title: Padomes Direktīva (1983. gada 18. aprīlis) par pamatnostādnēm, vērtējot dažus dzīvnieku ēdināšanā izmantotos produktus

text:
03/5. sēj.             LV                            Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis                                              261
31983L0228
L 126/23                                         EIROPAS KOPIENU OFICIĀLAIS VĒSTNESIS                                              13.5.1983.
                                                           PADOMES DIREKTĪVA
                                                            (1983. gada 18. aprīlis)
                            par pamatnostādnēm, vērtējot dažus dzīvnieku ēdināšanā izmantotos produktus
                                                                 (83/228/EEK)
EIROPAS KOPIENU PADOME,                                                    tā kā pamatnostādnes ir veidotas, balstoties uz mūsdienu zināt-
                                                                           nes un tehnikas attīstību, un vajadzības gadījumā tās var pielāgot
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu,                 jebkura veida attīstībai šajā jomā,
ņemot vērā Padomes 1982. gada 30. jūnija Direktīvu 82/471/EEK
par dažiem produktiem, ko izmanto dzīvnieku barībā (1), un jo              IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
īpaši tās 7. pantu,
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,                                                                        1. pants
tā kā Direktīva 82/471/EEK paredz, ka konkrētām grupām atbil-              Dalībvalstis paredz, ka dosjē par produktiem, kas minēti
stošie produkti jāpārbauda, pamatojoties uz dalībvalstīm un                Direktīvas 82/471/EEK pielikuma 1.1. un 1.2. punktā, jāveido
Komisijai oficiāli iesniegtajiem dosjē;                                    saskaņā ar šajā pielikumā noteiktajām pamatnostādnēm.
tā kā šādiem dosjē jādod iespēja apstiprināt attiecīgo produktu                                           2. pants
atbilstību direktīvā aprakstītajiem vispārējiem principiem attiecībā
uz jaunu produktu iekļaušanu pielikumā;                                    Dalībvalstīs ne vēlāk kā līdz 1984. gada 13. jūlijam stājas spēkā
                                                                           normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs
tā kā ir atzīts, ka ir nepieciešams noteikt dosjē sagatavošanu atbil-      direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.
stīgi kopējām pamatnostādnēm, kuras katram principam nosaka
zinātniskos datus, kas ļauj noteikt un raksturot attiecīgos produk-
                                                                                3. pants
tus un veikt nepieciešamo izpēti, lai novērtētu šo produktu uztur-
vērtību un bioloģisko ietekmi; tā kā šīm pamatnostādnēm jābūt              Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.
izmantojamām tajā laikā, kad pati Direktīva 82/471/EEK stājas
spēkā;                                                                     Luksemburgā, 1983. gada 18. aprīlī
tā kā pamatnostādnes ir paredzētas galvenokārt kā vispārēja norā-                                             Padomes vārdā —
de; tā kā atkarībā no produktu īpašībām vai to izmantošanas
nosacījumiem var mainīties nepieciešamās izpētes līmenis šo pro-                                                priekšsēdētājs
duktu īpatnību vai ietekmes novērtēšanai;                                                                        I. KIECHLE
(1) OV L 213, 21.7.1982., 8. lpp.
 ---pagebreak--- 262     LV                                Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis                                          03/5. sēj.
                                                          PIELIKUMS
        DAŽU DZĪVNIEKU ĒDINĀŠANĀ IZMANTOTO PRODUKTU VĒRTĒŠANAS PAMATNOSTĀDNES
                                                       Vispārējie aspekti
    Šīs pamatnostādnes ir norāde, kas paredzēta, lai izveidotu dosjē par produktiem, kuri uzskaitīti Direktīvas 82/471/EEK
    pielikuma 1.1. un 1.2. punktā un kuri iegūti, kultivējot mikoorganismus, un kurus būtu iespējams atzīt par jaunu
    proteīna avotu dzīvnieku ēdināšanā. Šiem dosjē vajadzētu nodrošināt šādu produktu vērtējumu, pamatojoties uz
    pašreizējām zināšanām, kā arī to atbilstību iepriekšminētās direktīvas 6. panta 2. punktā minētajiem pamatprincipiem
    par šādu produktu izmantošanu.
    Var pieprasīt veikt visus šajā dokumentā minētos pētījumus un vajadzības gadījumā var lūgt papildu informāciju.
    Parasti ir jānodrošina visa nepieciešamā informācija mikroorganismu identificēšanai un barotnes sastāva noteikšanai,
    kā arī ziņas par produkta ražošanas procesu, īpašībām, noformējumu, izmantošanas nosacījumiem, metodiskajiem
    paņēmieniem un dzīvnieku ēdināšanas īpašībām. Tas attiecas arī uz informāciju, kas nepieciešama, lai novērtētu, kā
    dažādas sugas panes produktu, kā arī lai noteiktu apdraudējumu cilvēkiem un videi, kas varētu rasties, produktu tieši
    vai netieši izmantojot. Šim nolūkam nepieciešamā toksikoloģiskā izpēte ir atkarīga no produkta īpašībām, attiecīgo
    dzīvnieku sugas un produkta metabolisma laboratorijas dzīvniekos.
    Paredzētajā dokumentācijā vajadzētu ietvert sīkus ziņojumus, kas sakārtoti un numurēti tādā kārtībā, kā norādīts šajās
    pamatnostādnēs, kā arī vajadzētu pievienot kopsavilkumu. Ja kāds no ieteiktajiem pētījumiem nav veikts, tas
    jāpamato. Jāpievieno publikācijas, uz kurām darbā ir atsauces.
                                                          Novērojumi
    Šajās pamatnostādnēs izmantotais termins “produkts” attiecas uz jebkuru proteīnus saturošu produktu tajā stāvoklī,
    kādā to piedāvā kā lopbarību vai lopbarības komponentu.
    Jāuzrāda jebkura izmaiņa produkta ražošanas procesā vai tā izmantošanas nosacījumos, un vajadzības gadījumā
    jāgatavo papildu dokumentācija jaunam novērtējumam.
                                                    Pētījumu prezentācija
    I.   Mikroorganisms, barotne un ražošanas process, produkta īpašības, noformējums un izmantošanas nosacījumi,
         noteikšanas metodes.
    II. Pētījumi par produkta uzturvērtību.
    III. Pētījumi par bioloģiskajām sekām, izmantojot produktu dzīvnieku barošanā.
    IV. Citi būtiski pētījumi.
                                                            I IEDAĻA
          MIKROORGANISMS, BAROTNE UN RAŽOŠANAS PROCESS, PRODUKTA ĪPAŠĪBAS, NOFORMĒ-
                           JUMS UN IZMANTOŠANAS NOSACĪJUMI, NOTEIKŠANAS METODES
    1.     MIKROORGANISMS
    1.1. Klasifikācija, izcelsme, morfoloģija, bioloģiskās īpašības, jebkuras ģenētiskās manipulācijas.
    1.2. Nekaitīgums, iespējamā izdzīvošana ārpus fermentatora un jebkuras sekas videi.
    1.3. Kultivētā celma noturīgums un tīrība. Šo kritēriju pārbaudei izmantotās metodes.
    2.     BAROTNE UN RAŽOŠANAS PROCESS
    2.1. Substrāta uzbūve, pievienotās vielas utt.
    2.2. Ražošanas, kaltēšanas un attīrīšanas procesi. Mikroorganismu devitalizācijas process. Produktu kultūru uzbūves
           noturības pārbaudes metodes un jebkuru ķīmisku, fizikālu un bioloģisku bojājumu noteikšana ražošanas
           procesā.
    2.3. Tehniskie procesi, gatavojoties izmantošanai.
 ---pagebreak--- 03/5. sēj.    LV                               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis                                         263
           3.     PRODUKTA ĪPAŠĪBAS
           3.1.   Fizikālās un fizikālķīmiskās īpašības: makro un mikro morfoloģija, daļu izmēri, blīvums, īpatnējais svars,
                  higroskopisms, šķīdība, elektrostatiskās īpašības u. c.
           3.2.   Ķīmiskā uzbūve un raksturojums.
           3.2.1. Mitruma saturs, kopproteīns, koptauki, kopceluloze, koppelni, ogļhidrāti. Šo sastāvu dažādības robežas.
           3.2.2. Kopējais amonija, amīdu, nitrātu un nitrītu slāpekļa, nukleīnskābju, proteīnu sastāvs. Kopējo un brīvo
                  aminoskābju, purīnu un piramidīnu bāzu kvalitatīvais un kvantitatīvais sastāvs.
           3.2.3. Kopējais lipīdu (taukskābju, nepārziepjojamo vielu, lipīdos šķīstošo pigmentu, fosfolipīdu) kvalitatīvais un
                  kvantitatīvais sastāvs.
           3.2.4. Ogļhidrāta daļas uzbūve.
           3.2.5. Neorganisko komponentu kvalitatīvā un kvantitatīvā uzbūve.
           3.2.6. Vitamīnu kvalitatīvā un kvantitatīvā uzbūve.
           3.2.7. Citu sastāvdaļu kvalitatīvā un kvantitatīvā uzbūve: piedevas, substrāta un šķīdinātāja pārpalikumi, citi
                  potenciāli bīstami pārpalikumi no substrātu metabolisma, barotnes, ražošanas procesa.
           3.3.   Produkta mikrobioloģiska inficēšana.
           3.4.   Produkta izturība un stabilitāte pašam par sevi un to sajaucot ar lopbarību lietošanas procesā, uzglabājot.
           4.     NOFORMĒJUMS UN IZMANTOŠANAS NOSACĪJUMI
           4.1.   Piedāvātie nosaukumi produkta tirgošanai.
           4.2.   Piedāvātās formas produkta tirgošanai.
           4.3.   Paredzētā produkta izmantošana lopbarībā. Paredzētā koncentrācija kompleksajā lopbarībā un paredzētie
                  daudzumi attiecīgo dzīvnieku sugu dienas devā.
           5.     NOTEIKŠANAS METODES
                  Kvalitatīvās un kvantitatīvās metodes produkta noteikšanai pamatbarībā un papildbarībā.
                  NB. Šo metožu aprakstam jāpievieno informācija par specifiskajām īpatnībām, jutīgumu, noteikšanas
                        robežām, pieļaujamās kļūdas robežu, citu vielu iespējamo iedarbību. Jābūt pieejamiem dažādo produkta
                        formu paraugiem.
                                                                 II IEDAĻA
                                              PĒTĪJUMI PAR PRODUKTA UZTURVĒRTĪBU
           1.     PROTEĪNA VĒRTĪBAS NOTEIKŠANA
           1.1.   Ķīmiskā, bioķīmiskā un mikrobioloģiskā izpēte.
           1.2.   Pētījumi ar laboratorijas dzīvniekiem, salīdzinot ar ieteicamo proteīnu.
           2.     PĒTĪJUMI AR IZRAUDZĪTAJĀM SUGĀM
                  Turpmāk aprakstītie pētījumi būtu veicami ar katru no īpaši izraudzītajām dzīvnieku sugām, salīdzinot tās ar
                  kontrolgrupu, kurā atgremotāji identiskos lopbarības līdzsvara apstākļos saņem diētu, kas satur tādu pašu
                  proteīna slāpekļa daudzumu no kopējā slāpekļa daudzuma.
           2.1.   Produkta proteīna un enerģijas papildināšanas vērtība ieteiktajos produkta lietošanas daudzumos un apstākļos
                  dažādās dzīvnieku fizioloģiskajās stadijās (piem., augšanas periods, grūtniecība, olu dēšana).
           2.2.   Produkta ietekme uz augšanas ātrumu, lopbarības pārstrādes ātrumu, saslimstību un mirstību ieteiktajos
                  lietošanas apstākļos.
           2.3.   Optimālais uzturvielu līmenis produkta iekļaušanai dienas devās.
           2.4.   Produkta iespaids ieteiktos lietošanas apstākļos uz tehnoloģiskiem, organoleptiskiem vai citiem kvalitātes
                  rādītājiem lopbarībā izmantotajos dzīvnieku izcelsmes produktos.
           3.     EKSPERIMENTĀLI APSTĀKĻI IZRAUDZĪTO SUGU IZPĒTĒ
                  Sniedz detalizētu veikto testu aprakstu un nodrošina sekojošo informāciju:
           3.1.   Dzīvnieku suga, šķirne, vecums un dzimums, identifikācijas kārtība.
 ---pagebreak--- 264    LV                                   Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis                                                03/5. sēj.
    3.2.     Pārbaudes grupu un kontrolgrupu skaits, dzīvnieku skaits katrā grupā (skaitam vajadzētu būt pietiekami
             lielam, lai veiktu statistisko analīzi, izmantojot piemērotus statistikas parametrus).
    3.3.     Produkta iekļaušanas līmenis, devas kvalitatīvais un kvantitatīvais sastāvs un tā analīze.
    3.4.     Katra eksperimenta norises vieta, dzīvnieka fizioloģiskais stāvoklis un veselība, audzēšanas apstākļi (tiem
             jāatspoguļo Kopienas praksē lietotie apstākļi).
    3.5.     Precīzs pārbaudes ilgums un veikto analīžu datums.
    3.6.     Eksperimenta laikā radušies nelabvēlīgi rezultāti un to parādīšanās laiks.
                                                                  III IEDAĻA
         PĒTĪJUMI PAR BIOLOĢISKAJĀM SEKĀM, ATTIECĪGO PRODUKTU IZMANTOJOT DZĪVNIEKU
                                                                BAROŠANAI
         Šajā sadaļā aprakstīto pētījumu mērķis ir ļaut novērtēt produkta drošību, izmantojot to izraudzītajām sugām, kā
         arī noteikt apdraudējumu cilvēkiem un videi, kas varētu rasties tieši vai netieši šīs izmantošanas dēļ. Šā mērķa
         īstenošanai nepieciešamā toksikoloģiskā izpēte būs atkarīga no produkta dabas, konkrētās dzīvnieku sugas un
         produkta metabolisma laboratorijas dzīvniekos.
    1.       IZRAUDZĪTO SUGU IZPĒTE
             Turpmāk aprakstītie pētījumi būtu jāveic ar katru no izraudzītajām sugām, salīdzinot to ar kontrolgrupu, kura
             tādos pašos lopbarības līdzsvara apstākļos pašreiz saņem diētu ar ekvivalentu proteīna slāpekļa daudzumu kā
             no kopējā slāpekļa atgremotājiem.
    1.1.     Dienas devā maksimāli iekļaujamais produkta daudzums, kas neradītu nekādas nelabvēlīgas sekas.
    1.2.     Produkta iespējamais efekts uz vaislību un atražošanu, ja lietderīgi.
    1.3.     Produkta uzņemšanas efekts ieteiktajos lietošanas apstākļos uz gremošanas trakta floras mikroorganismiem
             un uz patogēnu kolonizāciju gremošanas traktā.
    1.4.     Produkta iespējamo atlieku izpēte dzīvnieku izcelsmes pārtikas produktos ieteiktajos lietošanas apstākļos
             (substrāts, barotne, šķīdinātāji, indīgas vielas).
    1.5.     Produkta iespējamo atlieku izpēte ekskrementos, ieteiktajos lietošanas apstākļos (substrāts, barotne,
             šķīdinātāji, indīgas vielas).
    2.       PĒTĪJUMI AR LABORATORJAS DZĪVNIEKIEM
    2.1.     Metabolisms
             Produkta izplatīšanās dzīvnieka organismā: absorbcija, akumulācija, biotransformācija, izvadīšana.
    2.2.     Mutaģenēze
             Indīgo vielu (jo īpaši mikotoksīnu un baktēriju) vai produkta atlikumu (substrāts, barotne, šķīdinātāji)
             iedarbības rezultātā radušās iespējamās mutaģenēzes izpēte, ieskaitot vitroskrīninga testus, izmantojot
             metaboliskās aktivācijas sistēmas.
    2.3.     Toksikoloģiskā izpēte
             Turpmāk aprakstītā izpēte būtu jāveic, salīdzinot to ar kontroles grupām, kuras tādos pašos lopbarības
             līdzsvara apstākļos pašreiz saņem diētu ar ekvivalentu proteīna slāpekļa daudzumu. Toksiskie efekti būtu
             jāpēta, lai izskaidrotu to cēloņus un mehānismus un lai pārliecinātos, ka tie nerodas no nelīdzsvarotas
             lopbarības vai no produkta pārdozēšanā diētā.
    2.3.1. Subhroniska toksicitāte (vismaz 90 dienas)
             Kopumā šie pētījumi būtu jāveic ar divām dzīvnieku sugām, no kurām viena ir grauzēji. Produkts būtu jādod
             dienas devā vismaz divos uzņemšanas veidos. Tie būtu jāizvēlas tā, lai, ja iespējams, noteiktu nekaitīgu līmeni
             un līmeni, kas uzrāda nelabvēlīgu iedarbību. Dzīvnieku grupās būtu jāiekļauj attiecīgs skaits katra dzimuma
             pārstāvju. Vienmēr būtu jāiekļauj kontroles grupa.
             Visi attiecīgie bioloģiskie rādītāji jāfiksē attiecīgos intervālos, jo īpaši rādītāji par augšanas ātrumu, lopbarības
             uzņemšanu, hematoloģiju, urīna analīzēm, bioķīmiskajiem parametriem, mirstību, orgānu svaru, smagu
 ---pagebreak--- 03/5. sēj.    LV                                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis                                          265
                   patoloģiju un galveno orgānu un asinsvadu histopatoloģiju. Rezultāti būtu jāatspoguļo detalizēti, un, ciktāl
                   tas iespējams, jāiekļauj arī statistiskais novērtējums.
           2.3.2. Hroniska toksicitāte
                   Kopumā hroniskās toksicitātes pētījumi būtu jāveic ar divām dzīvnieku sugām, no kurām viena ir grauzēji.
                   Produkts jādod dienas devā vismaz divos uzņemšanas veidos. Eksperimenti jāveic vismaz divus gadus ar
                   žurkām un vismaz 80 nedēļas ar pelēm. Dzīvnieku grupās būtu jāietver attiecīgs skaits katra dzimuma
                   pārstāvju. Vienmēr būtu jāiekļauj kontroles grupa.
                   2.3.1. punktā minētās bioloģiskās pārbaudes ir ieteicamas ar mazu dzīvnieku satelītgrupu (grupu, kas ir
                   atdalīta no galvenās grupas un ir no tās atkarīga) atbilstošos intervālos visu eksperimenta laiku un
                   eksperimenta beigās ar dzīvi palikušiem dzīvniekiem
           2.3.3. Karcinoģenēze
                   Lai novērtētu karcinoģenēzi, īpaša vērība būtu jāvelta tās parādīšanās laikam, jebkuru novēroto audzēju
                   histoloģiskajiem tipiem un to biežumam. Jebkura iedarbība uz audzēju biežumu un/vai slimības progresa
                   biežumu jānovērtē attiecībā pret kontroles grupām, kā tas norādīts 2.3. punktā. Rezultāti būtu jāatspoguļo
                   detalizēti, un, ciktāl tas iespējams, jāiekļauj arī statistiskais novērtējums.
           2.4.    Citi pētījumi
                   Vairošanās pētījumiem jāilgst vismaz divas dēla vai meitas paaudzes, un tos var kombinēt ar
                   embriotoksicitātes, tostarp teratoģenēzes, pētījumiem. Īpaša vērība būtu jāvelta vaislības, auglības un metiena
                   pēcdzemdību attīstības novērojumiem. Var izmantot jebkuru citu metodi, kas ir zinātniski pamatojamas un
                   varētu dot izmērāmus rezultātus (piem., mainīga toksicitāte).
           2.5.    Apstākļi eksperimentāliem pētījumiem ar laboratorijas dzīvniekiem
                   Sniedz detalizētu veikto testu aprakstu un nodrošini šādus datus:
           2.5.1. Dzīvnieku suga, šķirne, dzimta un dzimums.
           2.5.2. Testu un kontroles grupu skaits, dzīvnieku skaits katrā grupā (skaitam jābūt pietiekami lielam statistisko
                   analīžu veikšanai, izmantojot atbilstīgus statistiskos parametrus).
           2.5.3. Produkta iekļaušanas līmenis, devas kvalitatīvais un kvantitatīvais sastāvs un tā analīze.
           2.5.4. Vispārējie audzēšanas apstākļi visā testēšanas perioda laikā.
           2.5.5. Precīzs pārbaudes laiks un veikto analīžu datums.
           2.5.6. Nāves gadījumu laiks un biežums dažādās pārbaudes grupās.
           2.5.7. Klīniskie simptomi un patoloģiskās pārmaiņas, kas radušās eksperimenta laikā, un to parādīšanās laiks.
           3.     APKĀRTĒJĀS VIDES PĒTĪJUMI
                  Atkarībā no produkta iespējamo atlikumu dabas (substrāts, barotne, atlikumi, indīgas vielas) izraudzīto
                  dzīvnieku sugu ekskrementos var pieprasīt ziņas par šo atlieku izplatīšanos kūtsmēslos, zemē un ūdenī, kā arī
                  ziņas par atlikumu iedarbību uz zemes bioloģiskajiem rādītājiem, augu augšanu un dzīvību ūdenī.
                                                                      IV IEDAĻA
                                                           CITI ATBILSTOŠI PĒTĪJUMI
           Atkarībā no produkta izmantošanas īpatnībām un nosacījumiem var pieprasīt ziņas par alerģiskiem efektiem, par ādas
           un acu gļotādas membrānu uzbudinājumu, elpošanas vai gremošanas traktu, lai novērtētu iespējamo risku saskarsmē
           ar produktu un to novērstu.


Svarīgs juridisks paziņojums

|

31991L0663

Komisijas Direktīva (1991. gada 10. decembris), ar ko tehnikas attīstībai pielāgo Padomes Direktīvu 76/756/EEK attiecībā uz apgaismes ierīču un gaismas signālierīču uzstādīšanu mehāniskajiem transportlīdzekļiem un to piekabēm

Oficiālais Vēstnesis L 366 , 31/12/1991 Lpp. 0017 - 0054 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 13 Sējums 21 Lpp. 0211  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 13 Sējums 21 Lpp. 0211  CS.ES Nodaļa 13 Sējums 011 Lpp. 32  - 69 ET.ES Nodaļa 13 Sējums 011 Lpp. 32  - 69 HU.ES Nodaļa 13 Sējums 011 Lpp. 32  - 69 LT.ES Nodaļa 13 Sējums 011 Lpp. 32  - 69 LV.ES Nodaļa 13 Sējums 011 Lpp. 32  - 69 MT.ES Nodaļa 13 Sējums 011 Lpp. 32  - 69 PL.ES Nodaļa 13 Sējums 011 Lpp. 32  - 69 SK.ES Nodaļa 13 Sējums 011 Lpp. 32  - 69 SL.ES Nodaļa 13 Sējums 011 Lpp. 32  - 69

		Komisijas Direktīva(1991. gada 10. decembris),ar ko tehnikas attīstībai pielāgo Padomes Direktīvu 76/756/EEK attiecībā uz apgaismes ierīču un gaismas signālierīču uzstādīšanu mehāniskajiem transportlīdzekļiem un to piekabēm(91/663/EEK)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 100.a pantu,ņemot vērā Padomes Direktīvu 70/156/EEK (1970. gada 6. februāris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju tipa apstiprinājumu [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar 1987. gada 25. jūnija Direktīvu 87/403/EEK [2], un jo īpaši tās 11. pantu,ņemot vērā Padomes Direktīvu 76/756/EEK (1976. gada 27. jūlijs) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz apgaismes ierīču un gaismas signālierīču uzstādīšanu mehāniskajiem transportlīdzekļiem un to piekabēm [3] un kas grozīta ar 1979. gada 21. novembra Direktīvu 80/233/EEK [4], 1982. gada 17. marta Direktīvu 82/244/EEK [5], 1983. gada 26. maija Direktīvu 83/276/EEK [6], 1983. gada 14. decembra Direktīvu 84/8/EEK [7] un 1989. gada 28. marta Direktīvu 89/278/EEK [8],tā kā skaidrības labad minētās direktīvas tagad jākonsolidē;tā kā saskaņā ar tehnikas attīstību tagad var izdarīt jaunus grozījumus, proti, ka priekšējos lukturos jāpieprasa tikai balta gaisma, dažiem transportlīdzekļiem jānosaka sānu gabarītgaismas lukturi, un prasību lukturiem, kuri ir uz kustīgām sastāvdaļām, kā arī precizēt citus sīkākus redakcijas izstrādes jautājumus;tā kā šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi Komiteja to direktīvu pielāgošanai tehnikas attīstībai, kuras attiecas uz tehnisko šķēršļu atcelšanu tirdzniecībā mehānisko transportlīdzekļu nozarē,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvu 76/756/EEK groza šādi:1. Pantus aizstāj ar šīs direktīvas turpmākajiem pantiem.2. Pielikumus aizstāj ar šīs direktīvas pielikumiem.2. pantsŠajā direktīvā "transportlīdzeklis" ir jebkurš transportlīdzeklis, uz ko attiecas Padomes Direktīva 70/156/EEK.3. pants1. No 1993. gada 1. janvāra neviena dalībvalsts nedrīkst:- atteikt transportlīdzekļa EK tipa apstiprinājumu, izsniegt Direktīvas 70/156/EEK 10. panta 1. punkta pēdējā ievilkumā minēto dokumentu vai piešķirt dalībvalsts tipa apstiprinājumu, vai- aizliegt transportlīdzekļu nodošanu ekspluatācijā,atsaucoties uz šāda tipa transportlīdzekļa vai transportlīdzekļu apgaismes ierīču un gaismas signālierīču uzstādījumu, ja šīs ierīces ir uzstādītas saskaņā ar šīs direktīvas prasībām.2. No 1993. gada 1. oktobra dalībvalstis:- vairs neizsniedz Direktīvas 70/156/EEK 10. panta 1. punkta pēdējā ievilkumā minēto dokumentu un- var atteikt dalībvalsts tipa apstiprinājumu piešķiršanutāda tipa transportlīdzeklim, kuram apgaismes ierīces un gaismas signālierīces nav uzstādītas saskaņā ar šīs direktīvas prasībām.3. No 1994. gada 1. oktobra dalībvalstis drīkst aizliegt tādu transportlīdzekļu nodošanu ekspluatācijā pirmo reizi, kuriem šādas ierīces nav uzstādītas saskaņā ar šīs direktīvas prasībām.4. pantsDalībvalsts, kas ir piešķīrusi EK tipa apstiprinājumu, veic pasākumus, kuri vajadzīgi, lai tā saņemtu informāciju par jebkuru pārveidojumu, kas skar kādu I pielikuma 1.1. punktā minēto daļu vai parametru. Šīs dalībvalsts kompetentās iestādes nosaka, vai pārveidotais transportlīdzeklis jātestē atkārtoti un vai jāsagatavo jauns ziņojums. Ja minētajos testos atklāj neatbilstību šīs direktīvas prasībām, tad pārveidojumu neapstiprina.5. pantsVisus grozījumus, kas vajadzīgi, lai šīs direktīvas pielikumu saturu pielāgotu tehnikas attīstībai, pieņem saskaņā ar Direktīvas 70/156/EEK 13. pantā noteikto procedūru.6. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu atbilstību šīs direktīvas prasībām līdz 1993. gada 1. janvārim, un par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.2. Kad dalībvalstis pieņem šos tiesību aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarīt šādas atsauces.3. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu svarīgākos noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.7. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1991. gada 10. decembrīKomisijas vārdā –priekšsēdētāja vietnieksMartin Bangemann[1] OV L 42, 23.2.1970., 1. lpp.[2] OV L 220, 8.8.1987., 44. lpp.[3] OV L 262, 27.9.1976., 1. lpp.[4] OV L 51, 25.2.1980., 8. lpp.[5] OV L 109, 22.4.1982., 31. lpp.[6] OV L 151, 9.6.1983., 47. lpp.[7] OV L 9, 12.1.1984., 24. lpp.[8] OV L 109, 20.4.1989., 38. lpp.--------------------------------------------------I PIELIKUMSGAISMAS UN SIGNĀLIERĪČU UZSTĀDĪŠANA1. DEFINĪCIJASŠajā direktīvā:1.1. "Transportlīdzekļa tips attiecībā uz gaismas un signālierīču uzstādīšanu"ir transportlīdzekļi, kas neatšķiras pēc būtiskajiem aspektiem, kuri minēti no 1.1.1. punkta līdz 1.1.4. punktam.Tāpat par "cita tipa transportlīdzekļiem" neuzskata – transportlīdzekļus, kas atšķiras minētā 1.1.1. līdz 1.1.4. punkta nozīmē, bet atšķirības neattiecas uz lukturu tipu, skaitu, novietojumu un ģeometrisko redzamību un attiecīgā tipa transportlīdzeklim noteikto tuvās gaismas slīpumu, kā arī transportlīdzekļus, kuri ir vai nav aprīkoti ar papildu lukturiem.1.1.1. transportlīdzekļa izmēri un ārējā forma;1.1.2. ierīču skaits un novietojums;1.1.3. priekšējo lukturu izlīdzināšanas sistēma;1.1.4. balstiekārta.1.2. "Šķērsplakne"ir vertikāla plakne, kas ir perpendikulāra transportlīdzekļa gareniskajai vidus plaknei.1.3. "Transportlīdzeklis bez kravas"ir transportlīdzeklis darba kārtībā saskaņā ar informācijas dokumenta paraugu Direktīvas 70/156/EEK I pielikuma 2.6. punktā, bet bez vadītāja.1.4. "Transportlīdzeklis ar kravu"ir transportlīdzeklis, kas piekrauts līdz tā tehniski pieļaujamai maksimālajai masai, kuru nosaka izgatavotājs, kas nosaka arī šīs masas sadalījumu pa asīm saskaņā ar paņēmienu, kurš aprakstīts 1. papildinājumā.1.5. "Ierīce"ir elements vai elementu komplekts, kam ir viena vai vairākas funkcijas.1.6. "Gaismas avots pēc kvēlspuldzēm"ir pats kvēldiegs. (Ja spuldzei ir vairāki kvēldiegi, tad katrs no tiem ir gaismas avots).1.7. "Lukturis"ir ierīce, kas paredzēta ceļa apgaismošanai vai gaismas signāla izstarošanai. Arī pakaļējās numura zīmes apgaismojumu un atstarotājus uzskata par lukturiem.1.7.1. "Ekvivalenti lukturi"ir tādi lukturi ar vienādām funkcijām, un kurus atļauts lietot tajā dalībvalstī, kurā transportlīdzeklis reģistrēts; minēto lukturu parametri var atšķiries no to lukturu parametriem, kas transportlīdzeklim uzstādīti, kad to apstiprina, ja tie atbilst šā pielikuma prasībām.1.7.2. "Monofunkcionāls lukturis"ir ierīces daļa, kam ir tikai gaismas vai signālierīces funkcija.1.7.3. "Neatkarīgi lukturi" [1]ir ierīces ar atsevišķu apgaismojošo virsmu, atsevišķu gaismas avotu un atsevišķu luktura korpusu.1.7.4. "Grupētie lukturi" [2]ir ierīces ar atsevišķām apgaismojošām virsmām un atsevišķiem gaismas avotiem, bet kopēju luktura korpusu.1.7.5. "Kombinētie lukturi" [3]ir ierīces ar atsevišķām apgaismojošām virsmām, bet kopēju gaismas avotu un kopēju luktura korpusu.1.7.6. "Savietotās gaismas ierīces" [4]ir ierīces ar atsevišķiem gaismas avotiem vai vienu gaismas avotu, kas darbojas dažādos režīmos, (piemēram, ar optiskām, mehāniskām vai elektriskām atšķirībām) pilnīgi vai daļēji kopēju apgaismojošo virsmu un kopēju luktura korpusu.1.7.7. "Ieslēpjamais lukturis"ir lukturis, ko var daļēji vai pilnīgi ieslēpt, kad to nelieto. To var izdarīt ar aizbīdāmo vāku, pārvietojot lukturi, vai jebkurā citā piemērotā veidā. Ieslēpjamo lukturi apzīmē ar vārdu "ievelkamais", ja pārvietojot to var ievilkt virsbūvē.1.7.8. "Priekšējais tālās gaismas lukturis"ir lukturis, ko izmanto gara ceļa posma apgaismošanai transportlīdzekļa priekšā.1.7.9. "Priekšējais tuvās gaismas lukturis"ir lukturis, ko, neadekvāti neapžilbinot vai citādi netraucējot pretimbraucējus un citus satiksmes dalībniekus, izmanto ceļa apgaismošanai transportlīdzekļa priekšā.1.7.10. "Priekšējais miglas lukturis"ir lukturis, ko izmanto, lai labāk apgaismotu ceļu miglā, sniegputenī, lietus gāzēs vai putekļu mākoņos.1.7.11. "Atpakaļgaitas lukturis"ir lukturis, ko izmanto ceļa apgaismošanai transportlīdzekļa aizmugurē un lai brīdinātu pārējos satiksmes dalībniekus, ka transportlīdzeklis brauc vai gatavojas braukt atpakaļgaitā.1.7.12. "Virzienrādītājs"ir lukturis, ko izmanto, lai norādītu pārējiem satiksmes dalībniekiem, ka vadītājs gatavojas pagriezties pa labi vai pa kreisi.1.7.13. "Avārijas signāls"ir ierīce, kas ļauj vienlaicīgi darbināt visus transportlīdzekļa virzienrādītājus, lai informētu par to, ka transportlīdzeklis attiecīgajā brīdī rada īpašas briesmas citiem satiksmes dalībniekiem.1.7.14. "Bremžu signāllukturis"ir lukturis, ko izmanto, lai norādītu citiem satiksmes dalībniekiem transportlīdzekļa aizmugurē par to, ka tā vadītājs ir iedarbinājis darba bremzi.1.7.15. "Pakaļējās numura zīmes lukturis"ir ierīce, ko izmanto, lai apgaismotu vietu, kas paredzēta pakaļējai numura zīmei; tajā var ietilpt dažādi optiskie elementi.1.7.16. "Priekšējais gabarītgaismas lukturis"ir lukturis, ko izmanto, lai norādītu uz transportlīdzekļa atrašanās vietu un platumu, ja uz transportlīdzekli skatās no priekšas.1.7.17. "Pakaļējais gabarītgaismas lukturis"ir lukturis, ko izmanto, lai informētu par transportlīdzekļa atrašanās vietu un platumu, ja uz transportlīdzekli skatās no aizmugures.1.7.18. "Pakaļējais miglas lukturis"ir lukturis, ko izmanto, lai biezā miglā transportlīdzekli var vieglāk saredzēt no aizmugures.1.7.19. "Stāvgaismas lukturis"ir lukturis, ko izmanto, lai informētu par stāvoša transportlīdzekļa atrašanās vietu apbūvētā rajonā. Šādos apstākļos tas aizstāj priekšējos un pakaļējos gabarītgaismas lukturus.1.7.20. "Kontūrgaismu lukturis"ir lukturis, kas uzstādīts galējā ārmalā pēc iespējas tuvu transportlīdzekļa augšai un kas paredzēts, lai skaidri norādītu transportlīdzekļa kopējo platumu. Šis lukturis paredzēts dažu transportlīdzekļu un piekabju priekšējo un pakaļējo gabarītgaismas lukturu papildināšanai, lai informētu par gabarītiem.1.7.21. "Sānu gabarītgaismas lukturis"ir lukturis, ko izmanto, lai norādītu par transportlīdzekļa atrašanās vietu, ja uz transportlīdzekli skatās no sāniem.1.7.22. "Atstarotājs"ir ierīce, ko izmanto, lai norādītu uz transportlīdzekļa atrašanās vietu, atstarojot gaismu no gaismas avota, kurš nav savienots ar transportlīdzekli un kura tuvumā ir vērotājs.Šajā direktīvā par atstarotājiem neuzskata:- atstarojošās numura zīmes,- atstarojošos signālus, kas minēti ADR (Eiropas Līgumā par starptautiskiem bīstamo kravu autopārvadājumiem),- citas atstarojošas zīmes un signālus, kas jāizmanto atbilstoši dalībvalsts pielietotajām specifikācijām, kuras attiecas uz dažu kategoriju transportlīdzekļiem vai dažu veidu darbībām.1.8. "Gaismu izstarojošā virsma"ir tāda caurspīdīga materiāla visa ārējā virsma vai tās daļa, ko izmanto, lai gaismai piešķirtu kādas fotometriskās un kolorimetriskās īpašības. Ja gaismu izstaro tikai daļa ārējās virsmas, šaubu gadījumā gaismu izstarojošo virsmu nosaka kompetentā iestāde, apspriežoties ar transportlīdzekļa un/vai sastāvdaļas izgatavotāju.1.9. Apgaismojošās virsmas1.9.1. "Apgaismes ierīces apgaismojošā virsma"(1.7.8. – 1.7.11. punkts)ir atstarotāja pilnas apertūras taisnleņķa projekcija šķērsplaknē. Ja apgaismes ierīcei nav atstarotāja, piemēro definīciju, kas ir 1.9.2. punktā. Ja luktura gaismu izstarojošā virsma nosedz tikai daļu atstarotāja pilnās apertūras, ņem vērā tikai šīs daļas projekciju.Priekšējam tuvās gaismas lukturim apgaismojošo virsmu ierobežo nogriežņa redzamā projekcija uz optiskā stikla. Ja atstarotājs un optiskais stikls ir regulējami attiecībā viens pret otru, tie jānoregulē vidējā stāvoklī.1.9.2. "Signālluktura, izņemot atstarotāja, apgaismojošā virsma"(1.7.12. – 1.7.21. punkts)ir luktura taisnlenķa projekcija plaknē, kas ir perpendikulāra tā pamatasij un saskaras ar luktura ārējo gaismu izstarojošo virsmu, šādu projekciju ierobežo šajā plaknē esošo aizsegu malas, no kuriem katrs ļauj tikai 98 % luktura kopējā gaismas stipruma plūst pamatass virzienā.Nosakot apgaismojošās virsmas apakšējo, augšējo un sānu robežu, izmanto tikai aizsegus ar horizontālām vai vertikālām malām.1.9.3. "Atstarotāja apgaismojošā virsma"(1.7.22. punkts)ir atstarotāja apgaismojošā virsma plaknē, kas ir perpendikulāra pamatasij un ko ierobežo plaknes, kuras pieskaras atstarotāja gaismas projekcijas virsmas ārējām malām un ir paralēlas šai asij. Nosakot apgaismojošās virsmas apakšējo, augšējo un sānu robežu, izmanto tikai vertikālas un horizontālas plaknes.1.10. "Redzamā virsma"noteiktā novērošanas virzienā ir gaismu izstarojošās virsmas taisnleņķa projekcija plaknē, kas ir perpendikulāra novērošanas virzienam (skatīt attēlu 2. papildinājumā) un pieskaras optiskā stikla galēji ārējam punktam.1.11. "Pamatass"ir gaismas signāla raksturīgā ass, ko luktura izgatavotājs nosaka par atskaites virzienu (H = 0°, V = 0 °) lauka leņķiem fotometriskajos mērījumos un, uzstādot lukturi transportlīdzeklim.1.12. "Atskaites centrs"ir punkts, kurā pamatass krustojas ar gaismu izstarojošo virsmu. Šāds atskaites centrs jānorāda luktura izgatavotājam.1.13. "Ģeometriskās redzamības leņķi"ir leņķi, kas nosaka minimālā telpas leņķa lauku, kurā jābūt redzamai luktura redzamajai virsmai. Telpas leņķa lauku nosaka pēc tās sfēras segmentiem, kuras centrs sakrīt ar luktura atskaites centru un kuras ekvators ir paralēls zemei. Šādus segmentus noteic attiecībā pret pamatasi. Horizontālie leņķi β atbilst garumam, un vertikālie leņķi α platumam.Ģeometriskās redzamības leņķu iekšpusē nedrīkst būt šķēršļi gaismas izplatībai ne no vienas luktura redzamās virsmas daļas, ko novēro no bezgalības.Ja mērījumus izdara tuvāk lukturim, paralēli jāmaina novērošanas virziens, lai sasniegtu tādu pašu precizitāti.Šķēršļus, kas ir ģeometriskās redzamības leņķu iekšpusē, neņem vērā, ja tie tur ir bijuši, apstiprinot luktura tipu.Ja uzstādītam lukturim kādu luktura redzamās virsmas daļu aizsedz kāda cita transportlīdzekļa daļa, jāpierāda, ka šķēršļu neaizsegtā luktura daļa tomēr atbilst fotometriskajām vērtībām, kas noteiktas, lai ierīci apstiprinātu par optisku vienību (skatīt attēlu zemāk).+++++ TIFF +++++1.14. "Galējā ārmala"ir plakne transportlīdzekļa abās pusēs, kas ir paralēla transportlīdzekļa gareniskajai vidus plaknei un pieskaras tā sānu ārmalai, neņemot vērā izvirzījumu:1.14.1. riepām netālu no vietas, kur tās saskaras ar zemi, un riepu spiediena mērītāju savienojumi;1.14.2. pretslīdēšanas ierīcēm, kas var būt uzliktas riteņiem;1.14.3. atpakaļskata spoguļiem;1.14.4. sānu virzienrādītājiem, kontūrgaismu lukturiem, priekšējiem un pakaļējiem gabarītgaismas lukturiem, stāvgaismas lukturiem, atstarotājiem un sānu gabarītgaismas lukturiem;1.14.5. transportlīdzeklim uzliktām muitas plombām un ierīcēm, kas paredzētas šo plombu piestiprināšanai un aizsargāšanai.1.15. "Kopējais platums"ir attālums starp divām vertikālajām plaknēm, kas noteiktas 1.14. punktā.1.16. "Viens lukturis"ir tāda ierīce vai tādas ierīces daļa, kurai ir viena funkcija un viena apgaismojošā virsma, un viens vai vairāki gaismas avoti. Ciktāl tas attiecas uz uzstādīšanu transportlīdzeklim, "viens lukturis" ir arī divu tādu neatkarīgu vai grupētu lukturu komplekts, kas ir vai nav vienādi un kam ir viena funkcija, ja tie ir uzstādīti tā, ka lukturu apgaismojošo virsmu projekcija attiecīgā šķērsplaknē aizņem vismaz 60 % no mazākā taisnstūra, kurš ietver minētās apgaismojošās virsmas projekcijas.Tādā gadījumā, lai lukturi apstiprinātu, katrs no šiem lukturiem jāapstiprina par "D" tipa lukturi. Šāda iespējama kombinācija neattiecas uz priekšējiem tālās gaismas lukturiem, priekšējiem tuvās gaismas lukturiem un priekšējiem miglas lukturiem.1.17. "Divi lukturi vai pāra skaita lukturi"ir vienota gaismu izstarojošā virsma gaismas joslas formā, ja to novieto simetriski attiecībā pret transportlīdzekļa garenisko vidus plakni un ja tās abas malas nav tuvāk kā 400 mm no transportlīdzekļa galējās ārmalas, un tās garums ir vismaz 800 mm. Šādu joslu apgaismo vismaz ar diviem gaismas avotiem, kas ir pēc iespējas tuvu tās galiem. Gaismu izstarojošā virsmā var būt vairāki savstarpēji līdzās novietoti elementi ar noteikumu, ka atsevišķo gaismu izstarojošo virsmu projekcija vienā un tajā pašā šķērsplaknē aizņem vismaz 60 % mazākā taisnstūra laukuma, kas ietver atsevišķo gaismu izstarojošo virsmu projekcijas.1.18. "Attālums starp diviem lukturiem",kas vērsti vienā virzienā, ir īsākais attālums starp taisnleņķa projekcijām plaknē, kas attiecīgi katrā no 1.9. punktā minētajiem gadījumiem ir perpendikulāra apgaismojošo virsmu kontūru taisnleņķa projekcijām plaknē, kas ir perpendikulāra šo apgaismojošo virsmu kontūru pamatasij. Attālumu starp abiem lukturiem tomēr var mērīt, precīzi nenosakot apgaismojošo virsmu kontūras, ja attālums neapšaubāmi pārsniedz direktīvas prasību minimumu.1.19. "Papildu lukturis"ir lukturis, ko uzstāda pēc izgatavotāja izvēles.1.20. "Darbības indikators"ir gaismas vai skaņas ierīce, kas norāda par kādas darbināmas ierīces pareizu vai nepareizu darbību.1.21. "Kontūra indikators"ir indikators, kas norāda, ka ierīce ir ieslēgta, bet nenorāda, vai tā darbojas pareizi vai nepareizi.1.22. "Zeme"ir virsma, uz kuras ir transportlīdzeklis un kurai jābūt stabili horizontālai.1.23. "Transportlīdzekļa kustīgās sastāvdaļas"ir virsbūves paneļi vai citas transportlīdzekļa daļas, kuru novietojumu var mainīt, paceļot, pagriežot vai pabīdot, nelietojot instrumentus. Pie tām nepieskaita paceļamas vadītāja kabīnes.1.24. "Kustīgas sastāvdaļas normālais lietošanas stāvoklis"ir kustīgas sastāvdaļas stāvoklis(-i), ko transportlīdzekļa izgatavotājs norādījis normāliem transportlīdzekļa lietošanas un stāvēšanas nosacījumiem.1.25. "Normāli transportlīdzekļa lietošanas nosacījumi"ir:1.25.1. mehāniskajam transportlīdzeklim, ja transportlīdzeklis ir gatavs pārvietoties ar savu vilces motoru un tā kustīgās sastāvdaļas ir normālajā stāvoklī(-os), kas noteikts 1.24. punktā;1.25.2. un piekabei, ja piekabe ir savienota ar velkošo transportlīdzekli, kas ir 1.25.1. punktā aprakstītajā stāvoklī, un kad tās kustīgās sastāvdaļas ir normālā stāvoklī(-os), kas noteikts 1.24. punktā.1.26. "Transportlīdzekļa stāvēšanas nosacījumi"ir:1.26.1. mehāniskajam transportlīdzeklim, ja transportlīdzeklis stāv un tā vilces motors nedarbojas, un tā kustīgās sastāvdaļas ir normālā stāvoklī(-os), kas noteikts 1.24. punktā;1.26.2. un piekabei, ja piekabe ir savienota ar velkošo transportlīdzekli, kas ir 1.26.1. punktā aprakstītajā stāvoklī un ja tās kustīgās sastāvdaļas ir normālā stāvoklī(-os), kas noteikts 1.24. punktā.2. EK TIPA APSTIPRINĀJUMA PIETEIKUMS2.1. Pieteikumu transportlīdzekļa EK tipa apstiprinājumam, kas attiecas uz tā gaismas un signālierīču uzstādīšanu, iesniedz transportlīdzekļa izgatavotājs vai tā pārstāvis.2.2. Pieteikumam pievieno šādus dokumentus trijos eksemplāros un ar šādiem datiem:2.2.1. transportlīdzekļa tipa aprakstu saskaņā ar 1.1. iekļauto punktu sarakstu kopā ar slodzes ierobežojumiem, īpaši maksimālo pieļaujamo bagāžnieka slodzi;2.2.2. tādu ierīču sarakstu, ko izgatavotājs ir noteicis gaismas un signālierīču komplektā. Sarakstā var iekļaut vairāku tipu ierīces, kas paredzētas katrai darbībai. Katra tipa ierīcei jābūt pienācīgi identificētai (ar sastāvdaļas tipa apstiprinājuma zīmi, izgatavotāja nosaukumu utt.);2.2.3. visas gaismas un signalizācijas ierīču izvietojuma rasējumu, norādot dažādo transportlīdzekļa lukturu novietojumu;2.2.4. lai pārbaudītu atbilstību šīs direktīvas prasībām, pēc vajadzības katra luktura izvietojuma rasējumu(-us), kurā redzama apgaismojošā virsma, kas noteikta 1.9.1., 1.9.2. un 1.9.3. punktā, gaismu izstarojošā virsma, kura noteikta 1.8. punktā, pamatass, kas noteikta 1.11. punktā, un atskaites centrs, kurš noteikts 1.12. punktā. Šī informācija nav vajadzīga pakaļējās numura zīmes lukturim (1.7.15. punkts).2.3. Tehniskajai iestādei, kas izdara apstiprināšanas testus, jāpiesaka transportlīdzeklis bez kravas, kas aprīkots ar gaismas un signālierīcēm, kuras aprakstītas 2.2.2. punktā un ir apstiprināmā tipa transportlīdzekļa prototips.2.4. Tipa apstiprinājuma dokumentam pievieno dokumentu, kas paredzēts II pielikumā.3. VISPĀRĪGI NORĀDĪJUMI3.1. Neskarot šā pielikuma noteikumus, atļauta tādu gaismas un signālierīču uzstādīšana, kas noteiktas no 1.7.8. punkta līdz 1.7.22. punktam. Attiecīgi ir aizliegts uzstādīt jebkuru citu gaismas vai signālierīci.3.2. Gaismas un signālierīces jāuzstāda tā, lai normālos lietošanas apstākļos, kas paredzēti 1.25., 1.25.1. un 1.25.2. punktā, un neatkarīgi no vibrācijas, kura uz tām var iedarboties, tās saglabā šajā pielikumā noteiktos parametrus un nodrošina transportlīdzekļa atbilstību šā pielikuma prasībām. Īpaši jāizslēdz nejauša lukturu regulējuma izjaukšana.3.3. Apgaismes lukturi, kas aprakstīti 1.7.8., 1.7.9. un 1.7.10. punktā, jāuzstāda tā, lai to izlīdzinājumu var viegli iestatīt.3.4. Visu, to skaitā uz sānu paneļiem uzstādīto, gaismas signālierīču luktura pamatasij, ja lukturis uzstādīts transportlīdzeklim, jābūt paralēlai transportlīdzekļa balsta plaknei uz ceļa; turklāt sānu atstarotāju un sānu gabarītgaismas lukturu pamatasij jābūt perpendikulārai transportlīdzekļa gareniskajai vidus plaknei, un visu pārējo signālierīču pamatasij jābūt paralēlai attiecībā pret minēto plakni. Katrā virzienā ir pieļaujama ± 3° pielaide. Turklāt jāievēro visi izgatavotāja noteiktie īpašie norādījumi, kas attiecas uz uzstādīšanu.3.5. Ja īpašu prasību nav, lukturu augstumu un izlīdzinājumu testē, transportlīdzekli bez kravas novietojot uz plakanas, horizontālas virsmas saskaņā ar 1.25., 1.25.1. un 1.25.2. punktā paredzētajiem nosacījumiem.3.6. Ja īpašu prasību nav, lukturiem, kas ir pāris:3.6.1. jābūt uzstādītiem simetriski attiecībā pret transportlīdzekļa garenvirziena vidus plakni (aprēķinam jāpamatojas uz luktura ārējo ģeometrisko formu, nevis uz 1.9.1., 1.9.2. un 1.9.3. punktā minētās apgaismojošās virsmas malu);3.6.2. jābūt savstarpēji savienotiem simetriski attiecībā pret garenisko vidus plakni; šī prasība neattiecas uz luktura iekšējo konstrukciju;3.6.3. jāatbilst vienādiem kolorimetriskiem parametriem;3.6.4. jābūt ar faktiski vienādiem fotometriskajiem parametriem.3.7. Transportlīdzekļiem, kuru ārējā forma ir asimetriska, jāatbilst minētajām prasībām tiktāl, cik iespējams.3.8. Lukturi, kam ir atšķirīgas funkcijas, var būt patstāvīgi vai grupēti, kombinēti vai savietoti vienā ierīcē ar noteikumu, ka katrs šāds lukturis atbilst prasībām, kuras uz to attiecas.3.9. Maksimālo augstumu virs zemes mēra no apgaismojošās virsmas augstākā punkta un minimālo augstumu no apgaismojošās virsmas zemākā punkta.Tuvās gaismas lukturiem minimālo augstumu virs zemes mēra no atstarotāja apakšējās malas.3.9.1. Novietojumu platumā nosaka no tās apgaismojošās virsmas malas, kas ir vistālāk no transportlīdzekļa gareniskās vidus plaknes, ja tas attiecas uz kopējo platumu, un no apgaismojošo virsmu iekšējām malām, ja tas attiecas uz attālumu starp lukturiem.3.10. Ja nav īpašu prasību, tad neviens cits lukturis, izņemot virzienrādītājus un avārijas signālu, nedrīkst izstarot mirgojošu gaismu.3.11. Lukturis, kas noteikts 1.7. punktā, nedrīkst uz priekšu izstarot sarkanu gaismu, kura varētu būt maldinoša, un neviens lukturis, kas noteikts 1.7. punktā, izņemot atpakaļgaitas lukturi, nedrīkst izstarot baltu gaismu uz aizmuguri. Neņem vērā apgaismes ierīces, kas uzstādītas transportlīdzekļa iekšpusē. Šaubu gadījumā atbilstību minētai prasībai pārbauda šādi:3.11.1. attiecībā uz sarkanas gaismas redzamību priekšpusē – sarkana luktura gaismu izstarojošā virsma nedrīkst būt tieši redzama novērotājam, kas 1. zonas robežās pārvietojas šķērsplaknē, kura ir 25 m transportlīdzekļa priekšā (skatīt 1. attēlu 3. papildinājumā);3.11.2. attiecībā uz baltas gaismas redzamību aizmugurē – balta luktura gaismu izstarojošā virsma nedrīkst būt tieši redzama novērotājam, kas 2. zonas robežās pārvietojas šķērsplaknē, kura ir 25 m transportlīdzekļa aizmugurē (skatīt 2. attēlu 3. papildinājumā);3.11.3. novērotājam redzamo 1. un 2. zonu attiecīgajās plaknēs ierobežo šādi:3.11.3.1. augstumā divas horizontālas plaknes, kas ir attiecīgi 1 un 2,2 m virs zemes;3.11.3.2. platumā divas vertikālas plaknes, kas veido 15° leņķi attiecīgi virzienā uz priekšu un uz aizmuguri un ārpus transportlīdzekļa pret tā garenisko vidus plakni, šķērsojot to vertikālo plakņu saskares punktu (vai punktus), kuras ir paralēlas transportlīdzekļa gareniskajai vidus plaknei, un ierobežo transportlīdzekļa kopējo platumu.Ja ir vairāki saskares punkti, tāds, kas ir vistālāk priekšā, atbilst priekšējai plaknei, un tāds, kurš ir vistālāk aizmugurē, atbilst aizmugurējai plaknei.3.12. Elektroinstalācijas savienojumiem jābūt tādiem, lai priekšējos un pakaļējos gabarītgaismas lukturus, kontūrgaismas lukturus, ja tādi ir, un pakaļējās numura zīmes lukturus var ieslēgt un izslēgt tikai vienlaicīgi.Minēto prasību nepiemēro, ja par stāvgaismas lukturiem lieto priekšējos un pakaļējos gabarītgaismas lukturus un sānu gabarītgaismas lukturus, kas kombinēti vai savietoti ar minētajiem lukturiem.3.13. Elektroinstalācijas savienojumiem jābūt tādiem, lai priekšējos tālās un tuvās gaismas lukturus un priekšējos miglas lukturus nevar ieslēgt, neieslēdzot arī 3.12. punktā minētos lukturus. Šāda prasība tomēr neattiecas uz priekšējiem tālās gaismas un tuvās gaismas lukturiem, ja to mirgojošie brīdinājuma signāli ir no īsiem, periodiskiem tālās gaismas luktura signāliem vai tuvās gaismas luktura signāliem, vai pārmaiņus no īsiem tuvās un tālās gaismas lukturu signāliem.3.14. Lukturu izstarotās gaismas krāsas ir šādas:—priekšējam tālās gaismas lukturim: | balta |—priekšējam tuvās gaismas lukturim: | balta |—priekšējam miglas lukturim: | balta vai dzeltena |—atpakaļgaitas lukturim: | balta |—virzienrādītājam: | dzintara krāsa |—avārijas signālam: | dzintara krāsa |—bremžu signāllukturim: | sarkana |—pakaļējās numura zīmes lukturim: | balta |—priekšējam gabarītgaismas lukturim: | balta |—pakaļējam gabarītgaismas lukturim: | sarkana |—pakaļējam miglas lukturim: | sarkana |—stāvgaismas lukturim: | priekšā balta, aizmugurē sarkana; dzeltena, ja tas ir savietots ar sānu virzienrādītājiem vai sānu gabarītgaismas lukturiem |—sānu gabarītgaismas lukturim: | dzintara krāsa; tomēr tā var būt sarkana, ja galējais pakaļējais sānu gabarītgaismas lukturis ir grupēts vai kombinēts, vai savietots ar pakaļējo gabarītgaismas lukturi, pakaļējo kontūrgaismas lukturi, pakaļējo miglas lukturi, bremžu signāllukturi vai grupēts ar pakaļējo atstarotāju vai arī tam daļa gaismu izstarojošās virsmas ir kopēja ar pakaļējo atstarotāju |—kontūrgaismas lukturim: | priekšā balta, sarkana aizmugurē |—pakaļējam atstarotājam, kam nav trijstūra formas: | sarkana |—pakaļējam atstarotājam, kam ir trijstūra forma: | sarkana |—priekšējam atstarotājam, kam nav trijstūra formas [5]: | vienāda ar krītošo gaismu |—sānu atstarotājam, kam nav trijstūra formas: | dzintara krāsa; tomēr tā var būt sarkana, ja galējais pakaļējais sānu atstarotājs ir grupēts vai arī tam daļa gaismu izstarojošās virsmas ir kopēja ar pakaļējo gabarītgaismas lukturi, pakaļējo kontūrgaismas lukturi, pakaļējo miglas lukturi, bremžu signāllukturi vai galējo pakaļējo sarkano sānu gabarītgaismas lukturi. |3.15. Kontūra indikatoru funkciju var veikt darbības indikatori.3.16. Ieslēpjamie lukturi3.16.1. Aizliegts ieslēpt lukturus, izņemot priekšējo tālās gaismas lukturi, priekšējo tuvās gaismas lukturi un priekšējo miglas lukturi, ko drīkst ieslēpt, ja nelieto.3.16.2. Ja ieslēpšanas ierīces(-u) darbībā rodas kāda kļūme, lukturiem jāpaliek lietošanas režīmā, ja tos jau lieto, vai jābūt iespējai tos pārslēgt lietošanas režīmā bez instrumentiem.3.16.3. Jābūt iespējai pārslēgt lukturus lietošanas režīmā un ieslēgt tos ar vienu un to pašu vadības ierīci, kas neizslēdz iespēju pārslēgt tos lietošanas režīmā neieslēdzot.Tomēr grupētiem priekšējiem tālās gaismas un tuvās gaismas lukturiem augšminētajai vadības ierīcei tikai jāiedarbina priekšējie tuvās gaismas lukturi.3.16.4. Jāizslēdz iespēja no vadītāja vietas apzināti apstādināt ieslēgtos priekšējos lukturus, pirms tie sasnieguši lietošanas režīmu. Ja ir risks par citu satiksmes dalībnieku apžilbināšanu, kamēr priekšējie lukturi ir kustībā, tie drīkst iedegties, tikai ja ir sasnieguši lietošanas režīmu.3.16.5. Temperatūras diapazonā no 30 līdz + 50 ° C lukturim jāsasniedz lietošanas režīms trijās sekundēs pēc vadības ierīces sākotnējās iedarbināšanas.3.17. Lukturu skaitsTransportlīdzeklim uzstādīto lukturu skaitam jābūt vienādam ar skaitu, kas norādīts 2. apakšpunktā no 4.1. līdz 4.18. punktam.3.18. Izņemot 3.19., 3.20. un 3.22. punktā paredzētos gadījumus, lukturus drīkst uzstādīt uz kustīgām sastāvdaļām.3.19. Pakaļējos gabarītgaismas lukturus, pakaļējos virzienrādītājus un pakaļējos atstarotājus, kam ir trijstūra forma vai kam tās nav, nedrīkst uzstādīt uz kustīgām sastāvdaļām. Ja iepriekšminētās funkcijas ir divu tādu lukturu komplektam, ko apzīmē ar "D" (skatīt 1.16. punktu), tikai viens no šiem lukturiem jāuzstāda uz nekustīgas transportlīdzekļa daļas.3.20. Neviena kustīga sastāvdaļa, uz kuras ir vai nav uzstādīta gaismas signālierīce un kura kādā nostiprinātā stāvoklī aizsedz vairāk nekā 50 % priekšējo un pakaļējo gabarītgaismas lukturu, priekšējo un pakaļējo virzienrādītāju un atstarotāju redzamās virsmas, skatoties paralēli transportlīdzekļa gareniskajai asij.Ja tas nav iespējams, tad:3.20.1. ar piezīmi 16. punktā dokumentā, kas ir II pielikumā, informē citas iestādes par to, ka kustīgās sastāvdaļas var aizsegt vairāk nekā 50 % redzamās virsmas;3.20.2. gadījumā, kas minēts 3.20.1. punktā, ar uzrakstu transportlīdzeklī informē lietotāju par to, ka, ja kāda kustīga sastāvdaļa ir noteiktā(-os) režīmā(-os), citi satiksmes dalībnieki jābrīdina par transportlīdzekļa atrašanās vietu uz ceļa; piemēram, ar brīdinājuma trijstūri vai citām ierīcēm saskaņā ar dalībvalsts prasībām to lietošanai uz ceļa.3.21. Ja kustīgās sastāvdaļas ir kādā stāvoklī, kas pēc definīcijas 1.24. punktā nav "normāls stāvoklis", ierīces, kuras uz tām ir uzstādītas, nedrīkst radīt neērtības satiksmes dalībniekiem.3.22. Ja lukturis ir uzstādīts uz kustīgas sastāvdaļas un ja kustīgā sastāvdaļa ir normālā lietošanas režīmā(-os) (skatīt 1.24. punktu), tad lukturim vienmēr jāatgriežas tajā režīmā(-os), ko izgatavotājs norādījis saskaņā ar šo pielikumu. Uzskata, ka priekšējie tuvās gaismas lukturi un priekšējie miglas lukturi atbilst šādai prasībai, ja kustīgās sastāvdaļas pārvietojas un atgriežas normālajā režīmā 10 reizes, neviena no šo lukturu leņķa slīpuma vērtībām attiecībā pret luktura balstu, mērot pēc katras darbības, ko veic kustīgā sastāvdaļa, neatšķiras no 10 izmērīto vērtību vidējā vairāk par 0,15 %.3.23. Lukturus var grupēt, kombinēt vai savietot citu ar citu, ja katrs lukturis atbilst visām prasībām, kas attiecas uz krāsu, novietojumu, izlīdzinājumu, ģeometrisko redzamību, elektroinstalācijas savienojumiem, kā arī citām prasībām, ja tādas ir.3.24. Izņemot atstarotājus, lukturi, uz kura ir pat apstiprinājuma zīme, uzskata par neesošu, ja to nevar darbināt, izmantojot tikai kvēlspuldzi.4. ATSEVIŠĶI NORĀDĪJUMI4.1. Priekšējie tālās gaismas lukturi4.1.1. NovietojumsObligāti uzstādāmi mehāniskajiem transportlīdzekļiem.Aizliegts uzstādīt piekabēm.4.1.2. SkaitsDivi vai četri.Ja transportlīdzeklis ir aprīkots ar četriem ieslēpjamiem priekšējiem tālās gaismas lukturiem, divus papildu priekšējos tālās gaismas lukturus atļauts uzstādīt tikai lietošanai par gaismas signālierīci (kā noteikts 3.13. punktā) dienasgaismā.4.1.3. IzvietojumsNav atsevišķu norādījumu.4.1.4. Novietojums4.1.4.1. Platumā:apgaismojošās virsmas ārmalas nevienā gadījumā nedrīkst būt tuvāk transportlīdzekļa galējai ārmalai nekā priekšējo tuvās gaismas lukturu ārmalas.4.1.4.2. Augstumā:nav atsevišķu norādījumu.4.1.4.3. Garumā:transportlīdzekļa priekšā un tā nostiprināti, ka izstarotā gaisma ne tieši, ne netieši ar transportlīdzekļu atpakaļskata spoguļu un/vai citu atstarojošo virsmu starpniecību nerada neērtības vadītājam.4.1.5. Ģeometriskā redzamībaApgaismojošās virsmas redzamība, ieskaitot tās redzamību laukumos, kas ir neapgaismoti attiecīgajā novērošanas virzienā, jānodrošina diverģējošā telpā, kuru ierobežo līnijas, kas savienojas ar apgaismojošās virsmas perimetru un veido vismaz 5 leņķi ar priekšējā luktura pamatasi. Ģeometriskās redzamības leņķu sākums ir apgaismojošās virsmas projekcijas perimetrs šķērsplaknē, kas pieskaras tai priekšējā luktura optiskā stikla daļai, kura ir izvirzīta vistālāk uz priekšu.4.1.6. RegulēšanaUz priekšu.Bez ierīcēm, kas ir vajadzīgas, lai uzturētu pareizu regulējumu, un, ja ir divi priekšējo lukturu pāri, tikai viens pāris, kas ir no priekšējiem lukturiem, kam ir tālās gaismas lukturu funkcijas, drīkst būt grozāms atbilstoši stūres bloķēšanas leņķim ap asi, kura ir gandrīz vertikāla.4.1.7. Elektroinstalācijas savienojumi4.1.7.1. Priekšējos tālās gaismas lukturus drīkst ieslēgt tikai vienlaicīgi vai pāros. Pārslēdzot no tuvās gaismas uz tālo gaismu, jāieslēdz vismaz viens tālās gaismas lukturu pāris. Pārslēdzot no tālās gaismas uz tuvo gaismu, vienlaicīgi jāizslēdz visi priekšējie tālās gaismas lukturi.4.1.7.2. Tuvās gaismas lukturi drīkst palikt ieslēgti vienlaicīgi ar tālās gaismas lukturiem.4.1.7.3. Ja ir uzstādīti četri ieslēpjami priekšējie tālās gaismas lukturi, paceltā režīmā tiem jānodrošina tas, ka vienlaicīgi nevar darboties neviens no uzstādītajiem papildu tālās gaismas lukturiem, ja tie paredzēti lietošanai par gaismas signālierīci (kā noteikts 3.13. punktā) dienasgaismā.4.1.8. Kontūra indikatorsUzstādāms obligāti.4.1.9. Citas prasības4.1.9.1. Vienlaicīgi ieslēdzamo priekšējo lukturu kopējais maksimālais gaismas stiprums nedrīkst pārsniegt 225000 cd.4.1.9.2. Maksimālo gaismas stiprumu iegūst, saskaitot atsevišķās maksimālā stipruma vērtības, kas izmērītas, apstiprinot sastāvdaļu tipu, un norādītas attiecīgajās apstiprinājuma apliecībās.4.2. Priekšējie tuvās gaismas lukturi4.2.1. NovietojumsObligāti uzstādāmi mehāniskajiem transportlīdzekļiem.Aizliegts uzstādīt piekabēm.4.2.2. SkaitsDivi.4.2.3. IzvietojumsNav atsevišķu norādījumu.4.2.4. Novietojums4.2.4.1. Platumā:apgaismojošās virsmas mala, kas iras vistālāk no transportlīdzekļa gareniskās vidus plaknes, nedrīkst būt tālāk kā 400 mm no transportlīdzekļa galējās ārmalas.Starp apgaismojošo virsmu iekšējām malām jābūt vismaz 600 mm.Šo attālumu drīkst samazināt līdz 400 mm, ja transportlīdzekļa kopējais platums ir mazāks nekā 1300 mm.4.2.4.2. Augstumā:virs zemes – ne mazāk kā 500 mm un ne vairāk kā 1200 mm.4.2.4.3. Garumā:transportlīdzekļa priekšā; šo prasību uzskata par izpildītu, ja izstarotā gaisma ne tieši, ne netieši ar transportlīdzekļu atpakaļskata spoguļu un/vai citu atstarojošo virsmu starpniecību nerada neērtības vadītājam.4.2.5. Ģeometriskā redzamībaTo nosaka leņķis α un β, ka noteikts 1.13. punktā.α = 15 o uz augšu un 10 o uz leju,β = 45° uz aru un 10° uz iekšu.Tā kā fotometriskās vērtības, kas attiecas uz priekšējiem tuvās gaismas lukturiem, neattiecas uz pilnu ģeometriskās redzamības lauku, tipa apstiprināšanas nolūkos pārējā daļā minimālajai vērtībai jābūt 1 cd. Paneļu vai citu aprīkojuma elementu novietojums luktura tuvumā nedrīkst izraisīt sekundārus efektus, kas var radīt neērtības pārējiem satiksmes dalībniekiem.4.2.6. Regulēšana4.2.6.1. Pēc sākotnējā slīpuma regulēšanas tuvās gaismas slīpumu, ko izsaka procentos, mēra saskaņā ar statiskiem nosacījumiem un saskaņā ar visiem slogošanas nosacījumiem, kuri noteikti 1. papildinājumā.Sākotnējais lejupvērstais tuvās gaismas nogriežņa slīpums, kas jānoteic transportlīdzeklim bez kravas, ja tā vadītāja vietu aizņem viens cilvēks, transportlīdzekļa izgatavotājam jānosaka ar precizitāti 0,1 % robežās un skaidri salasāmi un neizdzēšami jānorāda uz katra transportlīdzekļa pie priekšējiem lukturiem vai ražotāja plāksnītes ar simbolu, kurš parādīts 6. papildinājumā.Šā norādītā lejupvērstā slīpuma vērtība ir noteikta 4.2.6.1.1. punktā.4.2.6.1.1. Atkarībā no priekšējā tuvās gaismas luktura apgaismojošās virsmas apakšējās malas uzstādījuma augstuma (h) metros, ko mēra transportlīdzeklim bez kravas, tuvās gaismas nogriežņa vertikālajam slīpumam saskaņā ar visiem statiskajiem nosacījumiem, kuri noteikti 1. papildinājumā, jāpaliek šādās robežās, un sākotnējam iestatījumam jābūt šādām vērtībām:h < 0,80:robežas: | no 0,5 % līdz 2,5 %, |sākotnējais iestatījums: | no 1,0 % līdz 1,5 %; |0,80 ≤ h ≤ 0,90:robežas: | no 0,5 % līdz 2,5 %, |sākotnējais iestatījums: | no 1,0 % līdz 1,5 %; |vai pēc transportlīdzekļa izgatavotāja izvēles:robežas: | no 1,0 % līdz 3,0 %, |sākotnējais iestatījums: | no 1,5 % līdz 2,0 %; |šajā gadījumā transportlīdzekļa EK tipa apstiprinājuma pieteikumā jāiekļauj informācija par to, kura no abām alternatīvām jāizmanto;h > 0,90:robežas: | no 1,0 % līdz 3,0 %, |sākotnējais iestatījums: | no 1,5 % līdz 2,0 %. |Minētās robežas un sākotnējo iestatījumu vērtības ir apkopotas turpmākajā diagrammā.+++++ TIFF +++++4.2.6.2. Iepriekšējo nosacījumu var izpildīt, izmantojot ierīci, kas iedarbojas uz priekšējā luktura relatīvo novietojumu pret transportlīdzekli. Ja šī ierīce nedarbojas, gaisma nedrīkst atgriezties tādā stāvoklī, kas ir mazākā lejupvērstā slīpumā nekā tās stāvoklis ierīces nedarbošanās laikā.4.2.6.2.1. Ierīcei, kas minēta 4.2.6.2. punktā, jābūt automātiskai.4.2.6.2.2. Ierīces, ko pārtraukti vai nepārtraukti regulē manuāli, tomēr ir atļauts lietot, ja tām ir aizturstāvoklis, no kura ar standarta regulēšanas skrūvēm lukturus var atgriezt sākotnējā slīpumā, kas noteikts 4.2.6.1. punktā. Šādām manuāli regulējamām ierīcēm jābūt darbināmām no vadītāja vietas. Nepārtraukti regulējamām ierīcēm jābūt marķējumiem, uz kuriem norādīti slogošanas nosacījumi, kas attiecas uz tuvās gaismas regulēšanu.Stāvokļu skaitam ierīcēs, kas nav nepārtraukti regulējamas, jābūt tādam, kāds atbilst to vērtību diapazonam, kuras norādītas 4.2.6.1.1. punktā atbilstīgi visiem 1. papildinājumā noteiktajiem slogošanas nosacījumiem.Arī šādām ierīcēm pie to vadības ierīces (skatīt 7. papildinājumu) jābūt marķējumam, kurā skaidri norādīti slogošanas nosacījumi, kas noteikti 1. papildinājumā un kas attiecas uz tuvās gaismas regulēšanu.4.2.6.2.3. Tuvās gaismas slīpuma izmaiņa atkarībā no slogojuma jāmēra saskaņā ar testa procedūru, kas noteikta 5. papildinājumā.4.2.7. Elektroinstalācijas savienojumiVadības ierīcei, ar ko pārslēdz uz tuvo gaismu, vienlaicīgi jāizslēdz visi priekšējie tālās gaismas lukturi.Tuvās gaismas lukturi drīkst palikt ieslēgti vienlaicīgi ar tālās gaismas lukturiem.4.2.8. Kontūra indikatorsPēc izvēles.4.2.9. Citas prasībasPrasības, kas noteiktas 3.6.2. punktā, neattiecas uz priekšējiem tuvās gaismas lukturiem.Priekšējie tuvās gaismas lukturi nedrīkst būt grozāmi atbilstoši stūres bloķēšanas leņķim.4.3. Priekšējie miglas lukturi4.3.1. NovietojumsMehāniskajiem transportlīdzekļiem pēc izvēles.Aizliegts uzstādīt piekabēm.4.3.2. SkaitsDivi.4.3.3. IzvietojumsNav atsevišķu norādījumu.4.3.4. Novietojums4.3.4.1. Platumā:apgaismojošās virsmas punkts, kas iras vistālāk no transportlīdzekļa gareniskās vidus plaknes, nedrīkst būt tālāk kā 400 mm no transportlīdzekļa galējās ārmalas.4.3.4.2. Augstumā:ne zemāk kā 250 mm virs zemes.Neviens apgaismojošās virsmas punkts nedrīkst būt augstāk kā priekšējā tuvās gaismas luktura apgaismojošās virsmas augstākais punkts.4.3.4.3. Garumā:transportlīdzekļa priekšā; šo prasību uzskata par izpildītu, ja izstarotā gaisma ne tieši, ne netieši ar transportlīdzekļa atpakaļskata spoguļu un/vai citu atstarojošo virsmu starpniecību nerada neērtības vadītājam.4.3.5. Ģeometriskā redzamībaTo nosaka leņķis α un β, ka noteikts 1.13. punktā.α = 5 ° uz augšu un uz leju,β = 45° uz aru un 10° uz iekšu.4.3.6. RegulēšanaPriekšējo miglas lukturu regulēšana nedrīkst atšķirties atkarībā no stūres bloķēšanas leņķa.Tiem jābūt vērstiem uz priekšu, neadekvāti neapžilbinot vai neradot citas neērtības pretimbraucošiem vadītājiem un citiem satiksmes dalībniekiem.4.3.7. Elektroinstalācijas savienojumiPriekšējiem miglas lukturiem jābūt ieslēdzamiem un izslēdzamiem neatkarīgi no priekšējiem tālās gaismas lukturiem, priekšējiem tuvās gaismas lukturiem vai jebkuras priekšējo tālās un tuvās gaismas lukturu kombinācijas.4.3.8. Kontūra indikatorsPēc izvēles.4.4. Atpakaļgaitas lukturi4.4.1. NovietojumsObligāti uzstādāmi mehāniskajiem transportlīdzekļiem.Pēc izvēles uzstādāmi piekabēm.4.4.2. SkaitsViens vai divi.4.4.3. IzvietojumsNav atsevišķu norādījumu.4.4.4. Novietojums4.4.4.1. Platumā:nav atsevišķu norādījumu.4.4.4.2. Augstumā:ne zemāk kā 250 mm un ne augstāk kā 1200 mm virs zemes.4.4.4.3. Garumā:transportlīdzekļa aizmugurē.4.4.5. Ģeometriskā redzamībaTo nosaka leņķis α un β, ka noteikts 1.13. punktā.α = 15 o uz augšu un 5 o uz leju,β = 45 o pa labi un pa kreisi, ja ir tikai viens lukturis,β = 45o uz āru un 30o uz iekšu, ja ir divi lukturi.4.4.6. RegulēšanaUz aizmuguri.4.4.7. Elektroinstalācijas savienojumiAtpakaļgaitas lukturi drīkst iedegties tikai, ja ir ieslēgts atpakaļgaitas pārnesums un ja ierīce, kas kontrolē motora iedarbināšanu vai apstādināšanu, ir tādā stāvoklī, ka ir iespējama motora darbība.Tie nedrīkst iedegties vai turpināt degt, ja nav izpildīts viens no minētajiem nosacījumiem.4.4.8. Kontūra indikatorsPēc izvēles.4.5. Virzienrādītāji4.5.1. Novietojums (skatīt 4. papildinājumu).Jāuzstāda obligāti. Dažādu tipu virzienrādītājus iedala kategorijās (1., 1.a, 1.b, 2.a, 2.b un 5.), kura komplekts katram transportlīdzeklim ir noteiktā izvietojumā ("A" un "B").Virzienrādītāju "A" izvietojums attiecas uz visiem mehāniskajiem transportlīdzekļiem.Virzienrādītāju "B" izvietojums attiecas tikai uz piekabēm.4.5.2. SkaitsIerīču skaitam jābūt tādam, lai tās var izstarot signālus, kas atbilst vienam no 4.5.3. punktā minētajiem izvietojumiem.4.5.3. IzvietojumsA: divi priekšējie virzienrādītāji pieder pie šādām kategorijām:- 1. vai 1.a, vai 1.b,ja attālums no šā luktura apgaismojošās virsmas malas līdz priekšējā tuvās gaismas luktura un/vai priekšējā miglas luktura, ja ir, apgaismojošās virsmas malai ir vismaz 40 mm,- 1.a vai 1.b,ja attālums no šā luktura apgaismojošās virsmas malas līdz priekšējā tuvās gaismas luktura un/vai priekšējā miglas luktura, ja ir, apgaismojošās virsmas malai ir lielāks nekā 20 mm un mazāks nekā 40 mm,- 1.b,ja attālums no šā luktura apgaismojošās virsmas malas līdz priekšējā tuvās gaismas luktura un/vai priekšējā miglas luktura, ja ir, apgaismojošās virsmas malai ir 20 mm vai mazāks;divi pakaļējie virzienrādītāji (2.a vai 2.b kategorija);divi sānu virzienrādītāji (5. kategorija).Ja ir uzstādīta ierīce, kam ir priekšējā virzienrādītāja (1., 1.a, un 1.b kategorija) un sānu virzienrādītāja (5. kategorija) funkcijas, drīkst uzstādīt divus papildu virzienrādītājus (5. kategorija), lai izpildītu 4.5.5. punktā noteiktās redzamības prasības.B: divi pakaļējie virzienrādītāji (2.a vai 2.b kategorija).4.5.4. Novietojums4.5.4.1. Platumā:apgaismojošās virsmas mala, kas iras vistālāk no transportlīdzekļa gareniskās vidus plaknes, nedrīkst atrasties tālāk kā 400 mm no transportlīdzekļa galējās ārmalas.Attālums starp abu apgaismojošo virsmu iekšējām malām nedrīkst būt mazāks kā 600 mm.Šo attālumu drīkst samazināt līdz 400 mm, ja transportlīdzekļa kopējais platums ir mazāks nekā 1300 mm.4.5.4.2. Augstumā virs zemes:4.5.4.2.1. Sānu virzienrādītāju (5. kategorija) gaismu izstarojošās virsmas augstums nedrīkst būt mazāks kā 500 mm, mērot no zemākā punkta, vai lielāks kā 1500 mm, mērot no augstākā punkta.4.5.4.2.2. To virzienrādītāju augstums, kas pieder pie 1., 1.a, 1.b, 2.a un 2.b kategorijas, nedrīkst būt mazāks kā 350 mm vai lielāks kā 1500 mm, mērot saskaņā ar 3.8. punktu.4.5.4.2.3. Ja transportlīdzekļa konstrukcijas dēļ šīs augšējās robežas, ko mēra, kā noteikts iepriekš, nav iespējams ievērot, tās drīkst palielināt līdz 2300 mm 5. kategorijas sānu virzienrādītājiem un līdz 2100 mm 1., 1.a, 1.b, 2.a un 2.b kategorijas virzienrādītājiem.4.5.4.3. Garumā:attālums starp sānu virzienrādītāja (5. kategorija) apgaismojošo virsmu un šķērsplakni, kas sakrīt ar transportlīdzekļa kopējā garuma priekšējo robežu, nedrīkst pārsniegt 1800 mm.Ja transportlīdzekļa konstrukcijas dēļ nav iespējams nodrošināt minimālos redzamības leņķus, šādu attālumu drīkst palielināt līdz 2500 mm.4.5.5. Ģeometriskā redzamībaHorizontālie leņķi | – skatīt 4. papildinājumu. |Vertikālie leņķi: | 15° virs un zem horizontāles. Vertikālo leņķi zem horizontāles drīkst samazināt līdz 5°, ja lukturi iras zemāk nekā 750 mm virs zemes. |4.5.6. RegulēšanaJa izgatavotājs uzstādīšanai ir noteicis atsevišķus norādījumus, tad tie jāievēro.4.5.7. Elektroinstalācijas savienojumiVirzienrādītājiem jābūt ieslēdzamiem neatkarīgi no pārējiem lukturiem. Visiem virzienrādītājiem, kas ir transportlīdzekļa vienā pusē, jābūt ieslēdzamiem un izslēdzamiem ar vienu vadības ierīci un jāmirgo sinhroni.4.5.8. Darbības indikatorsObligāti uzstādāms priekšējiem un pakaļējiem virzienrādītājiem. Tas var būt optisks vai akustisks, vai optisks un akustisks.Ja tas ir optisks, tam jābūt ar mirgojošu gaismu, kas vismaz, ja ir traucēta kāda priekšējā vai pakaļējā virzienrādītāja darbība, nodziest vai paliek ieslēgts un nemirgo, vai ievērojami maina mirgošanas biežumu.Ja tas ir tikai akustisks, tam jābūt skaidri dzirdamam un vismaz, ja ir traucēta kāda priekšējā vai pakaļējā virzienrādītāja darbība, ievērojami jāmaina svārstību biežums.Ja mehāniskais transportlīdzeklis ir aprīkots piekabes vilkšanai, tam jābūt aprīkotam ar īpašu optisko darbības indikatoru, kas paredzēts piekabes virzienrādītājiem, ja velkošā transportlīdzekļa indikators neļauj konstatēt jebkuru kļūmi virzienrādītāju darbībā šādā transportlīdzekļa un piekabes kombinācijā.4.5.9. Citas prasībasGaismai jāmirgo 90 ± 30 reižu minūtē.Ne vēlāk kā vienu sekundi pēc gaismas signāla vadības ierīces iedarbināšanas un ne vēlāk kā pusotras sekundes līdz pirmajai nodzišanai jāsākas gaismas izstarošanai. Ja mehāniskais transportlīdzeklis ir aprīkots piekabes vilkšanai, velkošā transportlīdzekļa virzienrādītāju vadības ierīcei jādarbina arī piekabes virzienrādītāji.Ja vienā virzienrādītājā ir bojājums, izņemot īsslēgumu, pārējiem virzienrādītājiem jāturpina mirgot, bet mirgošanas biežums šādos apstākļos var atšķirties no noteiktā.4.6. Avārijas signāls4.6.1. | Novietojums Novietojums Jāuzstāda obligāti. |4.6.2. | Skaits | kāds norādīts attiecīgajās pozīcijās 4.5. punktā. |4.6.3. | Izvietojums |4.6.4. | Novietojums |4.6.4.1. | Platumā |4.6.4.2. | Augstumā |4.6.4.3. | Garumā |4.6.5. | Ģeometriskā redzamība |4.6.6. | Regulēšana |4.6.7. | Elektroinstalācijas savienojumi Signālu darbina ar atsevišķu vadības ierīci, kas dod iespēju visiem virzienrādītājiem darboties sinhroni. |4.6.8. | Kontūra indikators Jāuzstāda obligāti. Mirgojoša brīdinājuma gaisma, kas var darboties kopā ar 4.5.8. punktā norādīto indikatoru(-iem). |4.6.9. | Citas prasības Kā noteikts 4.5.9. punktā. Ja mehāniskais transportlīdzeklis ir aprīkots piekabes vilkšanai, avārijas signāla vadības ierīcei jāspēj iedarbināt arī piekabes virzienrādītājus. Avārijas signālam jāspēj darboties pat tad, ja ierīce, ar ko iedarbina un apstādina motoru, ir tādā stāvoklī, kurā nav iespējams iedarbināt motoru. |4.7. Bremžu signāllukturi4.7.1. NovietojumsJāuzstāda obligāti.4.7.2. SkaitsDivi.4.7.3. IzvietojumsNav atsevišķu norādījumu.4.7.4. Novietojums4.7.4.1. Platumā:vismaz 600 mm cits no cita. Šo attālumu drīkst samazināt līdz 400 mm, ja transportlīdzekļa kopējais platums ir mazāks nekā 1300 mm.4.7.4.2. Augstumā:virs zemes – ne zemāk kā 350 mm, ne augstāk kā 1500 mm vai ne augstāk kā 2100 mm, ja virsbūves formas dēļ nav iespējams iekļauties 1500 mm.4.7.4.3. Garumā:transportlīdzekļa aizmugurē.4.7.5. Ģeometriskā redzamībaHorizontālais leņķis: | 45° uz āru un uz iekšu. |Vertikālais leņķis: | 15° virs un zem horizontāles. Vertikālo leņķi zem horizontāles drīkst samazināt līdz 5°, ja lukturi ir zemāk nekā 750 mm virs zemes. |4.7.6. RegulēšanaVirzienā uz transportlīdzekļa aizmuguri.4.7.7. Elektroinstalācijas savienojumiBremžu signāllukturiem jāiedegas, ja iedarbina darba bremzi. Tiem nav jādarbojas, ja ierīce, ar ko iedarbina un/vai apstādina motoru, ir tādā stāvoklī, kurā nav iespējams darbināt motoru.4.7.8. Darbības indikatorsPēc izvēles. Ja indikators ir uzstādīts, tam jābūt darbības indikatoram ar nemirgojošu brīdinājuma gaismu, kas iedegas, ja ir traucēta bremžu signāllukturu darbība.4.8. Pakaļējās numura zīmes lukturis4.8.1. | Novietojums Jāuzstāda obligāti. |4.8.2. | Skaits | tāds, ka ierīce spēj apgaismot numura plāksnes vietu. |4.8.3. | Izvietojums |4.8.4. | Novietojums |4.8.4.1 | Platumā |4.8.4.2. | Augstumā |4.8.4.3. | Garumā |4.8.5. | Ģeometriskā redzamība |4.8.6. | Regulēšana |4.8.7. | Elektroinstalācijas savienojumi Nav atsevišķu norādījumu. |4.8.8. | Kontūra indikators Pēc izvēles. Ja tas ir uzstādīts, tā funkcija jāveic priekšējo un pakaļējo gabarītgaismas lukturu indikatoram. |4.8.9. | Citas prasības Ja pakaļējās numura zīmes lukturis ir kombinēts ar pakaļējo gabarītgaismas lukturi, kas ir savietots ar bremžu signāllukturu vai pakaļējo miglas lukturi, pakaļējās numura zīmes luktura fotometriskos parametrus drīkst pārveidot, ja darbojas bremžu signāllukturis vai pakaļējais miglas lukturis. |4.9. Priekšējie gabarītgaismas lukturi4.9.1. NovietojumsObligāti uzstādāmi visiem mehāniskajiem transportlīdzekļiem.Obligāti uzstādāmi piekabēm, kuru platums pārsniedz 1600 mm.Pēc izvēles uzstādāmi piekabēm, kuru platums nepārsniedz 1600 mm.4.9.2. SkaitsDivi.4.9.3. IzvietojumsNav atsevišķu norādījumu.4.9.4. Novietojums4.9.4.1. Platumā:apgaismojošās virsmas punkts, kas iras vistālāk no transportlīdzekļa gareniskās vidus plaknes, nedrīkst būt tālāk kā 400 mm no transportlīdzekļa galējās ārmalas.Piekabei apgaismojošās virsmas punkts, kas ir vistālāk no gareniskās vidus plaknes, nedrīkst būt tālāk kā 150 mm no transportlīdzekļa galējās ārmalas. Attālums starp abu apgaismojošo virsmu attiecīgajām iekšējām malām nedrīkst būt mazāks kā 600 mm.Šo attālumu drīkst samazināt līdz 400 mm, ja transportlīdzekļa kopējais platums ir mazāks nekā 1300 mm.4.9.4.2. Augstumā:virs zemes – ne zemāk kā 350 mm, ne augstāk kā 1500 mm vai ne augstāk kā 2100 mm, ja virsbūves formas dēļ nav iespējams iekļauties 1500 mm.4.9.4.3. Garumā:nav atsevišķu norādījumu.4.9.4.4. Ja priekšējais gabarītgaismas lukturis ir savietots ar citu lukturi, atbilstību novietojuma prasībām (4.9.4.1. – 4.9.4.3. punkts) testa pēc otra luktura apgaismojošās virsmas.4.9.5. Ģeometriskā redzamībaHorizontālais leņķis abiem priekšējiem gabarītgaismas lukturiem:45° uz iekšu un 80° uz āru.Piekabēm uz iekšu vērsto leņķi drīkst samazināt līdz 5°.Vertikālais leņķis:15° virs un zem horizontāles. Vertikālo leņķi zem horizontāles drīkst samazināt līdz 5°, ja lukturi ir zemāk nekā 750 mm virs zemes.4.9.6. RegulēšanaUz priekšu.4.9.7. Elektroinstalācijas savienojumiNav atsevišķu norādījumu.4.9.8. Kontūra indikatorsJāuzstāda obligāti. Šādam indikatoram jābūt nemirgojošam, un tas nav vajadzīgs, ja vadības ierīču paneļa apgaismojumu var ieslēgt tikai vienlaicīgi ar priekšējiem gabarītgaismas lukturiem.4.10. Pakaļējie gabarītgaismas lukturi4.10.1. NovietojumsJāuzstāda obligāti.4.10.2. SkaitsDivi.4.10.3. IzvietojumsNav atsevišķu norādījumu.4.10.4. Novietojums4.10.4.1. Platumā:apgaismojošās virsmas punkts, kas ir vistālāk no transportlīdzekļa gareniskās vidus plaknes, nedrīkst būt tālāk kā 400 mm no transportlīdzekļa galējās ārmalas.Attālums starp abu apgaismojošo virsmu iekšējām malām nedrīkst būt mazāks kā 600 mm. Šo attālumu drīkst samazināt līdz 400 mm, ja transportlīdzekļa kopējais platums ir mazāks nekā 1300 mm.4.10.4.2. Augstumā:virs zemes – ne zemāk kā 350 mm, ne augstāk kā 1500 mm vai ne augstāk kā 2100 mm, ja virsbūves formas dēļ nav iespējams iekļauties 1500 mm.4.10.4.3. Garumā:transportlīdzekļa aizmugurē.4.10.5. Ģeometriskā redzamībaHorizontālais leņķis: | 45° uz iekšu un 80° uz āru. |Vertikālais leņķis: | 15° virs un zem horizontāles. Vertikālo leņķi zem horizontāles drīkst samazināt līdz 5°, ja lukturi iras zemāk nekā 750 mm virs zemes. |4.10.6. RegulēšanaUz aizmuguri.4.10.7. Elektroinstalācijas savienojumiNav atsevišķu norādījumu.4.10.8. Kontūra indikatorsJāuzstāda obligāti. Tam jābūt kombinētam ar priekšējiem gabarītgaismas lukturiem.4.11. Pakaļējais miglas lukturis4.11.1. NovietojumsJāuzstāda obligāti.4.11.2. SkaitsViens; otrs pēc izvēles.4.11.3. IzvietojumsNav atsevišķu norādījumu.4.11.4. Novietojums4.11.4.1. Platumā:ja ir tikai viens pakaļējais miglas lukturis, tam jāiras transportlīdzekļa gareniskās vidus plaknes pretējā pusē attiecībā pret satiksmes virzienu, kas noteikts reģistrācijas valstī; atskaites centrs var būt arī transportlīdzekļa gareniskajā vidus plaknē.4.11.4.2. Augstumā:no 250 līdz 1000 mm virs zemes.4.11.4.3. Garumā:transportlīdzekļa aizmugurē.4.11.5. Ģeometriskā redzamībaHorizontālais leņķis: | 25° uz iekšu un uz āru. |Vertikālais leņķis: | 5° virs un zem horizontāles. |4.11.6. RegulēšanaUz aizmuguri.4.11.7. Elektroinstalācijas savienojumiTiem jābūt tādiem, ka pakaļējais miglas lukturis var darboties tikai, ja ir ieslēgti priekšējie tuvās vai tālās gaismas lukturi vai priekšējie miglas lukturi, vai to kombinācija. Tiem jābūt tādiem, ka, ja pakaļējais miglas lukturis ir ieslēgts, to var darbināt kopā ar tālās gaismas, tuvās gaismas un priekšējiem miglas lukturiem.Ja pakaļējais miglas lukturis ir ieslēgts, pārslēgšana no tālās gaismas režīma uz tuvās gaismas režīmu un otrādi nedrīkst izslēgt pakaļējo miglas lukturi.Ja ir priekšējie miglas lukturi, pakaļējam miglas lukturim jābūt izslēdzamam neatkarīgi no priekšējiem miglas lukturiem.4.11.8. Kontūra indikatorsJāuzstāda obligāti. Neatkarīgs nemirgojošs gaismas brīdinājuma signāls.4.11.9. Citas prasībasVisos gadījumos attālumam starp pakaļējo miglas lukturi un katru no bremžu signāllukturiem jābūt lielākam nekā 100 mm.4.12. Stāvgaismas lukturis4.12.1. NovietojumsMehāniskajiem transportlīdzekļiem, kuru garums nepārsniedz 6 m un platums nepārsniedz 2 m – pēc izvēles.Visiem pārējiem transportlīdzekļiem – aizliegts uzstādīt.4.12.2. SkaitsAtkarībā no izkārtojuma.4.12.3. Izvietojums- divi priekšējie lukturi un divi pakaļējie lukturi,- vai pa vienam lukturim katrā pusē.4.12.4. Novietojums4.12.4.1. Platumā:apgaismojošās virsmas punkts, kas ir vistālāk no transportlīdzekļa gareniskās vidus plaknes, nedrīkst būt tālāk kā 400 mm no transportlīdzekļa galējās ārmalas.Turklāt, ja lukturi ir pārī, tiem jābūt transportlīdzekļa sānos.4.12.4.2. Augstumā:virs zemes | – ne zemāk kā 350 mm, ne augstāk kā 1500 mm vai ne augstāk kā 2100 mm, ja virsbūves formas dēļ nav iespējams iekļauties 1500 mm. |4.12.4.3. Garumā:nav atsevišķu norādījumu.4.12.5. Ģeometriskā redzamībaHorizontālais leņķis: | 45° uz āru, uz priekšu un uz aizmuguri. |Vertikālais leņķis: | 15° virs un zem horizontāles. Vertikālo leņķi zem horizontāles drīkst samazināt līdz 5°, ja lukturi ir zemāk nekā 750 mm virs zemes. |4.12.6. RegulēšanaTāda, lai lukturi atbilst redzamības nosacījumiem virzienā uz priekšu un uz aizmuguri.4.12.7. Elektroinstalācijas savienojumiSavienojumam jānodrošina transportlīdzekļa vienas puses stāvgaismas luktura(-u) iedegšana neatkarīgi no jebkuriem citiem lukturiem.Stāvgaismas lukturim(-iem) jāspēj darboties pat, ja ierīce, ar ko iedarbina un/vai apstādina motoru, ir tādā stāvoklī, kurā nav iespējams darbināt motoru.4.12.8. Kontūra indikatorsPēc izvēles. Ja ir, tam jābūt tādam, lai to nevar sajaukt ar priekšējo un pakaļējo gabarītgaismas lukturu indikatoru.4.12.9. Citas prasībasŠā luktura funkciju var pildīt arī vienlaicīgi ieslēgti priekšējie un pakaļējie gabarītgaismas lukturi vienā transportlīdzekļa pusē.4.13. Kontūrgaismu lukturis4.13.1. NovietojumsTransportlīdzekļiem, kuru platums pārsniedz 2,10 m, jāuzstāda obligāti.Transportlīdzekļiem, kuru platums ir no 1,80 līdz 2,10 m, uzstāda pēc izvēles.Pakaļējo kontūrgaismas lukturi pēc izvēles uzstāda šasijām ar kabīni.4.13.2. SkaitsDivi, kas ir redzami no priekšpuses, un divi, kas ir redzami no aizmugures.4.13.3. IzvietojumsNav atsevišķu norādījumu.4.13.4. Novietojums4.13.4.1. Platumā:priekšā un aizmugurē | – pēc iespējas tuvu transportlīdzekļa galējai ārmalai. Šo nosacījumu uzskata par izpildītu, ja apgaismojošās virsmas punkts, kas ir vistālāk no transportlīdzekļa gareniskās vidus plaknes, nav tālāk kā 400 mm no transportlīdzekļa galējās ārmalas. |4.13.4.2. Augstumā:Priekšā: | mehāniskajiem transportlīdzekļiem – horizontālā plakne, kas pieskaras ierīces apgaismojošās virsmas augšējai malai, nedrīkst būt zemāk kā horizontālā plakne, kura pieskaras priekšējā stikla caurredzamās zonas augšējai malai. Piekabēm un puspiekabēm – maksimālajā augstumā, kurš nav pretrunā transportlīdzekļa platuma, konstrukcijas un ekspluatācijas prasībām un kurā lukturus var novietot simetriski. |Aizmugurē: | maksimālajā augstumā, kurš nav pretrunā transportlīdzekļa platuma, konstrukcijas un ekspluatācijas prasībām un kurā lukturus var novietot simetriski. |4.13.4.3. Garumā:nav atsevišķu norādījumu.4.13.5. Ģeometriskā redzamība:Horizontālais leņķis: 80° uz āru.Vertikālais leņķis: 5° virs un 20° zem horizontāles.4.13.6. RegulēšanaTāda, lai lukturi atbilst redzamības prasībām virzienā uz priekšu un uz aizmuguri.4.13.7. Elektroinstalācijas savienojumiNav atsevišķu norādījumu.4.13.8. Kontūra indikatorsPēc izvēles. Ja tas ir uzstādīts, tā funkcija jāveic priekšējo un pakaļējo gabarītgaismas lukturu indikatoram.4.13.9. Citas prasībasJa ir ievēroti visi pārējie noteikumi, lukturi, kas ir redzams no priekšas, un lukturi, kurš ir redzams no aizmugures, drīkst kombinēt vienā ierīcē.Kontūras gabarītluktura novietojumam attiecībā pret atbilstošo gabarītgaismas lukturi jābūt tādam, lai attālums starp to punktu projekcijām vertikālā šķērsplaknē, kuri ir vistuvāk abu attiecīgo lukturu apgaismojošām virsmām, nav mazāks kā 200 mm.4.14. Pakaļējais atstarotājs, kam nav trijstūra formas4.14.1. NovietojumsObligāti jāuzstāda mehāniskajiem transportlīdzekļiem.Pēc izvēles ar noteikumu, ka tie ir grupēti ar pārējām pakaļējām gaismas signālierīcēm, uzstāda piekabēm.4.14.2. SkaitsDivi.Atļauts lietot papildu atstarotājierīces un materiālus, ja tie nemazina obligāto gaismas un signālierīču efektivitāti.4.14.3. IzvietojumsNav atsevišķu norādījumu.4.14.4. Novietojums4.14.4.1. Platumā:apgaismojošās virsmas punkts, kas ir vistālāk no transportlīdzekļa gareniskās vidus plaknes, nedrīkst būt tālāk kā 400 mm no transportlīdzekļa galējās ārmalas.Attālums starp atstarotāju iekšējām malām nedrīkst būt mazāks kā 600 mm. Šo attālumu drīkst samazināt līdz 400 mm, ja transportlīdzekļa kopējais platums ir mazāks nekā 1300 mm.4.14.4.2. Augstumā:virs zemes – ne zemāk kā 350 mm un ne augstāk kā 900 mm.4.14.4.3. Garumā:transportlīdzekļa aizmugurē.4.14.5. Ģeometriskā redzamībaHorizontālais leņķis: | 30° uz iekšu un uz āru. |Vertikālais leņķis: | 15° virs un zem horizontāles. Vertikālo leņķi zem horizontāles drīkst samazināt līdz 5°, ja atstarotājs iras zemāk nekā 750 mm virs zemes. |4.14.6. RegulēšanaUz aizmuguri.4.14.7. Citas prasībasAtstarotāja apgaismojošai virsmai drīkst būt daļas, kas ir kopējas ar kāda cita pakaļējā luktura apgaismojošo virsmu.4.15. Pakaļējais atstarotājs, kam ir trijstūra forma.4.15.1. NovietojumsObligāti jāuzstāda piekabēm.Aizliegts uzstādīt mehāniskajiem transportlīdzekļiem.4.15.2. Skaits.Divi.Atļauts lietot papildu atstarotājierīces un materiālus, ja tie nemazina obligāto gaismas un signālierīču efektivitāti.4.15.3. IzvietojumsTrijstūra virsotnei jābūt augšā.4.15.4. Novietojums4.15.4.1. Platumā:apgaismojošās virsmas punkts, kas ir vistālāk no transportlīdzekļa gareniskās vidus plaknes, nedrīkst būt tālāk kā 400 mm no transportlīdzekļa galējās ārmalas.Attālums starp atstarotāju iekšējām malām nedrīkst būt mazāks kā 600 mm. Šo attālumu drīkst samazināt līdz 400 mm, ja transportlīdzekļa kopējais platums ir mazāks nekā 1300 mm.4.15.4.2. Augstumā:virs zemes – ne zemāk kā 350 mm un ne augstāk kā 900 mm.4.15.4.3. Garumā:transportlīdzekļa aizmugurē.4.15.5. Ģeometriskā redzamība:Horizontālais leņķis: | 30° uz iekšu un uz āru. |Vertikālais leņķis: | 15° virs un zem horizontāles. Vertikālo leņķi zem horizontāles drīkst samazināt līdz 5°, ja atstarotājs ir zemāk nekā 750 mm virs zemes. |4.15.6. RegulēšanaUz aizmuguri.4.15.7. Citas prasībasNevienu lukturi nedrīkst novietot trijstūrī.4.16. Priekšējais atstarotājs, kam nav trijstūra formas4.16.1. NovietojumsObligāti jāuzstāda piekabēm.Mehāniskajiem transportlīdzekļiem pēc izvēles.4.16.2. SkaitsDivi.Atļauts lietot papildu atstarotājierīces un materiālus, ja tie nemazina obligāto gaismas un signālierīču efektivitāti.4.16.3. IzvietojumsNav atsevišķu norādījumu.4.16.4. Novietojums4.16.4.1. Platumā:apgaismojošās virsmas punkts, kas ir vistālāk no transportlīdzekļa gareniskās vidus plaknes, nedrīkst būt tālāk kā 400 mm no transportlīdzekļa galējās ārmalas.Piekabei apgaismojošās virsmas punkts, kas ir vistālāk no transportlīdzekļa gareniskās vidus plaknes, nedrīkst būt tālāk kā 150 mm no transportlīdzekļa galējās ārmalas.Attālums starp atstarotāju iekšējām malām nedrīkst būt mazāks kā 600 mm. Šo attālumu drīkst samazināt līdz 400 mm, ja transportlīdzekļa kopējais platums ir mazāks nekā 1300 mm.4.16.4.2. Augstumā:virs zemes – ne zemāk kā 350 mm un ne augstāk kā 900 mm vai ne augstāk kā 1500 mm, ja transportlīdzekļa konstrukcijas dēļ nav iespējams iekļauties 900 mm.4.16.4.3. Garumā:transportlīdzekļa priekšā.4.16.5. Ģeometriskā redzamībaHorizontālais leņķis: | 30° uz iekšu un uz āru. Ja jūgstieņa dēļ nav iespējams izpildīt prasību par 30 °iekšējo leņķi, to drīkst samazināt līdz 10°. |Vertikālais leņķis: | 15° virs un zem horizontāles. Vertikālo leņķi zem horizontāles drīkst samazināt līdz 5°, ja atstarotājs ir zemāk nekā 750 mm virs zemes. |4.16.6. RegulēšanaUz priekšu.4.16.7. Citas prasībasAtstarotāja apgaismojošai virsmai drīkst būt daļas, kas ir kopējas ar priekšējā gabarītgaismas luktura apgaismojošo virsmu.4.17. Sānu atstarotājs, kam nav trijstūra formas4.17.1. NovietojumsObligāti jāuzstāda:- visiem mehāniskajiem transportlīdzekļiem, kuru garums pārsniedz 6 m,- visām piekabēm;pēc izvēles uzstāda:- mehāniskajiem transportlīdzekļiem, kuru garums nepārsniedz 6 m.4.17.2. Mazākais skaits vienā pusēTāds, kurš atbilst garenvirziena novietojuma noteikumiem.Atļauts lietot papildu atstarotājierīces un materiālus, ja tie nemazina obligāto gaismas un signālierīču efektivitāti.4.17.3. IzvietojumsNav atsevišķu norādījumu.4.17.4. Novietojums4.17.4.1. Platumā:nav atsevišķu norādījumu.4.17.4.2. Augstumā:virs zemes – ne zemāk kā 350 mm un ne augstāk kā 900 mm. Ja transportlīdzekļa konstrukcijas dēļ nevar nodrošināt atbilstību maksimālajam augstumam, šo robežu drīkst paaugstināt līdz 1500 mm.4.17.4.3. Garumā:vismaz vienam sānu atstarotājam jābūt transportlīdzekļa vidējā trešdaļā, un sānu atstarotājs, kurš ir vistālāk transportlīdzekļa priekšā, nedrīkst būt tālāk kā 3 m no priekšas; mērot šo attālumu piekabēm, jāņem vērā jūgstieņa garums.Attālums starp diviem blakus esošiem sānu atstarotājiem nedrīkst pārsniegt 3 m.Ja transportlīdzekļa konstrukcijas dēļ nevar nodrošināt atbilstību šai prasībai, šādu attālumu drīkst palielināt līdz 4 m. Attālums no sānu atstarotāja, kas ir vistālāk aizmugurē, līdz transportlīdzekļa aizmugurei nedrīkst pārsniegt 1 m.Tomēr mehāniskajiem transportlīdzekļiem, kuru garums nepārsniedz 6 m, pietiek ar vienu sānu atstarotāju, kas ir transportlīdzekļa garuma pirmajā trešdaļā, un/vai vienu sānu atstarotāju, kurš ir transportlīdzekļa garuma pēdējā trešdaļā.4.17.5. Ģeometriskā redzamībaHorizontālais leņķis: | 45 °uz priekšu un uz aizmuguri. |Vertikālais leņķis: | 15° virs un zem horizontāles. Vertikālo leņķi zem horizontāles drīkst samazināt līdz 5°, ja atstarotājs iras zemāk nekā 750 mm virs zemes. |4.17.6. RegulēšanaAtstarotāja pamatasij jābūt horizontālai un perpendikulārai pret transportlīdzekļa garenisko vidus plakni, un vērstai uz āru.4.17.7. Citas prasībasSānu atstarotāja apgaismojošai virsmai drīkst būt daļas, kas ir kopējas ar kāda cita sānu luktura apgaismojošo virsmu.4.18. Sānu gabarītgaismas lukturis4.18.1. NovietojumsObligāti jāuzstāda:- visiem transportlīdzekļiem, kuru garums pārsniedz 6 m, izņemot šasijas ar kabīni;pēc izvēles uzstāda:- transportlīdzekļiem, kuru garums nepārsniedz 6 m.Piekabju garumu aprēķina, ieskaitot jūgstieņa garumu.4.18.2. Mazākais skaits vienā pusēTāds, kas atbilst garenvirziena novietojuma noteikumiem.4.18.3. IzvietojumsNav atsevišķu norādījumu.4.18.4. Novietojums4.18.4.1. Platumā:nav atsevišķu norādījumu.4.18.4.2. Augstumā:virs zemes – ne zemāk kā 350 mm un ne augstāk kā 1500 mm. Ja transportlīdzekļa konstrukcijas dēļ nevar nodrošināt atbilstību maksimālajam augstumam, šo robežu drīkst paaugstināt līdz 2100 mm.4.18.4.3. Garumā:vismaz vienam sānu gabarītgaismas lukturim jābūt transportlīdzekļa vidējā trešdaļā, un sānu gabarītgaismas lukturis, kurš ir vistālāk transportlīdzekļa priekšā, nedrīkst būt tālāk kā 3 m no priekšas; mērot šo attālumu piekabēm, jāņem vērā jūgstieņa garums.Attālums starp diviem blakus esošiem sānu gabarītgaismas lukturiem nedrīkst pārsniegt 3 m.Ja transportlīdzekļa konstrukcijas dēļ nevar nodrošināt atbilstību šādai prasībai, šo attālumu drīkst palielināt līdz 4 m. Attālums no sānu gabarītgaismas luktura, kas ir vistālāk aizmugurē, līdz transportlīdzekļa aizmugurei nedrīkst pārsniegt 1 m. Tomēr transportlīdzekļiem, kuru garums nepārsniedz 6 m, un šasijām ar kabīni pietiek ar vienu sānu gabarītgaismas lukturi, kas ir transportlīdzekļa garuma pirmajā trešdaļā, un/vai vienu sānu gabarītgaismas lukturi, kurš ir transportlīdzekļa garuma pēdējā trešdaļā.4.18.5. Ģeometriskā redzamībaHorizontālais leņķis: | 45 °uz priekšu un uz aizmuguri; tomēr transportlīdzekļiem, kam sānu gabarītgaismas lukturi nav obligāti jāuzstāda, šo vērtību drīkst samazināt līdz 30°. |Vertikālais leņķis: | 10° virs un zem horizontāles. Vertikālo leņķi zem horizontāles drīkst samazināt līdz 5°, ja sānu gabarītgaismas lukturis ir zemāk nekā 750 mm virs zemes. |4.18.6. RegulēšanaUz sāniem.4.18.7. Elektroinstalācijas savienojumiNav atsevišķu norādījumu.4.18.8. Kontūra indikatorsPēc izvēles. Ja tas ir uzstādīts, tā funkcija jāveic priekšējo un pakaļējo gabarītgaismas lukturu indikatoram.4.18.9. Citas prasībasJa sānu gabarītgaismas lukturis, kas ir vistālāk aizmugurē, ir kombinēts ar pakaļējo gabarītgaismas lukturi, kurš ir savietots ar pakaļējo miglas lukturi, vai tas ir savietots ar šo lukturi, sānu gabarītgaismas luktura fotometriskos parametrus drīkst pārveidot, ja darbojas pakaļējais miglas lukturis.5. RAŽOJUMA ATBILSTĪBA5.1. Katram sērijveidā ražotam transportlīdzeklim jāatbilst tam transportlīdzekļa tipam, kam ir piešķirts tipa apstiprinājums, kurš attiecas uz gaismas un signālierīču uzstādīšanu un to parametriem, kas noteikti šajā direktīvā.[1] Attiecībā uz pakaļējās numura zīmes lukturi un virzienrādītājiem (5. kategorija) "apgaismojošā virsma" aizstāj ar "gaismu izstarojoša virsma", ja nav apgaismojošas virsmas.[2] Attiecībā uz pakaļējās numura zīmes lukturi un virzienrādītājiem (5. kategorija) "apgaismojošā virsma" aizstāj ar "gaismu izstarojoša virsma", ja nav apgaismojošas virsmas.[3] Attiecībā uz pakaļējās numura zīmes lukturi un virzienrādītājiem (5. kategorija) "apgaismojošā virsma" aizstāj ar "gaismu izstarojoša virsma", ja nav apgaismojošas virsmas.[4] Attiecībā uz pakaļējās numura zīmes lukturi un virzienrādītājiem (5. kategorija) "apgaismojošā virsma" aizstāj ar "gaismu izstarojoša virsma", ja nav apgaismojošas virsmas.[5] Zināms arī ar nosaukumu "baltais" vai "bezkrāsainais" atstarotājs.--------------------------------------------------II PIELIKUMSPARAUGS+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 2014/80/ES ( 2014. gada 20. jūnijs ), ar ko groza II pielikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2006/118/EK par gruntsūdeņu aizsardzību pret piesārņojumu un pasliktināšanos  Dokuments attiecas uz EEZ

text:
               21.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 182/52

         KOMISIJAS DIREKTĪVA 2014/80/ES
   (2014. gada 20. jūnijs),
   ar ko groza II pielikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2006/118/EK par gruntsūdeņu aizsardzību pret piesārņojumu un pasliktināšanos
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīvu 2006/118/EK par gruntsūdeņu aizsardzību pret piesārņojumu un pasliktināšanos (1) un jo īpaši tās 8. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Saskaņā ar pirmo pārskatu, kas veikts atbilstoši Direktīvas 2006/118/EK 10. pantam, nav pieejams pietiekami daudz informācijas, lai minētās direktīvas I pielikumā noteiktu jaunus gruntsūdeņu kvalitātes standartus attiecībā uz piesārņojošajām vielām, taču tās II pielikumā ir nepieciešami tehniski pielāgojumi saskaņā ar minētās direktīvas 8. pantu.

               (2)

               Lai uzlabotu robežvērtību salīdzināmību, ir jāpiemēro vienoti principi attiecībā uz fona līmeņiem.

               (3)

               Pastāv liela iespēja, ka slāpeklis un fosfors gruntsūdeņos varētu radīt eitrofikācijas risku saistītajiem virszemes ūdeņiem un tieši atkarīgajām sauszemes ekosistēmām. Papildus nitrātiem, kas jau ir iekļauti Direktīvas 2006/118/EK I pielikumā, un amonijam, kas iekļauts minētās direktīvas II pielikumā, dalībvalstīm, nosakot robežvērtības, būtu arī jāapsver nitrīti kā kopējā slāpekļa daļa un kopējais fosfors kā tāds vai kā fosfāti.

               (4)

               Būtu jāatzīst vajadzība iegūt jaunu informāciju par citām vielām, kas rada potenciālu risku, kā arī vajadzība attiecīgi reaģēt. Tāpēc saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2000/60/EK (2) kopējās īstenošanas stratēģiju būtu jāizveido gruntsūdeņus piesārņojošo vielu kontrolsaraksts, lai palielinātu to vielu monitoringa datu pieejamību, kas rada risku vai potenciālu risku gruntsūdeņu objektiem, un tādējādi sekmētu to vielu (tostarp potenciāli problemātisku piesārņojošu vielu) apzināšanu, kurām būtu jānosaka gruntsūdeņu kvalitātes standarti vai robežvērtības.

               (5)

               Informācija, ko dalībvalstis pirmajos upju baseinu apsaimniekošanas plānos sniedza par piesārņojošajām vielām un rādītājiem, kuriem robežvērtības ir noteiktas, jo īpaši informācija par metodēm, kuras saistītas ar gruntsūdeņu ķīmiskās kvalitātes novērtējumu, izrādījās nepietiekama, lai varētu pienācīgi izprast un salīdzināt rezultātus. Būtu jāskaidro un jāpapildina attiecīgās prasības sniedzamajai informācijai, lai nodrošinātu novērtējuma pārredzamību. Sniegtā informācija arī sekmētu dalībvalstu ķīmiskās kvalitātes novērtējuma rezultātu salīdzinājumu un veicinātu iespējamu metožu saskaņošanu nākotnē ar mērķi noteikt gruntsūdeņu robežvērtības.

               (6)

               Tāpēc Direktīva 2006/118/EK būtu attiecīgi jāgroza.

               (7)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi Komiteja, kura izveidota saskaņā ar Direktīvas 2006/118/EK 9. pantu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 2006/118/EK II pielikumu groza saskaņā ar šīs direktīvas pielikumu.
   2. pants
   1.   Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības ne vēlāk kā 24 mēnešus pēc spēkā stāšanās dienas. Dalībvalstis tūlīt dara Komisijai zināmu minēto noteikumu tekstu.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   3. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   4. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2014. gada 20. jūnijā

            Komisijas vārdā –

            priekšsēdētājs

         José Manuel BARROSO

      (1)  OV L 372, 27.12.2006., 19. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2000/60/EK (2000. gada 23. oktobris), ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā (OV L 327, 22.12.2000., 1. lpp.).

      PIELIKUMS
      Direktīvas 2006/118/EK II pielikumu groza šādi:

                  1)

                  pielikuma A daļas 3. punktu aizstāj ar šādu:

                              “3)

                              Ja paaugstināti vielu vai jonu vai to rādītāju fona līmeņi rodas dabīgu hidroģeoloģisku iemeslu dēļ, minētos fona līmeņus attiecīgajā gruntsūdens objektā ņem vērā, nosakot robežvērtības. Nosakot fona līmeņus, jāņem vērā šādi principi:

                                          a)

                                          fona līmeņu noteikšanā par pamatu jāņem gruntsūdeņu objektu raksturojums atbilstoši Direktīvas 2000/60/EK II pielikumam un gruntsūdeņu monitoringa rezultāti atbilstoši minētās direktīvas V pielikumam. Monitoringa stratēģijā un datu interpretācijā jāņem vērā fakts, ka plūsmas apstākļi un gruntsūdeņu ķīmiskais sastāvs atšķiras gan laterāli, gan vertikāli;

                                          b)

                                          ja ir pieejams maz gruntsūdeņu monitoringa datu, jāsavāc vairāk datu, un tikmēr, izmantojot minētos pieejamos monitoringa datus, jānosaka fona līmeņi, attiecīgā gadījumā ar vienkāršotu pieeju, proti, izmantojot tādu paraugu apakškopu, kuru rādītāji neuzrāda nekādu cilvēka darbības ietekmi. Jāņem vērā informācija par ģeoķīmiskajām pārnesēm un procesiem, ja tāda ir pieejama;

                                          c)

                                          ja gruntsūdeņu monitoringa datu ir maz un informācija par ģeoķīmiskajām pārnesēm un procesiem ir ļoti nepilnīga, jāsavāc vairāk datu un informācijas, un tikmēr jāaprēķina fona līmeņi, attiecīgā gadījumā par pamatu izmantojot to pašu ūdens nesējslāņu tipu statistiskos atsauces rezultātus citās teritorijās, kur ir pietiekami monitoringa dati.”;

                  2)

                  pielikuma B daļas 1. punktā pievieno šādus ierakstus:
                  “Nitrīti
                  Fosfors (kopējais)/Fosfāti (1)

                     (1)  Dalībvalstis var nolemt noteikt robežvērtības vai nu fosforam (kopējam), vai fosfātiem.”;"

                  3)

                  pielikuma C daļu aizstāj ar šādu:

                     “C daļa

                     Informācija, kas dalībvalstīm jāsniedz saistībā ar tām piesārņojošām vielām un to rādītājiem, kurām ir noteiktas robežvērtības

                  Dalībvalstis upju baseinu apsaimniekošanas plānos, kas jāiesniedz saskaņā ar Direktīvas 2000/60/EK 13. pantu, iekļauj informāciju par to, kā ievērota šā pielikuma A daļā izklāstītā procedūra.
                  Konkrēti, dalībvalstis norāda:

                              a)

                              informāciju par visiem gruntsūdeņu objektiem vai gruntsūdeņu objektu grupām, kas raksturoti kā riska objekti vai riska objektu grupas, tostarp šādu:

                                          i)

                                          objektu lielums;

                                          ii)

                                          visas piesārņojošās vielas vai piesārņojuma rādītāji, kas attiecīgos gruntsūdeņu objektus raksturo kā riska objektus;

                                          iii)

                                          vides kvalitātes mērķi, ar kuriem risks saistīts, tostarp attiecīgo gruntsūdeņu objektu faktiskie vai potenciālie lietojuma veidi vai funkcijas un saikne starp attiecīgajiem gruntsūdeņu objektiem un saistītajiem virszemes ūdeņiem un tieši atkarīgajām sauszemes ekosistēmām;

                                          iv)

                                          dabā sastopamu vielu gadījumā – dabīgie fona līmeņi attiecīgajos gruntsūdeņu objektos;

                                          v)

                                          ja ir pārsniegtas robežvērtības – informācija par pārsniegumu;

                              b)

                              robežvērtības – neatkarīgi no tā, vai tās piemēro valsts mērogā, upes baseina apgabala mērogā vai starptautiska upes baseina apgabala daļā, kas atrodas dalībvalsts teritorijā, vai gruntsūdeņu objekta vai objektu grupu mērogā;

                              c)

                              saikni starp robežvērtībām un visu turpmāk minēto:

                                          i)

                                          dabā sastopamo vielu gadījumā – fona līmeņiem;

                                          ii)

                                          saistītajiem virszemes ūdeņiem un tieši atkarīgajām sauszemes ekosistēmām;

                                          iii)

                                          vides kvalitātes mērķiem un citiem ūdens aizsardzības standartiem, kas ir spēkā valstu, Savienības vai starptautiskajā mērogā;

                                          iv)

                                          jebkādu attiecīgu informāciju par piesārņojošo vielu toksiskumu, ekotoksiskumu, noturību, bioakumulācijas potenciālu un izplatīšanās tendenci;

                              d)

                              fona līmeņu noteikšanas metodes, kuru pamatā ir A daļas 3. punktā minētie principi;

                              e)

                              iemeslus, kāpēc nevienai no B daļā minētajām piesārņojošajām vielām un rādītājiem nav noteiktas robežvērtības;

                              f)

                              gruntsūdeņu ķīmiskās kvalitātes novērtējuma galvenos elementus, tostarp monitoringa rezultātu apkopojuma līmeni, metodi un periodu, pārsnieguma pieļaujamā līmeņa definīciju un tā aprēķināšanas metodi atbilstīgi 4. panta 2. punkta c) apakšpunkta i) punktam un III pielikuma 3. punktam.

                        Ja kādi no a) līdz f) apakšpunktā minētajiem datiem netiek iekļauti upju baseinu apsaimniekošanas plānos, dalībvalstis minētajos plānos norāda tā iemeslus.”