Direktīvai 95/46/EK; parasto braucēju vārds un adrese būtu jāpaziņo tikai tad, ja tas ir paredzēts valsts tiesību aktos.(25) Jāpieņem noteikumi par kompensācijas iestādēm, pie kurām cietusī persona var griezties, ja apdrošināšanas sabiedrība nav iecēlusi savu pārstāvi vai nepārprotami kavē atlīdzības prasību nokārtošanu, vai nevar identificēt apdrošināšanas sabiedrību, lai garantētu, ka cietusī persona nepaliks bez kompensācijas, ja ir tiesības to saņemt; kompensācijas iestādes iejaukšanās būtu jāparedz tikai retos gadījumos, ja apdrošināšanas sabiedrība nav izpildījusi savus pienākumus, neraugoties uz iespējamo sodu uzlikšanu.(26) Kompensācijas iestādei ir nozīme atlīdzības prasību nokārtošanā par jebkuriem cietušās personas zaudējumiem vai miesas bojājumiem tikai gadījumos, ko iespējams objektīvi konstatēt, un tādēļ kompensācijas iestādes darbība jāierobežo ar pārbaudi, vai kompensācija ir piedāvāta atbilstīgi noteiktajiem termiņiem un procedūrām, bez apjoma novērtēšanas.(27) Juridiskajām personām, kam tiesību akti paredz pārņemt cietušās personas prasības pret personu, kura ir atbildīga par negadījumu, vai tās apdrošināšanas sabiedrību (piemēram, citas apdrošināšanas sabiedrības vai sociālā nodrošinājuma iestādes), nedrīkstētu būt tiesības iesniegt attiecīgo prasību kompensācijas iestādei.(28) Kompensācijas iestādei vajadzētu būt pārņemšanas tiesībām, ciktāl tā ir kompensējusi cietušai personai; lai atvieglotu piedzīt kompensācijas iestādes prasību pret apdrošināšanas sabiedrību, ja tā nav iecēlusi savu pārstāvi vai nepārprotami kavē atlīdzības prasību nokārtošanu, iestādei, kas nodrošina kompensāciju cietušās personas mītneszemē, automātiski vajadzētu būt tiesībām atlīdzināt, pārņemot cietušās personas tiesības attiecīgās iestādes daļā valstī, kur apdrošināšanas sabiedrība ir nodibināta; šai iestādei, ņemot vērā atrašanās vietu, ir vislabāk iesniegt prasību pret apdrošināšanas sabiedrību.(29) Kaut gan dalībvalstis var noteikt, ka prasību pret kompensācijas iestādi var celt regresa kārtībā, cietušajai personai pirms sava prasības iesniegšanas kompensācijas iestādei tā nebūtu jāiesniedz personai, kas ir atbildīga par negadījumu; šajā gadījumā cietusī persona būtu vismaz tādā pašā statusā, kā iesniedzot prasību pret garantijas fondu saskaņā ar Direktīvas 84/5/EEK 1. panta 4. punktu.(30) Šī sistēma var darboties, vienojoties kompensācijas iestādēm, ko izveidojušas vai apstiprinājušas dalībvalstis, kuras nosaka to funkcijas un pienākumus, kā arī atlīdzināšanas procedūras.(31) Ja nav iespējams identificēt transportlīdzekļa apdrošinātāju, būtu jāparedz, ka galīgais debitors attiecībā uz ciestajiem zaudējumiem, kas jāmaksā cietušai personai, ir Direktīvas 84/5/EEK 1. panta 4. punktā paredzētais garantijas fonds, kurš izvietots dalībvalstī, kur parasti atrodas neapdrošinātais transportlīdzeklis, kā lietošana ir izraisījusi negadījumu; ja nav iespējams identificēt transportlīdzekli, jāparedz, ka galīgais debitors ir Direktīvas 84/5/EEK 1. panta 4. punktā paredzētais garantijas fonds, kurš izvietots dalībvalstī, kur noticis negadījums,IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDarbības joma1. Šīs direktīvas mērķis ir noteikt īpašus noteikumus, kas piemērojami cietušajām personām, kurām ir tiesības uz kompensāciju par jebkuriem zaudējumiem vai miesas bojājumiem, kas radušies negadījumos, kuri notikuši dalībvalstī, kas nav cietušās personas dzīvesvietas dalībvalsts, un ko radījusi tādu transportlīdzekļu lietošana, kuri ir apdrošināti un parasti atrodas dalībvalstī.Neskarot trešo valstu tiesību aktus par civiltiesisko atbildību un starptautisko privāttiesību noteikumus, šī direktīva attiecas arī uz cietušajām personām, kas dzīvo dalībvalstī un kam ir tiesības uz kompensāciju par jebkuriem zaudējumiem vai miesas bojājumiem, kuri radušies negadījumos, kas notikuši trešās valstīs, kuru valstu apdrošināšanas sabiedrībām, kas definētas Direktīvas 72/166/EEK 1. panta 3. punktā, ir vienota Zaļo karšu sistēma, vienalga, kad tādi negadījumi ir izraisīti, lietojot transportlīdzekļus, kuri ir apdrošināti un parasti atrodas dalībvalstī.2. Šīs direktīvas 4. un 6. pantu attiecina tikai uz negadījumiem, kas izraisīti, lietojot transportlīdzekli:a) kas apdrošināts dalībvalstī, kura nav cietušās personas mītneszeme, unb) parasti atrodas dalībvalstī, kura nav cietušās personas mītneszeme.3. Šīs direktīvas 7. pants attiecas arī uz negadījumiem, ko izraisījuši trešās valsts transportlīdzekļi, uz kuriem attiecas Direktīvas 72/166/EEK 6. un 7. pants.2. pantsDefinīcijasŠajā direktīvā:a) "apdrošināšanas sabiedrība" ir sabiedrība, kas saņēmusi oficiālu atļauju saskaņā ar Direktīvas 73/239/EEK 6. pantu vai 23. panta 2. punktu;b) "iestāde" ir galvenais birojs, pārstāvniecība vai filiāle apdrošināšanas sabiedrībai, kas definēta Direktīvas 88/357/EEK 2.c pantā;c) "transportlīdzeklis" ir transportlīdzeklis, kas definēts Direktīvas 72/166/EEK 1. panta 1. punktā;d) "cietusī persona" ir cietusī persona, kas definēta Direktīvas 72/166/EEK 1. panta 2. punktā;e) "dalībvalsts, kurā transportlīdzeklis parasti atrodas" ir teritorija, kurā transportlīdzeklis parasti atrodas, kas definēta Direktīvas 72/166/EEK 1. panta 4. punktā.3. pantsTiešas prasījuma tiesībasKatra dalībvalsts nodrošina, ka negadījumos šo noteikumu nozīmē 1. pantā minētajām cietušajām personām ir tiešas prasījuma tiesības pret apdrošināšanas sabiedrību, kas sedz attiecīgās personas civiltiesisko atbildību.4. pantsAtlīdzības prasību administrēšanas pārstāvji1. Katra dalībvalsts veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka visas apdrošināšanas sabiedrības, kas apdrošina pret riskiem, kuri pieder pie Direktīvas 73/239/EEK pielikuma A punktā norādītās 10. nozares, izņemot pārvadātāju atbildību, ieceļ atlīdzības prasību administrēšanas pārstāvi katrā dalībvalstī, kur tās saņēmušas oficiālu atļauju. Atlīdzības prasību administrēšanas pārstāvis atbild par to prasību nokārtošanu, kas rodas pēc 1. pantā minētajiem negadījumiem. Atlīdzības prasību administrēšanas pārstāvis dzīvo vai ir reģistrēts dalībvalstī, kurā viņš ir norīkots.2. Atlīdzības prasību administrēšanas pārstāvja izvēle ir apdrošināšanas sabiedrības ziņā. Dalībvalstis nedrīkst ierobežot šo izvēli.3. Atlīdzības prasību administrēšanas pārstāvis var strādāt vienā vai vairākās apdrošināšanas sabiedrībās.4. Atlīdzības prasību administrēšanas pārstāvis savāc visu nepieciešamo informāciju saistībā ar prasību nokārtošanu un veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai vienotos par atlīdzības prasījumu nokārtošanu. Prasība iecelt atlīdzības prasību administrēšanas pārstāvi nekavē cietušai personai vai viņa apdrošināšanas sabiedrībai iesniegt prasību tieši pret personu, kas izraisījusi negadījumu, vai tās apdrošināšanas sabiedrību.5. Atlīdzības prasību administrēšanas pārstāvim ir piešķirtas pietiekamas pilnvaras pārstāvēt apdrošināšanas sabiedrību attiecībās ar cietušajām personām 1. pantā minētajos negadījumos un pilnībā apmierināt viņu prasības. Viņiem jābūt iespējai iepazīties ar lietu cietušās personas dzīvesvietas dalībvalsts oficiālajā(-s) valodā(-s).6. Dalībvalstis, nosakot attiecīgus efektīvus un sistemātiskus finansiālus vai līdzvērtīgus administratīvus sodus, trijos mēnešos pēc dienas, kad cietusī persona ir iesniegusi kompensācijas prasību vai nu tieši tās personas, kura ir izraisījusi negadījumu, apdrošināšanas sabiedrībai, vai tās atlīdzības prasību administrēšanas pārstāvim, paredz pienākumua) tās personas, kura ir izraisījusi negadījumu, apdrošināšanas sabiedrībai vai tās atlīdzības prasību administrēšanas pārstāvim piedāvāt pamatotu kompensāciju gadījumos, kad atbildība nav apstrīdama, un ciestie zaudējumi ir noteikti, vaib) apdrošināšanas sabiedrībai, kam kompensācijas prasība adresēta vai atlīdzības prasību administrēšanas pārstāvim sniegt pamatotu atbildi par prasības punktiem, ja atbildību noraida vai tā nav bijusi skaidri noteikta, vai ciestie zaudējumi nav pilnībā noteikti.Dalībvalstis pieņem noteikumus, lai nodrošinātu, ka tad, ja piedāvājums nav sniegts trijos mēnešos, jāmaksā procenti par kompensācijas apjomu, ko cietušai personai piedāvājusi apdrošināšanas sabiedrība vai piespriedusi tiesa.7. Komisija līdz 2006. gada 20. janvārim ziņo Eiropas Parlamentam un Padomei par 4. punkta pirmās daļas piemērošanu un minētā noteikuma efektivitāti, kā arī par valstu soda noteikumu līdzvērtību un vajadzības gadījumā iesniedz priekšlikumus.8. Atlīdzības prasību administrēšanas pārstāvja norīkošana pati par sevi nav filiāles atvēršana Direktīvas 92/49/EEK 1.b panta nozīmē un atlīdzības prasību administrēšanas pārstāvi nevar uzskatīt par iestādi Direktīvas 88/357/EEK 2.c panta nozīmē vai par iestādi, kas paredzēta Briseles 1968. gada 27. septembra Konvencijā par piekritību tiesai un nolēmumu izpildi civillietās un komerclietās [12]5. pantsInformācijas centri1. Lai cietusī persona varētu meklēt kompensāciju, katra dalībvalsts izveido vai apstiprina informācijas centru, kas atbild par:a) reģistru, kurā atrodas šāda informācija:1) to mehānisko transportlīdzekļu valsts reģistrācijas numuri, kas parasti atrodas attiecīgās valsts teritorijā;2. i) to apdrošināšanu polišu numuri, kas transportlīdzekļu lietošanu apdrošina pret riskiem, kuri pieder pie Direktīvas 73/239/EEK pielikuma A punktā norādītās 10. nozares, izņemot pārvadātāju atbildību, un, ja polises derīguma termiņš ir beidzies, arī apdrošināšanas seguma beigu diena;ii) zaļās kartes vai uz robežas noformētas apdrošināšanas polises numurs, ja kāds no šiem dokumentiem attiecas uz transportlīdzekli, kad izmanto Direktīvas 72/166/EEK 4.b pantā paredzētos izņēmumus;3) apdrošināšanas sabiedrības, kas transportlīdzekļu lietošanu apdrošina pret riskiem, kuri pieder pie Direktīvas 73/239/EEK pielikuma A punktā norādītās 10. nozares, izņemot pārvadātāju atbildību, un saskaņā ar 4. pantu šādas apdrošināšanas sabiedrības ieceltais atlīdzības prasību administrēšanas pārstāvji, kuru vārdus paziņo saskaņā ar šā panta 2. punktu;4) to transportlīdzekļu saraksts, kuriem katrā dalībvalstī piemēro izņēmumu prasībai pēc civiltiesiskās atbildības apdrošināšanas seguma saskaņā ar Direktīvas 72/166/EEK 4.a un 4.b pantu;5) attiecībā uz transportlīdzekļiem, kas paredzēti 4. punktā:i) personas vārds vai iestādes nosaukums, kas saskaņā ar Direktīvas 72/166/EEK 4.a panta otro daļu norīkoti kā atbildīgie par kompensāciju cietušajām personām tad, kad nepiemēro procedūru, kura paredzēta Direktīvas 73/239/EEK 2. panta 2. punkta pirmajā ievilkumā, ja transportlīdzeklim izmanto Direktīvas 72/166/EEK 4.a pantā paredzēto izņēmumu;ii) tās iestādes nosaukums, kas atbild par transportlīdzekli dalībvalstī, kur tas parasti atrodas, ja transportlīdzeklim izmanto Direktīvas 72/166/EEK 4.b pantā paredzētos izņēmumus;b) vai par minētās informācijas kompilēšanas un izplatīšanas saskaņošanu;c) un par palīdzību pilnvarotām personām apzināt informāciju, kura minēta a) apakšpunkta 1), 2), 3), 4) un 5) iedaļā.Informācija, kas norādīta a) apakšpunkta 1), 2) un 3) iedaļā, jāglabā septiņus gadus pēc transportlīdzekļa reģistrācijas beigām vai apdrošināšanas līguma beigām.2. Apdrošināšanas sabiedrības, kas minētas 1.a punkta 3) iedaļā, paziņo informācijas centriem visās dalībvalstīs tā atlīdzības prasību administrēšanas pārstāvja vārdu un adresi, kuru tās saskaņā ar 4. pantu ir iecēlušas katrā dalībvalstī.3. Dalībvalstis nodrošina, ka cietušai personai ir tiesības septiņus gadus pēc negadījuma bez kavēšanās iegūt no informācijas centra dalībvalstī, kur tā dzīvo, dalībvalstī, kur transportlīdzeklis parasti atrodas, vai dalībvalstī, kur negadījums noticis, šādu informāciju:a) apdrošināšanas sabiedrības nosaukumu un adresi;b) apdrošināšanu polises numuru unc) apdrošināšanas sabiedrības atlīdzības prasību administrēšanas pārstāvja cietušās personas mītneszemē vārdu un adresi.Informācijas centri cits ar citu sadarbojas.4. Informācijas centrs sagādā cietušai personai transportlīdzekļa īpašnieka vai parastā braucēja, vai reģistrētā transportlīdzekļa turētāja vārdu un adresi, ja cietušai personai ir likumīgas intereses iegūt šo informāciju. Saskaņā ar šo noteikumu informācijas centrs vēršas pie:a) apdrošināšanas sabiedrības vaib) transportlīdzekļu reģistrācijas iestādes.Ja transportlīdzeklim izmanto Direktīvas 72/166/EEK 4.a pantā paredzētos izņēmumus, tad informācijas centrs paziņo cietušai personai personas vārdu vai iestādes nosaukumu, kas saskaņā ar Direktīvas 72/166/EEK 4.a panta otro daļu norīkoti kā atbildīgie par kompensāciju cietušajām personām tad, ja nepiemēro procedūru, kura paredzēta Direktīvas 73/239/EEK 2. panta 2. punkta pirmajā ievilkumāJa transportlīdzeklim izmanto Direktīvas 72/166/EEK 4.b pantā paredzētos izņēmumus, tad informācijas centrs paziņo cietušai personai tās iestādes nosaukumu, kas atbild par transportlīdzekli dalībvalstī, kur tas parasti atrodas.5. Iepriekšējos punktos norādīto personas datu apstrādi jāveic saskaņā ar valsts pasākumiem, kas paredzēti Direktīvā 95/46/EK.6. pantsKompensācijas iestādes1. Katra dalībvalsts izveido vai apstiprina kompensācijas iestādi, kas 1. pantā minētajos gadījumos atbild par kompensācijas nodrošināšanu cietušajām personām.Cietušās personas var iesniegt prasību kompensācijas iestādei dzīvesvietas dalībvalstī:a) ja trijos mēnešos pēc dienas, kad cietusī persona ir iesniegusi kompensācijas prasību tā transportlīdzekļa apdrošināšanas sabiedrībai, kura lietošana ir izraisījusi negadījumu, vai tās atlīdzības prasību administrēšanas pārstāvim, apdrošināšanas sabiedrība vai atlīdzības prasību administrēšanas pārstāvis nav snieguši pamatotu atbildi par prasības punktiem, vai.b) ja apdrošināšanas sabiedrība nav iecēlusi atlīdzības prasību administrēšanas pārstāvi cietušās personas mītneszemē saskaņā ar 4. panta 1. punktu. Šajā gadījumā cietušās personas var nesniegt prasību kompensācijas iestādei, ja ir iesniegušas kompensācijas prasību tieši tā transportlīdzekļa apdrošināšanas sabiedrībai, kura lietošana ir izraisījusi negadījumu, un ir saņēmušas pamatotu atbildi trijos mēnešos pēc prasības iesniegšanas.Cietušās personas tomēr var nesniegt prasību kompensācijas iestādei, ja ir cēlušas prasību tiesā tieši pret apdrošināšanas sabiedrību.Kompensācijas iestāde rīkojas divos mēnešos pēc dienas, kad cietusī persona ir iesniegusi tai kompensācijas prasību, bet savu darbību pārtrauc, ja apdrošināšanas sabiedrība vai tās atlīdzības prasību administrēšanas pārstāvis pēc tam sagatavo pamatotu atbildi uz prasību.Kompensācijas iestāde nekavējoties informē:a) tā transportlīdzekļa apdrošināšanas sabiedrību, kura lietošana ir izraisījusi negadījumu vai atlīdzības prasību administrēšanas pārstāvi;b) kompensācijas iestādi tās apdrošināšanas sabiedrības iestādes dalībvalstī, kura izsniegusi polisi;c) ja zināms, tad personu, kas izraisījusi negadījumu,ka tā ir saņēmusi cietušās personas prasību un uz šo prasību atbildēs divos mēnešos pēc prasības iesniegšanas.Šis noteikums neierobežo dalībvalstu tiesības aplūkot minētās iestādes kompensācijas kā subsidētas vai nesubsidētas un tiesības izstrādāt noteikumus atlīdzības prasījumu nokārtošanai starp minēto iestādi un personu vai personām, kas atbild par negadījumu, un citiem apdrošinātājiem vai sociālā nodrošinājuma iestādēm, kuras pieprasa atlīdzināt cietušajam par to pašu negadījumu. Tomēr dalībvalstis var neatļaut iestādei izmaksāt kompensāciju saskaņā ar citiem nosacījumiem nekā nosaka šī direktīva, jo īpaši, ja cietušās personas konstatē, ka atbildīgā persona ir maksātnespējīga vai atsakās maksāt.2. Kompensācijas iestādei, kas ir devusi kompensāciju cietušai personai dalībvalstī, kur tā dzīvo, ir tiesības prasīt kompensācijas veidā izmaksātās summas atlīdzināšanu kompensācijas iestādei dalībvalstī, kurā apdrošināšanas sabiedrības iestāde izsniegusi polisi.Šī iestāde tad pārņem cietušās personas prasības pret personu, kura ir atbildīga par negadījumu, vai tās apdrošināšanas sabiedrību, ciktāl kompensācijas iestāde dalībvalstī, kur cietusī persona dzīvo, ir sniegusi kompensāciju par ciestajiem zaudējumiem vai gūtajiem miesas bojājumiem. Katrai dalībvalstij atbilstīgi jāapliecina šī pārņemšana citai dalībvalstij.3. Šā panta noteikumi stājas spēkā:a) pēc tam, kad starp dalībvalstu izveidotām vai apstiprinātām kompensācijas iestādēm ir noslēgta vienošanās par to funkcijām un pienākumiem, kā arī par atlīdzināšanas procedūrām;b) Komisijas noteiktajā dienā pēc tam, kad ciešā sadarbībā ar dalībvalstīm ir noskaidrots, ka minētais līgumu ir noslēgts.Komisija līdz 2005. gada 20. jūlijam iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par šā panta īstenošanu un efektivitāti, kā arī vajadzības gadījumā iesniedz priekšlikumus.7. pantsJa identificēt transportlīdzekli nav iespējams vai divos mēnešos pēc negadījuma nav iespējams identificēt apdrošināšanas sabiedrību, cietusī persona var pieprasīt kompensāciju no kompensācijas iestādes dalībvalstī, kur tā dzīvo. Kompensāciju nodrošina saskaņā ar Direktīvas 84/5/EEK 1. panta noteikumiem. Kompensācijas iestāde saskaņā ar šīs direktīvas 6. panta 2. punkta nosacījumiem iesniedz prasību:a) ja nevar identificēt apdrošināšanas sabiedrību: pret garantijas fondu, kas paredzēts Direktīvas 84/5/EEK 1. panta 4. iedaļā, dalībvalstī, kur transportlīdzeklis parasti atrodas;b) ja nav identificēts transportlīdzeklis: pret garantijas fondu dalībvalstī, kur noticis negadījums;c) trešās valsts transportlīdzekļa gadījumā: pret garantijas fondu dalībvalstī, kur noticis negadījums.8. pantsDirektīvu 73/239/EEK groza šādi:a) ar šādu apakšpunktu papildina 8. panta 1. punktu:"f) paziņo tā atlīdzības prasību administrēšanas pārstāvja vārdu un adresi, kas katrā dalībvalstī ir iecelts citādi nekā dalībvalstī, kurā lūgta atļauja, ja apdrošinātie riski pieder pie pielikuma A punktā norādītās 10. nozares, izņemot pārvadātāju atbildību.;"b) ar šādu apakšpunktu papildina 23. panta 2. punktu:"h) paziņo tā atlīdzības prasību administrēšanas pārstāvja vārdu un adresi, kas katrā dalībvalstī ir iecelts citādi nekā dalībvalstī, kurā lūgta atļauja, ja apdrošinātie riski pieder pie pielikuma A punktā norādītās 10. nozares, izņemot pārvadātāju atbildību."9. pantsDirektīvā 88/357/EEK izdara turpmāk minētos grozījumus.Direktīvas 12.a panta 4. punktu papildina ar šādu daļu:"Ja apdrošināšanas sabiedrība nav iecēlusi savu pārstāvi, dalībvalstis var apstiprināt atlīdzības prasību administrēšanas pārstāvi, kas iecelts saskaņā ar Direktīvas 2000/26/EK 4. pantu, kas uzņemas tāda pārstāvja pienākumus, kurš iecelts saskaņā ar šo punktu. [13]10. pantsĪstenošana1. Dalībvalstis līdz 2002. gada 20. jūlijam pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.Dalībvalstis piemēro šos tiesību aktus no 2003. gada 20. janvāra.2. Ja dalībvalstis pieņem šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarīt šādas atsauces.3. Neierobežojot 1. punktu, dalībvalstis izveido vai apstiprina kompensācijas iestādi saskaņā ar 6. panta 1. punktu līdz 2002. gada 20. janvārim. Ja kompensācijas iestādes nav noslēgušas līgumu saskaņā ar 6. panta 3. punktu līdz 2002. gada 20. jūlijam, Komisija ierosina pasākumus, lai nodrošinātu, ka 6. un 7. panta noteikumi stājas spēkā līdz 2003. gada 20. janvārim.4. Dalībvalstīs saskaņā ar Līgumu var palikt spēkā vai stāties spēkā noteikumi, kas cietušai personai ir labvēlīgāki, nekā šīs direktīvas izpildei vajadzīgie noteikumi.5. Dalībvalstis dara zināmus Komisijai tos savu tiesību aktu svarīgākos noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, kuru reglamentē šī direktīva.11. pantsStāšanās spēkāŠī direktīva stājas spēkā tās publicēšanas dienā Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.12. pantsSankcijasDalībvalsts nosaka sankciju sistēmu par to valsts noteikumu pārkāpumiem, kas pieņemti saskaņā ar šo direktīvu, un veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to piemērošanu. Tādām sankcijām jābūt efektīvām, samērīgām un preventīvām. Dalībvalstis dara zināmus Komisijai šos noteikumus ne vēlāk kā 2002. gada 20. jūlijā un jebkuras turpmākās izmaiņas tajos — cik drīz vien iespējams.13. pantsAdresātiŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2000. gada 16. maijāEiropas Parlamenta vārdā —priekšsēdētājaNicole FontainePadomes vārdā —priekšsēdētājsManuel Carrilho[1] OV C 343, 13.11.1997., 11. lpp un OV C 171, 18.6.1999., 4. lpp.[2] OV C 157, 25.5.1998., 6. lpp.[3] Eiropas Parlamenta 1998. gada 16. jūlija atzinums (OV C 292, 21.9.1998., 123. lpp), kas apstiprināts 1999. gada 27. oktobrī, Padomes 1999. gada 21. maija kopējā nostāja (OV C 232, 13.8.1999., 8. lpp.). un Eiropas Parlamenta 1999. gada 15. decembra lēmums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts). Padomes 2000. gada 2. maija lēmums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts) un Eiropas Parlamenta 2000. gada 16. maija lēmums.[4] OV L 103, 2.5.1972., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 84/5/EEK (OV L 8, 11.1.1984., 17. lpp.).[5] OV L 172, 4.7.1988., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 92/49/EEK (OV L 228, 11.8.1992., 1. lpp.).[6] OV C 308, 20.11.1995., 108. lpp.[7] Padomes 1983. gada 30. decembra Otrā direktīva 84/5/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu lietošanas civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu (OV L 8, 11.1.1984., 17. lpp.). Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 90/232/EEK (OV L 129, 19.5.1990., 33. lpp.).[8] Padomes 1990. gada 14. maija Trešā direktīva 90/232/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu lietošanas civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu (OV L 129, 19.5.1990., 33. lpp.).[9] Padomes 1973. gada 24. jūlija Pirmā direktīva 73/239/EEK par normatīvo un administratīvo aktu saskaņošanu attiecībā uz darbības sākšanu un veikšanu tiešās apdrošināšanas jomā, izņemot dzīvības apdrošināšanu (OV L 228, 16.8.1973., 3. lpp.). Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 95/26/EK (OV L 168, 18.7.1995., 7. lpp.).[10] Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīva 92/49/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordināciju attiecībā uz tiešo apdrošināšanu, izņemot dzīvības apdrošināšanu, ar ko groza Direktīvu 73/239/EEK un Direktīvu 88/357/EEK (Trešā apdrošināšanas, kas nav dzīvības apdrošināšana, direktīva) (OV L 228, 11.8.1992., 1. lpp.). Direktīva ir grozīta ar Direktīvu 95/26/EK (OV L 168, 18.7.1995., 7. lpp.).[11] OV L 281, 23.11.1995., 31. lpp.[12] Konsolidētā versija OV C 27, 26.1.1998., 1. lpp.[13] Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 16. maija Direktīva 2000/26/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu lietošanas civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu, ar kuru tiek grozītas Padomes Direktīvas 73/239/EEK un 88/357/EEK (OV L 181, 20.7.2000., 65. lpp.)"--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 2008/76/EK ( 2008. gada 25. jūlijs), ar ko groza I pielikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2002/32/EK par nevēlamām vielām dzīvnieku barībā (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               26.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 198/37

      KOMISIJAS DIREKTĪVA 2008/76/EK
   (2008. gada 25. jūlijs),
   ar ko groza I pielikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2002/32/EK par nevēlamām vielām dzīvnieku barībā
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. maija Direktīvu 2002/32/EK par nevēlamām vielām dzīvnieku barībā (1) un jo īpaši tās 8. panta 1. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Direktīva 2002/32/EK nosaka, ka dzīvnieku barībā ir aizliegts lietot produktus, kuros nevēlamo vielu saturs pārsniedz I pielikumā noteikto maksimālo pieļaujamo daudzumu.

               (2)

               Nesenie tehnikas sasniegumi zivju barības produktu izstrādē, palielinot jūras vēžveidīgo, piemēram, jūras krilu, izmantošanu kā barības materiālu zivju barībā, padara lietderīgu zivju barības maksimālā fluora līmeņa pārskatīšanu. Tas izriet no Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes (EPNI) 2004. gada 22. septembra atzinuma (2), ka zivju barības maksimālā fluora līmeņa paaugstināšana neradīs nepieņemamu risku dzīvnieku un sabiedrības veselībai. Attiecībā uz Lolium temulentum un Lolium remotum EPNI 2007. gada 25. janvāra ieteikumā (3) rekomendē svītrot atsevišķos ierakstus par šīm abām augu sugām un piemērot vispārējo maksimālo nezāļu sēklu un nemaltu un nesasmalcinātu augļu, kas satur alkaloīdus, glikozīdus vai citas toksiskas vielas, saturu, kā noteikts Direktīvas 2002/32/EK I pielikuma 14. ailē.

               (3)

               Attiecībā uz DDT nosaukums DDD jāieraksta Direktīvas 2002/32/EK I pielikuma ailē, kura attiecas uz šo vielu, jo šo nosaukumu metabolīta dihlorodifenil-dihloroetānam lieto biežāk nekā TDE (4).

               (4)

               Attiecībā uz aprikozēm (Prunus armeniaca L.) un rūgtajām mandelēm (Prunus dulcis var. amara vai Prunus amygdalus Batsch var. amara) no EPNI 2006. gada 23. novembra atzinuma (5) var secināt, ka prasība par aprikožu un rūgto mandeļu klāt neesamību kvantitatīvi nosakāmā daudzumā nav vajadzīga dzīvnieku un sabiedrības veselības aizsardzībai un ka ir pietiekami piemērot vispārējo maksimālo ciānūdeņražskābes līmeni, kā noteikts Direktīvas 2002/32/EK I pielikuma 8. ailē. Tāpēc ir lietderīgi svītrot īpašās prasības attiecībā uz aprikozēm un rūgtajām mandelēm.

               (5)

               Idra (Camelina sativa) iekļauta Direktīvas 2002/32/EK pielikumā, un šo sugu augu sēklas un augļi, kā arī to pārstrādātie atvasinājumi var būt barībā tikai atlieku daudzumos, nevis kvantitatīvi nosakāmas.

               (6)

               Interese par Camelina sativa kā par eļļas augu ir atjaunojusies, jo pieaug pieprasījums pēc alternatīva mazieguldījumu eļļas auga, kura eļļas ražošanas blakus produktus iespējams izmantot dzīvnieku barības ražošanā. No EPNI 2007. gada 27. novembra atzinuma (6) var secināt, ka prasība par Camelina sativa un tās atvasinājumu klāt neesamību kvantitatīvi nosakāmā daudzumā nav vajadzīga dzīvnieku un sabiedrības veselības aizsardzībai un kopējais glikozinolātu daudzums pārtikā neapdraud dzīvnieku un sabiedrības veselību. Dzīvnieku un sabiedrības veselības aizsardzību pret glikozinolātu toksisko iedarbību nodrošina noteikums par gaistošo sinepju eļļu gatavajā barībā, kuras maksimālais līmenis izteikts kā alil-izotiocianāti, jo glikozinolātu toksiskums saskaņā ar EPNI atzinumu vispār tiek saistīts ar (izo)tiocianātiem. Tāpēc ir lietderīgi no Direktīvas 2002/32/EK I pielikuma svītrot prasību par Camelina sativa klāt neesamību kvantitatīvi nosakāmā daudzumā.

               (7)

               Tādēļ attiecīgi jāgroza Direktīva 2002/32/EK.

               (8)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgās komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 2002/32/EK I pielikumu groza saskaņā ar šīs direktīvas pielikumu.
   2. pants
   Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai vēlākais līdz 2009. gada 1. aprīlim izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis nekavējoties iesniedz Komisijai minēto tiesību aktu tekstus, kā arī minēto tiesību aktu un šīs direktīvas atbilstības tabulu. Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
   3. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   4. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2008. gada 25. jūlijā

            Komisijas vārdā —

            Komisijas locekle

         Androulla VASSILIOU

      (1)  OV L 140, 30.5.2002., 10. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2006/77/EK (OV L 271, 30.9.2006., 53. lpp.).

      (2)  Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes (EPNI) zinātnes ekspertu grupas jautājumos, kas saistīti ar piesārņojumu pārtikas apritē, 2004. gada 22. septembra atzinums pēc Komisijas pieprasījuma par fluoru kā par nevēlamu vielu dzīvnieku barībā. http://www.efsa.europa.eu/EFSA/Scientific_Opinion/opinion_contam08_ej100_fluorine_en1,0.pdf

      (3)  Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes (EPNI) zinātnes ekspertu grupas jautājumos, kas saistīti ar piesārņojumu pārtikas apritē, 2007. gada 25. janvāra atzinums pēc Eiropas Komisijas pieprasījuma par pirolizidīna alkaloīdiem kā par nevēlamām vielām dzīvnieku barībā. http://www.efsa.europa.eu/EFSA/Scientific_Opinion/contam_ej447_op_pyrrolizidine%20alkaloids%20in%20feed_en.pdf

      (4)  Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes (EPNI) zinātnes ekspertu grupas jautājumos, kas saistīti ar piesārņojumu pārtikas apritē, atzinums pēc Komisijas pieprasījuma 2006. gada 22. novembrī par DDT kā par nevēlamām vielām dzīvnieku barībā. http://www.efsa.europa.eu/EFSA/Scientific_Opinion/CONTAM_ej433_DDT_en,2.pdf

      (5)  Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes (EPNI) zinātnes ekspertu grupas jautājumos, kas saistīti ar piesārņojumu pārtikas apritē, atzinums pēc Komisijas pieprasījuma 2006. gada 23. novembrī par ciāna savienojumiem kā par nevēlamām vielām dzīvnieku barībā. http://www.efsa.europa.eu/EFSA/Scientific_Opinion/CONTAM_ej434_op_cyanogenic_compounds_in_feed_en,1.pdf

      (6)  Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes (EPNI) zinātnes ekspertu grupas jautājumos, kas saistīti ar piesārņojumu pārtikas apritē, atzinums pēc Komisijas pieprasījuma 2007. gada 27. novembrī par glikozinolātiem kā par nevēlamām vielām dzīvnieku barībā. http://www.efsa.europa.eu/EFSA/Scientific_Opinion/contam_op_ej590_glucosinolates_en.pdf

      PIELIKUMS
      Direktīvas 2002/32/EK I pielikumu groza šādi.

                  1.

                  Tekstu 3. ailē (Fluors) aizstāj ar šādu:

                              Nevēlamas vielas

                              Dzīvnieku barībai paredzēti produkti

                              Maksimālais saturs mg/kg (ppm) attiecībā uz barību ar mitruma saturu 12 %

                              (1)

                              (2)

                              (3)

                                          “3.

                                          Fluors (1)

                              Barības sastāvdaļas, izņemot:

                              150

                                          —

                                          dzīvnieku izcelsmes barības sastāvdaļas, izņemot jūras vēžveidīgos, piemēram, jūras krilu

                              500

                                          —

                                          tādus jūras vēžveidīgos kā jūras krils

                              3 000

                                          —

                                          fosfātus

                              2 000

                                          —

                                          kalcija karbonātu

                              350

                                          —

                                          magnija oksīdu

                              600

                                          —

                                          kaļķainas jūras aļģes

                              1 000

                              Vermikulīts (E 561)

                              3 000 (2)

                              Papildbarība

                                          —

                                          kurā fosfors ≤ 4 %

                              500

                                          —

                                          kurā fosfors > 4 %

                              125 uz 1 % fosfora

                              Kompleksā barība, izņemot:

                              150

                                          —

                                          komplekso barību liellopiem, aitām un kazām:

                                          —

                                          laktācijas periodā

                              30

                                          —

                                          citu

                              50

                                          —

                                          komplekso barību cūkām

                              100

                                          —

                                          komplekso barību mājputniem

                              350

                                          —

                                          komplekso barību cāļiem

                              250

                                          —

                                          komplekso zivju barību

                              350

                  2.

                  Tekstu 14. ailē (Nezāļu sēklu un nemaltu un nesasmalcinātu augļu, kas satur alkaloīdus, glikozīdus vai citas toksiskas vielas) aizstāj ar šādu tekstu:

                              Nevēlamas vielas

                              Dzīvnieku barībai paredzēti produkti

                              Maksimālais saturs mg/kg (ppm) attiecībā uz barību ar mitruma saturu 12 %

                              (1)

                              (2)

                              (3)

                                          “14.

                                          Nezāļu sēklu un nemaltu un nesasmalcinātu augļu, kas satur alkaloīdus, glikozīdus vai citas toksiskas vielas, atsevišķi vai kombinētas, tostarp

                              Visa barība

                              3 000

                                 Datura stramonium L.

                              1 000”

                  3.

                  Tekstu 21. ailē (DDT) aizstāj ar šādu tekstu:

                              Nevēlamas vielas

                              Dzīvnieku barībai paredzēti produkti

                              Maksimālais saturs mg/kg (ppm) attiecībā uz barību ar mitruma saturu 12 %

                              (1)

                              (2)

                              (3)

                              “DDT (DDT-, DDD-, (vai TDE-) un DDE-izomēru summa, izteikta ar DDT)

                              Visa barība, izņemot:

                              0,05

                                          —

                                          taukus un eļļas

                              0,5”

                  4.

                  Tekstu 28. ailē (Aprikozes Prunus armeniaca L.), 29. ailē (Rūgtās mandeles Prunus dulcis (Mill.) D.A. Webb var. amara (DC.) Focke (= Prunus amygdalus Batsch var. amara (DC.) Focke) un 31. ailē (Idra – Camelina sativa (L.) Crantz) svītro.

         (1)  Maksimālā pieļaujamā koncentrācija attiecas uz analītiski nosakāmu fluora daudzumu, kad to 20 minūtes ekstrahē 1 N sālsskābē apkārtējā temperatūrā. Var piemērot līdzvērtīgas ekstrahēšanas procedūras, kuras izmantojot ir pierādīts, ka šāda ekstrahēšanas procedūra ir vienlīdz efektīva.

         (2)  Šos līmeņus līdz 2008. gada 31. decembrim pārskatīs, lai samazinātu maksimāli pieļaujamos līmeņus.”


title: Padomes Direktīva 83/574/EEK (1983. gada 26. oktobris), ar ko trešo reizi groza Direktīvu 76/768/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kosmētikas līdzekļiem

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31983L0574

Oficiālais Vēstnesis L 332 , 28/11/1983 Lpp. 0038 - 0042 Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 15 Sējums 4 Lpp. 0176  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 15 Sējums 4 Lpp. 0176  Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 13 Sējums 13 Lpp. 0173  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 13 Sējums 13 Lpp. 0173

		Padomes Direktīva 83/574/EEK(1983. gada 26. oktobris),ar ko trešo reizi groza Direktīvu 76/768/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kosmētikas līdzekļiemEIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 100. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā 11. pantā Direktīvā 76/768/EEK [4], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 83/496/EEK [5], ir paredzēts, ka Komisija, pamatojoties uz jaunāko zinātnisko un tehnisko pētījumu rezultātiem, iesniedz Padomei attiecīgus priekšlikumus par lietošanai atļauto vielu sarakstu izveidi;tā kā, pamatojoties uz jaunākajiem zinātniskajiem un tehniskajiem pētījumiem, var izveidot to vielu sarakstu, kuras var lietot par ultravioletā starojuma filtriem;tā kā grozījumi, kas vajadzīgi, lai tehnikas attīstībai pielāgotu VII pielikumu, arī jāpieņem saskaņā ar tās komitejas procedūru, kura izveidota saskaņā ar Direktīvu 76/768/EEK;tā kā Direktīvas 76/768/EEK 6. panta 1. punkta c) apakšpunktā paredzēto derīguma termiņu kosmētikas līdzekļiem, kuru noturīguma laiks ir mazāks par trijiem gadiem, nav pamatoti norādīt tiem kosmētikas līdzekļiem, kurus pēc minētā termiņa vēl var lietot; tā kā tāpēc ir lietderīgāk norādīt minimālo derīguma termiņu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvu 76/768/EEK groza šādi:1. Pievieno tādu VII pielikumu, kāds ir še pielikumā. Tajā ir iekļauti ultravioletā starojuma filtri, ko drīkst lietot kosmētikas līdzekļos saskaņā ar turpat izklāstītajiem nosacījumiem.2. Šādus apakšpunktus pievieno 4. pantam:"g) UV filtri, kas nav iekļauti VII pielikuma 1. daļā;h) UV filtri, kas ir iekļauti VII pielikuma 1. daļā, ārpus tur noteiktajiem ierobežojumiem un nosacījumiem."3. Ar šādiem punktiem papildina 5. pantu:"Līdz 1988. gada 31. decembrim dalībvalstis atļauj laist tirgū kosmētikas līdzekļus, kas satur UV filtrus, kuri iekļauti VII pielikuma 2. daļā, ievērojot tur noteiktos ierobežojumus un nosacījumus.1989. gada 1. janvārī šo UV filtru lietošanu:- galīgi atļauj (VII pielikuma 1. daļa),- galīgi aizliedz (II pielikums),- uz noteiktu laiku atstāj VII pielikuma 2. daļā vai- svītro no visiem pielikumiem."4. Direktīvas 6. panta 1. punkta c) apakšpunktu aizstāj ar:"c) minimālais derīguma termiņš. Kosmētikas līdzekļa minimālais derīguma termiņš ir diena, līdz kurai šis līdzeklis, ja to glabā piemērotos apstākļos, atbilst savai sākotnējai funkcijai un jo īpaši 2. pantam.To norāda ar vārdiem "ieteicams līdz…" un:- vai nu pašu datumu,- vai norādi, kur tas redzams marķējumā.Pēc vajadzības šo informāciju papildina ar norādi uz nosacījumiem, kas jāizpilda, lai nodrošinātu norādīto derīgumu.Datumam jābūt skaidram, un tajā jāiekļauj mēnesis un gads še minētajā secībā. Derīguma termiņš nav obligāti jānorāda kosmētikas līdzekļiem, kuru minimālais derīguma termiņš pārsniedz 30 mēnešu."5. a) Direktīvas 6. panta 1. punkta d) apakšpunktā "III, IV un VI pielikumu" aizstāj ar "III, IV, VI un VII pielikumu";b) direktīvas 8. panta 2. punkta pirmajā daļā "II – VI pielikumu" aizstāj ar "II – VII pielikumu";c) direktīvas 8. panta 2. punkta otrajā daļā "III – VI pielikumu" aizstāj ar "III – VII pielikumu".2. pants1. Dalībvalstis veic visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu to, ka no 1987. gada 1. janvāra izgatavotāji un importētāji, kuri reģistrēti Kopienā, nelaiž tirgū kosmētikas līdzekļus, kas neatbilst šīs direktīvas prasībām.2. Dalībvalstis pieņem visus noteikumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu to, ka 1. punktā minētos kosmētikas līdzekļus pēc 1988. gada 31. decembra nepārdod un citādi nenodod tiešajam patērētājam.3. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai, vēlākais, līdz 1984. gada 31. decembrim izpildītu šīs direktīvas prasības. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to savu tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, kuru reglamentē ar šo direktīvu.4. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 1983. gada 26. oktobrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsG. Moraitis[1] OV C 32, 9.2.1982., 2. lpp.[2] OV C 307, 14.11.1983., 105. lpp.[3] OV C 310, 30.11.1981., 5. lpp.[4] OV L 262, 27.9.1976., 169. lpp.[5] OV L 275, 8.10.1983., 20. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMS"VII PIELIKUMSTo UV filtru saraksts, kurus atļauts lietot kosmētikas līdzekļosŠajā direktīvā UV filtri ir vielas, ko iekļauj sauļošanās līdzekļu sastāvā, lai filtrētu noteiktus UV starus ar nolūku pasargāt ādu no dažiem kaitīgiem efektiem, kurus rada šie stari.Šos UV filtrus drīkst pievienot citiem kosmētikas līdzekļiem tādos daudzumos un ar tādiem nosacījumiem, kādi noteikti šajā pielikumā.Citi UV filtri, ko kosmētikas līdzekļos lieto tikai tāpēc, lai kosmētikas līdzekli pasargātu no UV stariem, nav iekļauti šajā sarakstā.1. DAĻATo UV filtru saraksts, kurus atļauts lietot kosmētikas līdzekļosIdentifikācijas Nr. | Vielas | Pieļaujamā maksimālā koncentrācija | Ierobežojumi un prasības | Kosmētikas līdzekļa marķējumā norādāmie lietošanas noteikumi un brīdinājumi |a | b | c | d | e |1. | 4-aminobenzoskābe | 5 % | | |2. | N,N,N-trimetil-4-(2-oksoborn-3-iilidēnmetil) anilīnmetilsulfāts | 6 % | | |3. | Homosalats (INN) | 10 % | | |4. | Oksibenzons (INN) | 10 % | | Satur oksibenzonu |5. | 3-imidazol-4-ilakrilskābe un tās etilesteris | 2 % (izsakot skābē) | | |6. | 2-fenilbenzimidazol-5-sulfoskābe un tās kālija, nātrija un trietanolamīna sāļi | 8 % (izsakot skābē) | | |2. DAĻATo UV filtru saraksts, kurus uz laiku atļauts lietot kosmētikas līdzekļosIdentifikācijas Nr. | Vielas | Pieļaujamā maksimālā koncentrācija | Ierobežojumi un prasības | Kosmētikas līdzekļa marķējumā norādāmie lietošanas noteikumi un brīdinājumi |a | b | c | d | e |1. | Etil-4-bis(hidroksipropil)aminobenzoāts, izomēru maisījums | 5 % | | |2. | Etoksilēta 4-aminobenzoskābe | 10 % | | |3. | Padimāts (INN) | 5 % | | Satur padimātu |4. | Glicerīna-(4-aminobenzoāts) | 5 % | Bez obsahu benzokainu (INN) | |5. | 2-etilheksil-4-dimetilaminobenzoāts | 8 % | | |6. | 2-etilheksilsalicilāts | 5 % | | |7. | 3,3,5-trimetilcikloheksil-2-acetamīdbenzoāts | 2 % | | |8. | Kālija cinamāts | 2 % | | |9. | 4-metoksicināmskābes sāļi (kālija, nātrija un dietanolamīna sāļi) | 8 % (izsakot skābē) | | |10. | Propil-4-metoksicinamāts | 3 % | | |11. | Salicilskābes sāļi (kālija, nātrija un trietanolamīna sāļi) | 2 % (izsakot skābē) | Gatavā kosmētikas līdzekļa pH jābūt tādam, lai skābe neatbrīvojas | Nelietot bērniem, kas jaunāki par trijiem gadiem. |12. | Amil-4-metoksicinamāts, izomēru maisījums | 10 % | | |13. | 2-etilheksil-4-metoksicinamāts | 10 % | | |14. | Cinoksāts (INN) | 5 % | | |15. | 3,4-dihidroksi-5-(3,4,5-trihidroksibenzoiloksi)benzoskābe, trioleāts | 4 % | | |16. | Meksenons (INN) | 4 % | | Satur meksenonu |17. | Sulisbenzons (INN) un sulisbenzonātrijs (INN) | 5 % (izsakot skābē) | | |18. | 2-etilheksil-2-(4-fenilbenzoil)-benzoāts | 10 % | | |19. | 5-metil-2-fenilbenzoksazols | 4 % | | |20. | Nātrija-3,4-dimetoksifenilglioksilāts | 5 % | | |21. | 1,3-bis(4-metoksifenil)propān-1,3-dions | 6 % | | |22. | 5-(3,3-dimetil-8,9,10-trinorborn-2-ilīd)pent-3-en-2-ons | 3 % | | |23. | Alfa-(2-oksoborn-3-ilīd)-p-ksilēn-2-sulfoskābe | 6 % | | |24. | Alfa’-(2-oksoborn-3-ilīd)-p-ksilēn-2-sulfoskābe un tās sāļi | 6 % (izsakot skābē) | | |25. | 3-(4-metilbenzilidēn)bornan-2-ons | 6 % | | |26. | 3-benzilidēnbornan-2-ons | 6 % | | |27. | Alfa-ciān-4-metoksicināmskābe un tās heksilesteris | 5 % | | |28. | 1-p-kumenil-3-fenilpropān-1,3-dions | 5 % | | |29. | 4-izopropilbenzilsalicilāts | 4 % | | |30. | Cikloheksil-4-metoksicinamāts | 1 % | | |31. | 3-(4-metoksifenil)propān-1,3-dions | 5 %. | | |"--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva (1990. gada 5. marts), ar ko groza Direktīvu 88/407/EEK par dzīvnieku veselības prasībām, kas piemērojamas Kopienas iekšējā tirdzniecībā ar liellopu sugas mājlopu sasaldētu spermu un tās importam 90/120/EEK

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31990L0120

Oficiālais Vēstnesis L 071 , 17/03/1990 Lpp. 0037 - 0039 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 3 Sējums 32 Lpp. 0086  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 3 Sējums 32 Lpp. 0086

		Padomes direktīva(1990. gada 5. marts),ar ko groza Direktīvu 88/407/EEK par dzīvnieku veselības prasībām, kas piemērojamas Kopienas iekšējā tirdzniecībā ar liellopu sugas mājlopu sasaldētu spermu un tās importam(90/120/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 43. pantu,ņemot vērā Padomes 1988. gada 14. jūnija Direktīvu 88/407/EEK par dzīvnieku veselības prasībām, kas piemērojamas Kopienas iekšējā tirdzniecībā ar liellopu sugas mājlopu sasaldētu spermu un tās importam [1] un jo īpaši tās 18. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,tā kā, saskaņā ar minētās direktīvas 21. pantu, dalībvalstīm, vēlākais, līdz 1990. gada 1. janvārim jāatbilst minētajai direktīvai;tā kā, lai efektīgi īstenotu minēto direktīvu, ir lietderīgi izdarīt vairākus grozījumus pielikumā, lai ņemtu vērā situācijas attīstību,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsAr šo Direktīvu 88/407/EEK groza šādi:1. Direktīvas B pielikuma II nodaļas 1. punktā:a) punkta iii) apakšpunktam pievieno šādu daļu:"tomēr līdz 1990. gada 30. jūnijam dalībvalstis var neņemt vērā testa rezultātus ar nosacījumu, ka spermai veiktais balto asinsķermenīšu klātbūtnes tests ir ar negatīvu rezultātu. Dalībvalstis, kas izmanto šo iespēju, veic visus nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu, ka šāda sperma vai no tās radušies embriji nenokļūst Kopienas iekšējā tirdzniecībā;".b) punkta iv) apakšpunktu aizstāj ar šādu:"iv) seruma neitralizācijas tests vai ELISA tests attiecībā uz govju infekciozo rinotraheītu/infekciozo vulvo-vaginītu, ar negatīvu rezultātu. Tomēr līdz 1992. gada 31. decembrim:- nav nepieciešams šos testus veikt buļļiem, kuriem šādi testi jau ir veikti un ir iegūti pozitīvi rezultāti seroloģiskajā testā, kas veikts saskaņā ar šo direktīvu,- vakcināciju pret šīm slimībām var veikt tikai seronegatīviem buļļiem, vai nu ar vienu temperatūras jutīgu dzīvas vakcīnas devu, ko veic intranazāli, vai divām inaktivētas vakcīnas devām ar ne mazāk kā trīs un ne vairāk kā četru nedēļu intervālu; vakcinācija jāatkārto ar starplaikiem, kas nav ilgāki par sešiem mēnešiem."c) punkta v) apakšpunktam pievieno šādu tekstu:"Tomēr buļļus, kurus neizmanto spermas iegūšanai, var atbrīvot no antivielas testa vai kultūras testa attiecībā uz Campylobacter foetus infekciju, ar noteikumu, ka no šiem buļļiem vairs nevar ņemt spermu, kamēr tiem nav veikti šādi testi ar negatīvu rezultātu".2. Regulas B pielikuma II nodaļas 3. punktam pievieno šādu daļu:"Tomēr līdz 1992. gada 31. decembrim:- šos noteikumus nepiemēro seropozitīviem buļļiem, kuriem, pirms to pirmās vakcinēšanas apsēklošanas centrā saskaņā ar šo direktīvu, bija negatīva reakcija uz seruma neitralizācijas testu vai ELISA testu attiecībā uz govju infekciozo rinotraheītu vai infekciozo vulvo-vaginītu;- ņemot vērā, ka to sperma var būt Kopienas iekšējās tirdzniecības objekts saskaņā ar 4. panta 1. punkta otrajā, trešajā, ceturtajā un piektajā daļā minētajiem šādu buļļu spermas tirdzniecības noteikumiem, 4. panta 1. punkta otrajā daļā minētie seropozitīvie buļļi jāizolē."3. Regulas C pielikumā:a) pielikuma b) apakšpunkta ii) punkta pirmajā un otrajā ievilkumā svītro vārdus "pirms uzņemšanas centrā";b) pielikuma 3. punkta ii) apakšpunktā priekšpēdējo un pēdējo rindu groza šādi:"… un kas pirms nosūtīšanas no apstiprinātām uzglabāšanas telpām ir aizzīmogoti un sanumurēti."4. Regulas D pielikuma IV iedaļu aizstāj ar tekstu šīs direktīvas pielikumā.2. pantsDalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības, vēlākais, līdz 1990. gada 1. aprīlim. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.3. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1990. gada 5. martāPadomes vārdā —priekšsēdētājsJ. Walsh[1] OV L 194, 22.7.1988., lpp.10.--------------------------------------------------PIELIKUMS+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva (1991. gada 14. maijs) par mātes piena aizstājējiem zīdaiņiem un maziem bērniem

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31991L0321

Oficiālais Vēstnesis L 175 , 04/07/1991 Lpp. 0035 - 0049 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 15 Sējums 10 Lpp. 0107  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 15 Sējums 10 Lpp. 0107

		Komisijas Direktīva(1991. gada 14. maijs)par mātes piena aizstājējiem zīdaiņiem un maziem bērniem(91/321/EEK)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1989. gada 3. maija Direktīvu 89/398/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pārtikas produktiem ar īpašu uzturvērtību [1], un jo īpaši tās 4. pantu,tā kā apspriežamo produktu pamatsastāvam jāapmierina uztura prasības zīdaiņiem ar labu veselību atbilstīgi vispāratzītiem zinātniskiem pētījumiem;tā kā, balstoties uz šiem pētījumiem, var jau noteikt pamatsastāvu mākslīgā piena maisījumiem zīdaiņiem un maziem bērniem, ko ražo no govs piena olbaltumvielām un sojas olbaltumvielām – atsevišķi vai kopā; tā kā tas neattiecas uz preparātiem, kuros pilnīgi vai daļēji izmantotas olbaltumvielas no citiem avotiem; tā kā šā iemesla dēļ šādiem produktiem vajadzības gadījumā vēlāk būs jāpieņem īpaši noteikumi;tā kā šī direktīva atspoguļo pašreizējās zināšanas par šiem produktiem; tā kā par jebkādām izmaiņām, kas ievieš jauninājumus, pamatojoties uz zinātnes un tehnikas attīstību, lēmumu pieņems saskaņā ar Direktīvas 89/398/EEK 13. pantā noteikto kārtību;tā kā to personu dēļ, kam šie produkti ir paredzēti, vajadzēs noteikt mikrobioloģiskos kritērijus un piemaisījumu maksimālos līmeņus; tā kā jautājuma sarežģītības dēļ tos pieņems vēlāk;tā kā mākslīgā piena maisījumi zīdaiņiem ir vienīgais apstrādātais pārtikas produkts, kas pirmo četru līdz sešu dzīvības mēnešu laikā pilnīgi apmierina zīdaiņu uztura prasības; tā kā, lai pasargātu šādu zīdaiņu veselību, jānodrošina, ka vienīgais produkts, ko pārdod kā piemērotu šādam vecumam, būtu mākslīgā piena maisījumi zīdaiņiem;tā kā saskaņā ar Direktīvas 89/398/EEK 7. panta 1 punktu attiecībā uz šajā direktīvā ietvertajiem produktiem jāievēro vispārējie noteikumi, kas izteikti Padomes 1978. gada 18. decembra Direktīvā 79/112/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz tiešajam patērētājam pārdodamo pārtikas produktu marķēšanu, noformējumu un reklamēšanu [2], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 89/395/EEK [3]; tā kā šī direktīva pieņem un paplašina vispārējo noteikumu papildinājumus un vajadzības gadījumā izņēmumus, lai veicinātu un aizsargātu barošanu ar krūti;tā kā šajā direktīvā ietverto produktu būtība un galamērķis pieprasa marķēt, norādot to enerģētisko vērtību un to sastāvā esošās galvenās barības vielas; tā kā lietošanas metode jāprecizē atbilstoši Direktīvas 79/112/EEK 3. panta 1. punkta 8. apakšpunktam un 10. panta 2. punktam, lai novērstu nepareizu pielietojumu, kas var izrādīties bīstami zīdaiņu veselībai;tā kā, ievērojot Direktīvas 79/112/EEK 2. panta 2. punktu un lai nodrošinātu objektīvu un zinātniski apstiprinātu informāciju, jāformulē nosacījumi, kuri rada tiesības sniegt norādījumus par zīdaiņu piena maisījumu īpašo sastāvu;tā kā, lai nodrošinātu labāku zīdaiņu veselības aizsardzību, šajā direktīvā izklāstītajiem noteikumiem par sastāvu, marķēšanu un reklamēšanu jāatbilst Starptautiskā mātes piena aizstājēju tirdzniecības koda principiem un mērķiem, kas pieņemti 34. Pasaules veselības asamblejā, ņemot vērā juridisko un faktisko situāciju Kopienā;tā kā, ievērojot svarīgo lomu, kāda, sievietēm grūtniecēm un jaunajām mātēm izvēloties bērnu barošanas veidu, ir informācijai par zīdaiņu barošanu, dalībvalstīm jāveic attiecīgi pasākumi, lai šī informācija nodrošinātu atbilstošu attiecīgo produktu lietošanu un neradītu pretdarbību barošanas ar krūti veicināšanai;tā kā šī direktīva neskar zinātnisko publikāciju un specializēto publikāciju par zīdaiņu aprūpi pārdošanas nosacījumus;tā kā Pārtikas zinātniskā komiteja saskaņā ar Direktīvas 89/398/EEK 4. pantu ir konsultējusi par noteikumiem, kas var ietekmēt cilvēku veselību;tā kā jautājumos par produktiem, kas paredzēti eksportam uz trešām valstīm, atsevišķos pasākumos būtu jārīkojas saskaņoti;tā kā pasākumi, kas paredzēti šajā direktīvā, ir saskaņā ar Pārtikas produktu pastāvīgās komitejas atzinumu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pants1. Šī direktīva ir īpaša direktīva Direktīvas 89/398/EEK 4. panta nozīmē un nosaka sastāva un marķēšanas prasības tiem mākslīgā piena maisījumiem zīdaiņiem un maziem bērniem, kurus Kopienā paredz izmantot bērniem ar labu veselību. Tā arī paredz, ka dalībvalstīm jāīsteno Starptautiskā kodeksa par tirdzniecību ar mātes piena aizstājējiem principus un mērķus attiecībā uz tirdzniecību, informāciju un veselības aprūpes iestāžu atbildību.2. Šajā direktīvā:a) "zīdaiņi" ir bērni līdz 12 mēnešu vecumam;b) "mazi bērni" ir bērni vecumā no viena līdz trim gadiem;c) "mākslīgā piena maisījumi zīdaiņiem" ir pārtikas produkti, kas paredzēti zīdaiņu īpašai barošanai dzīves pirmo četru līdz sešu mēnešu laikā un paši par sevi apmierina šīs kategorijas personu uztura prasības;d) "mākslīgā piena maisījumi maziem bērniem" ir pārtikas produkti, kas paredzēti zīdaiņu īpašai barošanai pēc četru mēnešu vecuma sasniegšanas un sastāda galveno šķidruma daļu šīs kategorijas personu pastāvīgi mainīgā diētā.2. pantsDalībvalstis nodrošina, ka 1. panta 2. punkta c) un d) apakšpunktā minētos produktus Kopienā drīkst tirgot tikai tad, ja tie atbilst šīs direktīvas definīcijām un noteikumiem. Tikai mākslīgā piena maisījumus zīdaiņiem drīkst tirgot vai citādi piedāvāt kā produktus, kas paši par sevi derīgi normāli veselu zīdaiņu uztura vajadzību apmierināšanai dzīves pirmo četru līdz sešu mēnešu laikā.3. pants1. Mākslīgā piena maisījumu zīdaiņiem ražo no pielikumos noteiktajiem olbaltumvielu avotiem un, vajadzības gadījumā, no citām pārtikas sastāvdaļām, kuru piemērotība īpašai izmantošanai zīdaiņu uzturā no dzimšanas ir konstatēta, balstoties uz vispāratzīto zinātnisko informāciju.2. Mākslīgā piena maisījumus maziem bērniem ražo no pielikumos noteiktajiem olbaltumvielu avotiem un, vajadzības gadījumā, no citām pārtikas sastāvdaļām, kuru piemērotība attiecībā uz to īpašo uzturvērtību zīdaiņu pēc četru mēnešu vecuma uzturam ir konstatēta, balstoties uz vispāratzīto zinātnisko informāciju.3. Pārtikas sastāvdaļu izmantošanā ievēro I un II pielikumā noteiktos aizliegumus un ierobežojumus.4. pants1. Mākslīgā piena maisījumiem zīdaiņiem jāatbilst 1. pielikumā norādītajiem sastāva kritērijiem.2. Mākslīgā piena maisījumiem maziem bērniem jāatbilst 2. pielikumā norādītajiem sastāva kritērijiem.3. Lai mākslīgā piena maisījumu zīdaiņiem un mākslīgā piena maisījumu maziem bērniem padarītu gatavu lietošanai, tam vajadzības gadījumā tikai pievieno ūdeni.5. pants1. Mākslīgā piena maisījumu zīdaiņiem un mākslīgā piena maisījumu maziem bērniem ražošanā var izmantot tikai III pielikumā uzskaitītās vielas, lai tajos nodrošinātu:- minerālvielas,- vitamīnus,- aminoskābes un citus slāpekļa savienojumus,- citas vielas ar īpašu uztura nolūku.Tīrības kritērijus šīm vielām izstrādā vēlāk.2. Noteikumus par piedevu izmantošanu mākslīgā piena maisījumu zīdaiņiem un mākslīgā piena maisījumu maziem bērniem ražošanā nosaka Padomes direktīva.6. pants1. Mākslīgā piena maisījumi zīdaiņiem un mākslīgā piena maisījumi maziem bērniem nedrīkst saturēt nevienu vielu tādā daudzumā, kas apdraud bērnu veselību. Vajadzības gadījumā noteikumus par šo vielu maksimālajām devām izvirza vēlāk.2. Mikrobioloģiskos kritērijus ievieš vēlāk.7. pants1. Nosaukumi, ar kādiem pārdod produktus, uz kuriem attiecas 1. panta 2. punkts, attiecīgi ir:- angļu valodā:un,- dāņu valodā:un,- vācu valodā:un,- grieķu valodā:un,- spāņu valodā:un,- franču valodā:un,- itāļu valodā:un,- holandiešu valodā:un,- portugāļu valodā:un.Tomēr pilnībā no govs piena olbaltumvielām ražotu produktu nosaukumi attiecīgi ir:- angļu valodā:un,- dāņu valodā:un,- vācu valodā:un,- grieķu valodā:un,- spāņu valodā:un,- franču valodā:un,- itāļu valodā:un,- holandiešu valodā:un,- portugāļu valodā:un.2. Papildus tam, kas paredzēts Direktīvas 79/112/EEK 3. pantā, marķējumā obligāti iekļauj šādas sīkākas ziņas:a) mākslīgajam piena maisījumiem zīdaiņiem norāda, ka produkts ir piemērots īpašam uzturam zīdaiņiem no dzimšanas, ja tos nebaro ar krūti;b) tādiem mākslīgā piena maisījumiem zīdaiņiem, kas nesatur pievienotu dzelzi, norāda, ka gadījumā, ja produktu dod zīdaiņiem, kuri ir vecāki par četriem mēnešiem, viņu nepieciešamība pēc dzelzs jāapmierina no citiem papildu avotiem;c) mākslīgajiem piena maisījumiem maziem bērniem norāda, ka produkts ir piemērots tikai to zīdaiņu īpašam uzturam, kas ir vecāki par četriem mēnešiem, ka tam būtu jāveido tikai daļu no mainīgas diētas un ka to nevar izmantot kā mātes piena aizstājēju pirmajos četros dzīves mēnešos;d) mākslīgajiem piena maisījumiem zīdaiņiem un mākslīgajiem piena maisījumiem maziem bērniem norāda kJ un kcal izteiktu produktā esošo enerģētisko vērtību un olbaltumvielu, lipīdu un ogļūdeņražu saturu 100 ml produkta, kas gatavs patēriņam;e) mākslīgā piena maisījumiem zīdaiņiem un mākslīgā piena maisījumiem maziem bērniem norāda katras minerālvielas un katra vitamīna vidējo daudzumu, kas minēti attiecīgi I un II pielikumā, un, vajadzības gadījumā, holīna, inozīta un karnitīna saturu 100 ml produkta, kas gatavs patēriņam;f) mākslīgā piena maisījumiem zīdaiņiem un mākslīgā piena maisījumiem maziem bērniem sniedz pamācību pareizai produkta pagatavošanai un brīdina par draudiem veselībai, ko rada nepareiza sagatavošana.3. Mākslīgā piena maisījumiem zīdaiņiem un mākslīgā piena maisījumiem maziem bērniem marķējums nodrošina vajadzīgo informāciju par šo produktu atbilstošu lietošanu tā, lai tas neveicinātu atteikšanos no barošanas ar krūti. Aizliegts izmantot terminus "humanizēts", "maternalizēts" vai līdzīgus. Terminu "pielāgots" var lietot tikai saskaņā ar 6. punktu un IV pielikuma 1. punktu.4. Mākslīgā piena maisījumu zīdaiņiem marķējums pēc vārdiem "Būtiska informācija" vai līdzīga norādījuma papildus obligāti satur šādas sīkākas ziņas:a) norādi par barošanas ar krūti pārākumu;b) norādi, ka produktu vēlams lietot tikai pēc ieteikuma, kuru devis neatkarīgs ārstniecības, uzturzinātnes vai farmācijas speciālists vai cits speciālists, kas atbild par mātes un bērna aprūpi.5. Mākslīgā piena maisījumu zīdaiņiem marķējumā nedrīkst būt zīdaiņu attēli, ne arī citādi attēli vai uzraksti, kas idealizē produkta lietošanu. Tomēr tas var saturēt grafisku attēlojumu vieglākai produkta identificēšanai un produkta sagatavošanas ilustrācijai.6. Marķējums var saturēt norādījumus attiecībā uz zīdaiņu mākslīgā piena maisījumiem ar īpašu sastāvu tikai IV pielikumā norādītajos gadījumos un saskaņā ar tur formulētajiem nosacījumiem.7. Prasības, aizliegumi un ierobežojumi, kas minēti no 3. līdz 6. punktam, attiecas arī uz:a) attiecīgo produktu pasniegšanas veidu, it sevišķi tā veidu, ārējo izskatu vai iepakojumu, iepakojumam izmantotajiem materiāliem, to sakārtošanas un novietošanas veidu;b) reklamēšanu.8. pants1. Mākslīgā piena maisījumu zīdaiņiem reklamēšanu atļauj tikai specializētās publikācijās par zīdaiņu aprūpi un zinātniskās publikācijās. Dalībvalstis var vēl vairāk ierobežot vai aizliegt šādu reklamēšanu. Šādas mākslīgā piena maisījumu zīdaiņiem reklāmas pakļauj 7. panta 3., 4., 5., 6. punkta un 7. punkta b) apakšpunktā formulētajiem nosacījumiem, un tās satur tikai zinātniska un faktuāla rakstura informāciju. Šāda informācija nedrīkst netieši norādīt vai radīt priekšstatu, ka barošana no pudeles ir līdzvērtīga vai pārāka par barošanu ar krūti.2. Nedrīkst reklamēt tirdzniecības vietā, izsniedzot paraugus vai citādi veicinot mākslīgā piena maisījumu zīdaiņiem pārdošanu patērētājiem tieši mazumtirdzniecībā, piemēram, ar īpašām vitrīnām, atlaižu kuponiem, prēmijām, īpašām izpārdošanām, pārdodot preces par pazeminātu cenu un preču komplektos.3. Mākslīgā piena maisījumu zīdaiņiem ražotāji un izplatītāji nedrīkst pircējus kopumā vai grūtnieces, jaunās māmiņas vai viņu ģimenes locekļus apgādāt ar bezmaksas produktiem vai produktiem par pazeminātām cenām, vai citādām dāvanām reklāmas nolūkā, vai nu tieši, vai netieši ar veselības aprūpes sistēmas vai veselības aprūpē iesaistītu darbinieku starpniecību.9. pants1. Dalībvalstis nodrošina, ka ģimenes un zīdaiņu un mazu bērnu barošanā iesaistītos apgādā ar objektīvu un konsekventu informāciju par zīdaiņu un mazu bērnu barošanu, aptverot informācijas plānojumu, noformējumu un izplatīšanu, kā arī to kontroli.2. Dalībvalstis nodrošina, ka rakstītā vai audiovizuālā informācija un izglītojošie materiāli par zīdaiņu barošanu, kas paredzēti grūtniecēm un zīdaiņu un mazu bērnu māmiņām, ietver skaidru informāciju par šādiem jautājumiem:a) barošanas ar krūti labums un pārākums;b) mātes uzturs un sagatavošanās barošanai ar krūti un tās uzturēšana;c) daļējas barošanas no pudelītes iespējamā negatīvā ietekme uz barošanu ar krūti;d) grūtības atsākt barošanu ar krūti pēc pārtraukuma;e) vajadzības gadījumā, rūpnieciski ražotu vai mājās pagatavotu mākslīgā piena maisījumu zīdaiņiem pareiza lietošana.Kad šādi materiāli satur informāciju par mākslīgā piena maisījumu zīdaiņiem lietošanu, tajos ietver ziņas par šo maisījumu lietošanas sociālajām un finansiālajām sekām, par veselības apdraudējumu, ko rada neatbilstoša pārtika vai barošanas metodes, un jo īpaši par apdraudējumu veselībai, ko rada nepareiza mākslīgā piena maisījumu zīdaiņiem lietošana. Šādos materiālos nedrīkst atrasties nekādi attēli, kas idealizē mākslīgā piena maisījumu zīdaiņiem lietošanu.3. Dalībvalstis nodrošina, ka informatīvu vai izglītojošu materiālu vai aprīkojuma ziedojumus ražotāji vai izplatītāji var izdarīt tikai pēc atbilstošas valsts iestādes pieprasījuma un rakstiska apstiprinājuma vai vadošiem norādījumiem, ko šajā nolūkā devusi minētā iestāde. Materiāli vai aprīkojums var saturēt ziedotājas kompānijas nosaukumu vai logotipu, bet tie neattiecas uz mākslīgā piena maisījumu zīdaiņiem patentēto fabrikas marku, un tos izplata tikai ar veselības aprūpes sistēmas starpniecību.4. Dalībvalstis nodrošina, ka mākslīgā piena maisījumus zīdaiņiem, kas piegādāti ziedojumu veidā vai pārdoti par pazeminātām cenām iestādēm vai organizācijām lietošanai šajās iestādēs vai izplatīšanai ārpus tām, lieto vai izplata tikai zīdaiņiem, kuri jābaro ar mākslīgā piena maisījumiem zīdaiņiem, un tikai tik ilgi, cik šiem zīdaiņiem tas vajadzīgs.10. pantsDalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju. Šos noteikumus piemēro tādā veidā, ka:- līdz 1992. gada 1. decembrim atļauj tirgot produktus, kas atbilst šai direktīvai,- no 1994. gada 1. jūnija aizliedz tirgot produktus, kas neatbilst šai direktīvai.Kad dalībvalstis paredz šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka metodes, kā veikt šādas atsauces.11. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1991. gada 14. maijāKomisijas vārdā –priekšsēdētāja vietnieksMartin Bangemann[1] OV L 186, 30.6.1989., 27. lpp.[2] OV L 33, 8.2.1979., 1. lpp.[3] OV L 186, 30.6.1989., 17. lpp.--------------------------------------------------I PIELIKUMSMĀKSLĪGĀ PIENA MAISĪJUMU ZĪDAIŅIEM PAMATSASTĀVS, KAS PAGATAVOTS TĀ, KĀ NORĀDĪJIS RAŽOTĀJSNB:Daudzumi attiecas uz lietošanai gatavu produktu.1. EnerģijaMinimums | Maksimums |250 kJ | 315 kJ |(60 kcal/100 ml) | (75 kcal/100 ml) |2. Olbaltumvielas(Olbaltumvielu saturs = slāpekļa saturs × 6,38) govs piena olbaltumvielām.(Olbaltumvielu saturs = slāpekļa saturs × 6,25) no sojas izdalītām olbaltumvielām.2.1. No nemodificētām govs piena olbaltumvielām ražoti maisījumiMinimums | Maksimums |0,56 g/100 kJ | 0,7 g/100 kJ |(2,25 g/100 kcal) | (3 g/100 kcal) |Sastāvā ietilpstošo olbaltumvielu ķīmiskajam indeksam jābūt vienādam vismaz ar 80 % no mātes pienam atbilstošajām olbaltumvielām (kā noteikts VI pielikumā); tomēr aprēķinos cistīna un metionīna koncentrācijas var saskaitīt kopā."Ķīmiskais indekss" ir zemākā attiecība starp testa olbaltumvielu katras neaizvietojamās aminoskābes daudzumu un katras atbilstošās aminoskābes daudzumu mātes pienam atbilstošajās olbaltumvielās.2.2. No modificētām govs piena olbaltumvielām ražoti maisījumi (izmainīta attiecība kazeīns/sūkalu olbaltumvielas)Minimums | Maksimums |0,45 g/100 kJ | 0,7 g/100 kJ |(1,8 g/100 kcal) | (3 g/100 kcal) |Lai maisījumiem būtu mātes pienam atbilstoša enerģētiskā vērtība, tiem jāsatur katras neaizvietojamās un daļēji neaizvietojamās aminoskābes izmantojamais daudzums, kas ir vismaz vienāds ar to, ko satur mātes pienam atbilstošās olbaltumvielas (kā noteikts V pielikumā).2.3. Mākslīgā piena maisījumi, kas ražoti tikai no sojas izdalītām olbaltumvielām vai to maisījuma ar govs piena olbaltumvielāmMinimums | Maksimums |0,56 g/100 kJ | 0,7 g/100 kJ |(2,56 g/100 kcal) | (3 g/100 kcal) |Šo maisījumu ražošanai var izmantot tikai no sojas izdalītās olbaltumvielas.Ķīmiskajam indeksam jābūt vienādam vismaz ar 80 % no mātes pienam atbilstošajām olbaltumvielām (kā noteikts VI pielikumā).Lai maisījumiem būtu mātes pienam atbilstoša enerģētiskā vērtība, tiem jāsatur izmantojamais metionīna daudzums, kas ir vismaz vienāds ar to, ko satur mātes pienam atbilstošās olbaltumvielas (kā noteikts V pielikumā).L-karnitīna saturam jābūt vismaz 1,8 μmoli/100 kJ (7,5 μmoli/100 kcal).2.4. Visos gadījumos aminoskābju pievienošana atļauta tikai olbaltumvielu uzturvērtības uzlabošanai un tikai attiecībās, kādas vajadzīgas šā mērķa sasniegšanai.3. LipīdiMinimums | Maksimums |0,8 g/100 kJ | 1,5 g/100 kJ |(3,3 g/100 kcal) | (6,5 g/100 kcal) |3.1. Aizliegts izmantot šādas vielas:- sezama sēklu eļļu,- kokvilnas sēklu eļļu,- taukus, kas satur vairāk nekā 8 % taukskābju trans-izomēru.3.2. LaurskābeMinimums | Maksimums |— | 15 % no kopējā tauku satura |3.3. MiristīnskābeMinimums | Maksimums |— | 15 % no kopējā tauku satura |3.4. Linoleīnskābe (glicerīdu – linoleātu veidā)Minimums | Maksimums |70 mg/100 kJ | 285 mg/100 kJ |(300 mg/100 kcal) | (1200 mg/100 kcal) |4. OgļhidrātiMinimums | Maksimums |1,7 g/100 kJ | 3,4 g/100 kJ |(7 g/100 kcal) | (14 g/100 kcal) |4.1. Drīkst izmantot tikai šādus ogļhidrātus:—laktozi, |—maltozi, |—saharozi, |—maltodekstrīnus, |—glikozes sīrupu vai glikozes sīrupa pulveri, |—termiski neapstrādātu cieti, | dabiski brīvu no lipekļa |—želatinizētu cieti |4.2. LaktozeMinimums | Maksimums |0,85 g/100 kJ | — |(3,5 g/100 kcal) | — |Šis noteikums neattiecas uz maisījumiem, kuros sojas olbaltumvielu ir vairāk nekā 50 % no kopējā olbaltumvielu satura.4.3. SaharozeMinimums | Maksimums |— | 20 % no kopējā ogļhidrātu satura |4.4. Termiski neapstrādāta ciete un/vai želatinizēta cieteMinimums | Maksimums |— | 2 g/100 ml un 30 % no kopējā ogļhidrātu satura |5. Minerālvielas5.1. No govs piena olbaltumvielām ražoti maisījumi| 100 kJ | 100 kcal || Minimums | Maksimums | Minimums | Maksimums |Nātrijs (mg) | 5 | 14 | 20 | 60 |Kālijs (mg) | 15 | 35 | 60 | 145 |Hlorīds (mg) | 12 | 29 | 50 | 125 |Kalcijs (mg) | 12 | — | 50 | — |Fosfors (mg) | 6 | 22 | 25 | 90 |Magnijs (mg) | 1,2 | 3,6 | 5 | 15 |Dzelzs (mg) | 0,12 | 0,36 | 0,5 | 1,5 |Cinks (mg) | 0,12 | 0,36 | 0,5 | 1,5 |Varš (μg) | 4,8 | 19 | 20 | 80 |Jods (μg) | 1,2 | — | 5 | — |Kalcija/fosfora attiecība nedrīkst būt mazāka par 1,2 un lielāka par 2,0.5.2. Mākslīgā piena maisījumi, kas ražoti tikai no sojas izdalītām olbaltumvielām vai to maisījuma ar govs piena olbaltumvielāmIzmantojamas visas 5.1. punkta prasības, izņemot tās, kas attiecas uz dzelzi un cinku, kuriem prasības ir šādas:| 100 kJ | 100 kcal || Minimums | Maksimums | Minimums | Maksimums |Dzelzs (mg) | 0,25 | 0,5 | 1 | 2 |Cinks (mg) | 0,18 | 0,6 | 0,75 | 2,4 |6. Vitamīni| 100 kJ | 100 kcal || Minimums | Maksimums | Minimums | Maksimums |A vitamīns (μg-RE) | 14 | 43 | 60 | 180 |D vitamīns (μg) | 0,25 | 0,65 | 1 | 2,5 |Tiamīns (μg) | 10 | — | 40 | — |Riboflavīns (μg) | 14 | — | 60 | — |Nikotīnamīds (μg-EN) | 60 | — | 250 | — |Pantotēnskābe (μg) | 70 | — | 300 | — |B6 vitamīns (μg) | 9 | — | 35 | — |Biotīns (μg) | 0,4 | — | 1,5 | — |Folijskābe (μg) | 1 | — | 4 | — |B12 vitamīns (μg) | 0,025 | — | 0,1 | — |C vitamīns (μg) | 1,9 | — | 8 | — |K vitamīns (μg) | 1 | — | 4 | — |E vitamīns (mg α-TE) | 0,5/g polinepiesātināto taukskābju, izteiktu kā linoleīnskābe, bet nekādā gadījumā mazāks par 0,1 mg 100 kJ | — | 0,5/g polinepiesātināto taukskābju, izteiktu kā linoleīnskābe, bet nekādā gadījumā mazāks par 0,5 mg 100 kJ | — |--------------------------------------------------II PIELIKUMSMĀKSLĪGĀ PIENA MAISĪJUMU MAZIEM BĒRNIEM PAMATSASTĀVS, KAS IZVEIDOTS TĀ, KĀ NORĀDĪJIS RAŽOTĀJSNB:Daudzumi attiecas uz lietošanai gatavu produktu.1. EnerģijaMinimums | Maksimums |250 kJ/100 ml | 335 kJ/100 ml |(60 kcal/100 ml) | (80 kcal/100 ml) |2. Olbaltumvielas(Olbaltumvielu saturs = slāpekļa saturs × 6,38) govs piena olbaltumvielām.(Olbaltumvielu saturs = slāpekļa saturs × 6,25) no sojas izdalītām olbaltumvielām.Minimums | Maksimums |0,5 g/100 kJ | 1 g/100 kJ |(2,25 g/100 kcal) | (4,5 g/100 kcal) |Klātesošo olbaltumvielu ķīmiskajam indeksam jābūt vienādam ar vismaz 80 % no mātes piena olbaltumvielām (kazeīns, kā noteikts VI pielikumā)."Ķīmiskais indekss" ir zemākā attiecība starp testa olbaltumvielu katras neaizvietojamās aminoskābes daudzumu un katras atbilstošās aminoskābes daudzumu mātes piena olbaltumvielās.Mazu bērnu mākslīgā piena maisījumiem, kas ražoti tikai no sojas olbaltumvielām vai to maisījuma ar govs piena olbaltumvielām, var izmantot tikai no sojas izdalītās olbaltumvielas.Aminoskābju pievienošana mazu bērnu mākslīgā piena maisījumiem atļauta tikai olbaltumvielu uzturvērtības uzlabošanai un tikai tādās attiecībās, kādas vajadzīgas šā mērķa sasniegšanai.3. LipīdiMinimums | Maksimums |0,8 g/100 kJ | 1,5 g/100 kJ |(3,3 g/100 kcal) | (6,5 g/100 kcal) |3.1. Aizliegts izmantot šīs vielas:- sezama sēklu eļļu,- kokvilnas sēklu eļļu,- taukus, kas satur vairāk nekā 8 % taukskābju trans-izomēru.3.2. LaurskābeMinimums | Maksimums |— | 15 % no kopējā tauku satura |3.3. MiristīnskābeMinimums | Maksimums |— | 15 % no kopējā tauku satura |3.4. Linoleīnskābe (glicerīdu – linoleātu veidā)Minimums | Maksimums |70 mg/100 kJ | — |(300 mg/100 kcal): šis ierobežojums attiecas tikai uz mazu bērnu mākslīgā piena maisījumiem, kas satur augu eļļas | |4. OgļhidrātiMinimums | Maksimums |1,7 g/100 kJ | 3,4 g/100 kJ |(7 g/100 kcal) | (14 g/100 kcal) |4.1. Aizliegts izmantot sastāvdaļas ar lipekli.4.2. LaktozeMinimums | Maksimums |0,45 g/100 kJ | — |(1,8 g/100 kcal) | |Šis noteikums neattiecas uz mazu bērnu mākslīgā piena maisījumiem, kuros sojas olbaltumvielu ir vairāk nekā 50 % no kopējā olbaltumvielu satura.4.3. Saharoze, fruktoze, medusMinimums | Maksimums |— | atsevišķi vai kopā: 20 % no kopējā ogļhidrātu satura |5. Minerālvielas| 100 kJ | 100 kcal || Minimums | Maksimums | Minimums | Maksimums |Dzelzs (mg) | 0,25 | 0,5 | 1 | 2 |Jods (μg) | 1,2 | — | 5 | — |5.1. 5.2. Cinks5.2.1. Tikai no govs piena olbaltumvielām ražots mazu bērnu mākslīgā piena maisījumiMinimums | Maksimums |0,12 mg/100 kJ | — |(0,5 mg/100 kcal) | |5.2.2. Mazu bērnu mākslīgā piena maisījumi, kas ražoti tikai no sojas olbaltumvielām vai sojas olbaltumvielām maisījumā ar govs pienuMinimums | Maksimums |0,18 mg/100 kJ | — |(0,75 mg/100 kcal) | |5.3. Citas minerālvielasMinerālvielu koncentrācijas, kuras ir vismaz tādas kā tās, kādas parasti sastopamas govs pienā, vajadzības gadījumā tiek samazinātas līdz tādai pašai attiecībai kā starp olbaltumvielu koncentrāciju mākslīgā piena maisījumos maziem bērniem un olbaltumvielu koncentrāciju govs pienā. Govs piena tipiskais sastāvs parādīts VIII pielikumā.5.4. Kalcija/fosfora attiecība nedrīkst būt lielāka par 2,0.6. Vitamīni| 100 kJ | 100 kcal || Minimums | Maksimums | Minimums | Maksimums |A vitamīns (μg-RE) | 14 | 43 | 60 | 180 |D vitamīns (μg) | 0,25 | 0,75 | 1 | 3 |C vitamīns (μg) | 1,9 | — | 8 | — |E vitamīns (mg α-TE) | 0,5/g polinepiesātināto taukskābju, izteiktu kā linoleīnskābe, bet nekādā gadījumā mazāks par 0,1 mg 100 kJ | — | 0,5/g polinepiesātināto taukskābju, izteiktu kā linoleīnskābe, bet nekādā gadījumā mazāks par 0,5 mg 100 kJ | — |--------------------------------------------------III PIELIKUMSBARĪBAS VIELAS1. VitamīniVitamīns | Vitamīnu sastāvs |A vitamīns | Retinilacetāts Retinilpalmitāts Beta-karotīns Retinols |D vitamīns | D2 vitamīns (ergokalciferols) D3 vitamīns (holekalciferols) |B1 vitamīns | Talmīna hlorīds Talmīna mononitrāts |B2 vitamīns | Riboflavīns Nātrija riboflavīn-5’-fosfāts |Niacīns | Nikotīnamīds Nikotīnskābe |B6 vitamīns | Piridoksīnhlorīds Piridoksīn-5’-fosfāts |Folāts | Folijskābe |Pantotēnskābe | Kalcija D-pantotenāts Nātrija D-pantotenāts Dekspantenols |B12 vitamīns | Ciānkobalamīns Hidroksikobalamīns |Biotīns | D-biotīns |C vitamīns | L-askorbīnskābe Nātrija L-askorbāts Kalcija L-askorbāts 6-palmitil-L-askorbīnskābe (askorbilpalmitāts) Kālija askorbāts |E vitamīns | D-alfa-tokoferols DL-alfa-tokoferols D-alfa-tokoferola acetāts DL-alfa-tokoferola acetāts |K vitamīns | Filohinons (Fitomenadions) |2. MinerālvielasMinerālvielas | Atļautie sāļi |Kalcijs (Ca) | Kalcija karbonāts Kalcija hlorīds Kalcija citrāti Kalcija glukonāts Kalcija glicerofosfāts Kalcija laktāts Kalcija fosfāti Kalcija hidroksīds |Magnijs (Mg) | Magnija karbonāts Magnija hlorīds Magnija oksīds Magnija fosfāti Magnija sulfāts Magnija glukonāts Magnija hidroksīds Magnija citrāti |Dzelzs (Fe) | Dzelzs citrāts Dzelzs glukonāts Dzelzs laktāts Dzelzs sulfāts Dzelzs amonija citrāts Dzelzs fumarāts Dzelzs difosfāts (dzelzs pirofosfāts) |Varš (Cu) | Vara citrāts Vara glukonāts Vara laktāts Vara-lizīna komplekss Vara karbonāts |Jods (I) | Kālija jodīds Nātrija jodīds Kālija jodāts |Cinks (Zn) | Cinka acetāts Cinka hlorīds Cinka laktāts Cinka sulfāts Cinka citrāts Cinka glukonāts Cinka oksīds |Mangāns (Mn) | Mangāna karbonāts Mangāna hlorīds Mangāna citrāts Mangāna sulfāts Mangāna glukonāts |Nātrijs (Na) | Nātrija dioksīds Nātrija hlorīds Nātrija citrāts Nātrija glukonāts Nātrija karbonāts Nātrija laktāts Nātrija fosfāti Nātrija hidroksīds |Kālijs (K) | Kālija dioksīds Kālija karbonāts Kālija hlorīds Kālija citrāti Kālija glukonāts Kālija laktāts Kālija fosfāti Kālija hidroksīds |3. Aminoskābes un citi slāpekļa savienojumiL-arginīns un tā hlorhidrātsL-cistīns un tā hlorhidrātsL-histidins un tā hlorhidrātsL-izoleicīns un tā hlorhidrātsL-leicīns un tā hlorhidrātsL-cisteīns un tā hlorhidrātsL-cisteīns un tā hlorhidrātsL-metionīnsL-fenilalanīnsL-treonīnsL-triptofānsL-tirozīnsL-valīnsL-karnitīns un tā hlorhidrātsTaurīns4. CitiHolīnsHolīna hlorīdsHolīna citrātsHolīna bitartrātsInozīts--------------------------------------------------IV PIELIKUMSNORĀDĪJUMUS APMIERINOŠIE SASTĀVA KRITĒRIJI ZĪDAIŅU MĀKSLĪGĀ PIENA MAISĪJUMIEMNorādījumu objekts | Norādījumus apmierinošie nosacījumi |1.Pielāgotas olbaltumvielas | Olbaltumvielu saturs ir zemāks nekā 0,6 g/100 kJ (2,5 g/100 kcal) un sūkalu olbaltumvielu/kazeīna attiecība nav mazāka par 1,0 |2.Zems nātrija saturs | Nātrija saturs zemāks nekā 9 mg/100 kJ (39 mg/100 kcal) |3.Brīvs no saharozes | Saharozi nevar atklāt |4.Vienīgi laktoze | Laktoze ir vienīgais klātesošais ogļhidrāts |5.Brīvs no laktozes | Laktozi nevar atklāt |6.Bagātināts ar dzelzi | Dzelzs ir pievienota |--------------------------------------------------V PIELIKUMSNEAIZSTĀJAMĀS UN DAĻĒJI NEAIZSTĀJAMĀS AMINOSKĀBES MĀTES PIENĀŠajā dokumentā neaizstājamās un daļēji neaizstājamās aminoskābes mātes pienā, izteiktas miligramos 100 kJ un 100 kcal, ir šādas:| 100 kJ | 100 kcal |Arginīns | 16 | 69 |Cistīns | 6 | 24 |Histidīns | 11 | 45 |Izoleicīns | 17 | 72 |Leicīns | 37 | 156 |Lizīns | 29 | 122 |Metionīns | 7 | 29 |Fenilalanīns | 15 | 62 |Treonīns | 19 | 80 |Triptofāns | 7 | 30 |Tirozīns | 14 | 59 |Valīns | 19 | 80 |--------------------------------------------------VI PIELIKUMSAMINOSKĀBJU SASTĀVS KAZEĪNĀ UN MĀTES PIENA OLBALTUMVIELĀSAminoskābju sastāvs kazeīnā un mātes piena olbaltumvielās:(g/100 g olbaltumvielu) || Kazeīns | Mātes piens |Arginīns | 3,7 | 3,8 |Cistīns | 0,3 | 1,3 |Histidīns | 2,9 | 2,5 |Izoleicīns | 5,4 | 4,0 |Leicīns | 9,5 | 8,5 |Lizīns | 8,1 | 6,7 |Metionīns | 2,8 | 1,6 |Fenilalanīns | 5,2 | 3,4 |Treonīns | 4,7 | 4,4 |Triptofāns | 1,6 | 1,7 |Tirozīns | 5,8 | 3,2 |Valīns | 6,7 | 4,5 |--------------------------------------------------VII PIELIKUMSMINERĀLELEMENTI GOVS PIENĀMinerālelementu saturs govs pienā, izteikts 100 gramos biezumu, kas nav tauki, un 1 gramā olbaltumvielu ir šāds:| 100 g SNF | 1 gramā olbaltumvielu |Nātrijs (mg) | 550 | 15 |Kālijs (mg) | 1680 | 43 |Hlorīds (mg) | 1050 | 28 |Kalcijs (mg) | 1350 | 35 |Fosfors (mg) | 1070 | 28 |Magnijs (mg) | 135 | 35 |Varš (μg) | 225 | 6 |Jods | NS | NS |--------------------------------------------------