title: Eiropas Parlamenta un padomes Direktīva 2003/53/EK (2003. gada 18. jūnijs), ar ko 26. reizi groza Padomes Direktīvu 76/769/EEK attiecībā uz dažu bīstamu vielu un preparātu tirgū laišanas un lietošanas ierobežojumiem (nonilfenols, nonilfenola etoksilāts un cements)Dokuments attiecas uz EEZ.

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32003L0053

Oficiālais Vēstnesis L 178 , 17/07/2003 Lpp. 0024 - 0027

		Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2003/53/EK(2003. gada 18. jūnijs),ar ko 26. reizi groza Padomes Direktīvu 76/769/EEK attiecībā uz dažu bīstamu vielu un preparātu tirgū laišanas un lietošanas ierobežojumiem (nonilfenols, nonilfenola etoksilāts un cements)(Dokuments attiecas uz EEZ)EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 95. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru [3],tā kā:(1) Saskaņā ar Padomes 1993. gada 23. marta Regulu (EEK) Nr. 793/93 par esošo vielu riska faktoru novērtējumu un kontroli [4] ir novērtēts nonilfenola (NF) un nonilfenola etoksilāta (NFE) radītais risks videi. Šajā novērtējumā ir konstatēta vajadzība samazināt minēto risku, un Toksikoloģijas, ekotoksikoloģijas un vides zinātniskā komiteja (CSTEE) 2001. gada 6. un 7. marta atzinumā ir apstiprinājusi minēto secinājumu.(2) Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2000/60/EK (2000. gada 23. oktobris), ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā [5] NF ir klasificēta kā "prioritāra bīstama viela". Saskaņā ar minētās direktīvas 16. panta 6. punktu Komisijai jāiesniedz priekšlikumi par kontroles pasākumiem šādu vielu izplūdes, emisiju un zudumu izbeigšanai vai pakāpeniskai izbeigšanai.(3) Komisijas 2001. gada 7. novembra Ieteikums 2001/838/EK par riska novērtējuma rezultātiem un riska samazināšanas stratēģijām attiecībā uz šādām vielām: akrilaldehīds; dimetilsulfāts; sazarotais 4–nonilfenols; terc–butilmetilēteris [6], kas pieņemts saistībā ar Regulu (EEK) Nr. 793/93, ierosina NF un NFE radītā riska ierobežošanas stratēģiju, jo īpaši iesakot noteikt ierobežojumus NF un NFE tirgū laišanai un lietošanai.(4) Vides aizsardzības labad Komisija ir aicināta apsvērt grozījumus Padomes Direktīvā 86/278/EEK (1986. gada 12. jūnijs) par vides, jo īpaši augsnes, aizsardzību, lauksaimniecībā izmantojot notekūdeņu dūņas [7], lai noteiktu robežvērtību NF un NFE koncentrācijai notekūdeņu dūņās, ar kurām paredzēts noklāt zemi.(5) Lai vēl vairāk aizsargātu vidi, jāierobežo NF un NFE tirgū laišana un lietošana saistībā ar īpašu izlietošanu, kuras dēļ notiek izplūde, emisijas vai zudumi vidē. Tomēr ierobežojums attiecībā uz līdzformulantiem pesticīdos un biocīdu produktos nedrīkst skart tādu valsts atļauju derīgumu, kuras jau līdz šīs direktīvas spēkā stāšanās dienai ir piešķirtas par pesticīdiem vai biocīdu produktiem, kuros NFE ir izmantots par līdzformulantu, kamēr šīs atļaujas ir derīgas.(6) Zinātniskie pētījumi arī rāda, ka cementa izstrādājumi, kas satur hromu (VI), noteiktos apstākļos var izraisīt alerģiskas reakcijas, ja tie tieši un ilgstoši saskaras ar cilvēka ādu. Cementa izmantošana jebkādā veidā, izņemot kontrolētos noslēgtos un pilnīgi automatizētos procesos, ir saistīta ar risku, ka tas saskarsies ar cilvēka ādu.(7) CSTEE ir apstiprinājusi, ka hroms (VI), kas ir cementa sastāvā, kaitīgi ietekmē veselību.(8) Vajadzīgi individuāli aizsardzības pasākumi, bet tie nav pietiekami, lai nepieļautu ādas saskari ar cementu. Turklāt atbilstoši to aizsardzības noteikumu hierarhijai, kuri iekļauti Padomes Direktīvā 98/24/EK (1998. gada 7. aprīlis) par darbinieku veselības un drošības aizsardzību pret risku, kas saistīts ar ķimikāliju izmantošanu darbā (četrpadsmitā atsevišķā direktīva saskaņā ar Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punktu) [8], darba devējam kā prioritāte jānodrošina, lai gadījumos, kad nav iespējama aizstāšana, iedarbības līmenis būtu samazināts līdz minimumam, un individuāli aizsardzības pasākumi jāpiemēro tikai tad, ja iedarbību nav iespējams novērst citādi.(9) Tādēļ, lai aizsargātu cilvēka veselību, jāierobežo cementa laišana tirgū un lietošana. Jo īpaši jāierobežo tāda cementa un tādu cementa izstrādājumu laišana tirgū un lietošana, kuru sastāvā ir vairāk par 2 ppm hroma (VI), ja to paredzēts izmantot procesos, kuros tas, iespējams, saskarsies ar ādu. Tas neattiecas uz kontrolētiem slēgtiem un pilnībā automatizētiem procesiem, tādēļ jānosaka, kas šis ierobežojums uz tiem neattiecas. Reducējošie aģenti jālieto cik vien iespējams agrīnā posmā, t.i., cementa ražošanas laikā.(10) Lai vēl vairāk aizsargātu cilvēka veselību, Komisija ir aicināta izskatīt Direktīvas 98/24/EK I pielikuma grozījumus, nosakot putekļu arodekspozīcijas obligātu robežvērtību.(11) Hroma (VI) lietošana jau ir aizliegta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/53/EK (2000. gada 18. septembris) par nolietotiem transportlīdzekļiem [9] un ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2002/95/EK (2003. gada 27. janvāris) par dažu bīstamu vielu izmantošanas ierobežošanu elektriskās un elektroniskās iekārtās [10]. Pārējo hroma (VI) lietojumu pārbauda, novērtējot risku, un Komisija ir aicināta cik iespējams drīz sniegt attiecīgu likumdošanas iniciatīvu, lai mazinātu atklātos riskus.(12) Attiecīgi jāgroza Padomes Direktīva 76/769/EEK (1976. gada 27. jūlijs) par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz dažu bīstamu vielu un preparātu tirgū laišanas un lietošanas ierobežojumiem [11].(13) Šīs direktīvas mērķis ir ieviest saskaņotus noteikumus par NF, NFE un cementu, tādējādi pasargājot iekšējo tirgu un vienlaikus nodrošinot veselības un vides aizsardzību augstā līmenī, kā paredzēts Līguma 95. pantā.(14) Lai varētu piemērot šo direktīvu attiecībā uz hroma (VI) saturu cementā, vēlams pieņemt saskaņotu testēšanas metodi, bet tas nedrīkst aizkavēt šīs direktīvas spēkā stāšanos. Tādēļ saskaņā ar Direktīvas 76/769/EEK 2.a pantu Komisijai jānosaka šāda metode. Testēšanas metodi vēlams izstrādāt Eiropas līmenī, vajadzības gadījumā – Eiropas Standartizācijas komitejā (CEN).(15) Šī direktīva neskar Kopienas tiesību aktus, kas nosaka darba ņēmēju aizsardzības prasību minimumu, tādus kā Padomes Direktīvu 89/391/EEK (1989. gada 12. jūnijs) par pasākumu ieviešanu, lai uzlabotu darba ņēmēju drošību un veselības aizsardzību darbā [12], un atsevišķās direktīvas, kuras pamatojas uz minēto direktīvu, jo īpaši Padomes Direktīvu 90/394/EEK (1990. gada 28. jūnijs) par darba ņēmēju aizsardzību pret risku, kas saistīts ar kancerogēnu iedarbību darbā (sestā atsevišķā direktīva Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punkta nozīmē) [13] un Direktīvu 98/24/EK,IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.1. pants1. Ar šo Direktīvas 76/769/EEK I pielikumu groza tā, kā noteikts šīs direktīvas pielikumā.2. Šī direktīva neskar tādu valsts atļauju derīgumu, kuras jau līdz šīs direktīvas spēkā stāšanās dienai ir piešķirtas par pesticīdiem vai biocīdajiem produktiem, kuros NFE ir izmantots par līdzformulantu, kamēr šīs atļaujas ir derīgas.2. pantsLai varētu piemērot Direktīvas 76/769/EEK I pielikuma 47. punktu (cements), Komisija nosaka saskaņotu testēšanas metodi saskaņā ar minētās direktīvas 2.a pantā noteikto procedūru.3. pantsLīdz 2004. gada 17. jūlijam dalībvalstis pieņem un publicē noteikumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.Dalībvalstis piemēro minētos tiesību aktus no 2005. gada 17. janvāra.Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarīt šādas atsauces.4. pantsŠī direktīva stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.5. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 2003. gada 18. jūnijāEiropas Parlamenta vārdā —priekšsēdētājsP. CoxPadomes vārdā —priekšsēdētājsG. Drys[1] 2001. gada 16. augusta priekšlikums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).[2] OV C 133, 6.6.2003., 13. lpp.[3] Eiropas Parlamenta 2003. gada 27. marta atzinums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts) un Padomes 2003. gada 19. maija lēmums.[4] OV L 84, 5.4.1993., 1. lpp.[5] OV L 327, 22.12.2000., 1. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Lēmumu Nr. 2455/2001/EK (OV L 331, 15.12.2001., 1. lpp.).[6] OV L 319, 4.12.2001., 30. lpp.[7] OV L 181, 4.7.1986., 6. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar 1994. gada Pievienošanās aktu.[8] OV L 131, 5.5.1998., 11. lpp.[9] OV L 269, 21.10.2000., 34. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Komisijas Lēmumu 2002/525/EK (OV L 170, 29.6.2002., 81. lpp.).[10] OV L 37, 13.2.2003., 19. lpp.[11] OV L 262, 27.9.1976., 201. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/36/EK (OV L 156, 25.6.2003., 26. lpp.).[12] OV L 183, 29.6.1989., 1. lpp.[13] OV L 196, 26.7.1990., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 1999/38/EK (OV L 138, 1.6.1999., 66. lpp.).--------------------------------------------------PIELIKUMSDirektīvas 76/769/EEK I pielikumam pievieno šādu 46. un 47. punktu:"46. 1)Nonilfenols C6H4(OH)C9H192)Nonilfenola etoksilāts (C2H4O)nC15H24O | Nedrīkst laist tirgū vai lietot par vielu vai preparātu sastāvdaļu 0,1 masas % koncentrācijā vai lielākā šādām vajadzībām: 1)rūpnīcu un iestāžu telpu tīrīšanai un uzkopšanai, izņemot:kontrolētas noslēgtas ķīmiskās tīrīšanas sistēmas, kurās mazgājošais šķidrums tiek novadīts atpakaļ uz sistēmas sākumu vai sadedzināts,tīrīšanas sistēmas ar īpašu apstrādi, kurās mazgājošais šķidrums tiek novadīts atpakaļ uz sistēmas sākumu vai sadedzināts;2)tīrīšanai mājsaimniecības vajadzībām;3)tekstilizstrādājumu un ādas apstrādei, izņemot:apstrādi, pēc kuras nenotiek izplūde notekūdeņos,sistēmas ar īpašu apstrādi, kurās procesā izmantotais ūdens tiek iepriekš attīrīts, lai pirms bioloģisko notekūdeņu attīrīšanas to pilnībā atbrīvotu no organiskās frakcijas (aitādas attaukošana);4)emulgatoros, ko izmanto lauksaimniecībā pupu dezinfekcijai;5)metālapstrādei, izņemot:lietojumu kontrolētās noslēgtās sistēmās, kurās mazgājošais šķidrums tiek novadīts atpakaļ uz sistēmas sākumu vai sadedzināts;6)celulozes un papīra ražošanai;7)kosmētikas līdzekļos;8)citos personīgās higiēnas līdzekļos, izņemot:spermicīdus;9)par palīgvielām pesticīdos un biocīdos. |47.Cements | 1)Cementu un cementa izstrādājumus nedrīkst lietot vai laist tirgū, ja pēc hidratācijas tie satur vairāk nekā 0,0002 % šķīstoša hroma (VI) no cementa kopējās sausnas.2)Ja izmanto reducējošus aģentus, tad, neierobežojot citu Kopienas noteikumu piemērošanu attiecībā uz bīstamu vielu un preparātu klasifikāciju, iepakošanu un marķēšanu, uz cementa vai cementa izstrādājumu iepakojuma ir labi salasāma un neizdzēšama informācija par iepakošanas dienu, kā arī par glabāšanas apstākļiem un glabāšanas laiku, kurā līdz 1. punktā norādītajai robežai saglabājas reducējošā aģenta aktivitāte un šķīstoša hroma (VI) saturs.3)Izņēmuma kārtā 1. un 2. punkts neattiecas uz tirgū laišanu un lietošanu kontrolētos noslēgtos un pilnībā automatizētos procesos, kuros darbam ar cementu un cementa izstrādājumiem izmanto tikai un vienīgi mašīnas un kuros nepastāv iespējamība, kas tas saskarsies ar ādu." |--------------------------------------------------


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/48/EK (2004. gada 29. aprīlis) par intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanuDokuments attiecas uz EEZ.

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32004L0048

Oficiālais Vēstnesis L 157 , 30/04/2004 Lpp. 0045 - 0086

		Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/48/EK(2004. gada 29. aprīlis)par intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu(Dokuments attiecas uz EEZ)EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 95. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [1],apspriedušies ar Reģionu komiteju,rīkojoties saskaņā ar kārtību, kas noteikta Līguma 251. pantā [2],tā kā:(1) Iekšējā tirgus īstenošana paredz likvidēt pārvietošanās brīvības ierobežojumus un konkurences izkropļojumus, izveidojot vidi, kas veicina jauninājumu ieviešanu un ieguldījumus. Šai sakarā intelektuālā īpašuma aizsardzībai ir ļoti liela loma iekšējā tirgus veiksmīgas darbības nodrošināšanā. Intelektuālā īpašuma aizsardzība ir svarīga ne vien jauninājumu un jaunrades veicināšanai, bet arī nodarbinātības attīstībai un konkurētspējas uzlabošanai.(2) Intelektuālā īpašuma aizsardzībai ir jāļauj izgudrotājam vai radītājam gūt likumīgu peļņu no sava izgudrojuma vai darba. Tai arī jāveicina iespējami plašāka darbu, ideju un jaunas speciālās profesionālās informācijas izplatīšanās. Tai pat laikā tā nedrīkst traucēt izteiksmes brīvību, brīvu informācijas apriti vai personas datu aizsardzību, tostarp internetā.(3) Tomēr, nepastāvot efektīviem intelektuālā īpašuma tiesību aizsardzības līdzekļiem, netiek veicināta jauninājumu ieviešana un jaunrade un mazinās ieguldījumi. Tādēļ ir jānodrošina, ka materiālās tiesības intelektuālā īpašuma jomā, kas pašreiz lielā mērā ir acquis communitaire sastāvdaļa, Kopienā piemēro efektīvi. Šai sakarā intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanas līdzekļiem ir milzīga nozīme iekšējā tirgus veiksmīgas darbības nodrošināšanā.(4) Starptautiskā mērogā visām dalībvalstīm un pašai Kopienai tās kompetences jomās ir saistošs Līgums par intelektuālā īpašuma tiesībām, kas saistītas ar tirdzniecību (TRIPS līgums), kurš kā Urugvajas kārtas daudzpusējo sarunu sastāvdaļa apstiprināts ar Padomes Lēmumu 94/800/EK [3] un noslēgts saskaņā ar Pasaules tirdzniecības organizāciju.(5) Līgums par intelektuālā īpašuma tiesībām, kas saistītas ar tirdzniecību, jo īpaši ietver noteikumus par intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanas līdzekļiem, kas ir vienoti starptautiskā līmenī piemērojami standarti un ko piemēro visās dalībvalstīs. Šī direktīva neietekmē dalībvalstu starptautiskās saistības, tostarp saistības saskaņā ar Līgumu par intelektuālā īpašuma tiesībām, kas saistītas ar tirdzniecību.(6) Pastāv arī starptautiskas konvencijas, kuru puses ir visas dalībvalstis un kuras satur noteikumus par intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanas līdzekļiem. Šo konvenciju skaitā ir jo īpaši Parīzes Konvencija par rūpnieciskā īpašuma aizsardzību, Bernes Konvencija par literāro un mākslas darbu aizsardzību un Romas Konvencija par izpildītāju, fonogrammu producentu un raidorganizāciju tiesību aizsardzību.(7) Komisijas rīkotajās konsultācijās par šo jautājumu ir konstatēts, ka dalībvalstīs, neskatoties uz Līgumu par intelektuālā īpašuma tiesībām, kas saistītas ar tirdzniecību, joprojām pastāv būtiskas atšķirības attiecībā uz intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanas līdzekļiem. Piemēram, noteikumi par pagaidu pasākumu piemērošanu, ko jo īpaši izmanto, lai saglabātu pierādījumus, zaudējumu aprēķināšana vai noteikumi par tiesiskās aizsardzības līdzekļu piemērošanu dažādās dalībvalstīs būtiski atšķiras. Dažās dalībvalstīs nav tādu pasākumu, kārtības un aizsardzības līdzekļu kā tiesības uz informāciju un tirgū laisto preču, kuru sakarā izdarīts pārkāpums, izņemšanu no pārdošanas par pārkāpēja līdzekļiem.(8) Dalībvalstu sistēmu atšķirības attiecībā uz intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu kaitē iekšējā tirgus pareizai darbībai, un to dēļ nav iespējams nodrošināt, ka intelektuālā īpašuma tiesības visā Kopienā ir vienādā mērā aizsargātas. Šī situācija neveicina brīvu apriti iekšējā tirgū un nerada veselīgai konkurencei labvēlīgu vidi.(9) Pašreizējās atšķirības veicina arī materiālo tiesību intelektuālā īpašuma jomā vājināšanos un iekšējā tirgus sadrumstalošanos minētajā jomā. Tas rada uzticības trūkumu iekšējā tirgus uzņēmēju vidū, līdz ar to mazinot ieguldījumus jauninājumu ieviešanā un jaunradē. Intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpumi, šķiet, arvien biežāk ir saistīti ar organizēto noziedzību. Aizvien plašāka interneta lietošana ļauj pirātiskos ražojumus nekavējoties izplatīt visā pasaulē. Kopienas mērogā, izmantojot īpašu rīcību, ir jānodrošina efektīva materiālo tiesību intelektuālā īpašuma jomā piemērošana. Tādēļ dalībvalstu tiesību aktu tuvināšana šajā jomā ir svarīgs priekšnoteikums pareizai iekšējā tirgus darbībai.(10) Šīs direktīvas mērķis ir tuvināt tiesību sistēmas, lai iekšējā tirgū nodrošinātu augstu, līdzvērtīgu un viendabīgu aizsardzības līmeni.(11) Šīs direktīvas mērķis nav paredzēt saskaņotus noteikumus attiecībā uz tiesu iestāžu sadarbību, jurisdikciju, civiltiesību un komerctiesību lēmumu atzīšanu un piemērošanu vai paredzēt piemērojamās tiesības. Pastāv Kopienas tiesību akti, kas kopumā reglamentē šādus jautājumus un principā ir piemērojami arī intelektuālajam īpašumam.(12) Šī direktīva neietekmē konkurences noteikumu piemērošanu un jo īpaši Līguma 81. un 82. panta noteikumu piemērošanu. Šajā direktīvā paredzētie pasākumi nav izmantojami nepamatotai konkurences ierobežošanai pretrunā ar Līgumu.(13) Šīs direktīvas darbības joma ir jānosaka iespējami plaša, lai tā aptvertu visas intelektuālā īpašuma tiesības, uz ko attiecas Kopienas noteikumi šajā jomā un/vai attiecīgās dalībvalsts tiesību akti. Tomēr šī prasība nekavē tās dalībvalstis, kas to vēlas, iekšējiem mērķiem paplašināt šīs direktīvas noteikumus, lai iekļautu tiesību aktus, kas attiecas uz negodīgu konkurenci, tostarp uz pirātiskām kopijām, vai līdzīgām darbībām.(14) Pasākumi, kas paredzēti 6. panta 2. punktā, 8. panta 1. punktā un 9. panta 2. punktā, ir jāpiemēro tikai attiecībā uz darbībām, ko veic komercnolūkā. Tas neierobežo dalībvalstu iespēju šos pasākumus piemērot arī citām darbībām. Komercnolūkā veiktas darbības ir darbības, ko veic, lai gūtu tiešu vai netiešu ekonomisku vai komerciālu labumu; tas parasti izslēdz darbības, ko godprātīgi veic galapatērētāji.(15) Šī direktīva neietekmē materiālās tiesības par intelektuālo īpašumu, Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvu 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti [4], Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 13. decembra Direktīvu 1999/93/EK par Kopienas elektronisko parakstu sistēmu [5] un Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 8. jūnija Direktīvu 2000/31/EK par dažiem informācijas sabiedrības pakalpojumu tiesiskiem aspektiem, jo īpaši elektronisko tirdzniecību, iekšējā tirgū [6].(16) Šīs direktīvas noteikumi neskar īpašos noteikumus par tiesību piemērošanu un izņēmumiem autortiesību un blakustiesību jomā, kuri paredzēti Kopienas tiesību aktos, un jo īpaši noteikumus, kuri paredzēti Padomes 1991. gada 14. maija Direktīvā 91/250/EEK par datorprogrammu tiesisko aizsardzību [7] vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvā 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā [8].(17) Šajā direktīvā paredzētie pasākumi, kārtība un aizsardzības līdzekļi katrā atsevišķā gadījumā ir jānosaka tā, lai pienācīgi ņemtu vērā attiecīgā gadījuma specifiku, tostarp attiecīgo intelektuālā īpašuma tiesību īpašās pazīmes un, ja vajadzīgs, to, vai pārkāpums ir izdarīts apzināti vai neapzināti.(18) Personām, kam ir tiesības pieprasīt šo pasākumu, kārtības un aizsardzības līdzekļu piemērošanu, ir jābūt ne tikai tiesību subjektiem, bet arī personām, kas ir tieši ieinteresētas un kam ir tiesības celt prasību tiesā, ciktāl to ļauj piemērojamie tiesību akti, un to skaitā var būt profesionālas organizācijas, kas nodarbojas ar minēto tiesību pārvaldību vai kas izveidotas to kolektīvo un individuālo interešu aizstāvībai, par kurām tās atbild.(19) Tā kā autortiesības pastāv no darba radīšanas brīža un tām nav vajadzīga formāla reģistrēšana, ir lietderīgi pieņemt noteikumu, kas paredzēts Bernes Konvencijas 15. pantā un nosaka prezumpciju, saskaņā ar kuru literāra vai mākslas darba autoru uzskata par autoru, ja viņa(-s) vārds ir minēts darbā vai uz tā. Līdzīga prezumpcija ir jāpiemēro blakustiesību īpašniekiem, jo bieži tieši viņi, piemēram, fonogrammu producenti, ir tie, kas aizstāv attiecīgās tiesības un iesaistās pirātisma apkarošanā.(20) Ņemot vērā to, ka pierādījumiem ir ļoti būtiska nozīme intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpuma konstatēšanā, ir jānodrošina, ka ir pieejami efektīvi pierādījumu uzrādīšanas, iegūšanas un saglabāšanas līdzekļi. Nosakot attiecīgo kārtību, ir jāņem vērā aizstāvības tiesības un jāparedz vajadzīgās garantijas, tostarp konfidenciālas informācijas aizsardzība. Attiecībā uz komerciāla rakstura pārkāpumiem ir svarīgi arī tas, lai tiesas var vajadzības gadījumā piekļūt iespējamā pārkāpēja rīcībā esošajiem banku, finanšu vai tirdzniecības dokumentiem.(21) Dažās dalībvalstīs pastāv citi pasākumi, kas paredzēti augsta aizsardzības līmeņa nodrošināšanai, un tie ir jādara pieejami visās dalībvalstīs. Tas attiecas uz tiesībām uz informāciju, kuras ļauj iegūt precīzu informāciju par to preču vai pakalpojumu izcelsmi, uz ko attiecas pārkāpums, kā arī par to izplatīšanas kanāliem un visu to trešo personu identitāti, kas ir iesaistītas pārkāpumā.(22) Ļoti svarīgi ir arī paredzēt pagaidu pasākumus pārkāpumu tūlītējai izbeigšanai, negaidot lēmumu par lietas būtību, tai pat laikā ievērojot aizstāvības tiesības, nodrošinot pagaidu pasākumu proporcionalitāti atbilstīgi attiecīgā gadījuma raksturam un nodrošinot vajadzīgās garantijas to izmaksu un kaitējuma segšanai, kas atbildētājam rodas nepamatotas prasības dēļ. Šādi pasākumi ir jo īpaši vajadzīgi gadījumos, kad jebkura kavēšanās var radīt neatgriezenisku kaitējumu intelektuālo īpašuma tiesību īpašniekam.(23) Neskarot citus pieejamos pasākumus, kārtību un aizsardzības līdzekļus, tiesību īpašniekiem ir jābūt iespējai lūgt piemērot tiesiskās aizsardzības līdzekļus attiecībā uz starpnieku, kura pakalpojumus kāda trešā persona izmanto, lai pārkāptu tiesību īpašnieka rūpnieciskā īpašuma tiesības. Nosacījumi un kārtība, kas attiecas uz minētajiem tiesiskās aizsardzības līdzekļiem, ir jāparedz dalībvalstu tiesību aktos. Attiecībā uz autortiesību un blakustiesību pārkāpumiem visaptverošs saskaņošanas līmenis jau ir paredzēts Direktīvā 2001/29/EK. Tādēļ Direktīvas 2001/29/EK 8. panta 3. punktu šīs direktīvas noteikumi neietekmē.(24) Attiecīgā gadījumā un ja ir pamatoti apstākļi, paredzamajiem pasākumiem, kārtībai un aizsardzības līdzekļiem ir jāietver aizlieguma pasākumi, kuru mērķis ir novērst turpmākus intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpumus. Turklāt ir jāparedz korektīvi pasākumi, kurus izmaksas attiecīgā gadījumā sedz pārkāpējs, piemēram, attiecīgo preču izņemšana no pārdošanas un galīga izņemšana no tirdzniecības aprites vai iznīcināšana, kā arī attiecīgā gadījumā to materiālu un darbarīku iznīcināšana, ko galvenokārt izmanto minēto preču radīšanai vai ražošanai. Paredzot šos korektīvos pasākumus, ņem vērā trešo personu intereses, tostarp jo īpaši to patērētāju un privātpersonu intereses, kas rīkojas godprātīgi.(25) Ja pārkāpumu izdara neapzināti un nevis nolaidības vai neuzmanības dēļ un ja šajā direktīvā paredzētie korektīvie pasākumi vai tiesiskās aizsardzības līdzekļi ir neproporcionāli, dalībvalstis var paredzēt iespēju attiecīgos gadījumos kā alternatīvu pasākumu cietušajai pusei piešķirt finansiālu kompensāciju. Tomēr, ja viltoto preču komerciāla izmantošana vai pakalpojumu sniegšana rada citu likuma pārkāpumu, kas nav intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpums, vai var radīt kaitējumu patērētājiem, šāda preču izmantošana vai pakalpojumu sniegšana ir aizliegta.(26) Lai nodrošinātu kompensāciju par tāda pārkāpuma radīto kaitējumu, ko pārkāpējs, iesaistoties kādā darbībā, ir izdarījis apzināti vai viņam ir bijis pamats apzināties, ka minētā darbība radīs šādu pārkāpumu, tiesību īpašniekam izmaksājamo atlīdzību nosaka, ņemot vērā visus attiecīgos aspektus, piemēram, tiesību īpašnieka ienākumu zudumu vai pārkāpēja negodīgi gūto peļņu un attiecīgā gadījumā tiesību īpašniekam radīto morālo kaitējumu. Gadījumos, kad ir grūti noteikt faktiski radītā kaitējuma apjomu, kā alternatīvu atlīdzības summas noteikšanai var izmantot tādus elementus kā honorārus vai maksu, ko tiesību īpašnieks būtu saņēmis, ja pārkāpējs būtu prasījis atļauju izmantot attiecīgās intelektuālā īpašuma tiesības. Šīs direktīvas mērķis nav paredzēt dalībvalstīm saistības noteikt soda maksu, bet gan kompensāciju, ko nosaka atbilstīgi objektīvam kritērijam, ņemot vērā tiesību īpašniekam radītos zaudējumus, piemēram, izdevumus pārkāpuma un pārkāpēja noteikšanā un meklēšanā.(27) Ir lietderīgi lēmumus par intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpumu gadījumiem publicēt, lai tie darbotos kā papildu preventīvs pasākums attiecībā uz turpmākiem pārkāpumiem un veicinātu visas sabiedrības informētību.(28) Papildus civiliem un administratīviem pasākumiem, kārtībai un aizsardzības līdzekļiem, kas paredzēti šajā direktīvā, kā līdzekli intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanas nodrošināšanai attiecīgos gadījumos var izmantot arī kriminālsankcijas.(29) Ražotājiem ir jāņem aktīva dalība cīņā pret pirātismu un viltošanu. Rīcības kodeksu izstrādāšana aprindās, ko tieši skar pirātisms, ir papildu līdzeklis reglamentējošu noteikumu ietekmes pastiprināšanai. Dalībvalstis sadarbībā ar Komisiju veicina rīcības kodeksu izstrādāšanu kopumā. Optisko disku ražošanas uzraudzība, jo īpaši izmantojot identifikācijas kodu, kas iestrādāts Kopienā ražotos diskos, palīdz ierobežot intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpumus šajā nozarē, kuru lielā mērā ietekmē pirātisms. Tomēr šie tehniskie aizsardzības pasākumi nav jāizmanto nepareizi, lai aizsargātu tirgus un novērstu paralēlu importu.(30) Lai veicinātu vienādu šīs direktīvas piemērošanu, ir lietderīgi paredzēt sadarbības un informācijas apmaiņas sistēmas dalībvalstu starpā, no vienas puses, un dalībvalstu un Komisijas starpā, no otras puses, jo īpaši izveidojot dalībvalstu izraudzītu korespondentu tīklu un gatavojot regulārus ziņojumus, kuros novērtēta šīs direktīvas piemērošana un dažādo valstu iestāžu veikto pasākumu efektivitāte.(31) Tā kā minēto iemeslu dēļ šīs direktīvas mērķi ir labāk sasniedzami Kopienas mērogā, Kopiena var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma 5. pantā paredzēto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šī direktīva nepārsniedz šā mērķa sasniegšanai vajadzīgo.(32) Šī direktīva respektē pamattiesības un ievēro principus, kas jo īpaši ir atzīti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā. Šī direktīva jo īpaši nodrošina intelektuālā īpašuma tiesības saskaņā ar minētās hartas 17. panta 2. punktu,IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.I NODAĻAMērķis un piemērošanas joma1. pantsPriekšmetsŠī direktīva attiecas uz pasākumiem, kārtību un aizsardzības līdzekļiem, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu. Šajā direktīvā termins "intelektuālā īpašuma tiesības" ietver rūpnieciskā īpašuma tiesības.2. pantsPiemērošanas joma1. Neskarot līdzekļus, kas Kopienā vai valstu tiesību aktos ir vai var tikt paredzēti, ciktāl šie līdzekļi var būt labvēlīgāki tiesību īpašniekiem, šajā direktīvā paredzētos pasākumus, kārtību un aizsardzības līdzekļus saskaņā ar 3. pantu piemēro visiem intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpumiem, kas paredzēti Kopienas un/vai attiecīgās dalībvalsts tiesību aktos.2. Šī direktīva neskar īpašos noteikumus par tiesību piemērošanu un izņēmumiem, kas iekļauti Kopienas tiesību aktos par autortiesībām un blakustiesībām, t.i., noteikumus, kas iekļauti Direktīvā 91/250/EEK, jo īpaši tās 7. pantā un Direktīvā 2001/29/EK, jo īpaši tās 2.–6. pantā un 8. pantā.3. Šī direktīva neattiecas uz:a) Kopienas noteikumiem, kas reglamentē materiālās tiesības intelektuālā īpašuma jomā, Direktīvu 95/46/EK, Direktīvu 1999/93/EK vai Direktīvu 2000/31/EK kopumā un jo īpaši Direktīvas 2000/31/EK 12.-15. pantu;b) dalībvalstu starptautiskajām saistībām un jo īpaši Līgumu par intelektuālā īpašuma tiesībām, kas saistītas ar tirdzniecību, tostarp saistībām, kas attiecas uz kriminālprocesu un kriminālsodiem;c) dalībvalstu noteikumiem, kas attiecas uz kriminālprocesu vai kriminālsodiem intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpumu jomā.II NODAĻAPasākumi, kārtība un aizsardzības līdzekļi1 . iedaļaVispārīgi noteikumi3. pantsVispārīgas saistības1. Dalībvalstis paredz pasākumus, kārtību un aizsardzības līdzekļus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu šajā direktīvā paredzēto intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu. Šie pasākumi, kārtība un aizsardzības līdzekļi ir taisnīgi, nav nevajadzīgi sarežģīti vai dārgi un neietver nepamatotus termiņus vai kavēšanos.2. Šie pasākumi, kārtība un aizsardzības līdzekļi ir arī efektīvi, proporcionāli un preventīvi, un tos piemēro tā, lai izvairītos no šķēršļu radīšanas likumīgai tirdzniecībai un nodrošinātu, ka tos neizmanto ļaunprātīgi.4. pantsPersonas, kas ir tiesīgas prasīt minēto pasākumu, kārtības un aizsardzības līdzekļu piemērošanu1. Par personām, kas ir tiesīgas prasīt šajā nodaļā minēto pasākumu, kārtības un aizsardzības līdzekļu piemērošanu, dalībvalstis atzīst:a) intelektuālā īpašuma tiesību īpašniekus saskaņā ar piemērojamo tiesību aktu noteikumiem;b) visas citas personas, kas ir pilnvarotas izmantot šīs tiesības, jo īpaši licenciātus, ciktāl to pieļauj piemērojamo tiesību aktu noteikumi un saskaņā ar tiem;c) intelektuālā īpašuma kolektīvo tiesību pārvaldes iestādes, ko regulāri atzīst par tādām, kuras ir tiesīgas pārstāvēt intelektuālā īpašuma tiesību īpašniekus, ciktāl to ļauj piemērojamo tiesību aktu noteikumi un saskaņā ar tiem;d) profesionālās aizstāvības iestādes, ko regulāri atzīst par tādām, kuras ir tiesīgas pārstāvēt intelektuālā īpašuma tiesību īpašniekus, ciktāl to ļauj piemērojamo tiesību aktu noteikumi un saskaņā ar tiem.5. pantsAutorības vai īpašuma tiesību prezumpcijaŠajā direktīvā paredzēto pasākumu, kārtības un aizsardzības līdzekļu piemērošanas nolūkā:a) lai literāra vai mākslas darba autoru, ja vien nav pierādījumu par pretējo, uzskatītu par autoru, kas tādēļ ir arī tiesīgs uzsākt tiesvedību pret iespējamo pārkāpēju, ir pietiekami, ka viņa(-s) vārds ir, kā parasti, minēts darbā vai uz tā;b) noteikumu, kas minēts a) daļā, ar attiecīgajām izmaiņām piemēro blakustiesību īpašniekiem attiecībā uz to aizsargāto īpašuma priekšmetu.2 . iedaļaPierādījumi6. pantsPierādījumi1. Dalībvalstis nodrošina, ka, ja kāda puse, iesniedzot prasību, ir sniegusi tai pieejamus pierādījumus, kuri ir pietiekami attiecībā uz minēto prasību, un prasības pamatojumā ir precizējusi pierādījumus, kas ir pretējās puses rīcībā, tad kompetentās tiesu iestādes var prasīt pretējai pusei uzrādīt minētos pierādījumus, ievērojot konfidenciālas informācijas aizsardzības prasības. Šā punkta nolūkā dalībvalstis var paredzēt, ka, lai pierādījumus uzskatītu par pamatotiem, kompetentajām tiesu iestādēm ir jāizvērtē paraugi no ievērojama skaita attiecīgā darba vai cita aizsargāta īpašuma priekšmeta kopiju.2. Ja izdarīts komerciāla rakstura pārkāpums, tad dalībvalstis saskaņā ar tādiem pašiem nosacījumiem veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai kompetentās tiesu iestādes, saņemot iesniegumu no kādas puses, attiecīgā gadījumā var pieprasīt pretējās puses rīcībā esošos banku, finanšu vai tirdzniecības dokumentus, ievērojot konfidenciālas informācijas aizsardzības prasības.7. pantsPasākumi pierādījumu saglabāšanai1. Dalībvalstis nodrošina, ka pat pirms tiesvedības uzsākšanas kādā lietā kompetentās tiesu iestādes, saņemot iesniegumu no puses, kas ir sniegusi tai pieejamus pierādījumus, lai pamatotu apgalvojumu, ka tās intelektuālā īpašuma tiesības ir pārkāptas vai drīzumā tiks pārkāptas, piemēro ātrus un efektīvus pagaidu pasākumus, lai saglabātu attiecīgos pierādījumus attiecībā uz iespējamo pārkāpumu, ievērojot konfidenciālas informācijas aizsardzības prasības. Šādi pasākumi var ietvert kontrafakta preču un attiecīgā gadījumā to materiālu un darbarīku, ko izmanto šo preču ražošanai un/vai izplatīšanai, kā arī ar minētajām precēm saistīto dokumentu sīku aprakstīšanu, ņemot vai neņemot to paraugus, vai arestu. Šos pasākumus vajadzības gadījumā veic, nesaņemot atbildi no pretējās puses, jo īpaši gadījumos, kad jebkura kavēšanās var radīt neatgriezenisku kaitējumu tiesību īpašniekam vai kad ir uzskatāmi redzams, ka pierādījumus var iznīcināt.Ja pasākumus pierādījumu saglabāšanai veic, nesaņemot otras puses atbildi, puses, uz ko minētie pasākumi attiecas, par tiem informē vēlākais tūlīt pēc pasākumu veikšanas. Pēc iesaistīto personu pieprasījuma veic atkārtotu lietas izskatīšanu, ietverot tiesības tikt uzklausītām, lai pieņemamā laika posmā pēc informēšanas par pasākumu veikšanu izlemtu, vai minētie pasākumi ir jāgroza, jāatceļ vai jāapstiprina.2. Dalībvalstis nodrošina, ka, veicot pasākumus pierādījumu saglabāšanai, var prasīt, lai prasītājs iemaksā attiecīgu drošības naudu vai sniedz līdzvērtīgu garantiju, kas paredzēta kompensācijas nodrošināšanai par atbildētājam nodarīto kaitējumu, kā paredzēts 4. punktā.3. Dalībvalstis nodrošina, ka, neskarot kompensāciju, ko var prasīt, pēc atbildētāja pieprasījuma pasākumus pierādījumu saglabāšanai atceļ vai tie vairs nav spēkā, ja prasītājs pieņemamā laika posmā kompetentajā tiesu iestādē neuzsāk tiesvedību attiecīgās lietas sakarā; minēto laika posmu, ja dalībvalsts tiesību akti to ļauj, nosaka tiesu iestāde, kas piemērojusi attiecīgos pasākumus, vai, ja minēto laika posmu šādi nenosaka, tas nepārsniedz 20 darbdienas vai 31 kalendāro dienu – atkarībā no tā, kurš termiņš ir ilgāks.4. Ja pasākumus pierādījumu saglabāšanai atceļ vai ja tie vairs nav spēkā prasītāja rīcības vai rīcības trūkuma dēļ, vai ja vēlāk konstatē, ka intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpuma vai pārkāpuma drauda nav bijis, tiesu iestādes ir pilnvarotas pēc atbildētāja pieprasījuma likt prasītājam sniegt atbildētājam atbilstošu kompensāciju par minēto pasākumu radīto kaitējumu.5. Dalībvalstis var veikt pasākumus liecinieku personības aizsardzībai.3 . iedaļaTiesības uz informāciju8. pantsTiesības uz informāciju1. Dalībvalstis nodrošina, ka kompetentās tiesu iestādes tās tiesvedības sakarā, kas attiecas uz intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpumu, un, atbildot uz pamatotu un samērīgu prasību, var pieprasīt, lai informāciju par to preču vai pakalpojumu izcelsmi un izplatīšanas tīkliem, ar kurām pārkāpj intelektuālā īpašuma tiesības, sniedz pārkāpējs un/vai cita persona:a) par ko ir konstatēts, ka tās rīcībā ir kontrafakta preces komercdarbībai raksturīgā daudzumā;b) par ko ir konstatēts, ka tā izmanto kontrafakta pakalpojumus komercdarbībai raksturīgā daudzumā;c) par ko ir konstatēts, ka tā komercdarbībai raksturīgā daudzumā sniedz pakalpojumus, kurus izmanto kontrafakta darbībās; vai arīd) ko a), b) vai c) apakšpunktā minētās personas ir norādījušas kā personu, kura iesaistīta attiecīgo preču producēšanā, ražošanā vai izplatīšanā vai attiecīgo pakalpojumu sniegšanā.2. Šā panta 1. punktā minētā informācija ietver:a) attiecīgo preču vai pakalpojumu producentu, ražotāju, izplatītāju, piegādātāju un citu bijušo turētāju vārdus vai nosaukumus un adreses, kā arī paredzētos vairumtirgotājus un mazumtirgotājus;b) informāciju par saražotajiem, izplatītajiem, piegādātajiem, saņemtajiem vai pasūtītajiem daudzumiem, kā arī cenu, kas maksāta par attiecīgajām precēm vai pakalpojumiem.3. Šā panta 1. un 2. punktu piemēro, neskarot citas tiesību normas, kas:a) piešķir tiesību īpašniekam tiesības saņemt plašāku informāciju;b) reglamentē tās informācijas izmantošanu civilajā tiesvedībā vai kriminālprocesā, kura iegūta saskaņā ar šo pantu;c) reglamentē atbildību par tiesību uz informāciju ļaunprātīgu izmantošanu; vaid) paredz iespēju atteikties sniegt informāciju, kas piespiestu 1. punktā minēto personu atzīt, ka tā vai tās tuvi radinieki ir ņēmuši dalību intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpumā; vaie) reglamentē informācijas avotu vai personas datu apstrādes konfidencialitātes aizsardzību.4 . iedaļaPagaidu un piesardzības pasākumi9. pantsPagaidu un piesardzības pasākumi1. Dalībvalstis nodrošina, ka tiesu iestādes pēc prasītāja lūguma var:a) attiecībā uz iespējamo pārkāpēju izdot iepriekšēju izpildrakstu, lai novērstu iespējamus intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpumus vai lai uz pagaidu laiku aizliegtu iespējamo tiesību pārkāpumu turpināšanu, attiecīgā gadījumā, ja to paredz valsts tiesību akti, iekasējot regulāru kavējuma naudu, vai lai šādas rīcības turpināšanu pieļautu tikai tad, ja ir sniegta garantija, kas paredzēta kompensācijas nodrošināšanai tiesību īpašniekam; iepriekšēju izpildrakstu saskaņā ar tādiem pašiem nosacījumiem var izdot arī attiecībā uz starpnieku, kura pakalpojumus izmanto trešā persona, lai pārkāptu intelektuālā īpašuma tiesības; noteikumi par izpildrakstiem, kas attiecas uz starpniekiem, kuru pakalpojumus trešā persona izmanto autortiesību vai blakustiesību pārkāpšanai, ir paredzēti Direktīvā 2001/29/EK;b) dot rīkojumu arestēt vai nogādāt atpakaļ preces, ar kurām, iespējams, pārkāpj intelektuālā īpašuma tiesības, lai novērstu to nokļūšanu vai apriti tirdzniecības tīklā.2. Ja pārkāpums ir izdarīts komerciālā mērogā, dalībvalstis nodrošina to, ka, ja cietusī puse norāda uz apstākļiem, kas var traucēt kompensācijas piedziņu, tiesu iestādes var dot rīkojumu kā piesardzības pasākumu piemērot iespējamā pārkāpēja kustamā un nekustamā īpašuma arestu, tostarp bankas kontu un citu aktīvu bloķēšanu. Tālab kompetentās iestādes var pieprasīt bankas, finanšu vai tirdzniecības dokumentus vai atbilstošu pieeju vajadzīgajai informācijai.3. Attiecībā uz 1. un 2. punktā minētajiem pasākumiem tiesu iestādes ir pilnvarotas likt prasītājam sniegt tām visus prasītājam pieejamos pierādījumus, lai pietiekamā mērā tās pārliecinātu, ka prasītājs ir attiecīgo tiesību īpašnieks un ka prasītāja tiesības tiek pārkāptas, vai ka šāds pārkāpums drīzumā var notikt.4. Dalībvalstis nodrošina, ka 1. un 2. punktā minētos pagaidu pasākumus attiecīgos gadījumos var veikt, nesaņemot atbildētāja atbildi, jo īpaši gadījumos, kad kavēšanās radītu neatgriezenisku kaitējumu tiesību īpašniekam. Šādā gadījumā abas puses par pasākumiem informē nekavējoties un vēlākais tūlīt pēc pasākumu veikšanas.Pēc atbildētāja pieprasījuma veic atkārtotu lietas izskatīšanu, ietverot tiesības tikt uzklausītam, lai pieņemamā laika posmā pēc informēšanas par pasākumu veikšanu izlemtu, vai minētie pasākumi ir jāgroza, jāatceļ vai jāapstiprina.5. Dalībvalstis nodrošina, ka pēc atbildētāja pieprasījuma 1. un 2. punktā minētos pagaidu pasākumus atceļ vai tie vairs nav spēkā, ja prasītājs pieņemamā laika posmā kompetentajā tiesu iestādē neuzsāk tiesvedību attiecīgās lietas sakarā; minēto laika posmu, ja dalībvalsts tiesību akti to ļauj, nosaka tiesu iestāde, kas piemērojusi attiecīgos pasākumus, vai, ja minēto laika posmu šādi nenosaka, tas nepārsniedz 20 darbdienas vai 31 kalendāro dienu – atkarībā no tā, kurš termiņš ir ilgāks.6. Kompetentās tiesu iestādes var noteikt, ka 1. un 2. punktā minētos pagaidu pasākumus veic, ja prasītājs iemaksā atbilstošu drošības naudu vai sniedz līdzvērtīgu garantiju, kas paredzēta kompensācijas nodrošināšanai par atbildētājam radīto kaitējumu, kā paredzēts 7. punktā.7. Ja pagaidu pasākumus atceļ vai ja tie vairs nav spēkā prasītāja rīcības vai rīcības trūkuma dēļ, vai ja vēlāk konstatē, ka intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpuma vai pārkāpuma drauda nav bijis, tiesu iestādes ir pilnvarotas pēc atbildētāja pieprasījuma likt prasītājam sniegt atbildētājam atbilstošu kompensāciju par minēto pasākumu radīto kaitējumu.5 . iedaļaPasākumi, ko veic, pamatojoties uz lēmumu par lietas būtību10. pantsKorektīvi pasākumi1. Neskarot pārkāpuma dēļ tiesību īpašniekam radīto kaitējumu un neparedzot kompensāciju, dalībvalstis nodrošina, ka kompetentās tiesu iestādes pēc prasītāja lūguma var dot rīkojumu veikt atbilstošus pasākumus attiecībā uz precēm, kuru sakarā tās ir konstatējušas intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpumu, un vajadzības gadījumā arī attiecībā uz materiāliem un darbarīkiem, ko galvenokārt lieto minēto preču radīšanā vai ražošanā. Šādi pasākumi ietver:a) izņemšanu no tirdzniecības aprites;b) galīgu izņemšanu no tirdzniecības aprite; vaic) iznīcināšanu.2. Tiesu iestādes nosaka, ka šie pasākumi ir veicami par pārkāpēja līdzekļiem, ja vien nav īpašu iemeslu tā nedarīt.3. Izvērtējot lūgumu veikt korektīvus pasākumus, ņem vērā to, ka aizsardzības līdzekļiem jābūt proporcionāliem pārkāpuma nopietnībai, kā arī trešo personu intereses.11. pantsTiesiskās aizsardzības līdzekļiDalībvalstis nodrošina, ka, ja tiesa ir pieņēmusi lēmumu, kurā konstatēts intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpums, tiesu iestādes var attiecībā uz pārkāpēju izdot izpildrakstu, lai aizliegtu turpināt pārkāpuma darbības. Ja attiecīgās valsts tiesību akti to paredz, par nepakļaušanos izpildrakstā noteiktajam attiecīgā gadījumā ir jāmaksā regulāra kavējuma nauda, lai nodrošinātu izpildraksta izpildi. Dalībvalstis nodrošina arī to, ka tiesību īpašnieki var lūgt piemērot tiesiskās aizsardzības līdzekļus pret starpniekiem, kuru pakalpojumus izmanto trešā persona intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpšanai, neskarot Direktīvas 2001/29/EK 8. panta 3. punktu.12. pantsAlternatīvi pasākumiDalībvalstis var paredzēt, ka attiecīgos gadījumos un pēc tās personas lūguma, uz ko attiecas šajā iedaļā paredzētie pasākumi, kompetentās tiesu iestādes tā vietā, lai piemērotu šajā iedaļā paredzētos pasākumus, var minētajai vainīgajai personai likt izmaksāt finansiālu kompensāciju cietušajai pusei, ja vainīgā persona ir rīkojusies neapzināti un bez nolaidības, ja attiecīgo pasākumu veikšana minētajai personai radītu nesamērīgu kaitējumu un ja finansiālas kompensācijas izmaksa šķiet pieņemama.6 . iedaļaKompensācijas un tiesu izdevumi13. pantsKompensācijas1. Dalībvalstis nodrošina, ka kompetentās tiesu iestādes, saņemot cietušās puses iesniegumu, piespriež pārkāpējam, kas apzināti ir iesaistījies kontrafakta darbībā vai kam ir bijis pamats apzināties, ka minētā darbība ir kontrafakta darbība, izmaksāt tiesību īpašniekam kompensāciju, kas atbilst pārkāpuma dēļ radītā kaitējuma apmēram.Nosakot kompensācijas apjomu, tiesu iestādes:a) ņem vērā visus attiecīgos aspektus, piemēram, cietušajai pusei radītās negatīvās ekonomiskās sekas, tostarp zaudēto peļņu, pārkāpēja negodīgi gūto peļņu un attiecīgos gadījumos arī citus faktorus, kas nav ekonomiskie faktori, piemēram, tiesību īpašniekam pārkāpuma dēļ nodarīto morālo kaitējumu;vaib) kā alternatīvu a) apakšpunktā minētajam attiecīgos gadījumos kaitējuma atlīdzinājumu nosaka kā vienreizēju maksājumu, pamatojoties uz noteiktiem faktoriem un noteikti ņemot vērā honorāru vai maksājumu summu, kas būtu saņemta, ja pārkāpējs būtu prasījis atļauju izmantot attiecīgās intelektuālā īpašuma tiesības.2. Ja pārkāpējs ir iesaistījies kontrafakta darbībās neapzināti vai viņam nav bijis pamats to apzināties, dalībvalstis var noteikt, ka tiesu iestādes var dot rīkojumu par peļņas vai iepriekš noteiktās kompensācijas atgūšanu.14. pantsTiesu izdevumiDalībvalstis paredz, ka pieņemamus un samērīgus tiesu izdevumus un citas izmaksas, kas radušās lietā uzvarējušajai pusei, parasti sedz zaudējusī puse, ja vien tas nav pretrunā ar taisnīguma principiem.7 . iedaļaPublicitātes pasākumi15. pantsTiesas lēmumu publicēšanaDalībvalstis paredz, ka tiesvedībā par intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpumu tiesu iestādes var pēc prasītāja lūguma un par pārkāpēja līdzekļiem piemērot attiecīgus pasākumus informācijas izplatīšanai par tiesas lēmumu, tostarp lēmuma paziņošanai un tā publicēšanai pilnībā vai daļējai publicēšanai. Dalībvalstis var paredzēt citus papildu publicitātes pasākumus atbilstīgi attiecīgā gadījuma apstākļiem, tostarp plaša mēroga reklāmu.III NODAĻADalībvalstu sankcijas16. pantsDalībvalstu sankcijasNeskarot šajā direktīvā paredzētos civiltiesību un administratīvos pasākumus, kārtību un aizsardzības līdzekļus, intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpumu gadījumos dalībvalstis var piemērot citas atbilstošas sankcijas.IV NODAĻARīcības kodeksi un administratīvā sadarbība17. pantsRīcības kodeksiDalībvalstis veicina to, ka:a) tirdzniecības vai profesionālas apvienības vai organizācijas izstrādā Kopienas mēroga rīcības kodeksus, lai veicinātu intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu, jo īpaši iesakot iestrādāt optiskajos diskos kodu, kas ļauj identificēt to izcelsmi;b) Komisijai iesniedz valstu un Kopienas mēroga rīcības kodeksu projektus un šo rīcības kodeksu piemērošanas novērtējumus.18. pantsNovērtējums1. Trīs gadus pēc 20. panta 1. punktā noteiktās dienas visas dalībvalstis iesniedz Komisijai ziņojumu par šīs direktīvas īstenošanu.Komisija, pamatojoties uz šiem ziņojumiem, izstrādā ziņojumu par šīs direktīvas piemērošanu, ietverot veikto pasākumu efektivitātes novērtējumu, kā arī novērtējumu par direktīvas ietekmi uz jauninājumu ieviešanu un informācijas sabiedrības attīstību. Šo ziņojumu nosūta Eiropas Parlamentam, Padomei un Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai. Ja vajadzīgs un ņemot vērā Kopienas tiesību sistēmas attīstību, ziņojumam pievieno priekšlikumus šīs direktīvas grozīšanai.2. Dalībvalstis sniedz Komisijai palīdzību, kas tai var būt vajadzīga, lai izstrādātu 1. punkta otrajā daļā minēto ziņojumu.19. pantsInformācijas apmaiņa un korespondentiLai veicinātu sadarbību, tostarp informācijas apmaiņu, dalībvalstu starpā un dalībvalstu un Komisijas starpā, katra dalībvalsts izraugās vienu vai vairākus valsts korespondentus, ar ko var sazināties par visiem jautājumiem, kuri attiecas uz šajā direktīvā paredzēto pasākumu īstenošanu. Dalībvalstis paziņo informāciju par savu(–iem) korespondentu(–iem) pārējām dalībvalstīm un Komisijai.V NODAĻANobeiguma noteikumi20. pantsĪstenošana1. Dalībvalstīs … [9] stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarāmas šādas atsauces.2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus tos tiesību aktus, ko tās pieņēmušas jomā, ko reglamentē šī direktīva.21. pantsStāšanās spēkāŠī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.22. pantsAdresātiŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Strasbūrā, 2004. gada 29. aprīlīEiropas Parlamenta vārdā —priekšsēdētājsP. CoxPadomes vārdā —priekšsēdētājsM. McDowell[1] OV C 32, 5.2.2004., 15. lpp.[2] Eiropas Parlamenta 2004. gada 9. marta Atzinums (vēl nav publicēts Oficiālajā Vēstnesī) un Padomes 2004. gada 26. aprīļa Lēmums.[3] OV L 336, 23.12.1994., 1. lpp.[4] OV L 281, 23.11.1995., 31. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1882/2003 (OV L 284, 31.10.2003., 1. lpp.)[5] OV L 13, 19.1.2000., 12. lpp.[6] OV L 178, 17.7.2000., 1. lpp.[7] OV L 122, 17.5.1991., 42. lpp. Direktīva grozījumi izdarīti ar Direktīvu 93/98/EEK (OV L 290, 24.11.1993., 9. lpp.).[8] OV L 167, 22.6.2001., 10. lpp.[9] Divdesmit četri mēneši pēc šīs direktīvas pieņemšanas dienas.--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva (ES) 2015/2117 (2015. gada 23. novembris), ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/48/EK par rotaļlietu drošumu II pielikuma C papildinājumu, lai pieņemtu rotaļlietās izmantotu ķīmisko vielu īpašas robežvērtības attiecībā uz hlormetilizotiazolinonu un metilizotiazolinonu gan atsevišķi, gan attiecībā 3:1 (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               24.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 306/23

         KOMISIJAS DIREKTĪVA (ES) 2015/2117
   (2015. gada 23. novembris),
   ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/48/EK par rotaļlietu drošumu II pielikuma C papildinājumu, lai pieņemtu rotaļlietās izmantotu ķīmisko vielu īpašas robežvērtības attiecībā uz hlormetilizotiazolinonu un metilizotiazolinonu gan atsevišķi, gan attiecībā 3:1
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 18. jūnija Direktīvu 2009/48/EK par rotaļlietu drošumu (1) un jo īpaši tās 46. panta 2. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Lai nodrošinātu bērnu augsta līmeņa aizsardzību pret riskiem, ko rada ķīmisko vielu klātbūtne rotaļlietās, Direktīva 2009/48/EK paredz konkrētas prasības attiecībā uz ķīmiskajām vielām, piemēram, tām, kas saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1272/2008 (2) ir klasificētas kā kancerogēnas, mutagēnas vai toksiskas reproduktīvajai sistēmai, kā arī attiecībā uz alergēnām smaržvielām un konkrētiem elementiem. Turklāt ar Direktīvu 2009/48/EK Komisijai ir piešķirtas pilnvaras pieņemt īpašas robežvērtības ķīmiskām vielām, kas izmantotas rotaļlietās, kuras paredzētas bērniem vecumā līdz 36 mēnešiem, vai citās rotaļlietās, kuras domātas ievietošanai mutē, lai nodrošinātu, ka rotaļlietas, ar kurām ir cieša saskare, ir pietiekami drošas. Šādas robežvērtības pieņem, iekļaujot tās Direktīvas 2009/48/EK II pielikuma C papildinājumā.

               (2)

               Vairākām ķīmiskajām vielām pašlaik piemērojamās robežvērtības ir pārāk augstas, ņemot vērā pieejamos zinātniskos pierādījumus, vai arī šādas robežvērtības nav noteiktas. Tāpēc attiecībā uz šīm ķīmiskajām vielām būtu jāpieņem īpašas robežvērtības, ņemot vērā pārtikas produktu iepakošanas prasības un atšķirības starp rotaļlietām un materiāliem, kuri nonāk saskarē ar pārtiku.

               (3)

               Eiropas Komisija izveidoja Rotaļlietu drošuma ekspertu grupu, lai saņemtu konsultācijas ar rotaļlietu drošumu saistītu tiesību aktu priekšlikumu un politikas iniciatīvu sagatavošanas gaitā. Tās apakšgrupas “Ķīmiskās vielas” uzdevums ir sniegt šādas konsultācijas saistībā ar ķīmiskajām vielām, kas varētu tikt izmantotas rotaļlietās.

               (4)

               5-hlor-2-metilizotiazolīn-3(2H)-onu (CMI) un 2-metilizotiazolīn-3(2H)-onu (MI) attiecībā 3:1 (CAS numurs 55965-84-9) (3), kā arī atsevišķi šā maisījuma komponentus CMI (CAS numurs 26172-55-4) un MI (CAS numurs 2682-20-4) izmanto par konservantiem ūdens bāzes rotaļlietās (4), tostarp vaļasprieka krāsās, pirkstzīmēšanas krāsās, logu/stikla krāsās, līmēs un ziepju burbuļos (5).

               (5)

               Apspriedēs par CMI un MI attiecībā 3:1, kā arī par CMI un MI kā atsevišķām vielām apakšgrupa “Ķīmiskās vielas” pamatojās uz saistīto Veselības un vides apdraudējuma zinātniskās komitejas (SCHER) atzinumu un konstatēja, ka rotaļlietās nav ieteicams izmantot ne CMI un MI attiecībā 3:1, ne CMI un MI kā atsevišķas vielas, ņemot vērā kontakta radītās alerģiskās reakcijas, kas novērotas saistībā ar šo vielu izmantošanu kosmētikā (6). Apakšgrupa “Ķīmiskās vielas” ņēma vērā arī saistīto Patērētāju drošības zinātniskās komitejas (SCCS) atzinumu, kurā CMI un MI maisījums attiecībā 3:1 ir raksturots kā cilvēkiem ārkārtīgi spēcīgs kontakta alergēns, ko apliecina pieejamie dati (7).

               (6)

               Regulā (EK) Nr. 1272/2008 CMI un MI maisījums attiecībā 3:1 ir klasificēts kā ādu kairinoša viela; CMI un MI kā atsevišķas vielas regulā nav klasificēti. Direktīvā 2009/48/EK pašlaik nav noteiktas īpašas robežvērtības ne attiecībā uz CMI un MI maisījumu attiecībā 3:1, ne CMI vai MI atsevišķi; turklāt nav arī noteikta vispārīga robežvērtība attiecībā uz kairinošām vielām.

               (7)

               Ņemot vērā iepriekš izklāstīto, apakšgrupa “Ķīmiskās vielas” savā 2012. gada 15. februāra sanāksmē ieteica neizmantot rotaļlietās CMI un MI attiecībā 3:1.

               (8)

               Saskaņā ar Vācijas Riska novērtēšanas federālā institūta (Bundesinstitut für Risikobewertung, BfR) (8) ieskatiem robežvērtības attiecībā uz CMI un MI, kam ir izteikti alergēna iedarbība, būtu jānosaka koncentrācijā, kas tiek uzskatīta par aizsardzību nodrošinošu personām, kurām jau ir radīts kairinājums. Tas ir stingrākais alergēnu ierobežošanas veids, jo personas, kurām jau ir radīts kairinājums, cieš no alerģijas uzliesmojuma pat ļoti zemu alergēna koncentrāciju gadījumā. Saskaņā ar iepriekšminēto SCCS atzinumu šāda koncentrācija ir zemāka par 2 mg/kg (9).

               (9)

               Saskaņā ar BfR ieskatiem zemākā koncentrācija, līdz kurai tirgus uzraudzības iestādes parasti var noteikt CMI un MI daudzumu, ir attiecīgi 0,75 mg/kg un 0,25 mg/kg (LOQ) (10).

               (10)

               Ņemot vērā iepriekš izklāstīto, Rotaļlietu drošuma ekspertu grupa savā 2014. gada 23. maija sanāksmē ieteica ierobežot arī CMI un MI izmantojumu atsevišķi atbilstoši to LOQ.

               (11)

               Lai gan attiecībā uz MI kā atsevišķu vielu, ko izmanto par piedevu konkrētos materiālos, kuri nonāk saskarē ar pārtiku, ir noteikta īpaša migrācijas robežvērtība, pamatpieņēmumi šīs migrācijas robežvērtības aprēķināšanai atšķiras no pamatpieņēmumiem, ko izmanto MI satura robežvērtības aprēķināšanai rotaļlietās. CMI un MI izmantojums attiecībā 3:1 un CMI kā atsevišķas vielas izmantojums materiālos, kas nonāk saskarē ar pārtiku, nav reglamentēts.

               (12)

               Ņemot vērā iepriekš izklāstīto, Direktīvas 2009/48/EK II pielikuma C papildinājums būtu jāgroza, lai attiecībā uz rotaļlietām noteiktu CMI un MI attiecībā 3:1, kā arī CMI un MI kā atsevišķu vielu satura robežvērtības.

               (13)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi komiteja, kura izveidota ar Direktīvas 2009/48/EK 47. pantu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 2009/48/EK II pielikuma C papildinājumā pievieno šādus ierakstus:

                  Viela

                     CAS Nr.

                  Robežvērtība

                  “Reakcijas masa, kas satur 5-hlor-2-metil-4-izotiazolīn-3-onu (EK Nr. 247-500-7) un 2-metil-2H-izotiazol-3-onu (EK Nr. 220-239-6) (3:1)

                  55965-84-9

                  1 mg/kg (satura robežvērtība) ūdens bāzes rotaļlietu materiālos

                  5-hlor-2-metil-izotiazolīn-3(2H)-ons

                  26172-55-4

                  0,75 mg/kg (satura robežvērtība) ūdens bāzes rotaļlietu materiālos

                  2-metilizotiazolīn-3(2H)-ons

                  2682-20-4

                  0,25 mg/kg (satura robežvērtība) ūdens bāzes rotaļlietu materiālos”

   2. pants
   1.   Dalībvalstis vēlākais līdz 2017. gada 24. novembrim pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara zināmus Komisijai minēto noteikumu tekstus.
   Tās piemēro minētos noteikumus no 2017. gada 24. novembra.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   3. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   4. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2015. gada 23. novembrī

            Komisijas vārdā –

            priekšsēdētājs

         Jean-Claude JUNCKER

      (1)  OV L 170, 30.6.2009., 1. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1272/2008 par vielu un maisījumu klasificēšanu, marķēšanu un iepakošanu un ar ko groza un atceļ Direktīvas 67/548/EEK un 1999/45/EK un groza Regulu (EK) Nr. 1907/2006 (OV L 353, 31.12.2008., 1. lpp.).

      (3)  Tirdzniecības nosaukumi ir Kathon, Acticide, Microcare u. c. – Patērētāju drošības zinātniskā komiteja (SCCS), Opinion on the mixture of 5-chloro-2-methylisothiazolin-3(2H)-one and 2-methylisothiazolin-3(2H)-one, pieņemts 2009. gada 8. decembrī, 6. lpp.

      (4)  Danish EPA (2014), “Survey and health assessment of preservatives in toys”, Survey of chemical substances in consumer products, Nr. 124, 2014, 24. tabula 56. lappusē.

      (5)  Danish EPA (2014), “Survey and health assessment of preservatives in toys”, Survey of chemical substances in consumer products, Nr. 124, 2014, 38.–39. lpp.

      (6)  Veselības un vides apdraudējuma zinātniskā komiteja (SCHER), atzinums par tematu CEN's response to the opinion of the CSTEE on the assessment of CEN report on the risk assessment of organic chemicals in toys, pieņemts 2007. gada 29. maijā, 8. lpp. un 1. tabula 9. lpp.

      (7)  Sk. SCCS atzinumu (3. zemsvītras piezīme), 35. lpp.

      (8)  Position paper of the German Federal Institute for Risk Assessment (Bundesinstitut für Risikobewertung, BfR), 2012. gada 24. septembris, 4. lpp.

      (9)  Sk. SCCS atzinumu (3. zemsvītras piezīme), 33. lpp.

      (10)  Sk. 8. zemsvītras piezīmi.


title: Komisijas Direktīva 2005/13/EK (2005. gada 21. februāris), ar kuru groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/25/EK saistībā ar gāzveida un cieto daļiņu piesārņojumu emisiju no dzinējiem, kas paredzēti lauksaimniecības vai mežsaimniecības traktoriem, un ar kuru groza I pielikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2003/37/EK saistībā ar tipa apstiprinājumu lauksaimniecības vai mežsaimniecības traktoriemDokuments attiecas uz EEZ

text:
               1.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 55/35

      KOMISIJAS DIREKTĪVA 2005/13/EK
   (2005. gada 21. februāris),
   ar kuru groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/25/EK saistībā ar gāzveida un cieto daļiņu piesārņojumu emisiju no dzinējiem, kas paredzēti lauksaimniecības vai mežsaimniecības traktoriem, un ar kuru groza I pielikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2003/37/EK saistībā ar tipa apstiprinājumu lauksaimniecības vai mežsaimniecības traktoriem
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 22. maija Direktīvu 2000/25/EK, ar kuru paredz darbības, kas veicamas, lai samazinātu gāzveida un cieto daļiņu piesārņojumu emisiju no dzinējiem, kas paredzēti lauksaimniecības vai mežsaimniecības traktoriem, un ar kuru groza Padomes Direktīvu 74/150/EEK (1), un jo īpaši tās 6. un 7. pantu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Direktīvu 2003/37/EK, kas attiecas uz tipa apstiprinājumu lauksaimniecības vai mežsaimniecības traktoriem, to piekabēm un maināmām velkamām mašīnām kopā ar to sistēmām, detaļām un atsevišķām tehniskām vienībām un ar ko atceļ Direktīvu 74/150/EEK (2), un jo īpaši tās 19. panta 1. punkta a) apakšpunktu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 16. decembra Direktīva 97/68/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pasākumiem pret gāzveida un daļiņveida piesārņotāju emisiju no iekšdedzes motoriem, ko uzstāda visurgājējai tehnikai (3), kā grozīta ar Direktīvu 2004/26/EK, nosaka stingrākas emisijas prasības motoriem, ko uzstāda visurgājējai tehnikai, un ievieš trīs jaunus posmus emisijas limitiem.

               (2)

               Direktīva 2000/25/EK, kura ir viena no atsevišķām direktīvām tipa apstiprinājuma procedūras satvarā, ko nosaka Padomes 1974. gada 4. marta Direktīva 74/150/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz lauksaimniecības un mežsaimniecības riteņtraktoru tipa apstiprinājumu (4), ir jāsaskaņo ar Direktīvu 97/68/EK, tā kā tā grozīta ar Direktīvu 2004/26/EK, jo īpaši attiecībā uz pēdējā minētajā direktīvā paredzētās elastības shēmas ieviešanu.

               (3)

               Ir jāpielāgo Direktīvas 2000/25/EK I un II pielikums, jo īpaši, lai ņemtu vērā ar Direktīvu 97/68/EK, tā kā tā grozīta ar Direktīvu 2004/26/EK, ieviestos jaunos emisijas limitus apvienotajai ogļūdeņražu un slāpekļa oksīdu emisijai. Minētajos pielikumos jāievieš arī citas izmaiņas, lai nodrošinātu to noteikumu par informācijas dokumentiem saskanību, kas paredzēti Direktīvās 2000/25/EK, 97/68/EK un 2003/37/EK. Bez tam jāpielāgo Direktīvas 2000/25/EK III pielikums, lai pievienotu alternatīvos tipa apstiprinājumus, kurus atzīs jaunajiem posmiem III A, III B un IV.

               (4)

               Lai nodrošinātu to noteikumu par informācijas dokumentiem saskanību, kas paredzēti Direktīvās 2000/25/EK, 97/68/EK un 2003/37/EK, jāpielāgo Direktīvas 2003/37/EK I pielikums. Saprotamības labad jo īpaši jālikvidē terminoloģijas atšķirības.

               (5)

               Tālab attiecīgi jāgroza Direktīva 2000/25/EK un 2003/37/EK.

               (6)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar komitejas, kas izveidota ar Direktīvas 2003/37/EK 20. panta 1. punktu, atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvu 2000/25/EK groza šādi:

               1)

               Direktīvas 1. pantam pievieno šādu ievilkumu:

                           “—

                           “rezerves motors” ir no jauna izgatavots motors, kas aizvieto motoru mašīnā un kas piegādāts tikai šim nolūkam”.

               2)

               Direktīvas 3. pantam pievieno šādu punktu:
               “3.   Rezerves motori atbilst robežvērtībām, kādām bija jāatbilst nomaināmajam motoram, kad tas sākotnēji tika laists tirgū.
               Teksts “REZERVES MOTORS” jāpievieno motora marķējumam vai jāiekļauj lietotāja rokasgrāmatā.”

               3)

               Iekļauj šādu 3.a pantu:
               “3.a pants
               Elastības shēma
               Atkāpjoties no 3. panta 1. un 2. punkta, dalībvalstis paredz, ka pēc traktora izgatavotāja lūguma un, ja apstiprinātāja iestāde ir piešķīrusi atļauju, motora izgatavotājs drīkst laika posmā starp diviem secīgiem robežvērtību posmiem laist tirgū ierobežotu daudzumu motoru, kas atbilst tikai tam emisijas robežvērtību posmam, kas ir tūlīt pirms pašreiz piemērojamā posma, vai traktorus ar šādiem motoriem, ar nosacījumu, ka viņš izpilda IV pielikumā izklāstīto procedūru.”

               4)

               Direktīvas 4. pantu groza šādi:

                           a)

                           Panta 2. punktam pievieno šādus c), d) un e) apakšpunktus:

                                       “c)

                                       III A posmā

                                                   —

                                                   pēc 2005. gada 31. decembra H, I un K kategorijas motoriem (ar jaudas diapazonu, kas noteikts Direktīvas 97/68/EK 9. panta 3.a punktā),

                                                   —

                                                   pēc 2006. gada 31. decembra J kategorijas motoriem (ar jaudas diapazonu, kas noteikts Direktīvas 97/68/EK 9. panta 3.a punktā);

                                       d)

                                       III B posmā

                                                   —

                                                   pēc 2009. gada 31. decembra L kategorijas motoriem (ar jaudas diapazonu, kas noteikts Direktīvas 97/68/EK 9. panta 3.c punktā),

                                                   —

                                                   pēc 2010. gada 31. decembra M un N kategorijas motoriem (ar jaudas diapazonu, kas noteikts Direktīvas 97/68/EK 9. panta 3.c punktā),

                                                   —

                                                   pēc 2011. gada 31. decembra P kategorijas motoriem (ar jaudas diapazonu, kas noteikts Direktīvas 97/68/EK 9. panta 3.c punktā);

                                       e)

                                       IV posmā

                                                   —

                                                   pēc 2012. gada 31. decembra Q kategorijas motoriem (ar jaudas diapazonu, kas noteikts Direktīvas 97/68/EK 9. panta 3.d punktā),

                                                   —

                                                   pēc 2013. gada 30. septembra R kategorijas motoriem (ar jaudas diapazonu, kas noteikts Direktīvas 97/68/EK 9. panta 3.d punktā)”;

                           b)

                           panta 3. punktam pievieno šādus ievilkumus:

                                       “—

                                       pēc 2005. gada 31. decembra H kategorijas motoriem,

                                       —

                                       pēc 2006. gada 31. decembra I kategoriju motoriem,

                                       —

                                       pēc 2006. gada 31. decembra K kategoriju motoriem,

                                       —

                                       pēc 2007. gada 31. decembra J kategorijas motoriem,

                                       —

                                       pēc 2010. gada 31. decembra L kategorijas motoriem,

                                       —

                                       pēc 2011. gada 31. decembra M kategoriju motoriem,

                                       —

                                       pēc 2011. gada 31. decembra N kategoriju motoriem,

                                       —

                                       pēc 2012. gada 31. decembra P kategorijas motoriem,

                                       —

                                       pēc 2013. gada 31. decembra Q kategorijas motoriem,

                                       —

                                       pēc 2014. gada 30. septembra R kategorijas motoriem”;

                           c)

                           panta 5. punktu aizstāj ar šādu punktu:
                           “5.   A līdz G kategorijas motoriem dalībvalstis var atlikt 3. punktā noteiktos termiņus uz diviem gadiem attiecībā uz motoriem, kuru izgatavošanas datums ir agrāks par minētajiem datumiem. Dalībvalstis var pieļaut citus izņēmumus saskaņā ar Direktīvas 97/68/EK 10. panta nosacījumiem.”;

                           d)

                           Pievieno šādu 6., 7., un 8. punktu:
                           “6.   H līdz R kategorijas motoriem atliek 3. punktā noteiktos termiņus uz diviem gadiem attiecībā uz motoriem, kuru izgatavošanas datums ir agrāks par minēto datumu.
                           7.   Motoru tipiem vai motoru saimēm, kas atbilst robežvērtībām, kuras izklāstītas tabulā Direktīvas 97/68/EK I pielikuma 4.1.2.4., 4.1.2.5. un 4.1.2.6. punktā, līdz šā panta 3. punktā noteiktajiem datumiem dalībvalstis pieļauj īpašas etiķetes un marķējumu, lai norādītu, ka attiecīgā iekārta jau pirms noteiktajiem datumiem atbildusi prasītajām robežvērtībām.
                           8.   Saskaņā ar Direktīvas 2003/37/EK 20. panta 2. punktā minēto procedūru Komisija pielāgo III B un IV posma robežvērtības un datumus tām robežvērtībām un datumiem, par kuriem nolemts pēc Direktīvas 2004/26/EK 2. panta b) apakšpunktā paredzētās pārskatīšanas procedūras, ņemot vērā lauksaimniecības vai mežsaimniecības traktoru, jo īpaši T2, T4.1 un C2 kategoriju traktoru, vajadzības.”

               5)

               I, II un III pielikumu groza saskaņā ar šīs direktīvas I pielikumu.

               6)

               Pievieno IV pielikumu, kura teksts ir izklāstīts šīs direktīvas II pielikumā.

         2. pants
   Direktīvas 2003/37/EK I pielikumu groza saskaņā ar šīs direktīvas III pielikumu.
   3. pants
   1.   Vēlākais, līdz 2005. gada 31. decembrim dalībvalstis pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara zināmus Komisijai minēto noteikumu tekstus, kā arī minēto noteikumu un šīs direktīvas atbilstības tabulu.
   Dalībvalstis piemēro minētos noteikumus no 2006. gada 1. janvāra.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu, vai šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   4. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   5. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2005. gada 21. februārī

            Komisijas vārdā —

            priekšsēdētāja vietnieks

         Günter VERHEUGEN

      (1)  OV L 173, 12.7.2000., 1. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar 2003. gada Pievienošanās aktu.

      (2)  OV L 171, 9.7.2003., 1. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Padomes Direktīvu 2004/66/EK (OV L 168, 1.5.2004., 35. lpp.).

      (3)  OV L 59, 27.2.1998., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2004/26/EK (OV L 146, 30.4.2004., 1. lpp.).

      (4)  OV L 84, 28.3.1974., 10. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Padomes Regulu (EK) Nr. 807/2003 (OV L 122, 16.5.2003., 36. lpp.).

      I PIELIKUMS
      Direktīvas 2000/25/EK I, II un III pielikumu groza šādi:

                  1)

                  I pielikumu groza šādi:

                              a)

                              1. papildinājumu aizstāj ar šādu tekstu:

                                 “1. papildinājums

                              b)

                              2. papildinājuma II iedaļas 2.4. apakšiedaļu aizstāj ar šo:
                              “2.4.   Testa rezultāti
                              Mērījumi atbilstīgi Direktīvas 97/68/EK prasībām

                                          CO
                                          (g/kWh)

                                          HC
                                          (g/kWh)

                                          NOx
                                          (g/kWh)

                                          HC + NOx
                                          (g/kWh)

                                          Daļiņas
                                          (g/kWh)”

                  2)

                  II pielikumu groza šādi:

                              a)

                              1. papildinājumu groza šādi:

                                          i)

                                          2. iedaļas 2.1.17. un 2.1.18. apakšiedaļu aizstāj ar šo:

                                                      “2.1.17.

                                                      Ieplūdes sistēma: maksimālais pieļaujamais ieplūdes retinājums pie motora nominālā griešanās ātruma un pie 100 % slodzes: … kPa

                                                      2.1.18.

                                                      Izplūdes sistēma: maksimālais pieļaujamais izplūdes pretspiediens pie motora nominālā griešanās ātruma un pie 100 % slodzes:: … kPa”

                                          ii)

                                          Pievieno šādu tekstu:
                                          “2.6.   ATVERES KONFIGURĀCIJA

                                                      2.6.1.

                                                      Vieta, lielums un skaits”

                              b)

                              2. papildinājuma 2. iedaļas 2.2.4. apakšiedaļu aizstāj ar šo:
                              “2.2.4.   Testa rezultāti
                              Mērījumi atbilstīgi Direktīvas 97/68/EK prasībām

                                          CO
                                          (g/kWh)

                                          HC
                                          (g/kWh)

                                          NOx
                                          (g/kWh)

                                          HC + NOx
                                          (g/kWh)

                                          Daļiņas
                                          (g/kWh)”

                  3)

                  III pielikumu aizstāj ar šo:

                     “III PIELIKUMS
                     ALTERNATĪVU TIPA APSTIPRINĀJUMU ATZĪŠANA
                     1.   Attiecībā uz motoriem, kuri ietilpst A, B un C kategorijā saskaņā ar Direktīvā 97/68/EK noteikto, I posmā par ekvivalentiem atzīst šādus tipa apstiprinājumu sertifikātus:
                     1.1.   Tipa apstiprinājuma sertifikāti saskaņā ar Direktīvu 97/68/EK.
                     1.2.   Tipa apstiprinājuma sertifikāti saskaņā ar Direktīvu 88/77/EEK, kas atbilst A vai B posma prasībām attiecībā uz 2. pantu un I pielikuma 6.2.1. punktu Direktīvā 88/77/EEK, kas grozīta ar Direktīvu 91/542/EEK vai ar ANO/EEK Noteikumu 49.02 iespiedkļūdu grozījumu sēriju I/2.
                     1.3.   Tipa apstiprinājuma sertifikāti saskaņā ar EEK Noteikumiem Nr. 96.
                     2.   II posmā par ekvivalentiem atzīst šādus tipa apstiprinājumu sertifikātust:
                     2.1.   Tipa apstiprinājuma sertifikāti saskaņā ar Direktīvu 97/68/EK, II posms D, E, F un G kategorijas motoriem.
                     2.2.   Tipa apstiprinājumi saskaņā ar Direktīvu 88/77/EEK, kas grozīta ar Direktīvu 99/96/EK, kas atbilst A, B1, B2 vai C posmiem, kuri paredzēti 2. pantā un I pielikuma 6.2.1. punktā.
                     2.3.   ANO/EEK Noteikumu grozījumu sērija 49.03.
                     2.4.   ANO/EEK Noteikumu Nr. 96 B posma apstiprinājumi saskaņā ar Noteikumu Nr. 96 01. grozījumu sērijas 5.2.1. punktu.
                     3.   III A posmā par ekvivalentiem atzīst šādus tipa apstiprinājumu sertifikātus: Tipa apstiprinājuma sertifikāti saskaņā ar Direktīvu 97/68/EK, III A posms H, I, J un K kategorijas motoriem.
                     4.   III A posmā par ekvivalentiem atzīst šādus tipa apstiprinājumu sertifikātus: Tipa apstiprinājuma sertifikāti saskaņā ar Direktīvu 97/68/EK, III B posms L,M,N un P kategorijas motoriem.
                     5.   IV posmā par ekvivalentiem atzīst šādus tipa apstiprinājumu sertifikātus: Tipa apstiprinājuma sertifikāti saskaņā ar Direktīvu 97/68/EK, IV posms Q un R kategorijas motoriem.”

      II PIELIKUMS
      Direktīvai 2000/25/EK pievieno šādu IV pielikumu

            “IV PIELIKUMS
            NOTEIKUMI TRAKTORIEM UN MOTORIEM, KURUS LAIŽ TIRGŪ SASKAŅĀ AR 3.a PANTĀ NOTEIKTO ELASTĪBAS SHĒMU
            1.   MOTORU UN TRAKTORU IZGATAVOTĀJU RĪCĪBA
            1.1   Traktoru izgatavotājs, kas vēlas izmantot elastības shēmu, lūdz atļauju savai apstiprinātājai iestādei laikposmā starp diviem emisiju posmiem laist tirgū vai iegādāties no saviem motoru piegādātājiem noteiktus daudzumus 1.2. un 1.3. punktā aprakstīto motoru, kuri neatbilst pašreizējām emisiju robežvērtībām, bet ir apstiprināti tikai tuvākajam iepriekšējam emisiju robežvērtību posmam.
            1.2   Motoru skaits, ko laiž tirgū saskaņā ar elastības shēmu, katrā motoru kategorijā nepārsniedz 20 % no traktoru izgatavotāja gadā pārdoto tādu traktoru daudzuma, kuriem ir attiecīgās kategorijas motori (ko aprēķina kā pēdējo 5 gadu pārdošanas apjoma vidējo rādītāju ES tirgū). Ja traktoru izgatavotājs ir laidis ES tirgū traktorus mazāk nekā 5 gadus, vidējo rādītāju aprēķina, pamatojoties uz laikposmu, kurā traktoru izgatavotājs ir laidis traktorus ES tirgū.
            1.3   Alternatīva iespēja 1.2. punktā minētajai ir tāda, ka traktoru izgatavotājs var lūgt, lai viņa motoru piegādātājiem tiktu dota atļauja laist tirgū noteiktu motoru skaitu saskaņā ar elastības shēmu. Motoru skaits katrā motoru kategorijā nepārsniedz šādus rādītājus:

                        Motora kategorija

                        Motoru skaits

                        19–37 kW

                        200

                        37–75 kW

                        150

                        75–130 kW

                        100

                        130–560 kW

                        50

                  1.4   Traktoru izgatavotājs pieteikumā apstiprinātājai iestādei iekļauj šādu informāciju:

                        a)

                        marķējuma paraugu, kāds piestiprināms katram traktoram, kuram uzstādīts saskaņā ar elastības shēmu tirgū laists motors. Uz marķējuma ir šāds teksts: “TRAKTORS Nr. … (traktoru secība) NO … (kopējais traktoru skaits attiecīgajā jaudas diapazonā) AR MOTORU Nr. … AR TIPA APSTIPRINĀJUMU (Dir. 2000/25/EK) Nr. …”; un

                        b)

                        papildu marķējuma paraugu, kāds piestiprināms motoram, uz kura ir šā pielikuma 2.2. punktā minētais teksts.

                  1.5   Traktoru izgatavotājs sniedz apstiprinātājai iestādei jebkuru informāciju saistībā ar elastības shēmas īstenošanu, ko apstiprinātāja iestāde var pieprasīt lēmuma pieņemšanas nolūkā.
            1.6   Traktoru izgatavotājs reizi sešos mēnešos iesniedz apstiprinātājām iestādēm katrā dalībvalstī, kur attiecīgais traktors vai motors ir laists tirgū, ziņojumu par izmantoto elastības shēmu īstenošanu. Ziņojumā iekļauj kumulatīvus datus par motoru un traktoru skaitu, kas laisti tirgū saskaņā ar elastības shēmu, motoru un traktoru sērijas numurus un dalībvalstis, kurās traktors nodots ekspluatācijā. Šo procedūru turpina, kamēr elastības shēma turpinās.
            2.   MOTORU IZGATAVOTĀJA DARBĪBAS
            2.1   Motoru izgatavotājs var piegādāt motorus traktoru izgatavotājam saskaņā ar elastības shēmu, uz kuru attiecas apstiprinājums saskaņā ar šā pielikuma 1. punktu.
            2.2   Motoru izgatavotājam jāpiestiprina šiem motoriem marķējums ar šādu tekstu: “Motors laists tirgū saskaņā ar elastības shēmu”.
            3.   APSTIPRINĀTĀJAS IESTĀDES DARBĪBAS
            Apstiprinātāja iestāde izvērtē elastības shēmas pieprasījuma saturu un pievienotos dokumentus. Rezultātā tā darīs zināmu traktora izgatavotājam savu lēmumu ļaut vai neļaut izmantot elastības shēmu.”

      III PIELIKUMS
      Direktīvas 2003/37/EK I pielikuma A parauga 3. iedaļu “Motors” aizstāj ar šo:


title: Padomes Direktīva 2001/64/EK (2001. gada 31. augusts), ar ko groza Direktīvu 66/401/EEK par lopbarības augu sēklu tirdzniecību un Direktīvu 66/402/EEK par graudaugu sēklu tirdzniecību

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32001L0064

Oficiālais Vēstnesis L 234 , 01/09/2001 Lpp. 0060 - 0061

		Padomes Direktīva 2001/64/EK(2001. gada 31. augusts),ar ko groza Direktīvu 66/401/EEK par lopbarības augu sēklu tirdzniecību un Direktīvu 66/402/EEK par graudaugu sēklu tirdzniecībuEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 37. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Asamblejas atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā:(1) Tālāk izklāstīto iemeslu dēļ būtu jāgroza Padomes 1966. gada 14. jūnija Direktīva 66/401/EEK par lopbarības augu sēklu tirdzniecību [4] un Padomes 1966. gada 14. jūnija Direktīva par graudaugu sēklu tirdzniecību [5].(2) Ar Komisijas Lēmumu 94/650/EK [6] saskaņā ar precizētiem nosacījumiem organizēja pagaidu eksperimentu ar mērķi novērtēt, vai neiepakotu sēklu pārdošana gala patērētājam negatīvi neietekmē sēklu kvalitāti, salīdzinot ar kvalitātes līmeni, ko nodrošina pašreizējā sistēma saskaņā ar Direktīvām 66/401/EEK un 66/402/EEK.(3) Pēc minētā pagaidu eksperimenta ir lietderīgi atļaut pastāvīgi pārdot neiepakotas sēklas gala patērētājam, ja ir ievēroti īpaši pasākumi, un Direktīvas 66/401/EEK un 66/402/EEK būtu attiecīgi jāgroza.(4) Direktīvu 66/401/EEK un 66/402/EEK ieviešanai vajadzīgie pasākumi būtu jāparedz saskaņā ar Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmumu 1999/468/EK, ar ko paredz Komisijai piešķirto īstenošanas pilnvaru realizācijas kārtību [7],IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsAr šo Direktīvu 66/401/EEK groza šādi.1. Direktīvā iekļauj šādu pantu:"10.d pants1. Atkāpjoties no 8., 9. un 10. panta, dalībvalstis drīkst, paredzēt noteikumu vienkāršošanu attiecībā uz noslēgierīci un iepakojumu marķēšanu, pārdodot neiepakotas "sertificētu sēklu" kategorijas sēklas gala patērētājam.2. Nosacījumus 1. punktā paredzētās atkāpes piemērošanai nosaka saskaņā ar 21. panta 2. punktā minēto kārtību.Līdz šādu pasākumu pieņemšanai piemēro Komisijas Lēmuma 94/650/EEK [8] 2. pantā izklāstītos nosacījumus."2. Direktīvas 21. pantu aizstāj ar šādu:"21. pants1. Komisijai palīdz Pastāvīgā lauksaimniecības, dārzkopības un mežsaimniecības sēklu un reproduktīvā materiāla komiteja, kas izveidota saskaņā ar Padomes Lēmuma 66/399/EEK 1. pantu (še turpmāk "Komiteja").2. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmuma 1999/468/EK, ar ko paredz Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru realizācijas kārtību [*] OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp., 4. un 7. pantu.Lēmuma 1999/468/EK 4. panta 3. punktā paredzētais laika posms ir viens mēnesis.3. Komiteja apstiprina savu reglamentu."2. pantsAr šo Direktīvu 66/402/EEK groza šādi.1. Direktīvā iekļauj šādu pantu:"10.a pants1. Atkāpjoties no 8., 9. un 10. panta, dalībvalstis drīkst paredzēt noteikumu vienkāršošanu attiecībā uz noslēgierīci un iepakojumu marķēšanu, pārdodot neiepakotas "sertificētu sēklu" kategorijas sēklas gala patērētājam.2. Nosacījumus 1. punktā paredzētās atkāpes piemērošanai paredz saskaņā ar 21. panta 2. punktā minēto kārtību.Līdz šādu pasākumu pieņemšanai piemēro Komisijas Lēmuma 94/650/EEK [*] OV L 252, 28.9.1994., 15. lpp. Lēmumā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Lēmumu 2000/441/EK (OV L 176, 15.7.2000., 50. lpp.). 2. pantā izklāstītos nosacījumus."2. Direktīvas 21. pantu aizstāj ar šādu:"21. pants1. Komisijai palīdz Pastāvīgā lauksaimniecības, dārzkopības un mežsaimniecības sēklu un reproduktīvā materiāla komiteja, kas izveidota saskaņā ar Padomes Lēmuma 66/399/EEK 1. pantu (še turpmāk "Komiteja").2. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmuma 1999/468/EK, ar ko paredz Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru realizācijas Lēmuma 1999/468/EK, ar ko paredz kārtību Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru izpildei kārtību [*] OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp., 4. un 7. pantu.Lēmuma 1999/468/EK 4. panta 3. punktā paredzētais laika posms ir viens mēnesis.3. Komiteja pieņem savu reglamentu."3. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai līdz 2002. gada 1. martam izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis paredz šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka metodes, kā izdarīt šādas atsauces.2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus galvenos savu normatīvo aktu noteikumus, ko tās pieņem jomā, kuru reglamentē šī direktīva.4. pantsŠī direktīva stājas spēkā dienā, kad tā publicēta Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.5. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2001. gada 31. augustāPadomes vārdā —priekšsēdētājsL. Michel[1] OV C 212 E, 31.7.2001.[2] Atzinums sniegts 2001. gada 4. jūlijā.[3] Atzinums sniegts 2001. gada 11. jūlijā.[4] OV 125, 11.7.1966., 2298./66. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 98/96/EK (OV L 25, 1.2.1999., 27. lpp.).[5] OV L 125, 11.7.1996., 2309./66. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 1999/54/EK (OV L 142, 5.6.1999., 30. lpp.).[6] OV L 252, 28.9.1994., 15. lpp. Lēmumā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Lēmumu 2000/441/EK (OV L 176, 15.7.2000., 50. lpp.).[7] OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp.[8] OV L 252, 28.9.1994., 15. lpp.. Lēmumā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Lēmumu 2000/441/EK (OV L 176, 15.7.2000., 50. lpp.).--------------------------------------------------