title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/55/ES ( 2014. gada 16. aprīlis ) par elektroniskajiem rēķiniem publiskā iepirkuma procedūrās  Dokuments attiecas uz EEZ

text:
               6.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 133/1

         EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA 2014/55/ES
   (2014. gada 16. aprīlis)
   par elektroniskajiem rēķiniem publiskā iepirkuma procedūrās
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 114. pantu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
   ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
   ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu (2),
   saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (3),
   tā kā:

               (1)

               Patlaban dalībvalstīs elektronisko rēķinu jomā pastāv un tiek izmantoti vairāki pasaules, valstu, reģionālie un pašu standarti. Neviens no minētajiem standartiem nav dominējošs, un vairākums no tiem nav sadarbspējīgi cits ar citu.

               (2)

               Ja nepastāv kopīgs standarts, dalībvalstis, veicinot vai padarot par obligātu elektronisko rēķinu izmantošanu publiskā iepirkuma procedūrās, izlemj izstrādāt savus tehniskos risinājumus, pamatojoties uz atsevišķiem valsts standartiem. Līdz ar to dažādu līdzāspastāvošu standartu skaits dalībvalstīs palielinās un, visticamāk, turpinās palielināties arī turpmāk.

               (3)

               Nesadarbspējīgu standartu dažādības rezultātā dalībvalstīs rodas pārmērīga sarežģītība, juridiskā nenoteiktība un papildu darbības izmaksas uzņēmējiem, kuri izmanto elektroniskos rēķinus. No uzņēmējiem, kas vēlas veikt pārrobežu iepirkuma darbības, bieži vien tiek prasīts, lai tie panāktu atbilstību jaunam elektronisko rēķinu standartam katru reizi, kad tie sāk darbību jaunā tirgū. Kavējot uzņēmējus veikt pārrobežu iepirkuma darbības, atšķirīgās juridiskās un tehniskās prasības elektronisko rēķinu jomā ierobežo piekļuvi tirgum pārrobežu publiskā iepirkuma procedūrās un rada šķēršļus tirdzniecībai. Tie ierobežo pamatbrīvības un līdz ar to tieši ietekmē iekšējā tirgus darbību.

               (4)

               Visticamāk, minētie šķēršļi Savienības iekšējā tirdzniecībā nākotnē palielināsies, jo tiek izstrādāts arvien vairāk valsts un pašu nesadarbspējīgu standartu un elektronisko rēķinu izmantošana publiskā iepirkuma procedūrās dalībvalstīs kļūst aizvien izplatītāka vai tiek noteikta par obligātu.

               (5)

               Būtu jānovērš vai jāsamazina šķēršļi pārrobežu tirdzniecībai, ko rada tas, ka līdzās pastāv vairākas juridiskās prasības un tehniskie standarti elektronisko rēķinu jomā, kā arī –sadarbspējas trūkums. Lai sasniegtu minēto mērķi, būtu jāizstrādā kopīgs Eiropas standarts elektroniskā rēķina pamatelmentu semantiskam datu modelim (“Eiropas elektronisko rēķinu standarts”). Standartā būtu jāuzskaita un jāapraksta pamatelementi, kuriem vienmēr jābūt elektroniskā rēķinā, tādējādi atvieglojot elektronisko rēķinu nosūtīšanu un pieņemšanu starp sistēmām, kas darbojas ar atšķirīgiem tehniskajiem standartiem. Ar noteikumu, ka tie neradīs pretrunas ar šo Eiropas standartu, esošos valstu tehniskos standartus nevajadzētu ar šo standartu nedz aizstāt, nedz ierobežot to lietojumu, un būtu jāsaglabā iespēja piemērot tos līdztekus Eiropas standartam.

               (6)

               Nodrošinot semantisko sadarbspēju un uzlabojot juridisko noteiktību, šī direktīva veicinās elektronisko rēķinu ieviešanu publiskā iepirkuma procedūrās, līdz ar to ļaujot dalībvalstīm, līgumslēdzējām iestādēm, līgumslēdzējiem un uzņēmējiem radīt ievērojamus ieguvumus attiecībā uz ietaupījumiem, ietekmi uz vidi un administratīvā sloga samazināšanu.

               (7)

               Elektronisko rēķinu radītās priekšrocības palielinās, ja rēķina izveidi, nosūtīšanu, pārsūtīšanu, saņemšanu un apstrādi var pilnībā automatizēt. Tādēļ par Eiropas elektronisko rēķinu standartam atbilstīgiem būtu jāuzskata tikai mašīnlasāmi rēķini, ko saņēmējs var automātiski un digitāli apstrādāt. Vienkāršs attēla fails nebūtu jāuzskata par elektronisku rēķinu šīs direktīvas nozīmē.

               (8)

               Sadarbspējas mērķis ir panākt, lai būtu iespējams konsekventi iesniegt un apstrādāt informāciju starp uzņēmumu sistēmām neatkarīgi no to tehnoloģijas, programmatūras vai platformas. Pilnīga sadarbspēja ietver spēju savstarpēji sadarboties trīs dažādos līmeņos – attiecībā uz rēķina saturu (semantika), izmantotās valodas formātu (sintakse) un nosūtīšanas veidu. Semantiska sadarbspēja nozīmē to, ka elektroniskais rēķins satur zināmu prasītās informācijas apjomu un ka tiek saglabāta un viennozīmīgi saprasta nosūtītās informācijas precīza nozīme, neatkarīgi no tā, kādā veidā tā tiek fiziski izklāstīta vai nosūtīta. Sintaktiska sadarbspēja nozīmē to, ka elektroniskā rēķina datu elementi ir sniegti tādā formātā, ar ko sūtītājs un saņēmējs var apmainīties tiešā veidā un ko var automātiski apstrādāt. Sintaktisku sadarbspēju var nodrošināt vienā no diviem veidiem, proti, izmantojot kopīgu sintaksi vai izmantojot kartēšanu starp dažādām sintaksēm.

               (9)

               Tiek lietots plašs sintakšu klāsts. Sintaktiskā sadarbspēja tiek arvien vairāk nodrošināta ar kartēšanas palīdzību. Šī metode ir efektīva, ja vien rēķins satur visus prasītos datu elementus semantiskā līmenī un ja to nozīme ir nepārprotama. Tā kā bieži vien tā nav, ir jārīkojas, lai nodrošinātu sadarbspēju semantiskā līmenī. Lai vēl vairāk vienkāršotu elektronisko rēķinu izmantošanu un lai samazinātu izmaksas, vienam no ilgtermiņa mērķiem vajadzētu būt – ierobežot sintakšu skaitu, vēlams, koncentrējoties uz visbiežāk lietotajām.

               (10)

               Elektronisko rēķinu standartizācija arī papildina centienus veicināt elektronisko iepirkumu ieviešanu, kā atspoguļots Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/24/ES (4) un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/25/ES (5) attiecīgajos noteikumos.

               (11)

               Eiropadome savos 2012. gada 28. un 29. jūnija secinājumos un 2013. gada 24. oktobra secinājumos norādīja, ka prioritāte būtu jāpiešķir pasākumiem, kuru mērķis ir turpināt attīstīt pārrobežu tirdzniecību tiešsaistē un modernizēt publisko administrāciju, tostarp veicinot pāreju uz elektroniskiem rēķiniem un īstenojot ātru to ieviešanu.

               (12)

               Eiropas Parlaments savā 2012. gada 20. aprīļa rezolūcijā norādīja uz tirgus sadrumstalotību, ko izraisa valstu noteikumi par elektroniskajiem rēķiniem, vērsa uzmanību uz būtiskiem ieguvumiem, ko piedāvā elektroniskie rēķini, un uzsvēra, cik svarīga ir juridiskā noteiktība, skaidra tehniskā vide un atvērti un sadarbspējīgi elektronisko rēķinu risinājumi, kuru pamatā ir kopīgas juridiskās prasības, darījumdarbības procesi un tehniskie standarti. Šo iemeslu dēļ Eiropas Parlaments aicināja līdz 2016. gadam elektroniskos rēķinus noteikt par obligātiem publiskā iepirkuma procedūrās.

               (13)

               Eiropas ieinteresēto personu forumā par elektronisko rēķinu (e-rēķinu) ieviešanu, kas izveidots ar Komisijas 2010. gada 2. novembra lēmumu (6), 2013. gada oktobrī tika vienprātīgi pieņemts ieteikums par semantiska datu modeļa izmantošanu, lai atbalstītu elektronisko rēķinu sadarbspēju.

               (14)

               Šī direktīva būtu jāpiemēro elektroniskajiem rēķiniem, ko saņēmušas līgumslēdzējas iestādes un līgumslēdzēji un kas izdoti to līgumu izpildes rezultātā, kuriem piemēro Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2009/81/EK (7), Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/23/ES (8), Direktīvu 2014/24/ES vai Direktīvu 2014/25/ES. Šai direktīvai būtu jāattiecas tikai uz tādiem elektroniskajiem rēķiniem, ko izdevis uzņēmums, kuram ir piešķirts publisks līgums vai koncesijas līgums (galvenais līgumslēdzējs). Tomēr, kad dalībvalstis, ievērojot Direktīvas 2014/24/ES 71. pantu un Direktīvas 2014/25/ES 88. pantu paredz tiešus maksājumus apakšuzņēmējiem, tad kārtībā, kas jānosaka iepirkuma dokumentos, būtu jāiekļauj noteikumi par to, vai elektroniskie rēķini ir vai nav jāizmanto maksājumos apakšuzņēmējiem. Būtu jānorāda, ka tad, kad līgums ir piešķirts uzņēmēju grupai, šo direktīvu piemēro elektroniskiem rēķiniem, ko izdevusi gan grupa, gan atsevišķi uzņēmēji.

               (15)

               Šo direktīvu būtu arī jāpiemēro attiecībā uz koncesijas līgumiem, kas ietver maksājumu un kuros prasīts, lai rēķinus izdod uzņēmējs, kuram koncesijas līgums ir piešķirts. Termins “koncesijas” ir definēts Direktīvas 2014/23/ES 5. panta 1. punktā. Koncesijas līgumu objekts ir būvdarbu vai pakalpojumu iepirkums, izmantojot koncesiju, par kuru atlīdzība ir vai nu tiesības ekspluatēt būves vai pakalpojumus, vai arī minētās tiesības kopā ar samaksu.

               (16)

               Šai direktīvai ir jāievēro Līguma par Eiropas Savienības darbību 346. pants. Šo direktīvu nepiemēro tiem elektroniskajiem rēķiniem, kas izdoti tādu līgumu (kas pasludināti par slepeniem vai kam pievienoti īpaši drošības pasākumi) izpildes rezultātā, kuri ir izslēgti no Direktīvas 2014/23/ES, Direktīvas 2014/24/ES un Direktīvas 2014/25/ES piemērošanas jomas, ievērojot attiecīgi to 10. panta 6. punktu, 15. panta 3. punktu un 24. panta 3. punktu. Saskaņā ar tiem pašiem nosacījumiem šajā direktīvā būtu jāparedz īpaša izslēgšana tiem elektroniskajiem rēķiniem, kas izdoti tādu līgumu (kas pasludināti par slepeniem vai kam pievienoti īpaši drošības pasākumi) izpildes rezultātā, kuri ir Direktīvas 2009/81/EK piemērošanas jomā.

               (17)

               Definīcijām, kas izmantotas šajā direktīvā, būtu jāatbilst citiem Savienības tiesību aktiem par publisko iepirkumu.

               (18)

               Komisijai būtu jāpiemēro Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1025/2012 (9) attiecīgie noteikumi, lai prasītu, lai attiecīgā Eiropas standartizācijas organizācija izstrādā Eiropas elektronisko rēķinu standartu. Ievērojot atbilstīgos Regulas (ES) Nr. 1025/2012 noteikumus, Komisijas lēmumam, kurā izklāsta tādu pieprasījumu, piemēro pārbaudes procedūru, kas minēta Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 182/2011 (10).

               (19)

               Eiropas elektronisko rēķinu standarta pamatā būtu jāliek pastāvošās tehniskās specifikācijas, kas izstrādātas Eiropas standartizācijas organizācijās, piemēram, Eiropas Standartizācijas komitejā (CEN), (CWA 16356-MUG un CWA 16562-CEN BII), un būtu jāņem vērā citas attiecīgas tehniskās specifikācijas, kas izstrādātas starptautiskās standartizācijas iestādēs, piemēram, ANO/CEFACT (CII v. 2.0). un ISO (Finanšu rēķins, pamatojoties uz ISO 20022 metodoloģiju). Īstenojot standartizācijas prasību, attiecīgajai Eiropas standartizācijas organizācijai būtu jāņem vērā arī rezultāti, kas gūti plaša vēriena izmēģinājuma projektos, kuri īstenoti saistībā ar Konkurētspējas un inovāciju pamatprogrammas (CIP) politikas atbalsta programmu, un citu attiecīgu struktūru un organizāciju elektronisko rēķinu tehniskās specifikācijas, kas tiek plaši izmantotas darījumdarbības aprindās. Eiropas elektronisko rēķinu standartam arī vajadzētu būt savietojamam ar spēkā esošajiem maksājumu standartiem, lai maksājumus varētu automātiski apstrādāt.

               (20)

               Komisijai savā pieprasījumā attiecīgajai Eiropas standartizācijas organizācijai būtu jāprasa, lai Eiropas elektronisko rēķinu standarts būtu tehnoloģiski neitrāls, lai novērstu konkurences traucējumus, lai tas būtu savietojams ar attiecīgiem starptautiskiem elektronisko rēķinu standartiem, lai nepieļautu, ka piegādātāji no trešām valstīm saskaras ar tehniskiem tirgus piekļuves šķēršļiem, un lai piegādātājiem no Eiropas atvieglotu elektronisko rēķinu sūtīšanu pircējiem trešās valstīs un lai tas atbilstu Padomes Direktīvai 2006/112/EK (11). Tā kā elektroniskajos rēķinos var būt ietverti personas dati, Komisijai būtu arī jāprasa, lai Eiropas elektronisko rēķinu standartā tiek ņemta vērā personas datu aizsardzība saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 95/46/EK (12), kā arī integrētas datu aizsardzības, samērīguma un datu apjoma samazināšanas principi. Papildus minētajām minimālajām prasībām Komisijai savā pieprasījumā attiecīgajai Eiropas standartizācijas organizācijai būtu jānosaka turpmākas prasības par Eiropas elektronisko rēķinu standarta saturu un tā pieņemšanas termiņu.

               (21)

               Lai nodrošinātu to, ka arī mazi un vidēji uzņēmumi publiskā iepirkumā var izmantot elektronisko rēķinu priekšrocības, Eiropas elektronisko rēķinu standartam vajadzētu dot iespēju izveidot lietotājiem ērtas elektronisko rēķinu sistēmas, proti, tādas, kuras būtu viegli saprotamas un viegli lietojamas. Šajā sakarībā būtu jāņem vērā arī tas, ka jo īpaši maziem un vidējiem uzņēmumiem, kā arī nelielām līgumslēdzējām iestādēm un līgumslēdzējiem ir ierobežots personāls un finanšu līdzekļi.

               (22)

               Eiropas elektronisko rēķinu standartam vajadzētu būt piemērotam arī izmantošanai komerciālos darījumos starp uzņēmumiem. Tādēļ, lai privātiem uzņēmējiem dotu iespēju izmantot jauno standartu to savstarpējā darījumdarbībā, Komisijai būtu jānodrošina, lai standarts netiktu izstrādāts tādā veidā, kas padarītu to lietojamu vienīgi publiskā iepirkuma jomā.

               (23)

               Rēķinos, kas izdoti dažādās uzņēmējdarbības nozarēs, var būt nepieciešams iekļaut minētajām nozarēm raksturīgu informāciju. Neatkarīgi no tā visos rēķinos būtu jāiekļauj ierobežots skaits kopīgu standartelementu. Minēto elementu iekļaušana ir katrā ziņā nepieciešama, lai pārbaudītu, vai rēķins pareizi atspoguļo ar to saistīto darījumu, un lai nodrošinātu, ka rēķins ir juridiski spēkā esošs. Tādu elementu saraksts, kuri nepieciešami PVN mērķiem, ir paredzēts Direktīvā 2006/112/EK. Eiropas elektronisko rēķinu standartam būtu jāatbilst minētajiem rēķina informācijas pamatelementiem.

               (24)

               Eiropas elektronisko rēķinu standartā būtu jādefinē semantiskie datu elementi, kuri jo īpaši attiecas uz pārdevēja un pircēja papildu datiem, procesa identifikatoriem, rēķina papildu elementiem, ziņām par katru rēķina pozīciju, piegādes informāciju un maksājuma informāciju un termiņiem. Elektroniskā rēķina pamatelementus vajadzētu iekļaut katrā elektroniskajā rēķinā. Tam būtu jānodrošina saprotamu un vienādu elektronisko rēķinu piemērošanu.

               (25)

               Lai gan elektroniska rēķina sūtītājam joprojām vajadzētu būt iespējai rēķina satura izcelsmes un integritātes autentiskumu garantēt ar vairākām metodēm, tostarp izmantojot elektronisko parakstu, tomēr, lai nodrošinātu atbilstību Direktīvai 2006/112/EK, Eiropas elektronisko rēķinu standarta elementos nebūtu jāietver prasība par elektronisko parakstu.

               (26)

               Lai novērstu pārmērīgas izmaksas un slogu līgumslēdzējām iestādēm un līgumslēdzējiem, būtu jāpieprasa, lai attiecīgā Eiropas standartizācijas organizācija noteiktu sarakstu ar ierobežotu skaitu sintakšu, kuras atbilst Eiropas elektronisko rēķinu standartam. Minētajam sarakstam nebūtu jāveido daļa no Eiropas elektronisko rēķinu standarta. Sarakstā noteiktajām sintaksēm ir jābūt tādām, ko uzņēmēji un līgumslēdzējas iestādes jau plaši un sekmīgi izmanto. Lai atvieglinātu un paātrinātu īstenošanu dalībvalstīs, attiecīgajai Eiropas standartizācijas organizācijai prasīs nodrošināt attiecīgus sintakšu savienojumus no Eiropas elektronisko rēķinu standarta uz visām sarakstā norādītajām sintaksēm. Sintakšu savienojumi ir norādes par to, kā standartu varētu realizēt dažādajās sintaksēs. Ar šo standartizācijas darba rezultātu būtu jāpapildina Eiropas elektronisko rēķinu standarts un sintakšu saraksts.

               (27)

               Lai atvieglotu Eiropas elektronisko rēķinu standarta izmantošanu, būtu arī jāprasa, lai Eiropas standartizācijas organizācija izstrādātu pamatnostādnes par nosūtīšanas sadarbspēju. Minētajām pamatnostādnēm nebūtu jāveido daļa no Eiropas elektronisko rēķinu standarta vai nevajadzētu būt saistošām līgumslēdzējām iestādēm un līgumslēdzējiem.

               (28)

               Pirms Eiropas elektronisko rēķinu standarta ieviešanas dalībvalstīs būtu pienācīgi jātestē standarta praktiskā piemērošana. Šī izvērtēšana būtu jāveic standarta izstrādes laikā. Minētajā izvērtēšanā vajadzētu iesaistīt tiešos lietotājus, un tajā būtu īpaši jāpievēršas praktiskuma un lietošanas ērtības aspektiem, kā arī būtu jāpārliecinās, ka standartu var īstenot rentablā un samērīgā veidā.

               (29)

               Ja Eiropas elektronisko rēķinu standarts un standartam atbilstīgo sintakšu saraksts, ko izstrādājusi attiecīgā Eiropas standartizācijas organizācija, atbilst Komisijas pieprasījumā Eiropas standartizācijas organizācijai ietvertajām prasībām un ja standarts ir testēts, atsauces uz Eiropas elektronisko rēķinu standartu un uz sintakšu sarakstu būtu jāpublicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

               (30)

               Noteikumi par standarta izstrādi un par citiem šajā direktīvā izklāstītajiem standartizācijas uzdevumiem atbilst attiecīgajiem noteikumiem Regulā (ES) Nr. 1025/2012. Tomēr, ņemot vērā šīs direktīvas specifiku, ir atbilstīgi paredzēt, ka lēmumus publicēt atsauces uz standartu un uz sintakšu sarakstu, nepublicēt tās, vai publicēt tās ar ierobežojumu pieņem saskaņā ar pārbaudes procedūru. Tam tomēr nebūtu jāskar attiecīgo Regulas (ES) Nr. 1025/2012/ES noteikumu piemērošanu attiecībā uz oficiāliem iebildumiem pret harmonizētajiem standartiem.

               (31)

               Eiropas standartizācijas organizācijas regulāri pārskata un atjaunina standartus, lai reaģētu uz tehnoloģisko attīstību. Ņemot vērā tādas attīstības tempu IKT nozarē, Komisijai vajadzētu būt arī iespējai prasīt, lai attiecīgā Eiropas standartizācijas organizācija pārskata un atjaunina Eiropas elektronisko rēķinu standartu, lai ņemtu vērā minēto attīstību un nodrošinātu nepārtrauktu sadarbspēju.

               (32)

               Lai reaģētu uz tehnoloģijas attīstību vai tirgus prasībām, Komisijai vajadzētu spēt pieņemt īstenošanas aktu, lai pārskatītu un atjauninātu sintakšu sarakstu.. Sarežģītāku pielāgojumu gadījumā Komisijai arī vajadzētu spēt prasīt, lai attiecīgā Eiropas standartizācijas organizācija pārskata un atjaunina sintakšu sarakstu.

               (33)

               Ja Komisija uzskata par nepieciešamu nodrošināt pilnīgu un nepārtrauktu sadarbspēju, ņemt vērā tehnoloģisko attīstību vai ierobežot izmantojamo sintakšu skaitu, tai vajadzētu spēt pārskatīt jau publicēto sintakšu sarakstu. To darot, Komisijai būtu jāņem vērā to sintakšu saraksts, kuras ir noteikusi, pārskatījusi un atjauninājusi attiecīgā Eiropas standartizācijas organizācija.

               (34)

               Pēc šajā direktīvā noteikto transponēšanas termiņu beigām līgumslēdzējām iestādēm un līgumslēdzējiem vajadzētu būt pienākumam saņemt un apstrādāt elektroniskos rēķinus, kuri atbilst Eiropas elektronisko rēķinu standartam un jebkurai no Komisijas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī publicētajā sarakstā iekļautajām sintaksēm. Līgumslēdzējām iestādēm un līgumslēdzējiem tāpēc nebūtu jāatsakās pieņemt elektroniskos rēķinus, kuri atbilst iepriekš minētajiem nosacījumiem, tikai pamatojoties uz to, ka tie neatbilst prasībām (piemēram, valsts vai nozares īpašām prasībām vai jebkādām papildus tehniskām prasībām), kas nav šajā direktīvā īpaši paredzētās prasības. Tomēr šim pienākumam nebūtu jāietekmē iespējas rēķinus noraidīt citu pamatotu iemeslu dēļ, piemēram, līgumisku nosacījumu dēļ. Pirms rēķina apmaksas līgumslēdzējām iestādēm un līgumslēdzējiem katrā ziņā vajadzētu dot iespēju brīvi pārbaudīt, vai elektroniskais rēķins pareizi atspoguļo notikušo darījumdarbību (piemēram, vai rēķinā norādītā summa ir pareiza) un vai rēķins ir adresēts pareizajam saņēmējam. Pienākums neatteikties pieņemt elektroniskos rēķinus saskaņā ar šo direktīvu neskar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2011/7/ES (13).

               (35)

               Šajā direktīvā būtu jāparedz, ka pienākums pieņemt un apstrādāt elektroniskos rēķinus ir tikai rēķina saņēmējiem, proti, līgumslēdzējām iestādēm, centralizēto iepirkumu struktūrām un līgumslēdzējiem. Šai direktīvai nebūtu jāskar rēķina nosūtītāja tiesības izvēlēties iesniegt rēķinu saskaņā ar Eiropas elektronisko rēķinu standartu, saskaņā ar valsts standartu vai kādu citu tehnisku standartu, vai papīra formātā. Tomēr šai direktīvai nebūtu jāliedz dalībvalstīm noteikt, ka saistībā ar publisko iepirkumu jāiesniedz vienīgi elektroniskus rēķinus. Ja sūtītājs izvēlas iesniegt rēķinu, izmantojot Eiropas elektronisko rēķinu standartu, saņēmēja pienākumam saņemt un apstrādāt būtu jāattiecas tikai uz tiem rēķiniem, kas sagatavoti atbilstīgi kādai no sintaksēm, kuru Komisija iekļāvusi Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī publicētajā sintakšu sarakstā. Tam nebūtu jāskar iespēja, ka sūtītājs izmanto trešās personas pakalpojumus, lai konvertētu no savas paša sintakses uz kādu no sarakstā minētām sintaksēm.

               (36)

               Saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 45/2001 (14) 28. panta 2. punktu notika apspriešanās ar Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāju, un 2013. gada 11. novembrī tas sniedza atzinumu (15). Savā atzinumā viņš publicēja ieteikumus attiecībā uz pietiekamas datu aizsardzības nodrošināšanu, piemērojot šo direktīvu. Minētie ieteikumi būtu jāņem vērā, izstrādājot Eiropas elektronisko rēķinu standartu un līgumslēdzējām iestādēm un līgumslēdzējiem veicot personas datu apstrādi. Jo īpaši būtu jānorāda, ka spēkā esošie datu aizsardzības tiesību akti tiek piemēroti arī elektronisko rēķinu jomā un ka personas datu publiskošanai pārredzamības un pārskatatbildības nolūkos ir jābūt līdzsvarotai ar privātuma aizsardzību.

               (37)

               Tā kā Direktīva 2006/112/EK satur noteikumus par rēķiniem, tostarp par elektroniskajiem rēķiniem, būtu jāprecizē minētās direktīvas saikne ar šo direktīvu. Šīs direktīvas mērķis un piemērošanas joma atšķiras no Direktīvas 2006/112/EK mērķa un piemērošanas jomas, un tādēļ tā neskar pēdējā ietvertos noteikumus par elektronisko rēķinu izmantošanu PVN nolūkos. Jo īpaši Direktīvas 2006/112/EK 232. pants reglamentē kontaktus starp tirdzniecības pusēm, un to mērķis ir nodrošināt, ka to, ka sūtītājs izmanto elektroniskos rēķinus, nevar piemērot saņēmējam. Tomēr tam nebūtu jāskar dalībvalstu tiesības piemērot līgumslēdzējām iestādēm un līgumslēdzējiem pienākumu pieņemt elektroniskus rēķinus saskaņā ar konkrētiem nosacījumiem.

               (38)

               Lai dotu iespēju līgumslēdzējām iestādēm un līgumslēdzējiem pienācīgi sagatavot un veikt tehniskos pasākumus, kas pēc Eiropas elektronisko rēķinu standarta izveides un sintakšu saraksta apstiprināšanas ir nepieciešami, lai panāktu atbilstību šai direktīvai, un paturot prātā vajadzību ātri īstenot elektronisko rēķinu ieviešanu, būtu pamatoti uzskatīt, ka transponēšanas termiņš ir 18 mēneši no dienas, kad Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī ir publicēta atsauce uz Eiropas elektronisko rēķinu standartu un sarakstu ar sintaksēm. Atkāpjoties no šā vispārējā transponēšanas termiņa un, lai atvieglotu elektronisko rēķinu ieviešanu dažām līgumslēdzējām iestādēm, piemēram, vietējām un reģionālām līgumslēdzējām iestādēm un publiskiem uzņēmumiem, dalībvalstīm būtu jāatļauj atlikt šīs direktīvas piemērošanu centrālās pārvaldes iestāžu padotībā esošām līgumslēdzējām iestādēm, publiskiem uzņēmumiem un līgumslēdzējām iestādēm līdz 30 mēnešiem no dienas, kad Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī ir publicēta atsauce uz Eiropas elektronisko rēķinu standartu un sarakstu ar sintaksēm. Šī iespēja atlikt šīs direktīvas prasību piemērošanu nebūtu jāpiemēro centralizēto iepirkumu struktūrām.

               (39)

               Lai atvieglotu šīs direktīvas prasību īstenošanu līgumslēdzējām iestādēm un līgumslēdzējiem, Komisijai būtu jānodrošina, ka dalībvalstis tiek pilnībā un regulāri informētas par darbu virzību saistībā ar standarta izstrādi un ar to saistīto standartizācijas uzdevumu izpildi, kas jāveic attiecīgajām Eiropas standartizācijas organizācijām. Tam būtu jādod iespēja dalībvalstīm veikt vajadzīgo sagatavošanas darbu, lai pabeigtu īstenošanu termiņos, par kuriem panākta vienošanās.

               (40)

               Tā kā līgumslēdzējas iestādes un līgumslēdzēji spēs pieņemt elektroniskos rēķinus, kas atbilst standartiem, kuri nav Eiropas elektronisko rēķinu standarts, kā arī rēķinus papīra formātā, ja vien valsts tiesību aktos nav noteikts citādi, šī direktīva nerada papildu izmaksas vai slogu uzņēmumiem, tostarp mikrouzņēmumiem, maziem un vidējiem uzņēmumiem tādā nozīmē, kas dota Komisijas Ieteikumā 2003/361/EK attiecībā uz mikrouzņēmumu, mazo un vidējo uzņēmumu definīciju (16). Turklāt Komisijai un dalībvalstīm būtu jādara viss iespējamais, lai samazinātu Eiropas elektronisko rēķinu standarta radītās izmaksas tā lietotājiem, jo īpaši mikrouzņēmumiem, maziem un vidējiem uzņēmumiem, un tādējādi atvieglotu tā ieviešanu Eiropas Savienībā.

               (41)

               Dalībvalstīm šīs direktīvas īstenošanas procesā būtu jāņem vērā mazo un vidējo uzņēmumu, kā arī nelielu līgumslēdzēju iestāžu un līgumslēdzēju vajadzības un jāsniedz nepieciešamais atbalsts gan visām līgumslēdzējām iestādēm un līgumslēdzējiem, gan arī piegādātājiem, lai Eiropas elektronisko rēķinu standartu varētu izmantot. Turklāt būtu jāparedz arī izglītošanas pasākumi, jo īpaši maziem un vidējiem uzņēmumiem.

               (42)

               Lai atvieglinātu tehniskos un procesuālos pielāgojumus, kas jāveic visām publiskajā iepirkumā iesaistītajām personām, lai nodrošinātu šīs direktīvas veiksmīgu īstenošanu, dalībvalstīm, ja iespējams, vajadzētu darīt pieejamu struktūrfondu palīdzību visām iesaistītajām līgumslēdzējām iestādēm, līgumslēdzējiem, maziem un vidējiem uzņēmumiem, kam ir tiesības pretendēt uz atbalstu.

               (43)

               Lai nodrošinātu vienādus nosacījumus šīs direktīvas īstenošanai, proti, lai izstrādātu, ierobežotu un atjauninātu sintakšu sarakstu, būtu jāpiešķir īstenošanas pilnvaras Komisijai. Minētās pilnvaras būtu jāīsteno saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 182/2011. Būtu jāizmanto pārbaudes procedūra, lai pieņemtu īstenošanas aktus attiecībā uz sintakšu sarakstu, jo tās kalpo, lai atvieglotu Eiropas elektronisko rēķinu standarta piemērošanu, un nodrošina sadarbspēju un ātru reakciju attiecībā uz tehnoloģisko attīstību. Pārbaudes procedūra būtu jāizmanto arī tam, lai pieņemtu īstenošanas aktus attiecībā uz iebildumiem pret Eiropas elektronisko rēķinu standartu, ņemot vērā, ka minētie akti varētu ietekmēt pienākumu pieņemt un apstrādāt elektroniskos rēķinus.

               (44)

               Ņemot vērā to, ka šīs direktīvas mērķus, proti, novērst tos tirgus ierobežojumus un šķēršļus tirdzniecībai, kurus rada atšķirīgu valsts noteikumu un standartu pastāvēšana, un nodrošināt sadarbspēju – nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, bet minētos mērķus tādēļ var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā direktīvā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minēto mērķu sasniegšanai,

         IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Darbības joma
   Šo direktīvu piemēro elektroniskajiem rēķiniem, kas izdoti to līgumu izpildes rezultātā, kuriem piemēro Direktīvu 2009/81/EK, Direktīvu 2014/23/ES, Direktīvu 2014/24/ES, Direktīvu vai 2014/25/ES.
   Šo direktīvu nepiemēro elektroniskajiem rēķiniem, kas izdoti to līgumu izpildes rezultātā, kuri ietilpst Direktīvas 2009/81/EK darbības jomā, ja iepirkums un līguma izpilde ir pasludināta par slepenu vai uz tiem attiecina īpašus drošības pasākumus saskaņā ar dalībvalstī spēkā esošiem normatīvajiem un administratīvajiem aktiem un ar noteikumu, ka attiecīgā dalībvalsts ir noteikusi, ka tās attiecīgās būtiskās intereses nevar nodrošināt ar mazāk ierobežojošiem pasākumiem.
   2. pants
   Definīcijas
   Šajā direktīvā piemēro šādas definīcijas:

               1)

               “elektroniskais rēķins” ir rēķins, kas ir izsniegts, nosūtīts un saņemts strukturētā elektroniskā formātā, kurš ļauj to automātiski un elektroniski apstrādāt;

               2)

               “elektroniskā rēķina pamatelementi” ir elektroniskajā rēķinā ietverts būtiskas informācijas kopums, kas ir vajadzīgs, lai dotu iespēju īstenot sadarbspēju pārrobežu mērogā, tostarp vajadzīgā informācija nolūkā nodrošināt atbilstību tiesību aktiem;

               3)

               “semantiskais datu modelis” ir strukturēts un loģiski savstarpēji saistīts terminu un to nozīmju kopums, kas nosaka elektroniskā rēķina pamatelementus;

               4)

               “sintakse” ir mašīnlasāmā valoda vai dialekts, kas izmantots, lai aprakstītu elektroniskajā rēķinā ietvertos datu elementus;

               5)

               “sintakšu savienojumi” ir norādes par to, kā elektroniskā rēķina semantisko datu modeli varētu realizēt dažādās sintaksēs;

               6)

               “līgumslēdzējas iestādes” ir līgumslēdzējas iestādes, kā definēts Direktīvas 2009/81/EK 1. panta 17. punktā, Direktīvas 2014/23/ES 6. panta 1. punktā un Direktīvas 2014/24/ES 2. panta 1. punkta 1. apakšpunktā un;

               7)

               “centrālās pārvaldes iestāžu padotībā esošas līgumslēdzējas iestādes” ir centrālās pārvaldes iestāžu padotībā esošas līgumslēdzējas iestādes, kā definēts Direktīvas 2014/24/ES 2. panta 1. punkta 3. apakšpunktā;

               8)

               “centralizēto iepirkumu struktūra” ir centralizēto iepirkumu struktūra, kā definēts Direktīvas 2014/24/ES 2. panta 1. punkta 16. apakšpunktā;

               9)

               “līgumslēdzēji” ir līgumslēdzēji, kā definēts Direktīvas 2009/81/EK 1. panta 17. punktā, Direktīvas 2014/23/ES 7. panta 1. un 2. punktā un Direktīvas 2014/25/ES 4. panta 1. punktā;

               10)

               “starptautisks standarts” ir starptautisks standarts, kā definēts Regulas (ES) Nr. 1025/2012 2. panta 1. punkta a) apakšpunktā;

               11)

               “Eiropas standarts” ir Eiropas standarts, kā definēts Regulas (ES) Nr. 1025/2012 2. panta 1. punkta b) apakšpunktā.

         3. pants
   Eiropas standarta izveide
   1.   Komisija pieprasa, lai attiecīgā Eiropas standartizācijas organizācija izstrādā Eiropas standartu elektroniskā rēķina pamatelementu semantiskajam datu modelim (“Eiropas elektronisko rēķinu standarts”).
   Komisija pieprasa, lai Eiropas elektronisko rēķinu standarts atbilstu vismaz šādiem kritērijiem:

               —

               tas ir tehnoloģiski neitrāls,

               —

               tas ir savietojams ar attiecīgiem starptautiskiem elektronisko rēķinu standartiem,

               —

               ir ņemta vērā vajadzība ievērot personas datu aizsardzību saskaņā ar Direktīvu 95/46/EK, integrētās datu aizsardzības pieeju (“data protection by design”), kā arī samērīguma un datu apjoma samazināšanas principus un ierobežojuma principu attiecībā uz datu izmantošanas mērķi,

               —

               ir ievērota konsekvence ar attiecīgajiem noteikumiem Direktīvā 2006/112/EK,

               —

               tas dod iespēju ieviest lietderīgas, ērti lietojamas, pielāgojamas un rentablas elektronisko rēķinu sistēmas,

               —

               tas ņem vērā mazo un vidējo uzņēmumu, kā arī centrālās pārvaldes iestāžu padotībā esošo iestāžu un līgumslēdzēju īpašās vajadzības,

               —

               ir piemērots izmantošanai tirdzniecības darījumos starp uzņēmumiem.

         Komisija pieprasa, lai attiecīgā Eiropas standartizācijas organizācija sniedz sarakstu ar ierobežotu skaitu sintakšu, kas atbilst Eiropas elektronisko rēķinu standartam, atbilstīgiem sintakšu savienojumiem un pamatnostādnēm par nosūtīšanas sadarbspēju, lai atvieglotu tāda standarta izmantošanu.
   Pieprasījumus pieņem saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1025/2012 10. panta 1. līdz 5. punktā noteikto procedūru.
   Izstrādājot standartu, attiecīgās Eiropas standartizācijas organizācijas pienākumos ietilpst – atbilstīgi 2. punktā noteiktajam termiņam testēt, ka tiešais lietotājs var praktiski pielietot standartu. Komisija saglabā vispārēju atbildību par testēšanu un nodrošina, ka testa veikšanas laikā īpaša uzmanība tiek pievērsta praktiskuma, lietošanas ērtuma un iespējamo īstenošanas izmaksu kritērijiem saskaņā ar 1. punkta otro daļu. Komisija iesniedz ziņojumu par testa rezultātiem Eiropas Parlamentam un Padomei.
   2.   Ja Eiropas elektronisko rēķinu standarts, kas izstrādāts saskaņā ar 1. punktā minēto lūgumu, atbilst minētajā punktā ietvertajām prasībām un ja testēšanas fāze saskaņā ar 1. punkta piekto daļu ir pabeigta, Komisija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī publicē atsauci uz standartu kopā ar ierobežotu sintakšu sarakstu, kas izstrādātas saskaņā ar 1. punktā minēto pieprasījumu. Minēto publicēšanu pabeidz līdz 2017. gada 27. maijam.
   4. pants
   Oficiāli iebildumi pret Eiropas standartu
   1.   Ja kāda no dalībvalstīm vai Eiropas Parlaments uzskata, ka Eiropas elektronisko rēķinu standarts un sintakšu saraksts pilnībā neatbilst 3. panta 1. punktā izklāstītajām prasībām, tas informē par to Komisiju, sniedzot detalizētus paskaidrojumus, un Komisija pieņem lēmumu:

               a)

               publicēt, nepublicēt vai ierobežoti publicēt atsauces uz attiecīgo Eiropas elektronisko rēķinu standartu un uz sintakšu sarakstu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī;

               b)

               saglabāt, ierobežoti saglabāt vai anulēt atsauces uz attiecīgo Eiropas elektronisko rēķinu standartu un uz sintakšu sarakstu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

         2.   Komisija savā tīmekļa vietnē publicē informāciju par Eiropas elektronisko rēķinu standartu un par sintakšu sarakstu, par ko pieņemts 1. punktā minētais lēmums.
   3.   Komisija informē par 1. punktā minēto lēmumu attiecīgo Eiropas standartizācijas organizāciju un vajadzības gadījumā pieprasa tai pārstrādāt Eiropas elektronisko rēķinu standartu vai attiecīgo sintakšu sarakstu.
   4.   Šā panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā minētos lēmumus pieņem saskaņā ar 10. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
   5. pants
   Eiropas standarta un sintakšu saraksta uzturēšana un turpmāka attīstīšana
   1.   Lai ņemtu vērā tehnoloģiju attīstību un lai nodrošinātu pilnīgu un pastāvīgu elektronisko rēķinu sadarbspēju publiskā iepirkumā, Komisija var:

               a)

               atjaunināt vai pārskatīt Eiropas elektronisko rēķinu standartu;

               b)

               atjaunināt vai pārskatīt Komisijas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī publicēto sintakšu sarakstu.

         2.   Ja Komisija pieņem lēmumu veikt 1. punkta a) apakšpunktā minēto darbību, tā iesniedz pieprasījumu attiecīgajai Eiropas standartizācijas organizācijai. Minēto pieprasījumu izdara saskaņā ar 3. panta 1. punktā minēto procedūru, nepiemērojot tur minētos termiņus.
   3.   Jebkuram atjauninājumam vai pārskatīšanai, ko veic saskaņā ar 1. punkta a) apakšpunktu, piemēro 4. pantu.
   4.   Ja Komisija pieņem lēmumu veikt 1. punkta b) apakšpunktā minēto darbību, tā to dara vai nu saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas minēta 10. panta 2. punktā, vai arī iesniedz pieprasījumu attiecīgajai Eiropas standartizācijas organizācijai. Šo pieprasījumu izdara saskaņā ar 3. panta 1. punktā minēto procedūru, nepiemērojot tur minētos termiņus.
   6. pants
   Elektroniskā rēķina pamatelementi
   Elektroniskā rēķina pamatelementi inter alia ir:

               a)

               procesa un rēķina identifikatori;

               b)

               rēķina periods;

               c)

               informācija par pārdevēju;

               d)

               informācija par pircēju;

               e)

               informācija par naudas saņēmēju;

               f)

               informācija par pārdevēja pārstāvi nodokļu jautājumos;

               g)

               līguma atsauce;

               h)

               ziņas par piegādi;

               i)

               norādījumi par maksājumu;

               j)

               informācija par atlaidi vai maksām;

               k)

               informācija par rēķina pozīciju;

               l)

               rēķina kopsumma;

               m)

               detalizēta informācija par PVN.

         7. pants
   Elektronisko rēķinu saņemšana un apstrāde
   Dalībvalstis nodrošina, ka līgumslēdzējas iestādes un līgumslēdzēji pieņem un apstrādā elektroniskos rēķinus, kas atbilst Eiropas elektronisko rēķinu standartam, uz kuru atsauce ir publicēta saskaņā ar 3. panta 2. punktu, un jebkurai no sintaksēm saskaņā ar 3. panta 2. punktu publicētajā sarakstā.
   8. pants
   Datu aizsardzība
   1.   Šī direktīva neskar piemērojamos Savienības un valstu tiesību aktus datu aizsardzības jomā.
   2.   Ievērojot jebkurus pretējus Savienības vai valsts tiesību aktu noteikumus un neskarot atbrīvojumus un ierobežojumus, kas noteikti Direktīvas 95/46/EK 13. pantā, elektronisko rēķinu apstrādes mērķiem iegūtus personas datus atļauts izmantot vienīgi minētajiem mērķiem vai ar tiem savienojamiem mērķiem.
   3.   Neskarot atbrīvojumus un ierobežojumus, kas noteikti Direktīvas 95/46/EK 13. pantā, dalībvalstis nodrošina, ka saistībā ar elektroniskajiem rēķiniem iegūto personas datu publicēšana pārredzamības un grāmatvedības nolūkos norisinās saskaņā ar tādas publicēšanas mērķi, un ievērojot privātuma aizsardzības principu.
   9. pants
   Elektronisko rēķinu izmantošana PVN nolūkos
   Šī direktīva neskar Direktīvas 2006/112/EK noteikumus.
   10. pants
   Komiteju procedūra
   1.   Komisijai palīdz komiteja. Minētā komiteja ir komiteja Regulas (ES) Nr. 182/2011 nozīmē.
   2.   Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 5. pantu.
   11. pants
   Transponēšana
   1.   Dalībvalstis vēlākais 2018. gada 27. novembrī pieņem, publicē un piemēro normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Tās nekavējoties dara Komisijai zināmu minēto noteikumu tekstu.
   2.   Atkāpjoties no 1. punkta, dalībvalstis vēlākais 18 mēnešus pēc Eiropas elektronisko rēķinu standarta atsauces publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī pieņem, publicē un piemēro noteikumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu 7. pantā ietverto pienākumu pieņemt un apstrādāt elektroniskos rēķinus.
   Attiecībā uz savām centrālās pārvaldes iestāžu padotībā esošām līgumslēdzējām iestādēm un līgumslēdzējiem dalībvalstis var atlikt pirmajā daļā minēto piemērošanu vēlākais 30 mēnešus pēc Eiropas elektronisko rēķinu standarta atsauces publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   Pēc tam, kad ir publicēta atsauce uz Eiropas elektronisko rēķinu standartu, Komisija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī publicē galīgo datumu, kad jāstājas spēkā pirmajā daļā minētajiem pasākumiem.
   3.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   12. pants
   Pārskatīšana
   Komisija pārskata šīs direktīvas ietekmi uz iekšējo tirgu un elektronisko rēķinu ieviešanu publiskā iepirkuma procedūrās un iesniedz ziņojumu par to Eiropas Parlamentam un Padomei trijos gados pēc maksimālā atlikšanas termiņa, kurš 11. panta 2. punkta otrajā daļā noteikts centrālās pārvaldes iestāžu padotībā esošām iestādēm. Vajadzības gadījumā ziņojumam pievieno ietekmes novērtējumu attiecībā uz turpmāku pasākumu nepieciešamību.
   13. pants
   Stāšanās spēkā
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   14. pants
   Adresāti
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Strasbūrā, 2014. gada 16. aprīlī

            Eiropas Parlamenta vārdā –

            Priekšsēdētājs

         M. SCHULZ

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         D. KOURKOULAS

      (1)  OV C 79, 6.3.2014., 67. lpp.

      (2)  2013. gada 28. novembra atzinums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).

      (3)  Eiropas Parlamenta 2014. gada 11. marta nostāja (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēta) un Padomes 2014. gada 14. aprīļa lēmums.

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK (OV L 94, 28.3.2014., 65. lpp.).

      (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/25/ES (2014. gada 26. februāris) par iepirkumu, ko īsteno subjekti, kuri darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs, un ar ko atceļ Direktīvu 2004/17/EK (OV L 94, 28.3.2014., 243. lpp.).

      (6)  Komisijas Lēmums (2010. gada 2. novembris), ar ko izveido Eiropas daudzpusēju ieinteresēto personu forumu par elektroniskajiem rēķiniem (e-rēķiniem) (OV C 326, 3.12.2010., 13. lpp.).

      (7)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/81/EK (2009. gada 13. jūlijs), ar kuru koordinē procedūras attiecībā uz to, kā līgumslēdzējas iestādes vai subjekti, kas darbojas drošības un aizsardzības jomā, piešķir noteiktu būvdarbu, piegādes un pakalpojumu līgumu slēgšanas tiesības, un ar kuru groza Direktīvas 2004/17/EK un 2004/18/EK (OV L 216, 20.8.2009., 76. lpp.).

      (8)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/23/ES (2014. gada 26. februāris) par koncesijas līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanu (OV L 94, 28.3.2014., 1. lpp.).

      (9)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1025/2012 (2012. gada 25. oktobris) par Eiropas standartizāciju, ar ko groza Padomes Direktīvas 89/686/EEK un 93/15/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 94/9/EK, 94/25/EK, 95/16/EK, 97/23/EK, 98/34/EK, 2004/22/EK, 2007/23/EK, 2009/23/EK un 2009/105/EK, un ar ko atceļ Padomes Lēmumu 87/95/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu Nr. 1673/2006/EK (OV L 316, 14.11.2012., 12. lpp.).

      (10)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 182/2011 (2011. gada 16. februāris), ar ko nosaka normas un vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem, kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu (OV L 55, 28.2.2011., 13. lpp.).

      (11)  Padomes Direktīva 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 11.12.2006., 1. lpp.).

      (12)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 95/46/EK (1995. gada 24. oktobris) par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (OV L 281, 23.11.1995., 31. lpp.).

      (13)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/7/ES (2011. gada 16. februāris) par maksājumu kavējumu novēršanu komercdarījumos (OV L 48, 23.2.2011., 1. lpp.).

      (14)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 45/2001 (2000. gada 18. decembris) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti (OV L 8, 12.1.2001., 1. lpp.).

      (15)  OV C 38, 8.2.2014., 2. lpp.

      (16)  Komisijas Ieteikums 2003/361/EK (2003. gada 6. maijs) attiecībā uz mikrouzņēmumu, mazo un vidējo uzņēmumu definīciju (OV L 124, 20.5.2003., 36. lpp.).


title: Eiropas Parlamenta un padomes Direktīva 1999/103/EK (2000. gada 24. janvāris), ar ko groza Padomes Direktīvu 80/181/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mērvienībām

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31999L0103

Oficiālais Vēstnesis L 034 , 09/02/2000 Lpp. 0017 - 0019

		Eiropas Parlamenta un padomes Direktīva 1999/103/EK(2000. gada 24. janvāris),ar ko groza Padomes Direktīvu 80/181/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mērvienībāmEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 95. pantu,ņemot vērā Komisijas atzinumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],rīkojoties saskaņā ar Līguma 251. pantā izklāstīto procedūru [3],tā kā:(1) Starptautiskā līmenī 19. Ģenerālā svaru un mēru konference (1991) paplašināja SI priedēkļu sarakstu, kas jāizmanto SI mērvienību daudzkārtņos un SI mērvienību daļās.(2) Starptautiskā standartizācijas organizācija (ISO) ir pārskatījusi principus un noteikumus attiecībā uz starptautiskajā standartā ISO 31 noteiktajiem lielumiem un mērvienībām; SI sistēmas praktiskās izmantošanas noteikumi ir doti starptautiskajā standartā ISO 1000.(3) Padomes Direktīvas 80/181/EEK [4] teksts būtu jāsaskaņo ar šiem starptautiskajiem nolīgumiem un standartiem.(4) Dažas trešās valstis savā tirgū nepieņem produktus, kas apzīmēti tikai ar Direktīvā 80/181/EEK noteiktajām normatīvajos aktos paredzētajām mērvienībām; uzņēmējsabiedrības, kas eksportē savus produktus uz šīm valstīm, būs neizdevīgā stāvoklī, ja pēc 1999. gada 31. decembra nebūs atļauti papildu norādījumi; tādēļ turpmāk būtu jāatļauj papildu norādījumi normatīvajos aktos neparedzētās mērvienībās.(5) Direktīvas 80/181/EEK piemērošana būtu jāpārskata un jāveic atbilstīgi pasākumi, lai izmantotu globālu sistēmu; attiecīgā gadījumā būtu jāpiemēro Padomes Direktīvas 71/316/EEK [5] 18. pantā minētā procedūra,IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsAr šo Direktīvu 80/181/EEK groza šādi.1. Direktīvas 3. panta 2. punktā vārdus "1999. gada 31. decembrim" aizstāj ar "2009. gada 31. decembrim".2. Pievieno šādu pantu:"6.a pantsŠīs direktīvas īstenošanas jautājumus un jo īpaši jautājumu par papildu rādītājiem izskatīs vēlāk un vajadzības gadījumā paredzēs atbilstīgus pasākumus saskaņā ar Padomes Direktīvas 71/316/EEK [6] 18. pantā minēto procedūru."3. Pielikumu groza šādi:a) I nodaļā tekstu zem tabulas 1.1.1. punktā aizstāj ar šādu:"Celsija temperatūru t definē kā starpību t = T – T0 starp divām termodinamiskām temperatūrām T un T0, kur T0 = 273,15 K. Temperatūru intervālu vai starpību var izteikt kelvinos vai Celsija grādos. Mērvienība "Celsija grāds" ir vienāda ar mērvienību "kelvins"."b) SI papildvienību definīcijas, kas seko tabulai 1.2.1. punktā, aizstāj ar šādām:"Plaknes leņķa mērvienībaRadiāns ir leņķis starp diviem rādiusiem, kas uz riņķa līnijas nošķeļ loku, kura garums ir vienāds ar rādiusu.(Starptautiskais standarts ISO 31-1: 1992)Telpas leņķa mērvienībaSteradiāns ir konusa, kura virsotne ir lodes centrā, telpas leņķis, kas nošķeļ uz lodes virsmas laukumu, kas vienāds ar tāda kvadrāta laukumu, kura malas garums ir vienāds ar lodes rādiusu.(Starptautiskais standarts ISO 31-1: 1992)."c) Tabulu 1.3. punktā aizstāj ar šādu tabulu:"Pakāpes rādītājs | Priedēklis | Simbols | Pakāpes rādītājs | Priedēklis | Simbols |1024 | jota | Y | 10-1 | deci | d |1021 | zeta | Z | 10-2 | centi | c |1018 | eksa | E | 10-3 | mili | m |1015 | peta | P | 10-6 | mikro | μ |1012 | tera | T | 10-9 | nano | n |109 | giga | G | 10-12 | piko | p |106 | mega | M | 10-15 | femto | f |103 | kilo | k | 10-18 | ato | a |102 | hekto | h | 10-21 | zepto | z |101 | deka | da | 10-24 | jokto | y" |d) 3. punktu aizstāj ar šādu punktu:"3. AR SI IZMANTOJAMĀS MĒRVIENĪBAS, KURU SI LIELUMI IR IEGŪTI EKSPERIMENTĀLILielums | Simbols |Mērvienība | Nosaukums | Definīcija |Enerģija | Elektronvolts | eV | Elektronvolts ir kinētiskā enerģija, ko iegūst elektrons, vakuumā izejot cauri potenciālu starpībai 1 volts. |Masa | Unificētā atommasas mērvienība | u | Unificētā atommasas mērvienība ir 12C nuklīda atoma masas viena divpadsmitā daļa. |Piezīme:1.3. punktā uzskaitītos priedēkļus un to simbolus var izmantot kopā ar šīm divām mērvienībām un to simboliem."2. pantsDalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai līdz 2001. gada 9. februārim izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem šos aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu, vai arī šādu atsauci pievieno minēto pasākumu oficiālai publikācijai. Dalībvalstis paredz kārtību, kā izdarīt šādas atsauces.3. pantsNeskarot Direktīvu 80/181/EEK, dalībvalstis pēc 1999. gada 31. decembra atļauj vai turpina atļaut lietot minētās direktīvas 3. pantā minētos papildu rādītājus.4. pantsŠī direktīva stājas spēkā tās publicēšanas dienā Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.Briselē, 2000. gada 24. janvārīEiropas Parlamenta vārdā —priekšsēdētājaN. FontainePadomes vārdā —priekšsēdētājsJ. Gama[1] OV C 89, 30.3.1999., 8. lpp.[2] OV C 169, 16.6.1999., 1. lpp.[3] Atzinums sniegts 1999. gada 15. decembrī (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts). Padomes 1999. gada 16. decembra lēmums.[4] OV L 39, 15.2.1980., 40. lpp.. Direktīva, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 89/617/EEK (OV L 357, 7.12.1989., 28. lpp.).[5] OV L 202, 6.9.1971., 1. lpp.[6] OV L 202, 6.9.1971., 1. lpp.--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 2007/16/EK ( 2007. gada 19. marts ), ar ko īsteno Padomes Direktīvu 85/611/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordināciju attiecībā uz pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem (PVKIU), paskaidrojot atsevišķas definīcijas (Dokuments attiecas uz EEZ )

text:
               20.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 79/11

         KOMISIJAS DIREKTĪVA 2007/16/EK
   (2007. gada 19. marts),
   ar ko īsteno Padomes Direktīvu 85/611/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordināciju attiecībā uz pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem (PVKIU), paskaidrojot atsevišķas definīcijas
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Padomes 1985. gada 20. decembra Direktīvu 85/611/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordināciju attiecībā uz pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem (PVKIU) (1), un jo īpaši tās 53.a panta a) punktu,
   tā kā:

               (1)

               Direktīvā 85/611/EEK iekļautas dažādas definīcijas, brīžiem saistītas, attiecībā uz aktīviem, kas ir piemēroti vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu, turpmāk tekstā – “PVKIU”, ieguldījumiem, kā pārvedamo vērtspapīru definīcija un naudas tirgus instrumentu definīcija.

               (2)

               Kopš Direktīvas 85/611/EEK pieņemšanas finanšu tirgos tirgoto finanšu instrumentu klāsts ir ievērojami pieaudzis, kas savukārt ir radījis šaubas, vai attiecīgās definīcijas aptver atsevišķas finanšu instrumentu kategorijas. Nedrošība, piemērojot šīs definīcijas, veicina atšķirīgas direktīvas interpretācijas.

               (3)

               Ar mērķi nodrošināt vienveidīgu Direktīvas 85/611/EEK piemērošanu, lai palīdzētu dalībvalstīm izveidot vienādu izpratni par noteiktas aktīvu kategorijas piemērotību PVKIU un lai nodrošinātu definīciju izpratni atbilstīgi principiem, kas ir Direktīvas 85/611/EEK pamatā, piemēram, principiem, kas regulē risku diversifikāciju un risku ierobežošanu, PVKIU spēju atmaksāt savas ieguldījumu apliecības pēc ieguldījumu apliecību īpašnieku pieprasījuma un aprēķināt PVKIU aktīvu neto vērtību ieguldījumu apliecību emisijas vai atmaksas gadījumā, saistībā ar šiem aspektiem ir jāsniedz lielāka drošība kompetentajām iestādēm un tirgus dalībniekiem. Lielāka drošība veicinās arī labāku PVKIU pārrobežu izplatīšanas paziņošanas kārtības darbību.

               (4)

               Šajā direktīvā sniegtie paskaidrojumi paši par sevi nerada nekādus jaunus pienākumus kompetentajām iestādēm vai tirgus dalībniekiem attiecībā uz to uzvedību vai darbību. Tā vietā, lai sniegtu pilnīgus finanšu instrumentu un darījumu sarakstus, paskaidrojumos izklāstīti pamatkritēriji, kas palīdz noteikt, vai finanšu instrumentu klase iekļaujas kādā no dažādajām definīcijām.

               (5)

               Aktīva piemērotību PVKIU novērtē ne tikai attiecībā uz to, vai tas iekļaujas kādā definīcijā, kas šeit tiek paskaidrota, bet arī attiecībā uz citām Direktīvā 85/611/EK noteiktajām prasībām. Valstu kompetentās iestādes varētu sadarboties ar Eiropas Vērtspapīru regulatoru komitejas (CESR) palīdzību, lai izveidotu vienveidīgu pieeju šo paskaidrojumu praktiskai ikdienas piemērošanai, pildot pārraudzības pienākumus, īpaši saistībā ar citām Direktīvā 85/611/EEK noteiktajām prasībām, piemēram, kontroli un riska pārvaldības procedūrām, un lai nodrošinātu produkta pases netraucētu darbību.

               (6)

               Direktīvā 85/611/EEK pārvedamie vērtspapīri ir definēti tikai no formāli juridiskā viedokļa. Līdz ar to pārvedamu vērtspapīru definīcija ir piemērojama plaša mēroga finanšu produktiem ar dažādām iezīmēm un dažādiem likviditātes līmeņiem. Attiecībā uz katru šo finanšu produktu būtu jānodrošina pārvedamu vērtspapīru definīcijas saskaņotība ar citiem direktīvas noteikumiem.

               (7)

               Slēgtie fondi veido to aktīvu klasi, kas Direktīvā 85/611/EEK nav īpaši atzīmēta kā piemērota PVKIU. Tomēr slēgto fondu ieguldījumu apliecības bieži vien tiek izmantotas kā pārvedamie vērtspapīri, un to iekļaušana tirdzniecībā regulētos tirgos parasti rada pamatu uzskatīt, ka tie ir piemēroti. Tādēļ jāsniedz drošība tirgus dalībniekiem un kompetentajām iestādēm attiecībā uz to, vai slēgto fondu ieguldījumu apliecības ietilpst pārvedamo vērtspapīru definīcijā. Valstu kompetentās iestādes varētu sadarboties ar CESR palīdzību, lai veidotu vienādu pieeju saistībā ar slēgto fondu ieguldījumu apliecībām piemērojamo kritēriju praktisku ikdienas piemērošanu, jo īpaši attiecībā uz pamatstandartu minimumu saistībā ar korporatīvajiem pārvaldības mehānismiem.

               (8)

               Papildu juridiskā noteiktība ir nepieciešama attiecībā uz tādu finanšu instrumentu iekļaušanu pārvedamu vērtspapīru kategorijā, kas ir saistīti ar citu aktīvu rezultātiem, ieskaitot aktīvus, kuri nav minēti Direktīvā 85/611/EEK vai kuri balstīti uz šādiem aktīviem. Jāpaskaidro, ka, ja saistība ar instrumenta bāzes aktīvu vai citu instrumenta komponentu veido elementu, kas jāuzskata par iekļautu atvasināto finanšu instrumentu, finanšu instruments ierindojas pārvedamo vērtspapīru ar iekļautu atvasināto finanšu instrumentu apakškategorijā. No tā izriet, ka Direktīvā 85/611/EEK attiecībā uz atvasināto finanšu instrumentu noteiktie kritēriji ir jāpiemēro šim elementam.

               (9)

               Lai iekļautos Direktīvā 85/611/EEK minētajā naudas tirgus instrumentu definīcijā, finanšu instrumentam ir jāatbilst noteiktiem kritērijiem, proti, tas ir jātirgo naudas tirgū, tam jābūt likvīdam un ar vērtību, kuru var precīzi noteikt jebkurā laikā. Jānodrošina šo kritēriju vienveidīga piemērošana, ņemot vērā noteiktu praksi tirgū. Tāpat ir jāizskaidro, ka kritēriji jāizprot saskaņā ar citiem Direktīvas 85/611/EEK principiem. Naudas tirgus instrumenta definīcija jāattiecina arī uz finanšu instrumentiem, kas nav iekļauti biržas sarakstā vai netiek tirgoti regulētā tirgū un kuram Direktīvā 85/611/EEK nosaka papildu kritērijus līdzās vispārīgajiem kritērijiem, kas noteikti naudas tirgus instrumentiem. Tādēļ arī bija jāpaskaidro šie kritēriji, ņemot vērā ieguldītāju aizsardzības prasības un direktīvā noteiktos principus, piemēram, portfeļa likviditāti, kā izriet no tās 37. panta.

               (10)

               Saskaņā ar Direktīvu 85/611/EEK atvasinātie finanšu instrumenti jāuzskata par likvīdiem finanšu aktīviem, ja tie atbilst minētajā direktīvā noteiktajiem kritērijiem. Jānodrošina vienveidīga šo kritēriju piemērošana, un arī jāpaskaidro, ka šie kritēriji jāizprot atbilstīgi citiem direktīvas noteikumiem. Tāpat ir jāpaskaidro, ka, ja kredītu atvasinātie instrumenti atbilst šiem kritērijiem, tie ir atvasinātie finanšu instrumenti Direktīvas 85/611/EEK nozīmē, un līdz ar to ir tiesības tos uzskatīt par likvīdiem finanšu aktīviem.

               (11)

               Vajadzība pēc paskaidrojumiem ir īpaši liela attiecībā uz atvasinātajiem finanšu indeksiem. Pašlaik ir plašs tādu finanšu indeksu klāsts, ko izmanto kā atvasināto finanšu instrumentu bāzes aktīvu. Šie indeksi var atšķirties pēc to struktūras vai to komponentu svēruma. Visos šajos gadījumos jānodrošina, ka PVKIU ir spējīgs izpildīt savas saistības attiecībā uz portfeļa likviditāti, kas izriet no Direktīvas 85/611/EEK 37. panta, un aktīvu neto vērtības aprēķināšanu un ka atvasinātā finanšu instrumenta bāzes aktīva pazīmes negatīvi neietekmē šos pienākumus. Jāpaskaidro, ka atvasināto finanšu instrumentu kategorijā kā likvīdi finanšu aktīvi ietilpst atvasinātie finanšu indeksi, kuru struktūra ir pietiekami diversificēta, kuri ir adekvāts etalons tirgum, uz kuru tie attiecas, un kuriem tiek nodrošināta atbilstoša informācija par indeksa struktūru un aprēķināšanu. Valstu kompetentās iestādes varētu sadarboties ar CESR palīdzību, lai veidotu vienādu pieeju saistībā ar šo kritēriju praktisku ikdienas piemērošanu attiecībā uz indeksiem, kuru pamatā ir aktīvi, kas direktīvā nav atsevišķi norādīti kā piemēroti aktīvi.

               (12)

               Direktīvā 85/611/EEK par pārvedamu vērtspapīru apakškategoriju un naudas tirgus instrumentiem tiek atzīti tie instrumenti, kas ietver atvasinātu elementu. Iekļaujot atvasinātu elementu pārvedamā vērtspapīrā vai naudas tirgus instrumentā, nepārveido visu finanšu instrumentu par atvasinātu finanšu instrumentu, kas neatbilstu pārvedama vērtspapīra vai naudas tirgus instrumenta definīcijai. Tādēļ ir jābūt skaidrībai, kādos gadījumos atvasināto finanšu instrumentu var uzskatīt par iekļautu citā instrumentā. Turklāt, iekļaujot atvasināto finanšu instrumentu pārvedamā vērtspapīrā vai naudas tirgus instrumentā, rada risku, ka tiek apieti Direktīvā 85/611/EEK paredzētie noteikumi par atvasinātajiem finanšu instrumentiem. Šā iemesla dēļ direktīvā prasīts noteikt iekļauto atvasināto elementu un izpildīt šos noteikumus. Ņemot vērā finanšu jauninājumu līmeni, ne vienmēr ir viegli noteikt iekļautu atvasinātu elementu. Lai panāktu lielāku drošību šajā jomā, jānosaka kritēriji, lai noteiktu šādus elementus.

               (13)

               Saskaņā ar Direktīvu 85/611/EEK metodes un instrumenti attiecībā uz pārvedamiem vērtspapīriem vai naudas tirgus instrumentiem, lai efektīvi pārvaldītu portfeli, neiekļaujas pārvedamo vērtspapīru un naudas tirgus instrumentu definīcijās. Lai noskaidrotu šo definīciju robežas, jāparedz kritēriji, lai noteiktu darījumus, kuri iekļautos šajās metodēs un instrumentos. Tāpat ir jāatceras, ka šīs metodes un instrumenti ir jāsaprot saskaņā ar citiem PVKIU pienākumiem, jo īpaši attiecībā uz riska profilu. Tas nozīmē, ka tiem jāatbilst Direktīvā 85/611/EEK paredzētajiem noteikumiem par riska pārvaldību un riska diversifikāciju, kā arī pārdošanas un aizņemšanās ierobežojumiem.

               (14)

               Direktīvā 85/611/EEK ir izklāstīti kritēriji, lai definētu PVKIU, kas replicē parādzīmju vai akciju indeksus. Pret PVKIU, kas atbilst šiem kritērijiem, atteicas daudz piekāpīgāk saistībā uz emitenta koncentrācijas ierobežojumiem. Tāpēc ir jāizveido skaidra izpratne par šiem kritērijiem un jānodrošina to vienveidīga piemērošana visās dalībvalstīs. Tas ir saistīts ar papildu skaidrojumu sniegšanu par to, vai PVKIU var uzskatīt par PVKIU, kas replicē indeksu, lai tādējādi radītu daudz lielāku drošību par nosacījumiem, ar ko pamato šo preferenciālo režīmu pret PVKIU, kas replicē indeksu.

               (15)

               Par tehniskiem jautājumiem tika veiktas apspriedes ar Eiropas Vērtspapīru regulatoru komiteju.

               (16)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Eiropas Vērtspapīru komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Priekšmets
   Šajā direktīvā ir paredzēti noteikumi, kas, lai nodrošinātu vienveidīgu piemērošanu, paskaidro šādus terminus:

               1)

               pārvedami vērtspapīri, kas definēti Direktīvas 85/611/EEK 1. panta 8. punktā;

               2)

               naudas tirgus instrumenti, kas definēti Direktīvas 85/611/EEK 1. panta 9. punktā;

               3)

               likvīdi finanšu aktīvi, kas minēti PVKIU definīcijā Direktīvas 85/611/EEK 1. panta 2. punktā attiecībā uz atvasinātajiem finanšu instrumentiem;

               4)

               pārvedami vērtspapīri un naudas tirgus instrumenti, kuros ir iekļauti atvasināti finanšu instrumenti, kas minēti Direktīvas 85/611/EEK 21. panta 3. punkta ceturtajā daļā;

               5)

               metodes un instrumenti, lai efektīvi pārvaldītu portfeli, kā minēts Direktīvas 85/611/EEK 21. panta 2. punktā;

               6)

               PVKIU, kas replicē indeksus un kas minēti Direktīvas 85/611/EEK 22.a panta 1. punktā.

         2. pants

      Direktīvas 85/611/EEK 1. panta 8. punkts

   Pārvedami vērtspapīri
   1.   Direktīvas 85/611/EEK 1. panta 8. punktā minētā atsauce uz pārvedamiem vērtspapīriem jāsaprot kā atsauce uz finanšu instrumentiem, kas atbilst šādiem kritērijiem:

               a)

               iespējamie zaudējumi, kas var rasties PVKIU attiecībā uz minēto instrumentu turēšanu, ir ierobežoti un atbilst summai, kas par tiem ir samaksāta;

               b)

               to likviditāte neierobežo PVKIU spējas izpildīt Direktīvas 85/611/EEK 37. panta prasības;

               c)

               uzticams instrumentu novērtējums tiem ir pieejams:

                           i)

                           precīzu, uzticamu un regulāru cenu veidā, kas ir tirgus cenas vai cenas, kuras noteiktas ar vērtēšanas sistēmu, kas ir neatkarīga no emitentiem, ja vērtspapīri ir iekļauti biržas sarakstā regulētā tirgū vai tos tirgo šādā tirgū, kas minēts Direktīvas 85/611/EEK 19. panta 1. punkta a) līdz d) apakšpunktā;

                           ii)

                           tāda regulāra vērtējuma formā, kas balstīts uz informāciju, ko sniedzis vērtspapīra emitents vai kas uzzināma no kompetenta ieguldījumu pētījuma, tādu citu vērtspapīru gadījumā, kas minēti Direktīvas 85/611/EEK 19. panta 2. punktā;

               d)

               atbilstīga informācija par tiem ir pieejama:

                           i)

                           regulāras, precīzas un visaptverošas tirgus informācijas veidā par vērtspapīru vai attiecīgā gadījumā – par vērtspapīru portfeli, ja vērtspapīri ir iekļauti biržas sarakstā regulētā tirgū vai tos tirgo šādā tirgū, kas minēts Direktīvas 85/611/EEK 19. panta 1. punkta a) līdz d) apakšpunktā;

                           ii)

                           regulāras un precīzas informācijas veidā PVKIU par vērtspapīru vai attiecīgā gadījumā – par vērtspapīru portfeli tādu citu vērtspapīru gadījumā, kas minēti Direktīvas 85/611/EEK 19. panta 2. punktā;

               e)

               tie ir apgrozāmi;

               f)

               to iegāde atbilst PVKIU ieguldījumu mērķiem vai politikai, vai abiem, saskaņā ar Direktīvu 85/611/EEK;

               g)

               ar tiem saistītos riskus atbilstīgi novērš PVKIU risku pārvaldības process.

         Pirmās daļas b) un e) apakšpunkta vajadzībām un ja vien PVKIU rīcībā nav informācijas, no kuras izrietētu citāds lēmums, finanšu instrumentus, kas ir iekļauti biržas sarakstā regulētā tirgū vai tos tirgo šādā tirgū saskaņā ar Direktīvas 85/611/EEK 19. panta 1. punkta a), b) vai c) apakšpunktu, uzskata par tādiem, kas neierobežo PVKIU spēju izpildīt Direktīvas 85/611/EEK 37. panta prasības, un arī par apgrozāmiem finanšu instrumentiem.
   2.   Direktīvas 85/611/EEK 1. panta 8. punktā minētajos pārvedamajos vērtspapīros tiek iekļautas:

               a)

               tādu slēgto fondu ieguldījumu apliecības, kas veidoti kā ieguldījumu uzņēmumi vai kā ieguldījumu fondi un kuri atbilst šādiem kritērijiem:

                           i)

                           tie atbilst 1. punktā minētajiem kritērijiem;

                           ii)

                           uz tiem attiecas uzņēmumiem piemērotie korporatīvie pārvaldības mehānismi;

                           iii)

                           ja aktīvu pārvaldības darbības veic cits uzņēmums slēgta fonda vārdā, uz šo uzņēmumu attiecas valsts regulējums, lai aizsargātu ieguldītājus;

               b)

               tādu slēgto fondu ieguldījumu apliecības, kas veidoti saskaņā ar līgumtiesībām un kuri atbilst šādiem kritērijiem:

                           i)

                           tie atbilst 1. punktā minētajiem kritērijiem;

                           ii)

                           uz tiem attiecas korporatīvie pārvaldības mehānismi, kas ir ekvivalenti tiem, kuri piemēroti a) apakšpunkta ii) daļā minētajiem uzņēmumiem;

                           iii)

                           tos pārvalda uzņēmums, uz kuru attiecas valsts regulējums, lai aizsargātu ieguldītājus;

               c)

               finanšu instrumenti, kas atbilst šādiem kritērijiem:

                           i)

                           tie atbilst 1. punktā minētajiem kritērijiem;

                           ii)

                           tie ir balstīti uz vai saistīti ar tādu citu aktīvu attīstības rezultātiem, kuri var atšķirties no aktīviem, kas minēti Direktīvas 85/611/EEK 19. panta 1. punktā.

         3.   Ja finanšu instrumentā, uz kuru attiecas 2. punkta c) apakšpunkts, iekļauts atvasināts komponents, kas minēts šīs direktīvas 10. pantā, uz šo komponentu attiecas Direktīvas 85/611/EEK 21. panta prasības.
   3. pants

      Direktīvas 85/611/EEK 1. panta 9. punkts

   Instrumenti, kurus parasti tirgo naudas tirgū
   1.   Direktīvas 85/611/EEK 1. panta 9. punktā minētā atsauce uz naudas tirgus instrumentiem kā instrumentiem, jāizprot kā atsauce uz šiem finanšu instrumentu veidiem:

               a)

               finanšu instrumentiem, kas ir iekļauti biržas sarakstā regulētā tirgū vai tiek tirgoti šādā tirgū saskaņā ar Direktīvas 85/611/EEK 19. panta 1. punkta a), b) un c) apakšpunktu;

               b)

               finanšu instrumentiem, kas nav iekļauti biržas sarakstā.

         2.   Direktīvas 85/611/EEK 1. panta 9. punktā minētā atsauce uz naudas tirgus instrumentiem kā instrumentiem, ar kuriem parasti tirgojas naudas tirgū, jāsaprot kā atsauce uz finanšu instrumentiem, kas izpilda vienu no šiem kritērijiem:

               a)

               to termiņš ir līdz 397 dienām ieskaitot no emisijas;

               b)

               to atlikušais termiņš ir līdz 397 dienām ieskaitot;

               c)

               tiem vismaz reizi 397 dienās piemēro regulāru peļņas korekciju atbilstīgi naudas tirgus nosacījumiem;

               d)

               to riska profils, ieskaitot kredītu un procentu likmju riskus, atbilst tādu finanšu instrumentu riskiem, kuriem ir tāds termiņš, kā minēts a) un b) daļā, vai kuriem piemēro peļņas korekciju, kas minēta c) daļā.

         4. pants

      Direktīvas 85/611/EEK 1. panta 9. punkts

   Likvīdi instrumenti ar vērtību, kuru var precīzi noteikt jebkurā laikā
   1.   Direktīvas 85/611/EEK 1. panta 9. punktā minētā atsauce uz naudas tirgus instrumentiem kā instrumentiem, kas ir likvīdi, jāsaprot kā atsauce uz finanšu instrumentiem, kurus var pārdot ar ierobežotām izmaksām atbilstīgi īsā laika posmā, ņemot vērā PVKIU pienākumu atpirkt vai atmaksāt savas ieguldījumu apliecības pēc jebkura ieguldījumu apliecību turētāja pieprasījuma.
   2.   Direktīvas 85/611/EEK 1. panta 9. punktā minētā atsauce uz naudas tirgus instrumentiem kā instrumentiem, kam ir vērtība, kuru var precīzi noteikt jebkurā laikā, jāsaprot kā atsauce uz finanšu instrumentiem, kuriem ir pieejamas precīzas un uzticamas vērtēšanas sistēmas, kuras atbilst šādiem kritērijiem:

               a)

               tās dod iespēju PVKIU aprēķināt neto aktīvu vērtību atbilstīgi tai vērtībai, par kādu var veikt portfelī esošā finanšu instrumenta maiņu informētu, ieinteresētu un neatkarīgu pušu darījumā;

               b)

               to pamatā ir tirgus dati vai novērtēšanas modeļi, ieskaitot sistēmas, kuras balstās uz amortizētām izmaksām.

         3.   Šā panta 1. un 2. punktā minētie kritēriji uzskatāmi par izpildītiem attiecībā uz finanšu instrumentiem, kurus parasti tirgo naudas tirgū Direktīvas 85/611/EEK 1. panta 9. punktā minētajiem mērķiem un kas tiek kotēti vai tirgoti regulētā tirgū saskaņā ar 19. panta 1. punkta a), b) vai c) apakšpunktu, ja vien PVKIU rīcībā nav informācijas, no kuras izrietētu citāds lēmums.
   5. pants

      Direktīvas 85/611/EEK 19. panta 1. punkta h) apakšpunkts

   Instrumenti, ar ko regulē emisiju vai emitenta darbību, lai aizsargātu ieguldītājus un uzkrājumus
   1.   Direktīvas 85/611/EEK 19. panta 1. punkta h) apakšpunktā minētā atsauce uz naudas tirgus instrumentiem, kurus netirgo regulētā tirgū un kuru emisiju un emitenta darbību regulē, lai aizsargātu ieguldītājus un uzkrājumus, jāsaprot kā atsauce uz finanšu instrumentiem, kas atbilst šādiem kritērijiem:

               a)

               tie atbilst vienam no 3. panta 2. punktā minētajiem kritērijiem un visiem kritērijiem, kas minēti 4. panta 1. un 2. punktā;

               b)

               par tiem ir pieejama atbilstīga informācija, ieskaitot informāciju, kas ļauj atbilstīgi novērtēt kredītriskus saistībā ar ieguldījumiem šādos instrumentos, ņemot vērā šā panta 2., 3. un 4. punktu;

               c)

               tie ir brīvi pārvedami.

         2.   Attiecībā uz naudas tirgus instrumentiem, uz kuriem attiecas Direktīvas 85/611/EEK 19. panta 1. punkta h) apakšpunkta otrais un ceturtais ievilkums, vai instrumentiem, kurus ir emitējusi dalībvalsts vietējā vai reģionālā pašvaldība vai starptautisko publisko tiesību iestāde, bet kuru negarantē dalībvalsts vai – federālas dalībvalsts gadījumā – kāda no federācijas daļām, šā panta 1. punkta b) apakšpunktā minēto atbilstīgo informāciju veido:

               a)

               informācija par emisiju vai emisijas programmu un emitenta tiesisko un finansiālo situāciju pirms naudas tirgus instrumenta emisijas;

               b)

               a) apakšpunktā minētās informācijas regulāra atjaunināšana un atjaunināšana pēc katra vērā ņemama notikuma;

               c)

               a) apakšpunktā minētā informācija, kuru ir pārbaudījušas kvalificētas trešās puses, uz kurām neattiecas emitenta sniegtās instrukcijas;

               d)

               pieejama un uzticama statistika par emisiju vai emisijas programmu.

         3.   Attiecībā uz naudas tirgus instrumentiem, uz kuriem attiecas Direktīvas 85/611/EEK 19. panta 1. punkta h) apakšpunkta trešais ievilkums, šā panta 1. punkta b) apakšpunktā minēto atbilstīgo informāciju veido:

               a)

               informācija par emisiju vai emisijas programmu, vai par emitenta tiesisko un finansiālo situāciju pirms naudas tirgus instrumenta emisijas;

               b)

               a) apakšpunktā minētās informācijas regulāra atjaunināšana un atjaunināšana pēc katra vērā ņemama notikuma;

               c)

               pieejama un uzticama statistika par emisiju vai emisijas programmu, vai citiem datiem, kas dod iespēju veikt atbilstīgu kredītrisku izvērtējumu attiecībā uz ieguldījumu šādos instrumentos.

         4.   Attiecībā uz visiem naudas tirgus instrumentiem, kas minēti Direktīvas 85/611/EEK 19. panta 1. punkta h) apakšpunkta pirmajā ievilkumā, izņemot tos, kas minēti šā panta 2. punktā, un tos, kurus emitējusi Eiropas Centrālā banka vai dalībvalsts centrālā banka, šā panta 1. punkta b) apakšpunktā minēto atbilstīgo informāciju veido informācija par emisiju vai emisijas programmu, vai emitenta tiesisko un finansiālo situāciju pirms naudas tirgus instrumenta emisijas.
   6. pants

      Direktīvas 85/611/EEK 19. panta 1. punkta h) apakšpunkts

   Uzņēmums, uz kuru attiecas uzraudzības noteikumi un kas izpilda uzraudzības noteikumus, kurus kompetentās iestādes uzskata par vismaz tikpat stingriem kā Kopienas tiesībās paredzētos noteikumus
   Direktīvas 85/611/EEK 19. panta 1. punkta h) apakšpunkta trešajā ievilkumā minētā atsauce uz uzņēmumu, uz ko attiecas uzraudzības noteikumi un kas izpilda uzraudzības noteikumus, kurus kompetentās iestādes uzskata par vismaz tikpat stingriem kā Kopienas tiesībās paredzētos noteikumus, jāsaprot kā atsauce uz emitentu, uz kuru attiecas uzraudzības noteikumi un kas izpilda uzraudzības noteikumus un atbilst vienam no šādiem kritērijiem:

               1)

               tas atrodas Eiropas Ekonomikas zonā;

               2)

               tas atrodas ESAO valstīs, kas pieder pie Desmit valstu grupas (G 10);

               3)

               tam ir vismaz ieguldījumu kategorijas kredītreitings;

               4)

               ar izsmeļošu emitenta darbības analīzi var pierādīt, ka šim emitentam piemērojamie uzraudzības noteikumi ir vismaz tikpat stingri kā Kopienas tiesībās paredzētie noteikumi.

         7. pants

      Direktīvas 85/611/EEK 19. panta 1. punkta h) apakšpunkts

   Pārvēršana vērtspapīros, izmantojot bankas kredītlīniju
   1.   Direktīvas 85/611/EEK 19. panta 1. punkta h) apakšpunkta ceturtajā ievilkumā minētā atsauce uz pārvēršanu vērtspapīros jāsaprot kā atsauce uz korporatīvām, trasta vai līgumstruktūrām, kas izveidotas, lai veiktu vērtspapirizēšanu.
   2.   Direktīvas 85/611/EEK 19. panta 1. punkta h) apakšpunkta ceturtajā ievilkumā minētā atsauce uz bankas kredītlīniju jāsaprot kā atsauce uz tādas kredītiestādes garantētajām kredītiespējām, kura pati atbilst Direktīvas 85/611/EEK 19. panta 1. punkta h) apakšpunkta trešajā ievilkumā noteiktajām prasībām.
   8. pants

      Direktīvas 85/611/EEK 1. panta 2. punkts un 19. panta 1. punkta g) apakšpunkts

   Likvīdi finanšu aktīvi attiecībā uz atvasinātiem finanšu instrumentiem
   1.   Direktīvas 85/611/EEK 1. panta 2. punktā minētā atsauce uz likvīdiem finanšu aktīviem attiecībā uz atvasinātiem finanšu instrumentiem jāsaprot kā atsauce uz atvasinātiem finanšu instrumentiem, kas atbilst šādiem kritērijiem:

               a)

               bāzes aktīvus veido viens vai vairāki šādi elementi:

                           i)

                           Direktīvas 85/611/EEK 19. panta 1. punktā norādītie aktīvi, ieskaitot finanšu instrumentus, kam ir viena vai vairākas minēto aktīvu pazīmes;

                           ii)

                           procentu likmes;

                           iii)

                           valūtas maiņas kursi vai valūtas;

                           iv)

                           finanšu indeksi;

               b)

               ārpusbiržas atvasināto finanšu instrumentu gadījumā tie atbilst Direktīvas 85/611/EEK 19. panta 1. punkta g) apakšpunkta otrajā un trešajā ievilkumā minētajiem nosacījumiem.

         2.   Direktīvas 85/611/EEK 19. panta 1. punkta g) apakšpunktā minētie atvasinātie finanšu instrumenti, ietver instrumentus, kas atbilst šādiem kritērijiem:

               a)

               tie pieļauj šā panta 1. punkta a) apakšpunktā minētā aktīva kredītriska pārnešanu neatkarīgi no citiem riskiem, kas saistīti ar šo aktīvu;

               b)

               tie neparedz aktīvu piegādi vai pārnešanu, ieskaitot skaidru naudu, izņemot aktīvus, kas minēti Direktīvas 85/611/EEK 19. panta 1. un 2. punktā;

               c)

               tie atbilst kritērijiem, kas noteikti Direktīvas 85/611/EEK 19. panta 1. punkta g) apakšpunkta otrajā un trešajā ievilkumā un šā panta 3. un 4. punktā attiecībā uz ārpusbiržas atvasinātajiem finanšu instrumentiem;

               d)

               to riskus adekvāti novērš PVKIU risku pārvaldības process un tā iekšējās kontroles mehānismi tādu risku gadījumā, kas rodas informācijas asimetrijas dēļ starp PVKIU un kredītu atvasinātā instrumenta darījuma partneri, ja šim partnerim ir iespējama piekļuve nepubliskojamai informācijai par uzņēmumiem, kuru aktīvi tiek lietoti kā bāze kredītu atvasinātajos instrumentos.

         3.   Direktīvas 85/611/EEK 19. panta 1. punkta g) apakšpunkta trešā ievilkuma vajadzībām atsauce uz patiesu vērtību jāsaprot kā atsauce uz summu, par kuru var veikt aktīva maiņu vai segt saistības informētu, ieinteresētu un neatkarīgu pušu darījumā.
   4.   Direktīvas 85/611/EEK 19. panta 1. punkta g) apakšpunkta trešā ievilkuma vajadzībām atsauce uz uzticamu un pārbaudāmu vērtējumu jāsaprot kā atsauce uz PVKIU veiktu vērtējumu, kas atbilst šā panta 3. punktā minētajai patiesajai vērtībai, kura nebalstās tikai uz darījumu partnera tirgus kotācijām un atbilst šādiem kritērijiem:

               a)

               vērtēšanas pamats ir instrumenta ticama pašreizējā tirgus vērtība vai, ja šāda vērtība nav pieejama, cenu noteikšanas modelis, kura pamatā ir adekvāta un atzīta metode;

               b)

               vērtēšanas pārbaudi veic vienā no šādiem veidiem:

                           i)

                           to veic atbilstīga trešā puse, kas ir neatkarīga no ārpusbiržas atvasinātā finanšu instrumenta darījuma partnera, atbilstīgā regularitātē un tādā veidā, lai PVKIU spētu to pārbaudīt;

                           ii)

                           to veic PVKIU struktūrvienība, kas ir neatkarīga no nodaļas, kura ir atbildīga par aktīvu pārvaldīšanu un kas ir adekvāti aprīkota šādiem mērķiem.

         5.   Direktīvas 85/611/EEK 1. panta 2. punktā un 19. panta 1. punkta g) apakšpunktā iekļautā atsauce uz likvīdiem finanšu aktīviem jāsaprot kā atsauce uz tādiem instrumentiem, kas nav preču atvasinātie instrumenti.
   9. pants

      Direktīvas 85/611/EEK 19. panta 1. punkta g) apakšpunkts

   Finanšu indeksi
   1.   Direktīvas 85/611/EEK 19. panta 1. punkta g) apakšpunktā minētā atsauce uz finanšu indeksiem jāsaprot kā atsauce uz indeksiem, kas atbilst šādiem kritērijiem:

               a)

               tie ir pietiekami diversificēti un atbilst šādiem kritērijiem:

                           i)

                           indekss ir veidots, lai cenu pārmaiņas vai tirdzniecības aktivitātes attiecībā uz vienu komponentu pārmērīgi neietekmētu visa indeksa attīstības rezultātus;

                           ii)

                           ja indeksu veido Direktīvas 85/611/EEK 19. panta 1. punktā minētie aktīvi, tā struktūra ir diversificēta vismaz atbilstoši minētās direktīvas 22.a pantam;

                           iii)

                           ja indeksu veido aktīvi, kas nav minēti Direktīvas 85/611/EEK 19. panta 1. punktā, tas ir diversificēts tādā veidā, kas ir ekvivalents minētās direktīvas 22.a pantā paredzētajam veidam;

               b)

               tie ir adekvāts etalons tirgum, uz kuru tie atsaucas, un atbilst šādiem kritērijiem:

                           i)

                           indekss atbilstīgā veidā mēra reprezentatīvas bāzes aktīvu grupas attīstības rezultātus;

                           ii)

                           indeksu periodiski pārskata vai līdzsvaro tā struktūru, lai nodrošinātu to, ka tas turpina atspoguļot attīstību tirgos, uz kuriem tas attiecas, atbilstīgi publiski pieejamiem kritērijiem;

                           iii)

                           bāzes aktīvi ir pietiekami likvīdi, šādi ļaujot lietotājiem vajadzības gadījumā replicēt indeksu;

               c)

               tos publicē atbilstīgā veidā atbilstīgi šādiem kritērijiem:

                           i)

                           to publicēšanas process balstās uz pareizu procedūru, lai apkopotu cenas un aprēķinātu un pēc tam publicētu indeksa vērtību, ieskaitot komponentu cenu noteikšanas procedūru, ja nav pieejama tirgus cena;

                           ii)

                           būtiska informācija par tādiem jautājumiem kā indeksa aprēķināšana, līdzsvarošanas metodes, indeksa pārmaiņas vai jebkuri darbības sarežģījumi saistībā ar savlaicīgas vai precīzas informācijas sniegšanu tiek sniegta aptveroši un savlaicīgi.

         2.   Ja to aktīvu struktūra, kuri atvasinātajos finanšu instrumentos tiek lietoti pakārtoti, saskaņā ar Direktīvas 85/611/EEK 19. panta 1. punktu, neatbilst šā panta 1. punktā noteiktajiem kritērijiem, šie atvasinātie finanšu instrumenti, ja tie atbilst šīs direktīvas 8. panta 1. punktā minētajiem kritērijiem, uzskatāmi par atvasinātajiem finanšu instrumentiem no to aktīvu kombinācijas, kas minēti 8. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) līdz iii) daļā.
   10. pants

      Direktīvas 85/611/EEK 21. panta 3. punkta ceturtā daļa

   Pārvedami vērtspapīri un naudas tirgus instrumenti, kuros iekļauti atvasinātie finanšu instrumenti
   1.   Direktīvas 85/611/EEK 21. panta 3. punkta ceturtajā daļā minētā atsauce uz pārvedamiem vērtspapīriem, kuros iekļauts atvasināts finanšu instruments, jāsaprot kā atsauce uz finanšu instrumentiem, kas atbilst šīs direktīvas 2. panta 1. punktā noteiktajiem kritērijiem un kas satur komponentu, kas atbilst šādiem kritērijiem:

               a)

               pateicoties šim komponentam, dažas vai visas skaidras naudas plūsmas, kas citādi būtu nepieciešamas tāda pārvedama vērtspapīra gadījumā, kas darbojas kā pamatlīgums, var grozīt atbilstīgi precizētai procentu likmei, finanšu instrumenta cenai, valūtas maiņas kursam, cenu vai likmju indeksam, kredītreitingam vai kredīta indeksam, vai citam mainīgajam, un tāpēc tās var mainīties līdzīgi patstāvīgam atvasinātam finanšu instrumentam;

               b)

               tā ekonomiskais raksturojums un riski nav cieši saistīti ar ekonomisko raksturojumu un pamatlīguma riskiem;

               c)

               tam ir vērā ņemams iespaids uz pārvedama vērtspapīra riska profilu un cenas noteikšanu.

         2.   Naudas tirgus instrumenti, kas atbilst vienam no 3. panta 2. punktā noteiktajiem kritērijiem un visiem kritērijiem, kas noteikti 4. panta 1. un 2. punktā, un kas ietver komponentu, kurš atbilst šā panta 1. punktā minētajiem kritērijiem, uzskatāmi par naudas tirgus instrumentiem, kuros iekļauts atvasināts finanšu instruments.
   3.   Pārvedams vērtspapīrs vai naudas tirgus instruments nav jāuzskata par tādu vērtspapīru, kurā iekļauts atvasināts finanšu instruments, ja tajā ietverts komponents, kas uz līguma pamata ir pārvedams neatkarīgi no pārvedamā vērtspapīra vai naudas tirgus instrumenta. Šāds komponents vairāk uzskatāms par atsevišķu finanšu instrumentu.
   11. pants

      Direktīvas 85/611/EEK 21. panta 2. punkts

   Metodes un instrumenti, lai efektīvi pārvaldītu portfeli
   1.   Direktīvas 85/611/EEK 21. panta 2. punktā minētā atsauce uz metodēm un instrumentiem, kas attiecas uz pārvedamiem vērtspapīriem un tiek lietoti efektīvas portfeļa pārvaldības vajadzībām, jāsaprot kā atsauce uz metodēm un instrumentiem, kas atbilst šādiem kritērijiem:

               a)

               tie ir ekonomiski piemēroti, jo to izmantošana ir rentabla;

               b)

               tos izmanto viena vai vairāku specifisku mērķu dēļ:

                           i)

                           riska samazināšanai;

                           ii)

                           izmaksu samazināšanai;

                           iii)

                           papildu kapitāla vai ienākumu radīšanai PVKIU, turklāt riska līmenis atbilst PVKIU riska profilam un riska diversifikācijas noteikumiem, kas noteikti Direktīvas 85/611/EEK 22. pantā;

               c)

               ar tiem saistītos riskus atbilstīgi novērš PVKIU risku pārvaldības process.

         2.   Metodes un instrumenti, kas atbilst 1. punktā minētajiem kritērijiem un kas ir saistīti ar naudas tirgus instrumentiem, uzskatāmi par metodēm un instrumentiem, kas attiecas uz naudas tirgus instrumentiem efektīvas portfeļa pārvaldības vajadzībām, kā minēts Direktīvas 85/611/EEK 21. panta 2. punktā.
   12. pants

      Direktīvas 85/611/EEK 22.a panta 1. punkts

   PVKIU, kas replicē indeksu
   1.   Direktīvas 85/611/EEK 22.a panta 1. punktā minētā atsauce uz akciju vai parāda vērtspapīru indeksa struktūras replikāciju jāsaprot kā atsauce uz indeksa bāzes aktīvu struktūras replikāciju, ieskaitot atvasināto finanšu instrumentu vai citu metožu un instrumentu izmantošanu, kā minēts Direktīvas 85/611/EEK 21. panta 2. punktā un šīs direktīvas 11. pantā.
   2.   Direktīvas 85/611/EEK 22.a panta 1. punkta pirmajā ievilkumā minētā atsauce uz indeksu, kura struktūra ir pietiekami diversificēta, jāsaprot kā atsauce uz indeksu, kas atbilst minētās direktīvas 22.a panta riska diversifikācijas noteikumiem.
   3.   Direktīvas 85/611/EEK 22.a panta 1. punkta otrajā ievilkumā minētā atsauce uz indeksu, kas ir atbilstošs etalons, jāsaprot kā atsauce uz indeksu, kura sniedzējs izmanto atzītu metodi, kas parasti neparedz nozīmīgākā emitenta izslēgšanu no attiecīgā tirgus, uz kuru indekss attiecas.
   4.   Direktīvas 85/611/EEK 22.a panta 1. punkta trešajā ievilkumā minētā atsauce uz indeksu, kas ir publicēts atbilstīgā veidā, jāsaprot kā atsauce uz indeksu, kas atbilst šādiem kritērijiem:

               a)

               tas ir publiski pieejams;

               b)

               indeksa sniedzējs ir neatkarīgs no PVKIU, kas replicē indeksu.

         b) apakšpunkts neizslēdz, ka indeksa sniedzēji un PVKIU var būt vienā ekonomiskā grupējumā, ja ir paredzēta efektīva interešu konfliktu risināšanas kārtība.
   13. pants
   Transponēšana
   1.   Dalībvalstis vēlākais līdz 2008. gada 23. martam pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara zināmus Komisijai minēto noteikumu tekstus, kā arī minēto noteikumu un šīs direktīvas atbilstības tabulu.
   Tās piemēro minētos noteikumus no 2008. gada 23. jūlija.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai pievieno šādu atsauci to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   14. pants
   Spēkā stāšanās
   Šī direktīva stājas spēkā trešajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   15. pants
   Adresāti
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2007. gada 19. martā

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Charlie McCREEVY

      (1)  OV L 375, 31.12.1985., 3. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2005/1/EK (OV L 79, 24.3.2005., 9. lpp.).


title: Komisijas Direktīva 2009/94/EK ( 2009. gada 31. jūlijs ), ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 98/8/EK, lai iekļautu tās I pielikumā aktīvo vielu borskābi (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 201/50

      KOMISIJAS DIREKTĪVA 2009/94/EK
   (2009. gada 31. jūlijs),
   ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 98/8/EK, lai iekļautu tās I pielikumā aktīvo vielu borskābi
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 16. februāra Direktīvu 98/8/EK par biocīdo produktu laišanu tirgū (1) un jo īpaši tās 16. panta 2. punkta otro daļu,
   tā kā:

               (1)

               Komisijas 2007. gada 4. decembra Regulā (EK) Nr. 1451/2007 par 10 gadu darba programmas otro fāzi, kas minēta 16. panta 2. punktā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 98/8/EK par biocīdo produktu laišanu tirgū (2), noteikts novērtējamo aktīvo vielu saraksts to iespējamai iekļaušanai Direktīvas 98/8/EK I, IA vai IB pielikumā. Minētajā sarakstā ir iekļauta borskābe.

               (2)

               Saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1451/2007 borskābe novērtēta atbilstoši Direktīvas 98/8/EK 11. panta 2. punktam izmantošanai koksnes konservantos, kas ir Direktīvas 98/8/EK V pielikumā definētais 8. produktu veids.

               (3)

               Par ziņotāju dalībvalsti tika izraudzīta Nīderlande, kura saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1451/2007 14. panta 4. un 6. punktu 2006. gada 7. jūlijā ir iesniegusi Komisijai kompetentās iestādes sagatavotu ziņojumu un attiecīgu ieteikumu.

               (4)

               Dalībvalstis un Komisija ir izskatījušas kompetentās iestādes ziņojumu. Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1451/2007 15. panta 4. punktu Biocīdo produktu pastāvīgā komiteja izskatīšanas gaitā gūtos secinājumus 2009. gada 20. februārī iekļāva novērtējuma ziņojumā.

               (5)

               Veikto pārbaužu rezultāti liecina, ka biocīdie produkti, kurus izmanto kā koksnes konservantus un kuri satur borskābi, varētu atbilst Direktīvas 98/8/EK 5. pantā noteiktajām prasībām. Tāpēc ir lietderīgi iekļaut borskābi I pielikumā, lai nodrošinātu, ka biocīdajiem produktiem, kurus izmanto kā koksnes konservantus un kuri satur borskābi, visās dalībvalstīs atļaujas var piešķirt, grozīt vai anulēt saskaņā ar Direktīvas 98/8/EK 16. panta 3. punktu.

               (6)

               Tomēr tika identificēti nepieņemami riski, ja produktu izmanto in situ koksnes apstrādei ārpus telpām un apstrādāta koksne tiek pakļauta laika apstākļu iedarbībai. Tāpēc atļaujas šiem lietojumiem drīkst piešķirt tikai tad, ja ir iesniegti dati, kas uzskatāmi parāda, ka produktus var lietot, neradot nepieņemamus riskus videi.

               (7)

               Kopienas mērogā nav novērtēti visi iespējamie lietojumi. Tāpēc ir lietderīgi dalībvalstīm novērtēt tos riskus attiecībā uz vides segmentiem un populācijām, kuri nebija pārstāvēti riska novērtējumā Kopienas mērogā, un atļauju piešķiršanas procesā nodrošināt to, ka tiek veikti pienācīgi pasākumi vai noteikti īpaši nosacījumi, lai identificētos riskus samazinātu līdz pieļaujamam līmenim.

               (8)

               Ņemot vērā novērtējuma ziņojumā izklāstītos secinājumus, ir lietderīgi noteikt, ka jāveic īpaši riska mazināšanas pasākumi atļauju piešķiršanas procesā attiecībā uz produktiem, kuri satur borskābi un kurus izmanto par koksnes konservantiem. Jo īpaši jāveic pienācīgi pasākumi augsnes un ūdenstilpņu aizsardzībai, jo novērtēšanas gaitā attiecībā uz tām ir atklāti nepieņemami riski. Lietojot produktus, jāizmanto arī atbilstoši aizsardzības līdzekļi, ja identificēto risku attiecībā uz profesionālajiem un rūpnieciskajiem lietotājiem nevar mazināt savādāk.

               (9)

               Ir svarīgi šīs direktīvas noteikumus piemērot vienlaicīgi visās dalībvalstīs, lai nodrošinātu vienlīdzīgu attieksmi pret tirgū esošajiem biocīdajiem produktiem, kuri kā aktīvo vielu satur borskābi, un kopumā veicinātu biocīdo produktu tirgus sekmīgu darbību.

               (10)

               Pirms aktīvās vielas iekļaušanas I pielikumā jāparedz pietiekami ilgs laiks, kurā dalībvalstis un citas ieinteresētās personas varētu sagatavoties attiecīgo jauno prasību ievērošanai un varētu nodrošināt, ka pieteikumu iesniedzējiem, kas sagatavojuši dokumentāciju, ir iespējams pilnībā izmantot datu aizsardzībai noteikto 10 gadu termiņu, kas saskaņā ar Direktīvas 98/8/EK 12. panta 1. punkta c) apakšpunkta ii) punktu sākas no iekļaušanas dienas.

               (11)

               Pēc iekļaušanas dalībvalstīm jādod pietiekams laiks Direktīvas 98/8/EK 16. panta 3. punkta īstenošanai, jo īpaši lai piešķirtu, grozītu vai anulētu atļaujas borskābi saturošiem 8. produktu veida biocīdiem ar nolūku nodrošināt to atbilstību Direktīvai 98/8/EK.

               (12)

               Tādēļ atbilstīgi jāgroza Direktīva 98/8/EK.

               (13)

               Šajā direktīvā noteiktie pasākumi ir saskaņā ar Biocīdo produktu pastāvīgās komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 98/8/EK I pielikumu groza saskaņā ar šīs direktīvas pielikumu.
   2. pants
   1.   Dalībvalstis vēlākais līdz 2010. gada 31. augustam pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības.
   Dalībvalstis piemēro minētos tiesību aktus no 2011. gada 1. septembra.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos tiesību aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka to, kā izdarīt šādas atsauces.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   3. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   4. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2009. gada 31. jūlijā

            Komisijas vārdā –

            Komisijas loceklis

         Stavros DIMAS

      (1)  OV L 123, 24.4.1998., 1. lpp.

      (2)  OV L 325, 11.12.2007., 3. lpp.

      PIELIKUMS
      Direktīvas 98/8/EK I pielikumā iekļauj šādu ierakstu Nr. 22:

                     Nr.

                     Vispārpieņemtais nosaukums

                        IUPAC nosaukums
                     Identifikācijas numuri

                     Aktīvās vielas minimālā tīrības pakāpe tirgū laižamajā biocīdajā produktā

                     Iekļaušanas datums

                     Termiņš, līdz kuram jānodrošina atbilstība 16. panta 3. punkta prasībām
                     (izņemot produktus, kas satur vairākas aktīvās vielas, kuriem termiņu, līdz kuram jānodrošina atbilstība 16. panta 3. punktam, nosaka pēc pēdējā iekļaušanas lēmuma, kas attiecas uz to sastāvā esošajām aktīvajām vielām)

                     Iekļaušanas termiņa beigu datums

                     Produkta veids

                     Īpaši noteikumi (1)

                     “22

                     Borskābe

                     Borskābe
                     EK Nr.: 233-139-2

                        CAS Nr.: 10043-35-3

                     990 g/kg

                     2011. gada 1. septembris

                     2013. gada 31. augusts

                     2021. gada 31. augusts

                     8

                     Novērtējot pieteikumu atļaujai izmantot produktu saskaņā ar 5. pantu un VI pielikumu, dalībvalstis – ja tas nepieciešams attiecībā uz konkrēto produktu – novērtē, kuras populācijas produkts varētu ietekmēt, un novērtē izmantošanas vai iedarbības scenārijus, kas nav pārstāvēti riska novērtējumā Kopienas mērogā.
                     Piešķirot produkta atļauju, dalībvalstis izvērtē riskus un pēc tam nodrošina, ka tiek veikti atbilstīgi pasākumi vai paredzēti īpaši nosacījumi, lai identificētos riskus samazinātu līdz pieļaujamam līmenim.
                     Produktu atļaujas var piešķirt tikai tad, ja pieteikumā uzskatāmi parādīts, ka riskus var samazināt līdz pieļaujamam līmenim.
                     Dalībvalstis nodrošina, ka attiecībā uz atļaujām ir paredzēti šādi nosacījumi:

                                 1.

                                 Produkti, kurus atļauj izmantot rūpnieciskām un profesionālām vajadzībām, jālieto, izmantojot tikai atbilstošus individuālās aizsardzības līdzekļus, ja produkta atļaujas pieteikumā nav minēti pierādījumi tam, ka riskus attiecībā uz rūpnieciskajiem un/vai profesionālajiem lietotājiem var mazināt līdz pieņemamam līmenim ar citiem līdzekļiem.

                                 2.

                                 Ņemot vērā attiecībā uz augsni un ūdenstilpnēm atklātos riskus, atļauju nedrīkst piešķirt produkta lietošanai koksnes apstrādeiin situ un apstrādātai koksnei, kas pakļauta laika apstākļu iedarbībai, ja nav iesniegti dati, kas uzskatāmi parāda to, ka produkts atbildīs 5. pantā un VI pielikumā noteiktajām prasībām, vajadzības gadījumā īstenojot atbilstošus riska samazināšanas pasākumus. Jo īpaši uz rūpnieciskai lietošanai paredzētu produktu marķējuma un/vai drošības datu lapās norāda, ka tikko apstrādāta koksne pēc apstrādes uzglabājama zem nojumes un/vai uz ūdensnecaurlaidīgas pamatnes, lai novērstu tiešu noplūdi augsnē vai ūdenī, un ka produktu noplūdes jāsavāc atkārtotai izmantošanai vai iznīcināšanai.”

         (1)  Par VI pielikuma vienoto principu īstenošanu, novērtēšanas ziņojumu saturu un to secinājumiem sk. Komisijas tīmekļa vietnē: http://ec.europa.eu/comm/environment/biocides/index.htm