title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2007/60/EK ( 2007. gada 23. oktobris ) par plūdu riska novērtējumu un pārvaldību (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               6.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 288/27

      EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA 2007/60/EK
   (2007. gada 23. oktobris)
   par plūdu riska novērtējumu un pārvaldību
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 175. panta 1. punktu,
   ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,
   ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
   saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru (2),
   tā kā:

               (1)

               Plūdi var radīt cilvēku upurus, piespiest cilvēkus mainīt dzīvesvietu un radīt kaitējumu videi, būtiski apdraudēt ekonomikas attīstību un traucēt saimnieciskajai darbībai Kopienā.

               (2)

               Plūdi ir dabas parādība, kas nav novēršama. Tomēr cilvēka darbības (piemēram, apdzīvoto vietu un saimniecisko līdzekļu aizvien plašāka izvietošana regulāri applūstošās teritorijās un zemes dabīgo ūdensaiztures spēju samazināšana, izmantojot zemes platības) un klimata pārmaiņu ietekmē palielinās plūdu rašanās varbūtība un plūdu negatīvās sekas.

               (3)

               Ir iespējams un vēlams samazināt ar plūdiem saistīto nelabvēlīgo ietekmi, īpaši uz cilvēku veselību un dzīvi, vidi, kultūras mantojumu, saimniecisko darbību un infrastruktūru. Tomēr, lai šādi pasākumi būtu efektīvi, šie apdraudējumu samazināšanas pasākumi būtu jākoordinē upes baseina mērogā.

               (4)

               Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2000/60/EK (2000. gada 23. oktobris), ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā (3), paredzēts katram upes baseina apgabalam izstrādāt integrētu apsaimniekošanas plānu, lai sasniegtu labu ekoloģisko stāvokli un ūdens ķīmisko sastāvu, un tas veicinās plūdu ietekmes mazināšanu. Tomēr plūdu riska samazināšana nav viens no minētās direktīvas galvenajiem mērķiem un tajā nav ņemtas vērā turpmākās pārmaiņas saistībā ar plūdu risku, kas rodas klimata pārmaiņu rezultātā.

               (5)

               Komisijas 2004. gada 12. jūlija paziņojumā Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Plūdu riska pārvaldība; plūdu novēršana, mazināšana un pretplūdu aizsardzība”, kurā analizēts plūdu risks un izklāstīta pieeja Kopienas mērogā, norādīts, ka saskaņota un koordinēta rīcība Kopienas mērogā sniegs ievērojamu pievienoto vērtību un uzlabos vispārējo pretplūdu aizsardzības līmeni.

               (6)

               Papildus koordinācijai starp dalībvalstīm ir nepieciešama efektīva plūdu novēršanas un pretplūdu aizsardzības koordinācija ar trešām valstīm. Tas ir saskaņā ar Direktīvu 2000/60/EK un starptautiskiem plūdu riska pārvaldības principiem, kuri īpaši izstrādāti saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvenciju par robežšķērsojošo ūdensteču un starptautisko ezeru izmantošanu un aizsardzību, kas apstiprināta ar Padomes Lēmumu 95/308/EK (4), un jebkādos turpmākos nolīgumos par tās piemērošanu.

               (7)

               Padomes Lēmums 2001/792/EK, Euratom (2001. gada 23. oktobris), ar ko izveido Kopienas mehānismu pastiprinātas sadarbības veicināšanai civilās aizsardzības palīdzības intervenču jomā (5), mobilizē palīdzību un atbalstu no dalībvalstīm dabas katastrofu, arī plūdu, gadījumā. Civilās aizsardzības sistēma var nodrošināt piemērotu palīdzību apdraudētajiem iedzīvotājiem un uzlabot sagatavotību un spēju stāties pretī attiecīgām grūtībām.

               (8)

               Padomes Regula (EK) Nr. 2012/2002 (2002. gada 11. novembris), ar ko izveido Eiropas Savienības Solidaritātes fondu (6), sniedz iespēju ātri saņemt finansiālu palīdzību dabas katastrofu gadījumā, lai palīdzētu katastrofas skartajiem cilvēkiem, dabas zonām, reģioniem un attiecīgajām valstīm atgūt iespējami normālus dzīves apstākļus. Tomēr šādu palīdzību var saņemt tikai, lai uzsāktu ārkārtas pasākumus, un nevis posmos pirms ārkārtas situācijas.

               (9)

               Izstrādājot politiku par ūdens resursu un zemes izmantošanu, dalībvalstīm un Kopienai būtu jāņem vērā šīs politikas iespējamā ietekme uz plūdu risku un plūdu riska pārvaldību.

               (10)

               Kopienā novērojami dažādu veidu plūdi, to skaitā upju pārplūšana, lietusgāžu izraisīti plūdi, pilsētu applūšana un jūras ūdens uzplūdi piekrastes teritorijās. Plūdu nodarītie postījumi dažādās Kopienas valstīs un reģionos arī var būt dažādi. Tādēļ pašām dalībvalstīm būtu jānosaka mērķi attiecībā uz plūdu riska pārvaldīšanu, ievērojot vietējos un reģionālos apstākļus.

               (11)

               Dažās vietās Kopienā plūdu risku varētu uzskatīt par nenozīmīgu, piemēram, mazapdzīvotos vai neapdzīvotos apgabalos vai apgabalos, kuros saimnieciskā darbība ir ierobežota vai kuru ekoloģiskā vērtība ir neliela. Katrā upes baseina apgabalā vai plūdu riska pārvaldības vienībā vajadzētu novērtēt nepieciešamību tālākai rīcībai, piemēram, izvērtēt plūdu mazināšanas iespējas.

               (12)

               Lai iegūtu noderīgu informāciju, kā arī būtisku pamatinformāciju prioritāšu noteikšanai un turpmākai tehnisku, finansiālu un politisku lēmumu pieņemšanai attiecībā uz plūdu riska pārvaldību, ir vajadzīgs nodrošināt iespējamo plūdu postījumu vietu karšu un plūdu apdraudētu teritoriju karšu izstrādi, tajās atzīmējot iespējamo nelabvēlīgo ietekmi, kas saistīta ar dažādiem plūdu scenārijiem, tostarp informāciju par plūdu izraisītā vides piesārņojuma iespējamiem avotiem. Šajā sakarā dalībvalstīm būtu jāizvērtē darbības, kuru ietekmē palielinās plūdu risks.

               (13)

               Lai konkrētajā teritorijā izvairītos no plūdiem un lai samazinātu to negatīvās sekas, ir lietderīgi izstrādāt plūdu riska pārvaldības plānus. Plūdu cēloņi un sekas dažādos Kopienas reģionos un valstīs ir dažādi. Tādēļ plūdu riska pārvaldības plānos būtu jāņem vērā to konkrēto apgabalu raksturojums, kurus tie aptver, un jānodrošina piemēroti risinājumi saskaņā ar šo apgabalu vajadzībām un prioritātēm, tajā pašā laikā nodrošinot piemērotu koordināciju ar upju baseinu apgabaliem un veicinot Kopienas tiesību aktos noteikto mērķu īstenošanu vides jomā. Dalībvalstīm jo īpaši būtu jāatsakās no tādu pasākumu veikšanas vai iesaistīšanās tādās rīcībās, kuras ievērojami palielina plūdu risku citās dalībvalstīs, izņemot, ja vien šie pasākumi nav bijuši koordinēti un attiecīgās dalībvalstis nav savstarpēji vienojušās par risinājumu.

               (14)

               Plūdu riska pārvaldības plānos uzmanība būtu jākoncentrē uz novēršanu, aizsardzību un sagatavotību. Lai piešķirtu upēm vairāk ietilpības, plānos cik vien iespējams būtu jāiekļauj palieņu saglabāšana un/vai atjaunošana, kā arī pasākumi, lai novērstu un mazinātu nelabvēlīgo ietekmi uz cilvēka veselību, vidi, kultūras mantojumu un saimniecisko darbību. Plūdu riska pārvaldības plānu elementi periodiski būtu jāpārskata un vajadzības gadījumā jāatjaunina, ņemot vērā iespējamo klimata pārmaiņu ietekmi uz plūdu biežumu.

               (15)

               Plūdu riska pārvaldībā ļoti svarīgs ir solidaritātes princips. Ņemot to vērā, dalībvalstis būtu jāmudina censties taisnīgi sadalīt atbildību, ja kopējam labumam kopīgi pieņem lēmumus attiecībā uz plūdu riska pārvaldību visā upes garumā.

               (16)

               Lai izvairītos no darbības dublēšanās, dalībvalstīm vajadzētu būt tiesīgām izmantot esošos sākotnējos plūdu riska novērtējumus, iespējamo plūdu postījumu vietu kartes un plūdu apdraudētu teritoriju kartes, kā arī plūdu riska pārvaldības plānus, lai sasniegtu un izpildītu šīs direktīvas mērķus un prasības.

               (17)

               Direktīvā 2000/60/EK paredzēto upes baseina apsaimniekošanas plānu un šajā direktīvā paredzēto plūdu riska pārvaldības plānu izstrāde ir integrētas upju baseinu apsaimniekošanas pasākumi. Tādēļ abos procesos būtu jāizmanto visu pušu potenciāls, lai panāktu kopēju sinerģiju un ieguvumus, ņemot vērā vides kvalitātes mērķus Direktīvā 2000/60/EK, nodrošinot efektivitāti un plašu resursu izmantošanu, tajā pašā laikā atzīstot, ka kompetentas iestādes un pārvaldes vienības šajā direktīvā un Direktīvā 2000/60/EK varētu būt atšķirīgas.

               (18)

               Dalībvalstīm savos novērtējumos, kartēs un plānos par pamatu būtu jāizmanto attiecīgā “paraugprakse” un “labākie pieejamie tehniskie paņēmieni”, neradot pārmērīgi lielas izmaksas plūdu riska pārvaldībā.

               (19)

               Gadījumiem, kad ūdens objekti tiek izmantoti daudzfunkcionāliem mērķiem dažādās ilgtspējīgās cilvēka darbībās (piemēram, plūdu riska pārvaldībā, ekoloģisku mērķu īstenošanā, iekšzemes ūdeņu kuģošanā vai hidroelektroenerģijas ražošanā) un kad šīs darbības ietekmē ūdens objektus, Direktīvas 2000/60/EK 4. pantā paredzēts skaidrs un pārskatāms process rīcībai attiecībā uz šādiem izmantojumiem un ietekmi, tostarp iespējami izņēmumi “laba stāvokļa” vai “pasliktināšanās novēršanas” mērķu sasniegšanas gaitā. Direktīvas 2000/60/EK 9. pantā ir noteikts izmaksu atgūšanas princips.

               (20)

               Šīs direktīvas īstenošanai vajadzīgie pasākumi būtu jāpieņem saskaņā ar Padomes Lēmumu 1999/468/EK (1999. gada 28. jūnijs), ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību (7).

               (21)

               Jo īpaši Komisija būtu jāpilnvaro pielāgot pielikumu zinātniskajiem un tehniskajiem sasniegumiem. Tā kā šie pasākumi ir vispārīgi un paredzēti, lai grozītu nebūtiskus šīs direktīvas noteikumus, tie jāpieņem saskaņā ar Lēmuma 1999/468/EK 5.a pantā paredzēto regulatīvo kontroles procedūru.

               (22)

               Šajā direktīvā ievērotas Eiropas Savienības Pamattiesību hartā noteiktās pamattiesības un principi. Jo īpaši tai jāveicina augsta līmeņa vides aizsardzības integrēšana Kopienas politikā saskaņā ar ilgtspējīgas attīstības principu, kā noteikts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 37. pantā.

               (23)

               Ņemot vērā to, ka šīs direktīvas mērķus – proti, pasākumu sistēmu plūdu radīto postījumu samazināšanai – nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, un to, ka rīcību mēroga vai iedarbības dēļ šos mērķus var labāk sasniegt Kopienas līmenī, Kopiena var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā direktīvā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi šo mērķu sasniegšanai.

               (24)

               Saskaņā ar proporcionalitātes un subsidiaritātes principu, kā arī Līgumam pievienoto Protokolu par proporcionalitātes un subsidiaritātes principu piemērošanu un ņemot vērā dalībvalstu esošās iespējas, ievērojams rīcības elastīgums būtu jāatstāj vietējā un reģionālā līmeņa ziņā, īpaši attiecībā uz iestāžu organizāciju un atbildību.

               (25)

               Saskaņā ar 34. punktu Iestāžu nolīgumā par labāku likumdošanas procesu (8) dalībvalstīm ir ieteikts gan savām vajadzībām, gan Kopienas interesēs izstrādāt savas tabulas, kas pēc iespējas precīzāk atspoguļotu atbilstību starp direktīvu un tās transponēšanas pasākumiem, un padarīt tās publiski pieejamas,

         IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.
   I   NODAĻA
   VISPĀRĪGI NOTEIKUMI
   1. pants
   Ar šo direktīvu paredz izveidot plūdu riska izvērtēšanas un pārvaldības sistēmu, lai mazinātu ar Kopienā notikušiem plūdiem saistītu nelabvēlīgo ietekmi uz cilvēku veselību, vidi, kultūras mantojumu un saimniecisko darbību.
   2. pants
   Šajā direktīvā papildus Direktīvas 2000/60/EK 2. pantā izklāstītajām “upe”, “upes baseins”, “apakšbaseins” un “upju baseinu apgabals” definīcijām piemēro šādas definīcijas:

               1)

               “plūdi” ir tādas sauszemes īslaicīga applūšana ar ūdeni, kura parasti nav klāta ar ūdeni. Tas ietver arī plūdus no upēm, kalnu straumēm, Vidusjūras reģiona nepastāvīgajām ūdenstecēm un jūras ūdens uzplūdi piekrastes teritorijās un var neietvert plūdus no kanalizācijas sistēmām;

               2)

               “plūdu risks” ir plūdu rašanās varbūtība kopā ar iespējamu ar šādiem plūdiem saistītu nelabvēlīgu ietekmi uz cilvēku veselību, vidi, kultūras mantojumu un saimniecisko darbību.

         3. pants
   1.   Šīs direktīvas vajadzībām dalībvalstis izmanto mehānismus, kas paredzēti Direktīvas 2000/60/EK 3. panta 1., 2., 3., 5. un 6. punktā.
   2.   Šīs direktīvas īstenošanai dalībvalstis tomēr var:

               a)

               norīkot citas kompetentas iestādes nekā tās, kas noteiktas saskaņā ar Direktīvas 2000/60/EK 3. panta 2. punktu;

               b)

               identificēt un iekļaut pārvaldības vienībā dažas piekrastes teritorijas vai atsevišķus upju baseinus, kas nav tādi, kuri iekļauti saskaņā ar Direktīvas 2000/60/EK 3. panta 1. punktu.

         Šajos gadījumos dalībvalstis līdz 2010. gada 26. maijam sniedz Komisijai Direktīvas 2000/60/EK I pielikumā minēto informāciju. Šajā nolūkā jebkuru atsauci uz kompetentām iestādēm un upju baseinu apgabaliem uzskata par atsaucēm uz šajā pantā minētajām kompetentajām iestādēm un pārvaldības vienību. Trijos mēnešos pēc grozījumu stāšanās spēkā dalībvalstis informē Komisiju par visiem grozījumiem informācijā, kas sniegta saskaņā ar šo punktu.
   II   NODAĻA
   SĀKOTNĒJAIS PLŪDU RISKA NOVĒRTĒJUMS
   4. pants
   1.   Dalībvalstis saskaņā ar šā panta 2. punktu veic sākotnējo plūdu riska novērtējumu attiecībā uz katru upju baseinu apgabalu vai 3. panta 2. punkta b) apakšpunktā minēto pārvaldības vienību, vai starptautiska upju baseinu apgabala daļu, kas ir to teritorijā.
   2.   Pamatojoties uz pieejamu vai viegli gūstamu informāciju, piemēram, datiem un pētījumiem par ilgtermiņa attīstību, jo īpaši par klimata pārmaiņu ietekmi uz plūdu biežumu, sākotnējo plūdu riska novērtējumu veic, lai novērtētu iespējamo risku. Novērtējumā iekļauj vismaz:

               a)

               upju baseina apgabala attiecīga mēroga karti, kurā norādītas upju baseinu, apakšbaseinu un, ja pastāv, piekrastes teritoriju robežas, kā arī topogrāfija un zemes izmantojums;

               b)

               iepriekš notikušu tādu plūdu aprakstu, kam ir bijusi būtiska nelabvēlīga ietekme uz cilvēku veselību, vidi, kultūras mantojumu un saimniecisko darbību un kas nākotnē varētu atkārtoties līdzīgā mērogā, un apraksts par to apmēru un izplatīšanās ceļiem, kā arī to izraisītās nelabvēlīgās ietekmes izvērtējums;

               c)

               iepriekš notikušu būtisku plūdu aprakstu, ja var paredzēt nopietnas nelabvēlīgas sekas turpmāku līdzīgu notikumu gadījumā;
               un atkarībā no dalībvalstu īpašajām vajadzībām iekļauj:

               d)

               novērtējumu, kurā analizēta turpmāku plūdu iespējami nelabvēlīgā ietekme uz cilvēku veselību, vidi, kultūras mantojumu un saimniecisko darbību, cik vien iespējams ņemot vērā tādus aspektus kā topogrāfija, ūdenstilpju un ūdensteču izvietojums un vispārējās hidroloģiskās un ģeomorfoloģiskās iezīmes, tostarp palienes kā plūdu dabiskās aizturēšanas apgabali, esošās mākslīgi izveidotās pretplūdu aizsardzības infrastruktūras efektivitāte, apdzīvotu teritoriju izvietojums, teritorijas, kurās notiek saimnieciskas darbības, un ilgtermiņa attīstība, tostarp klimata pārmaiņu ietekme uz plūdu biežumu.

         3.   Attiecībā uz starptautiskiem upju baseinu apgabaliem vai 3. panta 2. punkta b) apakšpunktā minēto pārvaldības vienību, kas kopīga vairākām dalībvalstīm, dalībvalstis nodrošina, ka attiecīgās kompetentās iestādes apmainās ar būtisku informāciju.
   4.   Dalībvalstīs pabeidz sākotnējo plūdu riska novērtējumu līdz 2011. gada 22. decembrim.
   5. pants
   1.   Pamatojoties uz 4. pantā minēto sākotnējo plūdu riska novērtējumu, dalībvalstis attiecībā uz katru upju baseinu apgabalu vai 3. panta 2. punkta b) apakšpunktā minēto pārvaldības vienību vai starptautiska upju baseinu apgabala daļu, kas ir to teritorijā, identificē teritorijas, par kurām tās ir secinājušas, ka tur pastāv vai varētu rasties būtisks plūdu risks.
   2.   Saskaņā ar 1. punktu veiktu starptautiska upju baseinu apgabala vai 3. panta 2. punkta b) apakšpunktā minētās pārvaldības vienības teritoriju identifikāciju koordinē attiecīgās dalībvalstis.
   III   NODAĻA
   IESPĒJAMO PLŪDU POSTĪJUMU VIETU KARTES UN PLŪDU RISKA KARTES
   6. pants
   1.   Dalībvalstis upju baseinu apgabala vai 3. panta 2. punkta b) apakšpunktā minētās pārvaldības vienības mērogā sagatavo iespējamo plūdu postījumu vietu kartes un plūdu riska kartes saskaņā ar 5. panta 1. punktu identificētajām teritorijām piemērotākajā mērogā.
   2.   Pirms sagatavo iespējamo plūdu postījumu vietu kartes un plūdu riska kartes teritorijām, kas identificētas saskaņā ar 5. pantu un kas ir kopīgas ar citām dalībvalstīm, attiecīgās dalībvalstis apmainās ar informāciju.
   3.   Iespējamo plūdu postījumu vietu kartēs norāda uz ģeogrāfiskām teritorijām, kas varētu applūst saskaņā ar šādiem scenārijiem:

               a)

               mazas varbūtības plūdi vai ārkārtas scenāriji;

               b)

               vidējas varbūtības plūdi (iespējamās atkārtošanās laikposms: ≥ 100 gadu);

               c)

               attiecīgā gadījumā – lielas varbūtības plūdi.

         4.   Par katru 3. punktā minēto scenāriju norāda šādus raksturlielumus:

               a)

               plūdu apmērus;

               b)

               attiecīgā gadījumā – ūdens dziļumus vai ūdens līmeni;

               c)

               vajadzības gadījumā – plūsmas ātrumu vai attiecīgo ūdens plūsmu.

         5.   Plūdu riska kartēs norāda uz iespējamajām ar plūdiem saistītajām nelabvēlīgajām sekām 3. punktā minētajos scenārijos, izmantojot šādus parametrus:

               a)

               aptuvens iespējami apdraudēto iedzīvotāju skaits;

               b)

               iespējami apdraudētajā teritorijā veiktās saimnieciskās darbības veids;

               c)

               iekārtas, kas minētas Padomes Direktīvas 96/61/EK (1996. gada 24. septembris) par piesārņojuma integrētu novēršanu un kontroli (9) I pielikumā un kas varētu izraisīt nejaušu piesārņojumu plūdu gadījumā, kā arī iespējami ietekmētos aizsargātos apgabalus, kā noteikts Direktīvas 2000/60/EK IV pielikuma 1. punkta i), iii) un v) apakšpunktā;

               d)

               cita informācija, ko attiecīgā dalībvalsts uzskata par lietderīgu, piemēram, informācija par apgabaliem, kuros var notikt plūdi, kas nes lielu nogulumu apjomu, un sanešu plūdi, kā arī informācija par citiem svarīgiem piesārņojuma avotiem.

         6.   Dalībvalstis var pieņemt lēmumu, ka attiecībā uz pietiekami aizsargātām piekrastes teritorijām iespējamo plūdu postījumu vietu kartes gatavo tikai par 3. punkta a) apakšpunktā minēto scenāriju.
   7.   Dalībvalstis var pieņemt lēmumu, ka attiecībā uz teritorijām, kurās plūdus izraisa gruntsūdeņi, iespējamo plūdu postījumu vietu kartes gatavo tikai par 3. punkta a) apakšpunktā minēto scenāriju.
   8.   Dalībvalstis nodrošina, ka iespējamo plūdu postījumu vietu kartes un plūdu riska kartes tiek sagatavotas līdz 2013. gada 22. decembrim.
   IV   NODAĻA
   PLŪDU RISKA PĀRVALDĪBAS PLĀNI
   7. pants
   1.   Pamatojoties uz 6. pantā minētajām kartēm, dalībvalstis saskaņā ar šā panta 2. un 3. punktu izstrādā upju baseinu apgabala vai 3. panta 2. punkta b) apakšpunktā minētās pārvaldības vienības mērogā koordinētus plūdu riska pārvaldības plānus teritorijām, kas identificētas saskaņā ar 5. panta 1. punktu, un teritorijām, uz ko attiecas 13. panta 1. punkta b) apakšpunkts.
   2.   Dalībvalstis izstrādā piemērotus plūdu riska pārvaldības mērķus teritorijām, kas identificētas saskaņā ar 5. panta 1. punktu, un teritorijām, uz ko attiecas 13. panta 1. punkta b) apakšpunkts, tiecoties pirmām kārtām mazināt plūdu iespējamo nelabvēlīgo ietekmi uz cilvēku veselību, vidi, kultūras mantojumu un saimniecisko darbību un, ja to uzskata par lietderīgu, veikt pasīvas aizsardzības pasākumus un/vai mazināt applūšanas iespējamību.
   3.   Plūdu riska pārvaldības plāni ietver pasākumus, lai sasniegtu mērķus, kas noteikti saskaņā ar 2. punktu, kā arī pielikuma A daļā izklāstītos elementus.
   Plūdu riska pārvaldības plānos ņem vērā būtiskus aspektus, piemēram, izmaksas un ieguvumus, plūdu apmēru un plūdu izplatīšanās ceļus un teritorijas, kas spēj aizturēt plūdus, piemēram, dabiskās palienes, Direktīvas 2000/60/EK 4. panta vides aizsardzības mērķus, augsnes un ūdens apsaimniekošanu, telpisko plānošanu, zemes izmantojumu, dabas aizsardzību, navigācijas un ostu infrastruktūru.
   Plūdu riska pārvaldības plānos pievēršas visiem plūdu riska pārvaldības aspektiem, koncentrējoties uz novēršanu, aizsardzību un sagatavotību, tostarp uz plūdu prognozēm un agrās brīdināšanas sistēmām, kā arī ņemot vērā konkrētā upes baseina vai apakšbaseina raksturlielumus. Plūdu riska pārvaldības plānos var arī ietvert ilgtspējīgas zemes izmantošanas prakses veicināšanu, ūdensaiztures uzlabošanu, kā arī kontrolētu konkrētu teritoriju appludināšanu plūdu gadījumā.
   4.   Solidaritātes labad plūdu riska pārvaldības plāni, kas izstrādāti vienā dalībvalstī, neietver pasākumus, kas – ņemot vērā to apjomu un ietekmi – būtiski palielina plūdu risku upes augštecē vai lejtecē no citām valstīm tajā pašā upes baseinā vai apakšbaseinā, ja vien šie pasākumi nav koordinēti un attiecīgās dalībvalstis nav savstarpēji vienojušās par risinājumu saskaņā ar 8. pantu.
   5.   Dalībvalstis nodrošina, ka plūdu riska pārvaldības plānus sagatavo un publicē līdz 2015. gada 22. decembrim.
   8. pants
   1.   Attiecībā uz upju baseinu apgabaliem vai 3. panta 2. punkta b) apakšpunktā minēto pārvaldības vienību, kas pilnībā atrodas dalībvalstu teritorijā, dalībvalstis nodrošina, ka izstrādā vienu plūdu riska pārvaldības plānu vai upju baseinu apgabala mērogā savstarpēji saskaņotu plūdu riska pārvaldības plānu kopumu.
   2.   Attiecībā uz starptautisku upju baseinu apgabalu vai 3. panta 2. punkta b) apakšpunktā minēto pārvaldības vienību, kas pilnībā atrodas Kopienas teritorijā, dalībvalstis nodrošina koordināciju, lai izstrādātu vienu starptautisku plūdu riska pārvaldības plānu vai starptautiska upju baseinu apgabala mērogā savstarpēji saskaņotu plūdu riska pārvaldības plānu kopumu. Ja šādus plānus neizstrādā, dalībvalstis izstrādā starptautiskā upju baseinu apgabala mērogā cik vien iespējams savstarpēji saskaņotus plūdu riska pārvaldības plānus, kas attiecas vismaz uz tām starptautiskā upju baseinu apgabala daļām, kas ir to teritorijā.
   3.   Attiecībā uz starptautisku upju baseinu apgabalu vai 3. panta 2. punkta b) apakšpunktā minēto pārvaldības vienību, kas sniedzas ārpus Kopienas robežām, dalībvalstis tiecas izstrādāt vienu plūdu riska pārvaldības plānu vai upju baseinu apgabala mērogā savstarpēji saskaņotu plūdu riska pārvaldības plānu kopumu; ja tas nav iespējams, 2. punktu piemēro tām starptautiskā upju baseina daļām, kas ir to teritorijā.
   4.   Ja valstis, kam ir kopīgs apakšbaseins, to uzskata par vajadzīgu, tās 2. un 3. punktā minētos plūdu riska pārvaldības plānus papildina ar sīkāk izstrādātiem, starptautisko apakšbaseinu līmenī koordinētiem plūdu riska pārvaldības plāniem.
   5.   Ja dalībvalsts konstatē jautājumu, kam ir ietekme uz tās ūdeņu plūdu riska pārvaldību, un ja šo jautājumu attiecīgā dalībvalsts nevar atrisināt, tā par šo jautājumu var ziņot Komisijai un jebkurai citai attiecīgai dalībvalstij un nākt klajā ar ieteikumiem par to, kā šo jautājumu atrisināt.
   Komisija sešu mēnešu laikā sniedz atbildi uz visiem dalībvalstu ziņojumiem vai ieteikumiem.
   V   NODAĻA
   KOORDINĒŠANA AR DIREKTĪVU 2000/60/EK, SABIEDRĪBAS INFORMĒŠANA UN SABIEDRISKĀ APSPRIEŠANA
   9. pants
   Dalībvalstis veic attiecīgus pasākumus, lai koordinētu šīs direktīvas piemērošanu ar Direktīvas 2000/60/EK piemērošanu, koncentrējoties uz iespējām uzlabot efektivitāti un informācijas apmaiņu, kā arī panākt kopēju sinerģiju un labvēlīgus risinājumus, ņemot vērā vides kvalitātes mērķus, kas noteikti Direktīvas 2000/60/EK 4. pantā. Jo īpaši:

               1)

               iespējamo plūdu postījumu pirmo karšu un plūdu riska pirmo karšu izstrādi un šo karšu turpmāku pārskatīšanu, kā minēts šīs direktīvas 6. un 14. pantā, veic tā, lai tajās ietvertā informācija būtu saskanīga ar attiecīgo informāciju, kas sniegta saskaņā ar Direktīvu 2000/60/EK. Tās koordinē ar Direktīvas 2000/60/EK 5. panta 2. punktā paredzētajiem pārskatiem un var tikt iekļautas tajos;

               2)

               plūdu riska pārvaldības pirmo plānu izstrādi un šo plānu turpmāku pārskatīšanu, kā minēts šīs direktīvas 7. un 14. pantā, veic, koordinējot ar Direktīvas 2000/60/EK 13. panta 7. punktā paredzētajiem upju baseinu apsaimniekošanas plānu pārskatiem, un vajadzības gadījumā minētos plānus iekļauj šajos pārskatos;

               3)

               visu ieinteresēto pušu aktīvu iesaisti atbilstīgi šīs direktīvas 10. pantam attiecīgā gadījumā koordinē ar ieinteresēto pušu aktīvu iesaisti atbilstīgi Direktīvas 2000/60/EK 14. pantam.

         10. pants
   1.   Saskaņā ar piemērojamiem Kopienas tiesību aktiem sākotnējo plūdu riska novērtējumu, iespējamo plūdu postījumu vietu kartes, plūdu riska kartes un plūdu riska pārvaldības plānus dalībvalstis dara pieejamus sabiedrībai.
   2.   Dalībvalstis mudina ieinteresētās personas aktīvi iesaistīties IV nodaļā minēto plūdu riska pārvaldības plānu izstrādē, pārskatīšanā un atjaunināšanā.
   VI   NODAĻA
   ĪSTENOŠANAS PASĀKUMI UN GROZĪJUMI
   11. pants
   1.   Saskaņā ar 12. panta 2. punktā minēto procedūru Komisija var apstiprināt tehniskos formātus datu, tostarp statistikas un kartogrāfijas datu, apstrādei un pārsūtīšanai Komisijai. Tehniskie formāti būtu jāapstiprina vismaz divus gadus pirms termiņiem, kas norādīti attiecīgi 4. panta 4. punktā, 6. panta 8. punktā un 7. panta 5. punktā, ņemot vērā spēkā esošos standartus, kā arī formātus, kas izstrādāti saskaņā ar attiecīgajiem Kopienas tiesību aktiem.
   2.   Komisija, ņemot vērā pārskatīšanai un atjaunināšanai noteiktos termiņus, pielāgo pielikumu zinātnes un tehnikas attīstībai.
   Šos pasākumus, kas izstrādāti, lai grozītu nebūtiskus šīs direktīvas elementus, pieņem saskaņā ar 12. panta 3. punktā minēto regulatīvo kontroles procedūru.
   12. pants
   1.   Komisijai palīdz komiteja, kas izveidota saskaņā ar Direktīvas 2000/60/EK 21. pantu.
   2.   Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5. un 7. pantu, ņemot vērā tā 8. pantu.
   Lēmuma 1999/468/EK 5. panta 6. punktā paredzētais termiņš ir trīs mēneši.
   3.   Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5.a panta 1. līdz 4. punktu un 7. pantu, ņemot vērā tā 8. pantu.
   VII   NODAĻA
   PĀREJAS POSMA PASĀKUMI
   13. pants
   1.   Dalībvalstis var pieņemt lēmumu neveikt 4. pantā minēto sākotnējo plūdu riska novērtējumu attiecībā uz upju baseiniem, apakšbaseiniem un piekrastes teritorijām, par kuriem tās vai nu:

               a)

               pirms 2010. gada 22. decembra jau ir veikušas riska novērtējumu, secinot, ka pastāv vai varētu rasties nopietns plūdu risks, kura dēļ šo teritoriju identificētu kā vienu no 5. panta 1. punktā minētajām teritorijām, vai

               b)

               pirms 2010. gada 22. decembra ir pieņēmušas lēmumu sagatavot iespējamo plūdu postījumu vietu kartes, plūdu riska kartes un plūdu riska pārvaldības plānus saskaņā ar attiecīgiem šīs direktīvas noteikumiem.

         2.   Dalībvalstis var pieņemt lēmumu izmantot iespējamo plūdu postījumu kartes un plūdu riska kartes, kas ir izstrādātas galīgajā redakcijā pirms 2010. gada 22. decembra, ja šādās kartēs informācijas apjoms ir līdzvērtīgs tam, kas vajadzīgs, lai izpildītu 6. panta prasības.
   3.   Dalībvalstis var pieņemt lēmumu izmantot plūdu riska pārvaldības plānus, kas ir izstrādāti galīgajā redakcijā pirms 2010. gada 22. decembra, ja šo plānu saturs ir līdzvērtīgs 7. pantā noteiktajām prasībām.
   4.   Šā panta 1., 2. un 3. punktu piemēro, neskarot 14. pantu.
   VIII   NODAĻA
   PĀRSKATI, ZIŅOJUMI UN NOBEIGUMA NOTEIKUMI
   14. pants
   1.   Sākotnējo plūdu riska novērtējumu vai 13. panta 1. punktā minēto novērtējumu un lēmumus pārskata un vajadzības gadījumā atjaunina līdz 2018. gada 22. decembrim un pēc tam reizi sešos gados.
   2.   Iespējamo plūdu postījumu vietu kartes un plūdu riska kartes pārskata un vajadzības gadījumā atjaunina līdz 2019. gada 22. decembrim un pēc tam reizi sešos gados.
   3.   Plūdu riska pārvaldības plānu(-us), tostarp pielikuma B daļā izklāstītos elementus, pārskata un vajadzības gadījumā atjaunina līdz 2021. gada 22. decembrim un pēc tam reizi sešos gados.
   4.   Veicot šā panta 1. un 3. punktā minētās pārskatīšanas, ņem vērā klimata pārmaiņu iespējamo ietekmi uz plūdu biežumu.
   15. pants
   1.   Dalībvalstis dara Komisijai pieejamus 4., 6. un 7. pantā minēto sākotnējo plūdu riska novērtējumu, iespējamo plūdu postījumu vietu kartes, plūdu riska kartes un plūdu riska pārvaldības plānus, kā arī to pārskatus un vajadzības gadījumā – atjauninātās versijas trīs mēnešos pēc attiecīgi 4. panta 4. punktā, 6. panta 8. punktā, 7. panta 5. punktā un 14. pantā minētajiem termiņiem.
   2.   Dalībvalstis līdz attiecīgi 4. panta 4. punktā, 6. panta 8. punktā un 7. panta 5. punktā minētajiem termiņiem informē Komisiju par lēmumiem, kas pieņemti saskaņā ar 13. panta 1., 2. un 3. punktu, un dara pieejamu attiecīgo informāciju.
   16. pants
   Līdz 2018. gada 22. decembrim un pēc tam reizi sešos gados Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par šīs direktīvas īstenošanu. Šī ziņojuma izstrādē ņem vērā klimata pārmaiņu ietekmi.
   17. pants
   1.   Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai līdz 2009. gada 26. novembrim izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.
   Kad dalībvalstis pieņem šos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarīt šādas atsauces.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   18. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   19. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Strasbūrā, 2007. gada 23. oktobrī

            Eiropas Parlamenta vārdā —

            priekšsēdētājs

         H.-G. PÖTTERING

            Padomes vārdā —

            priekšsēdētājs

         M. LOBO ANTUNES

      (1)  OV C 195, 18.8.2006., 37. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta 2006. gada 13. jūnija Nostāja (OV C 300 E, 9.12.2006., 123. lpp.), Padomes 2006. gada 23. novembra Kopējā nostāja (OV C 311 E, 19.12.2006., 10. lpp.) un Eiropas Parlamenta 2007. gada 25. aprīļa Nostāja. Padomes 2007. gada 18. septembra Lēmums.

      (3)  OV L 327, 22.12.2000., 1. lpp., Direktīvā grozījumi izdarīti ar Lēmumu Nr. 2455/2001/EK (OV L 331, 15.12.2001., 1. lpp.).

      (4)  OV L 186, 5.8.1995., 42. lpp.

      (5)  OV L 297, 15.11.2001., 7. lpp.

      (6)  OV L 311, 14.11.2002., 3. lpp.

      (7)  OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp. Lēmumā grozījumi izdarīti ar Lēmumu 2006/512/EK (OV L 200, 22.7.2006., 11. lpp.).

      (8)  OV C 321, 31.12.2003., 1. lpp.

      (9)  OV L 257, 10.10.1996., 26. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 166/2006 (OV L 33, 4.2.2006., 1. lpp.).

      PIELIKUMS
      A.   Plūdu riska pārvaldības plāni

                  I.

                  Pirmo plūdu riska pārvaldības plānu elementi:

                              1)

                              sākotnējo plūdu riska novērtējuma secinājumi, kā prasīts II nodaļā, upju baseinu apgabala vai 3. panta 2. punkta b) apakšpunktā minētās pārvaldības vienības kopsavilkuma kartes veidā, norādot teritorijas, kas identificētas saskaņā ar 5. panta 1. punktu, uz ko attiecas minētais plūdu riska pārvaldības plāns;

                              2)

                              iespējamo plūdu postījumu vietu kartes un plūdu riska kartes, kas sagatavotas saskaņā ar III nodaļu vai ko jau lieto saskaņā ar 13. pantu, kā arī secinājumi, kādus var izdarīt, pamatojoties uz šīm kartēm;

                              3)

                              saskaņā ar 7. panta 2. punktu sagatavots attiecīgu plūdu riska pārvaldības mērķu apraksts;

                              4)

                              kopsavilkums, kas ietver pasākumus un prioritāšu piešķiršanu tiem, lai sasniegtu attiecīgos plūdu riska pārvaldības mērķus, tostarp pasākumus, kas veikti saskaņā ar 7. pantu, un ar plūdiem saistītus pasākumus, kas veikti saskaņā ar citiem Kopienas tiesību aktiem, tostarp Padomes Direktīvu 85/337/EEK (1985. gada 27. jūnijs) par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (1), Padomes Direktīvu 96/82/EK (1996. gada 9. decembris) par tādu smagu nelaimes gadījumu briesmu pārzināšanu, kuros iesaistītas bīstamas vielas (2), Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/42/EK (2001. gada 27. jūnijs) par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu (3) un Direktīvu 2000/60/EK;

                              5)

                              attiecībā uz kopīgiem upju baseiniem vai apakšbaseiniem tās metodoloģijas apraksts – ja šāda metodoloģija ir –, kuru izstrādājušas attiecīgās dalībvalstis un kura izmantota, veicot izmaksu un ieguvumu analīzi, lai izvērtētu pasākumus, kam ir pārrobežu ietekme.

                  II.

                  Plāna īstenošanas apraksts:

                              1)

                              apraksts par prioritāšu piešķiršanu un to, kā pārraudzīs plāna īstenošanā gūtos panākumus;

                              2)

                              veikto sabiedrības informēšanas un sabiedriskās apspriešanas pasākumu/rīcību kopsavilkums;

                              3)

                              kompetento iestāžu saraksts un, vajadzības gadījumā, jebkurā starptautiskā upju baseinu apgabalā veiktas koordinēšanas un ar Direktīvu 2000/60/EK veiktas koordinēšanas apraksts.

            B.   Turpmāk atjaunināto plūdu riska pārvaldības plānu elementi:

                  1)

                  jebkuri grozījumi vai precizējumi, kas radušies kopš plūdu riska pārvaldības plāna iepriekšējās versijas publicēšanas, tostarp saskaņā ar 14. pantu veiktu pārskatu rezultātu kopsavilkums;

                  2)

                  direktīvas 7. panta 2. punktā minēto mērķu sasniegšanā gūto panākumu novērtējums;

                  3)

                  to iepriekšējā plūdu riska pārvaldības plāna versijā paredzēto pasākumu apraksts, kuri iecerēti, bet tomēr nav veikti;

                  4)

                  jebkuru papildu pasākumu apraksts, kas veikti pēc iepriekšējās plūdu riska pārvaldības plāna versijas publicēšanas.

         (1)  OV L 175, 5.7.1985., 40. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/35/EK (OV L 156, 25.6.2003., 17. lpp.).

         (2)  OV L 10, 14.1.1997., 13. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/105/EK (OV L 345, 31.12.2003., 97. lpp.).

         (3)  OV L 197., 21.7.2001., 30. lpp.


title: Padomes Direktīva 92/109/EEK (1992. gada 14. decembris) par dažu tādu vielu izgatavošanu un laišanu tirgū, kuras izmanto narkotisko un psihotropo vielu nelikumīgai izgatavošanai

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31992L0109

Oficiālais Vēstnesis L 370 , 19/12/1992 Lpp. 0076 - 0082 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 15 Sējums 12 Lpp. 0007  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 15 Sējums 12 Lpp. 0007

		Padomes Direktīva 92/109/EEK(1992. gada 14. decembris)par dažu tādu vielu izgatavošanu un laišanu tirgū, kuras izmanto narkotisko un psihotropo vielu nelikumīgai izgatavošanaiEIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 100.a pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],sadarbībā ar Eiropas Parlamentu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā dažas dalībvalstis paredzējušas pasākumus, lai uzraudzītu noteiktu vielu izgatavošanu un laišanu tirgū, kuras bieži izmanto, nelegāli izgatavojot narkotiskās un psihotropās vielas; tā kā citas dalībvalstis plāno pieņemt līdzīgus pasākumus; tā kā tādēļ ir nepieciešams ieviest kopīgus noteikumus Kopienas līmenī, paredzot kopējā tirgus izveidi, lai novērstu konkurences traucējumus legālajā tirdzniecībā un nodrošinātu to, ka pieņemtās normas tiek vienādi piemērotas;tā kā 1988. gada 19. decembrī Vīnē tika pieņemta Konvencija pret narkotisko un psihotropo vielu nelegālu tirdzniecību, še turpmāk "Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencija"; tā kā Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencija ir daļa no vispasaules narkotiku apkarošanas centieniem; tā kā Kopiena piedalījās šīs konvencijas apspriešanā, izrādot savu politisko gribu rīkoties saskaņā ar savu kompetenci;tā kā Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencijas 12. pantā minētās prasības attiecībā uz prekursoru (t.i., vielas, kuras bieži izmanto, nelegāli izgatavojot narkotiskās un psihotropās vielas) tirdzniecību, ciktāl tas skar darījumus starp Kopienu un trešām valstīm, regulē Padomes 1990. gada 13. decembra Regula (EEK) Nr. 3677/90, ar kuru paredz pasākumus, kas veicami, lai novērstu noteiktu vielu novirzīšanu nelegālai narkotisku un psihotropo vielu izgatavošanai [4];tā kā Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencijas 12. pantā ir paredzēti attiecīgi pasākumi prekursoru izgatavošanas un izplatības uzraudzībai; tā kā Apvienoto Nāciju Organizācijas Narkotisko vielu komisija savā 35. sesijā papildināja ar jaunām vielām tabulas Konvencijas pielikumā; tā kā šajā direktīvā būtu jāparedz attiecīgi noteikumi, lai atklātu nelegālās narkotiku aprites gadījumus Kopienā vai vērstos pret negodīgu importu Kopienā un lai nodrošinātu kopējo uzraudzības noteikumu ieviešanu Kopienas tirgū;tā kā Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencijas 12. pantā noteiktās prasības balstās uz tirdzniecības uzraudzības sistēmu minētajām vielām; tā kā lielākoties šo vielu tirdzniecība ir pilnīgi legāla; tā kā šo vielu kravām jābūt apgādātām ar skaidri formulētu dokumentāciju un marķējumu; tā kā turklāt ir svarīgi, nodrošinot kompetentām iestādēm nepieciešamo rīcības brīvību, izstrādāt Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencijas garam atbilstošu mehānismus, kas ir balstīti uz ciešu sadarbību ar attiecīgiem uzņēmējiem un ziņu vākšanas, apmaiņas un izmantošanas attīstību;tā kā nelegālās aprites raksturs pastāvīgi mainās, starptautiskā līmenī ir atzīts, ka būtu jānostiprina Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencijas 12. pantā paredzētie pasākumi efektīvai cīņai pret attiecīgo vielu nelegālo apriti;tā kā Komisija un septiņas dalībvalstis piedalījās Ķīmisko vielu darba grupā, kas izveidota 1990. gada 10. jūlijā Hjūstonā, G7 Galotņu konferencē ekonomikas jautājumos, ar mērķi izstrādāt efektīvus pasākumus, lai novērstu prekursoru un būtisku ķīmisko savienojumu izmantošanu nelegālā narkotiku izgatavošanā; tā kā šā darba gaitā tos koordinēja Kopienas līmenī un konsultējās ar tirdzniecības un rūpniecības pārstāvjiem;tā kā Ķīmisko vielu darba grupas Nobeiguma ziņojumu apstiprināja 1991. gada 15 jūlijā Londonā, G7 Galotņu konferencē par ekonomikas jautājumiem;tā kā šis Nobeiguma ziņojums, atzīstot Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvenciju par pamatdokumentu starptautiskajai sadarbībai cīņā pret nelegālo ķīmisko vielu apriti, ietver vairākus ieteikumus, kā pastiprināt pretpasākumus valsts un starpvalstu līmenī, balstoties uz šo konvenciju;tā kā jānodrošina, ka, lai izgatavotu vai izmantotu šīs direktīvas I pielikuma 1. kategorijā minētās klasificētās vielas, jāsaņem licence; tā kā turklāt šo vielu piegāde jāatļauj tikai tad, ja personām, kam šīs vielas piegādā, ir īpaša vispārīgā vai individuālā kārtā izsniegta atļauja saņemt, uzglabāt vai pārstrādāt šīs vielas;tā kā jārada iespējas nodibināt ciešu sadarbību ar attiecīgiem uzņēmējiem, lai tie ziņotu kompetentajām iestādēm par aizdomīgiem darījumiem;tā kā ir svarīgi radīt administratīvas sadarbības mehānismu; tā kā šajā sakarā ir vēlams, ka Kopienas kompetentās iestādes savā rīcībā balstās uz Padomes 1981. gada 19. maija Regulu (EEK) Nr. 1468/81 par dalībvalstu administratīvo iestāžu savstarpējo palīdzību un to sadarbību ar Komisiju, lai nodrošinātu pareizu muitas un lauksaimniecības likumu piemērošanu [5]; tā kā īpaša uzmanība jāpievērš konfidencialitātei, saņemot un apmainoties ar informāciju;tā kā katrai dalībvalstij būtu jāievieš sankcijas, kas ir pietiekami stingras, lai nepieļautu ar šo direktīvu pieņemto noteikumu pārkāpšanu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.I SADAĻAVispārīgie noteikumi1. pants1. Šīs direktīvas mērķis ir ieviest Kopienas iekšēju uzraudzību pār noteiktām vielām, kuras bieži izmanto, nelegāli izgatavojot narkotiskās un psihotropās vielas, lai novērstu šo vielu šādu novirzīšanu.2. Šajā direktīvā:a) "klasificētā viela" ir jebkura viela, kas norādīta I pielikumā, ieskaitot maisījumus, kuri satur šādas vielas. Tas neattiecas uz medikamentiem vai citiem preparātiem, kas satur klasificētās vielas tādā veidā, ka šīs vielas nevar viegli izmantot vai izdalīt, pielietojot viegli pielietojamas metodes;b) "laist tirgū" nozīmē piegādāt jebkuru Kopienā izgatavotu vai brīvā apgrozībā esošu klasificēto vielu pret samaksu vai bez maksas trešajai personai;c) "uzņēmējs" ir jebkura fiziska vai juridiska persona, kas izgatavo, pārstrādā, tirgo vai izplata klasificētās vielas Kopienā vai pēc savas nodarbošanās ir citādi ar tām saistīta, piemēram, uzglabā klasificētās vielas vai darbojas kā starpnieks;d) "Starptautiskā narkotiku kontroles padome" ir padome, kas izveidota 1961. gadā ar Vienoto konvenciju par narkotiskajām vielām (grozīta ar 1972. gada protokolu).II SADAĻAUZRAUDZĪBA ATTIECĪBĀ UZ LAIŠANU TIRGŪ2. pantsDokumentācija un marķēšanaKatra dalībvalsts veic visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka klasificēto vielu laišana tirgū notiek, ievērojot šādas prasības:1. Visi darījumi, kas saistīti ar I pielikuma 1. un 2. kategorijas klasificēto vielu laišanu tirgū ir pienācīgi dokumentēti:a) jo īpaši tirdzniecības dokumentos, tādos kā faktūrrēķini, kravas deklarācijas, administratīvie dokumenti, pārvadājuma un citos ekspedīcijas dokumentos, jābūt pietiekamai informācijai, lai skaidri identificētu:- klasificētās vielas nosaukumu saskaņā ar I pielikuma 1. un 2. kategorijā minēto,- klasificētās vielas daudzumu un svaru un, ja tas ir maisījums, maisījuma daudzumu un svaru, kā arī jebkuras vielas vai vielu daudzumu un svaru maisījumā vai to procentuālo saturu, ja tās ir ietvertas I pielikuma 1. un 2. kategorijā,- piegādātāja, izplatītāja un saņēmēja vārdu un adresi;b) turklāt dokumentācijā jāiekļauj klienta deklarācija, kurā norādīti vielu specifiskie izmantojumi. Sīki izstrādātas normas šā noteikuma piemērošanai nosaka saskaņā ar 10. panta 2. punktā paredzēto procedūru. Izpētot šīs sīki izstrādātās normas, pienācīgi jāizvērtē iespēja ļaut pastāvīgam klientam, kas saņem no piegādātāja I pielikumā minētās 2. kategorijas klasificētās vielas, iesniegt vienotu deklarāciju par visiem darījumiem ar šo vielu viena gada periodam;2. Tomēr 1. punktā minētie pienākumi neattiecas uz darījumiem ar I pielikuma 2. kategorijas klasificētām vielām, ja to daudzumi nepārsniedz II pielikumā norādītos;3. Uzņēmēji nodrošina, ka I pielikuma 1. un 2. kategorijas klasificētās vielas marķē pirms to laišanas tirgū. Vielu nosaukumiem uz etiķetēm jāatbilst I pielikumā norādītajiem. Uzņēmēji drīkst papildus pievienot arī savas parastās etiķetes;4. Uzņēmēji iegrāmato savu darbību pietiekami detalizēti, lai tas atbilstu 1. punkta prasībām;5. Dokumentāciju, kas minēta 1. un 4. punktā, uzglabā ne mazāk kā trīs gadus kopš tā kalendārā gada beigām, kurā veikta 1. punktā norādītā darbība, un tai jābūt viegli pieejamai pēc pieprasījuma, kompetentajām iestādēm veicot pārbaudes.3. pantsKatra dalībvalsts nozīmē kompetento iestādi vai iestādes, kas ir atbildīgas par šīs direktīvas piemērošanu.Tā informē Komisiju par šādi izraudzīto kompetento iestādi vai iestādēm.4. pantsVielas, kas klasificētas I pielikuma 1. un 2. kategorijā1. Dalībvalstis veic attiecīgus pasākumus, lai nodrošinātu, ka I pielikuma 1. kategorijā klasificēto vielu izgatavošanai Kopienā un to laišanai tirgū ir vajadzīga licence, ko izsniedz kompetentās iestādes.2. Izskatot jautājumu par licences piešķiršanu, kompetentās iestādes īpaši ņem vērā pretendenta lietpratību un godīgumu.Kompetentās iestādes var uz laiku atņemt vai atsaukt licenci, ja pastāv pamatotas bažas, ka tās turētājs vairs nav piemērots būt par licences turētāju vai ka tie nosacījumi, ar kādiem šī licence ir izsniegta, vairs netiek pildīti.3. Dalībvalstis veic visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu to, ka uzņēmējs, kam ir 1. punktā norādītā licence, piegādā I pielikumā minētās 1. kategorijā klasificētās vielas tikai personām, kam vispārīgi vai individuāli ir īpaša atļauja tās saņemt, turēt īpašumā vai ar tām rīkoties.4. Uzņēmējiem, kas ir iesaistīti I pielikuma 2. kategorijā klasificēto vielu izgatavošanā vai laišanā tirgū, kompetentajām iestādēm ir jānorāda adreses, kur tie šīs vielas izgatavo vai pārdod, kā arī jāziņo par adreses maiņu.5. pantsSadarbībaDalībvalstis veic nepieciešamos pasākumus, lai izveidotu ciešu sadarbību starp kompetentajām iestādēm un uzņēmējiem, lai uzņēmēji:- nekavējoties ziņotu kompetentajām iestādēm par visiem gadījumiem, piemēram, par neparastiem pasūtījumiem vai darījumiem ar klasificētām vielām, kas norāda uz to, ka šo vielu izgatavošana vai laišana tirgū, atkarībā no apstākļiem, var būt saistīta ar nelegālu narkotisko vai psihotropo vielu izgatavošanu,- nodrošināt kompetentās iestādes ar informāciju īsu ziņojumu veidā par saviem darījumiem ar klasificētām vielām pēc kompetento iestāžu lūguma.III SADAĻAKONTROLES PASĀKUMI6. pantsKompetento iestāžu pilnvaras1. Lai nodrošinātu efektīvu 2. un 4. panta piemērošanu, katra dalībvalsts saskaņā ar saviem tiesību aktiem veic vajadzīgos pasākumus, kas ļautu kompetentajām iestādēm:a) iegūt informāciju par jebkuru klasificēto vielu pasūtījumu vai citām darbībām ar šīm vielām;b) iekļūt uzņēmēja darba telpās, lai iegūtu pierādījumus par pārkāpumiem.IV SADAĻAADMINISTRATĪVĀ SADARBĪBA7. pantsLai piemērotu šo direktīvu un neskarot 10. pantu, Regulas (EEK) Nr. 1468/81 noteikumus un jo īpaši tos, kas attiecas uz konfidencialitāti, piemēro mutatis mutandis. Katra dalībvalsts dara zināmu pārējām dalībvalstīm un Komisijai to kompetento iestāžu nosaukumus, kuras ir norīkotas sakaru uzturēšanai atbilstoši minētās regulas 2. panta 2. punktam.V SADAĻANOBEIGUMA NOTEIKUMI8. pantsKatra dalībvalsts nosaka sankcijas, kas piemērojamas gadījumos, kad tiek pārkāpti noteikumi, kuri pieņemti, īstenojot šo direktīvu. Sankcijas ir pietiekami bargas, lai veicinātu šo noteikumu ievērošanu.9. pants1. Lai atļautu visus vajadzīgos pielāgojumus klasificēto vielu uzraudzības pasākumos, kompetentās iestādes katrā dalībvalstī ik gadu sniedz Komisijai visu nepieciešamo informāciju par veicamajiem uzraudzības pasākumiem, kas noteikti ar šo direktīvu, jo īpaši attiecībā uz vielām, kuras izmanto nelegālai narkotisko vai psihotropo vielu izgatavošanai, un par to nelegālās pārveidošanas un izgatavošanas metodēm.2. Balstoties uz 1. punktā minētajiem ziņojumiem, Komisija atbilstoši Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencijas 12. panta 12. punktam un pēc apspriešanās ar dalībvalstīm sagatavo gada pārskatu, ko iesniedz Starptautiskajai narkotiku kontroles padomei.10. pants1. Komisijai palīdz Komiteja, kas izveidota saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 3677/90 10. pantu. Komiteja izskata visus ar šīs direktīvas piemērošanu saistītos jautājumus, ko izvirza tās priekšsēdētājs pēc paša ierosmes vai pēc kādas dalībvalsts pārstāvja lūguma.2. Komisijas pārstāvis iesniedz Komitejai paredzēto pasākumu projektu. Komiteja sniedz atzinumu priekšsēdētāja noteiktā termiņā atkarībā no jautājuma steidzamības. Atzinumu pieņem ar balsu vairākumu, kā tas ir noteikts Līguma 148. panta 2. punktā gadījumos, kad Padomei jāpieņem lēmums pēc Komisijas ierosinājuma. Dalībvalstu balsis Komitejā vērtē tā, kā tas ir noteikts minētajā pantā. Priekšsēdētājs nebalso.Komisija pieņem pasākumus, kas stājas spēkā nekavējoties. Tomēr, ja šie pasākumi nesaskan ar Komitejas atzinumu, Komisija tos tūlīt dara zināmus Padomei. Šajā gadījumā Komisija atliek paredzēto pasākumu piemērošanu uz trīs mēnešiem no paziņojuma datuma.Padome ar klasificētu balsu vairākumu var pieņemt citu lēmumu iepriekšējā daļā noteiktajā termiņā.3. Otrajā punktā noteikto procedūru īpaši ievēro, lai:a) vajadzības gadījumā precizētu nosacījumus attiecībā uz I pielikuma 2. kategorijas vielu maisījumu un preparātu dokumentāciju un marķēšanu atbilstoši 2. pantam;b) izdarītu grozījumus šīs direktīvas pielikumos gadījumos, ja izmaiņas skar Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencijas pielikuma tabulas;c) grozītu II pielikumā noteiktos sliekšņus.11. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas nepieciešami, lai panāktu atbilstību 7. un 10. pantam līdz 1993. gada 1. janvārim, bet pārējiem pantiem – līdz 1993. gada 1. jūlijam. Par to tās tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka metodes, kā izdarīt šādas atsauces.2. Dalībvalstis dara zināmus Komisijai galvenos savu tiesību aktu noteikumus, kuras tās pieņem jomā, kuru reglamentē šī direktīva. Komisija par to informē pārējās dalībvalstis.12. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1992. gada 14. decembrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsN. Lamont[1] OV C 21, 29.1.1991., 17. lpp.[2] OV C 125, 13.5.1992., 195. lpp. un 1992. gada 18. novembra lēmums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).[3] OV C 159, 17.6.1991., 58. lpp.[4] OV L 357, 20.12.1990., 1. lpp. Regula, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EEK) Nr. 900/92 (OV L 96, 10.4.1992., 1. lpp.).[5] OV L 144, 2.6.1981., 1. lpp. Regula, kas grozīta ar Regulu (EEK) Nr. 945/87 (OV L 90, 2.4.1987., 3. lpp.).--------------------------------------------------I PIELIKUMS1. KATEGORIJAŠajā kategorijā ietverto vielu sāļi, ja tādi iespējami.Viela | KN kods |Efedrīns | 29394010 |Ergometrīns | 29396010 |Ergotamīns | 29396030 |Lizergīnskābe | 29396050 |1-fenil-2-propanons | 29143010 |Pseidoefedrīns | 29394030 |N-acetilantranilskābe | 29242950 |3,4 metilēndloksifenilpropān 2-ons | 29329077 |2. KATEGORIJAŠajā kategorijā ietverto vielu sāļi, ja tādi iespējami.Viela | CN kods |Acetanhidrīds | 29152400 |Antranilskābe | ex29224990 |Feniletiķskābe | 29163300 |Piperidīns | 29333930 |Izosafrols (cis + trans) | 29329073 |Piperonāls | 29329075 |Safrols | 29329071 |3. KATEGORIJAViela | CN kods |Acetons | 29141100 |Etilēteris | 29091100 |Metiletilketons (MEK) | 29141200 |Toluols | 2902301090 |Kālija permanganāts | 28416010 |Sērskābe | 28070010 |Sālsskābe | 28061000 |--------------------------------------------------II PIELIKUMSViela | Minimālais daudzums |Acetanhidrīds | 20 l |Antranilskābe and tās sāļi | 1 kg |Feniletiķskābe un tās sāļi | 1 kg |Piperidīns un tā sāļi | 0,5 kg |Izosafrols (cis + trans) | 0 |Piperonāls | 0 |Safrols | 0 |--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva (1976. gada 27. jūlijs) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz spirta skaitītājiem un spirta blīvummēriem

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31976L0765

Oficiālais Vēstnesis L 262 , 27/09/1976 Lpp. 0143 - 0148 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 13 Sējums 5 Lpp. 0172  Speciālizdevums grieķu valodā Nodaļa 13 Sējums 4 Lpp. 0117  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 13 Sējums 5 Lpp. 0172  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 13 Sējums 5 Lpp. 0182  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 13 Sējums 5 Lpp. 0182

		Padomes Direktīva(1976. gada 27. jūlijs)par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz spirta skaitītājiem un spirta blīvummēriem(76/765/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 100. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],tā kā dalībvalstīs uz spirta skaitītāju un spirta blīvummēru definīcijām un konstrukciju, kā arī to apstiprināšanas un testēšanas procedūrām attiecas obligāti noteikumi, kas dažādās dalībvalstīs atšķiras, un tāpēc kavē šādu instrumentu tirdzniecību Kopienā; tā kā tāpēc šie noteikumi ir jātuvina;tā kā to normatīvo un administratīvo aktu saskaņošana, kuri attiecas uz šiem instrumentiem, ir būtiska, arī papildinot esošos noteikumus par spirta koncentrācijas noteikšanu no iegūtajiem mērījumu rezultātiem, lai novērstu jebkādu pārpratumu iespēju un strīdus par šādu mērījumu rezultātiem;tā kā ar Padomes Direktīvā 71/316/EEK (1971. gada 26. jūlijs) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kopīgiem noteikumiem, ko piemēro metroloģiskās kontroles mērinstrumentiem un metodēm [3], ir noteiktas EEK tipa apstiprinājuma un EEK sākotnējās verifikācijas procedūras; tā kā saskaņā ar minēto direktīvu jānosaka tehniskās prasības, kurām jāatbilst spirta skaitītāju un spirta blīvummēru konstrukcijai un darbībai, lai tos varētu brīvi importēt, tirgot un lietot pēc tam, kad tiem veiktas obligātās pārbaudes un kad tiem uzlikti obligātie marķējumi un zīmes;tā kā 1973. gada 17. decembra rezolūcijā par ražošanas politiku [4] Padome aicināja Komisiju līdz 1974. gada 1. decembrim iesniegt Padomei priekšlikumu direktīvai par spirta satura noteikšanu un spirta skaitītājiem,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsŠajā direktīvā definēti tādu spirta skaitītāju un spirta blīvummēru parametri, ko lieto, lai noteiktu ūdens un etilspirta maisījumu spirta koncentrāciju.2. pantsPielikumā aprakstīti tādi spirta skaitītāji un spirta blīvummēri, uz kuriem var būt EEK marķējumi un zīmes.Uz šādiem instrumentiem attiecas EEK tipa apstiprinājums, un tie jāiesniedz EEK sākotnējai verifikācijai.3. pantsNeviena dalībvalsts nevar liegt, atteikt vai ierobežot tādu spirta skaitītāju un spirta blīvummēru laišanu tirgū un lietošanu, uz kuriem ir EEK tipa apstiprinājuma zīme un EEK sākotnējās verifikācijas zīme, šo instrumentu metroloģisko īpašību dēļ.4. pants1. Dalībvalstis 24 mēnešu laikā no šīs direktīvas paziņošanas pieņem un publicē pasākumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības, un tūlīt informē par to Komisiju.Dalībvalstis piemēro šos pasākumus, vēlākais, no 1980. gada 1. janvāra.2. Dalībvalstis Komisijai dara zināmus galvenos savu tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.5. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1976. gada 27. jūlijāPadomes vārdā —priekšsēdētājsM. van der Stoel[1] OV L 76, 7.4.1975., 39. lpp.[2] OV L 248, 29.10.1975., 22. lpp.[3] OV L 202, 6.9.1971., 1. lpp.[4] OV C 117, 31.12.1973., 1. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSSPIRTA SKAITĪTĀJI UN SPIRTA BLĪVUMMĒRI1. INSTRUMENTU DEFINĪCIJA1.1. Spirta skaitītāji ir stikla instrumenti, kas uzrāda:- kopējo spirta koncentrāciju pēc masas vai- ūdens un etilspirta maisījuma spirta tilpumkoncentrāciju.Tos apraksta vai nu kā masas spirta skaitītājus, vai kā tilpuma spirta skaitītājus – atkarībā no tā, ko mēra.Spirta blīvummēri ir stikla instrumenti, kas paredzēti ūdens un etilspirta maisījuma blīvuma mērīšanai.1.2. Šajā direktīvā definētos instrumentus graduē 20 °C standarta temperatūrā saskaņā ar vērtībām, kas parādītas Starptautiskās reglamentētās metroloģijas organizācijas starptautiskās spirta tabulās.1.3. Tos graduē nolasījumiem, ko veic no brīvas horizontālas šķidruma virsmas.2. INSTRUMENTU APRAKSTS2.1. Spirta skaitītāji un spirta blīvummēri ir stikla instrumenti, ko veido:- cilindrisks trauks, kura dibens ir veidots konusa vai puslodes formā, lai tajā neuzkrātos gaisa burbuļi,- cilindrs ar tukšu vidu, kas piekausēts trauka augšējai daļai; tā augšgals ir slēgts.2.2. Visai katra instrumenta ārējai virsmai jābūt simetriskai pret tā centrālo asi.Šķērsgriezumā nedrīkst būt krasu pārmaiņu.2.3. Trauka apakšdaļā jābūt balastam, kas paredzēts instrumenta masas pielāgošanai.2.4. Kātā jābūt skalai, kas atzīmēta uz cilindriska balsta, kurš stingri piestiprināts kāta iekšpusē.3. KONSTRUKCIJAS PRINCIPI3.1. Instrumentu izgatavošanai lieto stiklu, kas ir caurspīdīgs un bez defektiem, kuri varētu traucēt nolasīt skalas rādījumus.Stikla kubiskās izplešanās koeficients ir (25 ± 2) 10-6 °C-1.3.2. Balasts ir nostiprināts instrumenta dibenā. Pēc tam, kad gatavs instruments ir turēts horizontālā stāvoklī 80 °C temperatūrā un pēc tam šādā stāvoklī atdzesēts, tam 30 minūtes jāpeld ar asi viena grāda robežās no vertikāles.4. SKALA4.1. Katram instrumentam ir tikai viena tāda tipa skala, kāda minēta 4.5. vai 4.6. punktā.4.2. Skala un uzraksti ir atzīmēti uz balsta ar gludu, matētu virsmu.Šis balsts ir stingri nostiprināts cilindrā un ir ierīkotas tādas atsauces atzīmes, ka jebkura skalas un tās atbalsta nobīde attiecībā pret cilindru ir skaidri saredzama.Atbalstā, skalā un uzrakstos nedrīkst parādīties izkropļojuma, krāsas zuduma vai apdeguma pazīmes, turot 70 °C temperatūrā 24 stundas.4.3. Skalas mēratzīmes ir- novietotas plaknē, kas ir perpendikulāra instrumenta asij,- melnā krāsā [1] un atzīmētas skaidri un neizdzēšami,- smalkas, skaidrām kontūrām un vienādā biezumā, kas nepārsniedz 0,2 mm.4.4. Īsāko līniju garums uz skalas ir vismaz viena piektdaļa, vidējo līniju garums – vismaz viena trešdaļa un garāko līniju garums – vismaz puse no cilindra apkārtmēra.4.5. Spirta skaitītājiem ir nominālas skalas, kas graduētas spirta % (masas procentos vai tilpuma procentos). Tie aptver ne lielāku diapazonu kā 10 % spirta pēc tilpuma vai masas.Skalas intervāls ir 0,1 %.Katrā skalā ir no pieciem līdz 10 papildu skalas intervāliem virs augšējās un zem apakšējās nominālā diapazona robežas.4.6. Spirta blīvummēru nominālās skalas graduē kilogramos uz kubikmetru. Tās aptver ne lielāku diapazonu kā 20 kg/m3.Skalas intervāls ir 0,2 kg/m3.Katrā skalā ir no pieciem līdz 10 papildu skalas intervāliem virs augšējās uz zem apakšējās nominālā diapazona robežas. Skala tomēr nedrīkst pārsniegt vērtību 1000 kg/m3.5. GRADUĒJUMS UN NUMERĀCIJA5.1. Spirta skaitītājiem katru desmito mēratzīmi, skaitot no viena nominālās skalas gala, atzīmē ar garu līniju. Starp katrām divām blakus esošām garajām līnijām ir vidēja garuma līnija, un starp katru garo līniju un tuvāko vidēja garuma līniju ir četras īsas līnijas.Numurē tikai garās līnijas.5.2. Spirta blīvummēriem katra piektā līnija, skaitot no viena nominālās skalas gala, ir garā līnija. Starp katrām divām blakus esošām garajām līnijām ir četras īsas līnijas.Numurē tikai katru piekto vai desmito līniju.5.3. Pie līnijām, kas norāda nominālās skalas robežas, skaitļus raksta pilnībā. Spirta blīvummēriem pārējos skaitļus var saīsināt.6. INSTRUMENTU KLASIFIKĀCIJA UN GALVENIE IZMĒRI6.1. Instrumenti pieder kādai no šādām precizitātes kategorijām:I kategorija : minimālais galvenās skalas atstatums ir 1,5 mm.Šīs kategorijas instrumentos nav termometra.II kategorija : minimālais galvenās skalas atstatums ir 1,5 mm.Šīs kategorijas instrumentos var būt termometrs.III kategorija : minimālais galvenās skalas atstatums ir 0,85 mm.Šīs kategorijas instrumentos var būt termometrs.6.2. Jebkura instrumenta trauka ārējais diametrs ir starp 19 un 40 mm.Cilindra ārējais diametrs ir vismaz 3 mm I un II kategorijas instrumentiem un vismaz 2,5 mm III kategorijas instrumentiem.Cilindrs sniedzas vismaz 15 mm virs augstākās mēratzīmes.7. UZRAKSTI7.1. Instrumenta iekšpusē skaidri salasāmi un neizdzēšami ir atzīmēti šādi uzraksti:- I, II vai III kategorija,- kg/m3 vai tilp. %, vai masas %,- 20 °C,- etilspirts,- izgatavotāja vārds (nosaukums) un pazīšanas zīme,- instrumenta identifikācijas numurs,- EEK tipa apstiprinājuma zīme "e".7.2. Uz trauka pēc vēlēšanās var norādīt instrumenta masu, noapaļojot līdz miligramam.8. MAKSIMĀLĀS PIEĻAUJAMĀS KĻŪDAS UN VERIFIKĀCIJA8.1. Maksimālās pieļaujamās kļūdas spirta skaitītājiem un spirta blīvummēriem ir šādas:- I kategorijai ± puse skalas intervāla katram mērījuma nolasījumam,- II un III kategorijai ± viens skalas intervāls katram mērījuma nolasījumam.8.2. Verifikāciju veic vismaz trijos punktos nominālās skalas diapazonā.9. TERMOMETRI, KO LIETO, NOSAKOT SPIRTA KONCENTRĀCIJU9.1. Ja instruments, ko lieto spirta koncentrācijas noteikšanai, pieder pie I kategorijas, lieto šādu termometru:- metāla pretestības vai dzīvsudraba izplešanās tipa termometrs stikla korpusā,- graduēts pa 0,1 vai 0,05 °C.Maksimālā pieļaujamā kļūda visiem nolasījumiem ir ± 0,05 °C.Dzīvsudraba termometros ir 0 °C mēratzīme.9.2. Ja instruments, ko lieto spirta koncentrācijas noteikšanai, pieder pie II vai III kategorijas, lieto dzīvsudraba izplešanās tipa termometru stikla korpusā, kas graduēts pa 0,1, 0,2 vai 0,5 °C. Tam ir 0 °C mēratzīme.Maksimālās pieļaujamās kļūdas plus vai mīnus, ir:0,1 °C, ja termometrs graduēts pa 0,1 °C,0,15 °C, ja termometrs graduēts pa 0,2 °C,0,2 °C, ja termometrs graduēts pa 0,5 °C.Termometrs var būt iebūvēts instrumentā, ko lieto spirta koncentrācijas noteikšanai.Šādā gadījumā tam nav jābūt 0 °C mēratzīmei.9.3. Minimālais skalas atstatums ir:- 0,7 mm termometriem, kas graduēti pa 0,05, 0,1 un 0,2 °C,- 1,0 mm termometriem, kas graduēti pa 0,5 °C.9.4. Līniju biezums ir ne lielāks kā viena piektdaļa no skalas atstatuma.10. MARĶĒJUMISpirta skaitītāju un spirta blīvummēru aizmugurē trauka augšējā trešdaļā jāatstāj vieta EEK sākotnējās verifikācijas zīmei.Saskaņā ar Direktīvas 71/316/EEK II pielikuma 3.1.1. punktu un atkāpjoties no vispārīgā noteikuma, kas paredzēts minētā pielikuma 3. iedaļā, EEK sākotnējās verifikācijas zīmei stikla instrumentu īpašo marķējuma prasību dēļ jāsastāv no vairākām zīmēm ar šādu nozīmi:- mazais burts "e",- EEK sākotnējās verifikācijas gada pēdējie divi cipari,- tās valsts identifikācijas burts vai burti, kur veikta EEK sākotnējā verifikācija,- vajadzības gadījumā – verifikācijas iestādes identifikācijas numurs.Ja marķēšanu veic ar smilšu strūklu, burtus un ciparus atzīmē tā, lai nemazinātu to salasāmību.Piemērs:e 75 D 48 : EEK sākotnējā verifikācija veikta 1975. gadā 48. birojā Vācijas Federatīvajā Republikā.[1] Mēratzīmes virs un zem nominālās skalas diapazona var būt atšķirīgā krāsā. Cilindra šķērsgriezumam jābūt vienādam vismaz 5 mm zem zemākās mēratzīmes.--------------------------------------------------