title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/77/Ek (2001. gada 27. septembris) par tādas elektroenerģijas pielietojuma veicināšanu iekšējā elektrības tirgū, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus

text:
Avis juridique important

|

32001L0077

Official Journal L 283 , 27/10/2001 P. 0033 - 0040

EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTīVA 2001/77/EK(2001. gada 27. septembris)par tādas elektroenerģijas pielietojuma veicināšanu iekšējā elektrības tirgū, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotusEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 175. panta 1. punktu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu[1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu[2],ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu[3],saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru[4],tā kā:(1) Neizsīkstošo enerģijas avotu pielietojuma potenciālu Kopienā pašlaik izmanto nepietiekoši. Kopiena atzīst, ka vajadzība veicināt neizsīkstošo enerģijas avotu izmantošanu ir prioritārs pasākums, ņemot vērā to, ka šo avotu izmantošana dod ieguldījumu vides aizsardzībā un noturīgā attīstībā. Turklāt tas var arī radīt darba vietas vietējā līmenī, pozitīvi ietekmēt sociālo kohēziju, uzlabot piegāžu drošību un ļaut ātrāk sasniegt Kioto izvirzītos mērķus. Tādēļ jānodrošina šī potenciāla labāka izmantošana iekšējā elektrības tirgū.(2) Tādas elektrības pielietojuma veicināšanai, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus, Kopienā ir augsta prioritāte, kā izklāstīts Baltajā grāmatā par neizsīkstošajiem enerģijas avotiem (še turpmāk - "Baltā grāmata"), tādu iemeslu dēļ kā energoapgādes drošība un daudzveidība, vides aizsardzība un sociālā un ekonomiskā kohēzija. To apstiprinājusi Padome savā 1998. gada 8. jūnija rezolūcijā par neizsīkstošajiem enerģijas avotiem[5] un Eiropas parlaments savā rezolūcijā par Balto grāmatu[6].(3) Tādas elektrības pielietošana, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus, veido nozīmīgu daļu to pasākumu kompleksā, kas vajadzīgi, lai izpildītu prasības, ko paredz Apvienoto Nāciju Vispārējai konvencijai par klimata pārmaiņām pievienotais Kioto protokols, kā arī nozīmīgu daļu visos pasākumos turpmāku saistību izpildei.(4) Padome savos 1999. gada 11. maija secinājumos un Eiropas Parlaments savā 1998. gada 17. jūnija rezolūcijā par elektrību, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus[7], aicina Komisiju iesniegt konkrētu priekšlikumu attiecībā uz Kopienas sistēmu tādas elektrības ieviešanai iekšējā tirgū, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus. Turklāt Eiropas Parlaments savā 2000. gada 30. marta rezolūcijā par elektrību, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus, un par iekšējo elektrības tirgu[8] uzsver, ka neizsīkstošās enerģijas sakarā ir būtiski noteikt valstīm saistošus un augstus mērķus, lai iegūtu rezultātu un sasniegtu Kopienas mērķus.(5) Lai nodrošinātu tādas elektrības, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus, pieaugošu izplatīšanos tirgū vidēji ilgā laikā, būtu jāprasa, lai katra dalībvalsts sev nosaka orientējošus mērķus attiecībā uz tādas elektrības patēriņu, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus.(6) Šiem valsts līmeņa orientējošajiem mērķiem būtu jāsaskan ar visām valsts saistībām, ko tā uzņēmusies kā daļu no tām Kioto protokolam atbilstošajām Kopienas saistībām, kas attiecas uz klimata pārmaiņām.(7) Komisijai būtu jāizvērtē, ciktāl dalībvalstis pietuvojušās savu orientējošo mērķu sasniegšanai un ciktāl atsevišķu dalībvalstu orientējošie mērķi saskan ar pasaules orientējošo mērķi - 12 % no bruto iekšzemes enerģijas patēriņa līdz 2010. gadam, ņemot vērā, ka ar Baltās grāmatas orientējošo mērķi Kopienai kā vienam veselam - 12 % līdz 2010. gadam - ir dota noderīga ievirze centienu pastiprināšanai Kopienas, kā arī dalībvalstu līmenī, ņemot vērā vajadzību atspoguļot atšķirīgo stāvokli dalībvalstīs. Ja tas nepieciešams mērķu sasniegšanai, Komisijai būtu jāiesniedz priekšlikumi Eiropas Parlamentam un Padomei, un tie var ietvert obligātus mērķus.(8) Ja par enerģijas avotu izmanto atkritumus, dalībvalstīm jāpilda spēkā esošie Kopienas tiesību akti par atkritumu apsaimniekošanu. Šīs direktīvas piemērošana neierobežo definīcijas, kas izklāstītas Padomes 1975. gada 15. jūlija Direktīvas 75/442/EEK par atkritumiem[9]2.a un 2.b pielikumā. Atbalstam neizsīkstošo enerģijas avotu izmantošanai vajadzētu būt saskanīgam ar citiem Kopienas mērķiem, jo īpaši ievērojot atkritumu apstrādes hierarhiju. Tādēļ nākotnē ar atbalsta sistēmu neizsīkstošo enerģijas avotu izmantošanai nebūtu jāveicina nešķirotu sadzīves atkritumu sadedzināšana, ja tādējādi ir apdraudēta hierarhijas ievērošana.(9) Šajā direktīvā izmantotā biomasas definīcija neierobežo atšķirīgas definīcijas izmantošanu valstu tiesību aktos tādā nolūkā, kas nav izklāstīts šajā direktīvā.(10) Ar šo direktīvu netiek prasīts, lai dalībvalstis atzītu, ka izcelsmes apliecinājuma iegāde no citām dalībvalstīm vai tai atbilstīga elektrības iepirkšana ir ieguldījums valsts kvotas saistību izpildē. Tomēr, lai veicinātu tirdzniecību ar elektrību, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus, un lai palielinātu atklātību par labu patērētāja izvēlei starp elektrību, kas ražota, izmantojot izsīkstošos enerģijas avotus, un elektrību, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus, nepieciešams apliecināt šādas elektrības izcelsmi. Izcelsmes apliecināšanas shēmas pašas par sevi nenozīmē tiesības gūt labumu no dažādās dalībvalstīs izveidotiem valsts līmeņa atbalsta mehānismiem. Svarīgi, lai visi tādas elektrības veidi, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus, būtu ietverti minētajos izcelsmes apliecinājumos.(11) Svarīgi, lai izcelsmes apliecinājumi tiktu skaidri nošķirti no apmaiņai paredzētajiem zaļajiem sertifikātiem.(12) Vajadzība gūt valsts atbalstu neizsīkstošajiem enerģijas avotiem ir atzīta Kopienas pamatnostādnēs attiecībā uz valsts palīdzību vides aizsardzībai[10], kurās līdz ar citām iespējām ir ņemta vērā vajadzība internalizēt elektrības ražošanas ārējās izmaksas. Tomēr attiecībā uz šādu valsts atbalstu jāturpina piemērot Līguma noteikumi un jo īpaši tā 87. un 88. pants.(13) Jāizveido tiesiskais pamats neizsīkstošo enerģijas avotu tirgum.(14) Lai valsts līmenī atbalstītu neizsīkstošo enerģijas avotu izmantošanu, dalībvalstis pielieto dažādus mehānismus, tostarp zaļos sertifikātus, investīciju palīdzību, atbrīvošanu no nodokļiem vai to atvieglojumus, nodokļu atmaksāšanu un tiešās cenu atbalsta shēmas. Lai saglabātu ieguldītāju uzticību, svarīgs veids, kā sasniegt šīs direktīvas mērķi, ir garantēt minēto mehānismu pienācīgu darbību, līdz sāk darboties Kopienas sistēma.(15) Ir pāragri lemt par Kopienas sistēmu attiecībā uz atbalsta shēmām, ņemot vērā ierobežoto pieredzi ar valstu shēmām un pašreizējo relatīvi nelielo daļu, ko veido tā elektrība par atbalsta cenām, kas saražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus Kopienā.(16) Tomēr pēc pietiekoši ilga pārejas laika atbalsta shēmas jāpielāgo iekšējam elektrības tirgum, kas pašlaik veidojas. Tādēļ Komisijai ir lietderīgi uzraudzīt stāvokli un atspoguļot to ziņojumā par valsts shēmu piemērošanā gūto pieredzi. Vajadzības gadījumā Komisijai, ņemot vērā minētā ziņojuma secinājumus, būtu jāizstrādā priekšlikums Kopienas sistēmas izveidei attiecībā uz atbalsta shēmām saistībā ar elektrību, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus. Šim priekšlikumam vajadzētu dot ieguldījumu valstu orientējošo mērķu sasniegšanā, būt saderīgam ar iekšējā elektrības tirgus principiem, un tajā būtu jāievēro dažādo neizsīkstošo enerģijas avotu īpatnības, kā arī dažādās tehnoloģijas un ģeogrāfiskās atšķirības. Tam būtu arī efektīvi jāveicina neizsīkstošo enerģijas avotu izmantošana un jābūt vienkāršam, bet tajā pat laikā pēc iespējas efektīvākam, jo īpaši attiecībā uz izmaksām, kā arī jāietver pietiekamus, vismaz septiņus gadus ilgus pārejas laikus, jāsaglabā ieguldītāju uzticība un jāizvairās no sarežģītām cenu struktūrām. Šī sistēma ļautu elektrībai, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus, konkurēt ar elektrību, kas ražota, izmantojot izsīkstošos enerģijas avotus, kā arī samazinātu patēriņa cenu, vienlaikus vidēji ilgā laikā samazinot vajadzību pēc valsts atbalsta.(17) Elektrības, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus, pieaugoša izplatība tirgū ļaus palielināt ražošanu, vienlaikus samazinot izmaksas.(18) Ir svarīgi izmantot tirgus konjunktūras un iekšējā tirgus stiprās puses un padarīt elektrību, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus, konkurētspējīgu un pievilcīgu Eiropas pilsoņiem.(19) Veicinot neizsīkstošo enerģijas avotu tirgus attīstību, vajadzīgs ņemt vērā tās labvēlīgo ietekmi uz reģionu un vietējas attīstības iespējām, eksporta iespējām, sociālo kohēziju un nodarbinātību, jo īpaši attiecībā uz maziem un vidēja lieluma uzņēmumiem, kā arī neatkarīgiem enerģijas ražotājiem.(20) Būtu jāņem vērā neizsīkstošo enerģijas avotu nozares īpašā struktūra, jo īpaši pārskatot administratīvās procedūras, kas jāievēro, lai saņemtu atļauju tādas ražotnes būvniecībai, kurā paredzēts ražot elektrību, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus.(21) Noteiktos apstākļos nav iespējams pilnībā nodrošināt tādas elektrības pārvadi un sadali, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus, minētās pārvades un sadales laikā neietekmējot elektrotīklu izturību un drošību, un šajā sakarā sniedzamās garantijas tādēļ var ietvert finansiālu kompensāciju.(22) Jaunu ražotāju, kas ražos elektrību, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus, pieslēgšanas izmaksām vajadzētu būt objektīvām, atklātām un nediskriminējošām, un tajās pienācīgi jāievēro labums, ko tīklam dod tajā ietvertais ražotājs.(23) Tā kā piedāvātās rīcības vispārējos mērķus pietiekamā kvalitātē nevar sasniegt atsevišķas dalībvalstis un tādēļ minētās rīcības mēroga vai seku dēļ šos mērķus labāk var sasniegt Kopienas līmenī, Kopiena var noteikt pasākumus saskaņā ar subsidiaritātes principu, kā izklāstīts Līguma 5. pantā. Pasākumu izpildes nosacījumi tomēr būtu jāatstāj dalībvalstu ziņā, tā ļaujot katrai dalībvalstij izvēlēties režīmu, kas vislabāk atbilst tās konkrētajam stāvoklim. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šī direktīva nepārsniedz to, kas ir vajadzīgs minēto mērķu sasniegšanai,IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsMērķisŠīs direktīvas mērķis ir veicināt elektrības ražošanā izmantojamo neizsīkstošo enerģijas avotu nozīmes palielināšanos iekšējā elektrības tirgū un radīt pamatu vēlākai Kopienas sistēmai šajā jomā.2. pantsDefinīcijasŠajā direktīvā lietotas šādas definīcijas:a) "neizsīkstošie enerģijas avoti" nozīmē neizsīkstošus nefosilus enerģijas avotus (vēja, saules, ģeotermālās, viļņu, plūdmaiņu, hidroenerģijas, biomasas enerģijas avotus; atkritumu deponēšanas vietās un notekūdeņu attīrīšanas iekārtās iegūtās gāzes; biogāzes enerģijas avotus);b) "biomasa" nozīmē bioloģiski noārdāmo frakciju produktos, atkritumos un lauksaimniecības (tostarp augu un dzīvnieku izcelsmes vielas), mežsaimniecības un līdzīgu nozaru atlikumos, kā arī bioloģiski noārdāmo frakciju rūpniecības un sadzīves atkritumos;c) "elektrība, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus" nozīmē elektrību, kas iegūta ražotnēs, kurās izmanto vienīgi neizsīkstošos enerģijas avotus, kā arī elektrību, kas, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus, ražota hibrīduzņēmumos, kur izmanto arī parastos enerģijas avotus, kā arī ietverot atjaunojamo elektrību, ar ko piepilda enerģijas nesējus, un izņemot elektrību, kas rodas enerģijas nesēju pielietojuma rezultātā;d) "elektrības patēriņš" nozīmē valstī saražoto elektrību, tostarp pašražošanu, kam pieskaitīts importētais daudzums un no kā atņemts eksportētais daudzums (bruto nacionālais elektrības patēriņš).Turklāt ir spēkā definīcijas, kas noteiktas Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 19. decembra Direktīvā 96/92/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz iekšējo elektrības tirgu[11].3. pantsValstu orientējošie mērķi1. Dalībvalstis veic attiecīgus pasākumus, lai iedrošinātu lielāku tās elektrības patēriņu, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus, saskaņā ar valsts orientējošajiem mērķiem, kas minēti 2. punktā. Šiem pasākumiem jābūt proporcionāliem sasniedzamajam mērķim.2. Ne vēlāk kā 2002. gada 27. oktobrī un pēc tam ik pēc pieciem gadiem dalībvalstis pieņem un publicē ziņojumu, kurā nosaka valsts orientējošos mērķus attiecībā uz tādas elektrības patēriņu nākotnē, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus, šo mērķi izsakot kā procentuālu daļu no elektrības patēriņa nākamajos 10 gados. Ziņojumā arī izklāsta pasākumus, kas veikti vai ko plānots veikt valsts līmenī, lai sasniegtu minētos valsts orientējošos mērķus. Lai noteiktu šos mērķus līdz 2010. gadam, dalībvalstis:- ņem vērā pielikumā norādītās atsauces vērtības,- nodrošina, lai mērķi būtu saderīgi ar visām tām valsts saistībām, ko tā uzņēmusies saistību par klimata pārmaiņām sakarā, kuras Kopienas uzņēmusies, ievērojot Kioto protokolu, kas pievienots Apvienoto Nāciju Vispārējai konvencijai par klimata pārmaiņām.3. Dalībvalstis līdz 2003. gada 27. oktobrim un pēc tam ik pēc diviem gadiem publicē ziņojumu, kurā ietverta valsts orientējošo mērķu sasniegšanas gaitas analīze, ņemot vērā jo īpaši klimata faktorus, kas varētu būt ietekmējuši šo mērķu sasniegšanu, un kurā norādīts, kādā mērā veiktie pasākumi ir saderīgi ar valsts saistībām klimata pārmaiņu sakarā.4. Pamatojoties uz dalībvalstu ziņojumiem, kas minēti 2. un 3. punktā, Komisija novērtē, kādā mērā:- dalībvalstīm izdevies pietuvināties saviem valsts orientējošajiem mērķiem,- valsts orientējošie mērķi sader ar pasaules orientējošo mērķi 12 % apmērā no bruto nacionālā enerģijas patēriņa līdz 2010. gadam un jo īpaši ar orientējošo procentuālo daļu 22,1 % apmērā, ko veido elektrība, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus, no kopējā elektrības patēriņa Kopienā līdz 2010. gadam.Komisija līdz 2004. gada 27. oktobrim un pēc tam ik pēc diviem gadiem publicē savus secinājumus ziņojumā. Šim ziņojumam pēc vajadzības pievieno priekšlikumus Eiropas Parlamentam un Padomei.Ja otrajā daļā minētajā ziņojumā secināts, ka valsts orientējošie mērķi šķiet esam neatbilstīgi tādēļ, ka tie nav pamatoti un/vai nav saistīti, pēc jaunākās zinātniskas informācijas, ar pasaules orientējošo mērķi, tad minētajos priekšlikumos piemērotā veidā iztirzā valstu mērķus, tostarp iespējamu obligātu mērķu noteikšanu.4. pantsAtbalsta shēmas1. Neierobežojot Līguma 87. un 88. pantu, Komisija izvērtē dalībvalstīs piemērotos mehānismus, saskaņā ar kuriem elektrības ražotājs, pamatojoties uz valsts iestāžu pieņemtiem noteikumiem, saņem tiešu vai netiešu atbalstu, un kuri varētu izpausties kā tirdzniecības ierobežošana, vērtējumā noskaidrojot, vai minētie mehānismi palīdz sasniegt mērķus, kas norādīti Līguma 6. un 174. pantā.2. Komisija līdz 2005. gada 27. oktobrim sagatavo sīki izstrādātu ziņojumu par pieredzi, kas gūta, atsevišķi un vienlaikus piemērojot dažādos mehānismus, kas minēti 1. punktā. Ziņojumā izvērtē 1. punktā minēto atbalsta sistēmu efektivitāti, to skaitā izmaksu efektivitāti, tādas elektrības patēriņa veicināšanā, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus, atbilstīgi valsts orientējošajiem mērķiem, kas minēti 3. panta 2. punktā. Šim ziņojumam vajadzības gadījumā pievieno priekšlikumu Kopienas sistēmas izveidei attiecībā uz atbalsta shēmām saistībā ar elektrību, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus.Priekšlikumam sistēmas izveidei vajadzētu:a) palīdzēt valstu orientējošo mērķu sasniegšanā;b) būt saderīgam ar iekšējā elektrības tirgus principiem;c) ņemt vērā dažādo neizsīkstošo enerģijas avotu īpatnības, kā arī dažādās tehnoloģijas un ģeogrāfiskās atšķirības;d) efektīvi veicināt neizsīkstošo enerģijas avotu izmantošanu, būt vienkāršam un vienlaikus pēc iespējas efektīvākam, jo īpaši attiecībā uz izmaksām;e) ietvert pietiekamus, vismaz septiņus gadus ilgus pārejas laikus attiecībā uz valsts atbalsta sistēmām un saglabāt ieguldītāju uzticību.5. pantsIzcelsmes apliecinājums elektrībai, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus1. Dalībvalstis līdz 2003. gada 27. oktobrim nodrošina, ka ir iespējams apliecināt elektrības, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus, izcelsmi kā tādu šīs direktīvas nozīmē saskaņā ar objektīviem, atklātiem un nediskriminējošiem kritērijiem, ko noteikusi katra dalībvalsts. Tās nodrošina, ka pēc pieprasījuma šādā nolūkā izsniedz izcelsmes apliecinājumu.2. Dalībvalstis var iecelt vienu vai vairākas kompetentas iestādes, kas nav atkarīgas no ražošanas un sadales darbībām, lai tās uzraudzītu šādu izcelsmes apliecinājumu izsniegšanu.3. Izcelsmes apliecinājumā:- norāda enerģijas avotu, kurš tika izmantots elektrības ražošanai, minot ražošanas laikus un vietas, kā arī, hidroelektroiekārtu gadījumā, norāda to jaudu,- tā paredzēta, lai elektrības, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus, ražotāji varētu uzskatāmi pierādīt, ka viņu pārdotā elektrība ir ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus šīs direktīvas nozīmē.4. Šādus izcelsmes apliecinājumus, kas izsniegti saskaņā ar 2. punktu, dalībvalstīm savstarpēji jāatzīst, taču vienīgi kā 3. punktā minēto elementu pierādījumu. Atteikumu atzīt izcelsmes apliecinājumu par šādu pierādījumu, jo īpaši ar krāpšanas novēršanu saistītu iemeslu dēļ, jāpamato ar izvērtējumu pēc objektīviem, atklātiem un nediskriminējošiem kritērijiem. Izcelsmes apliecinājuma atzīšanas atteikuma gadījumā Komisija var piespiest atteikuma paudēju atzīt izcelsmes apliecinājumu, jo īpaši attiecībā uz objektīviem, atklātiem un nediskriminējošiem kritērijiem, ar kuriem pamatota šāda atzīšana.5. Dalībvalstis vai kompetentās iestādes ievieš attiecīgus mehānismus, lai nodrošinātu, ka izcelsmes apliecinājumi ir gan precīzi, gan ticami, un 3. panta 3. punktā minētajā ziņojumā šīs iestādes izklāsta pasākumus, kas veikti, lai nodrošinātu apliecinājumu sistēmas uzticamību.6. Pēc apspriešanās ar dalībvalstīm Komisija 8. pantā minētajā ziņojumā izvērtē veidu un paņēmienus, ko dalībvalstis varētu pielietot, lai apliecinātu tādas elektrības izcelsmi, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus. Vajadzības gadījumā Komisija ierosina Eiropas Parlamentam un Padomei pieņemt vispārējus noteikumus šajā sakarā.6. pantsAdministratīvās procedūras1. Dalībvalstis vai to ieceltas kompetentās iestādes novērtē esošo tiesisko un regulatīvo bāzi attiecībā uz licencēšanas kārtību vai citām procedūrām, kas noteiktas Direktīvas 96/92/EK 4. pantā un ko piemēro ražošanas uzņēmumiem attiecībā uz elektrību, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus, minēto novērtēšanu veicot, lai:- mazinātu reglamentējošos un nereglamentējošos šķēršļus, kas kavē palielināt elektrības ražošanu, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus,- racionalizētu un paātrinātu administratīvās procedūras attiecīgajā pārvaldes līmenī, un- nodrošinātu, ka noteikumi ir objektīvi, atklāti un nediskriminējoši, kā arī pilnībā ievērotu ar neizsīkstošajiem enerģijas avotiem saistīto dažādo tehnoloģiju īpatnības.2. Dalībvalstis līdz 2003. gada 27. oktobrim publicē ziņojumu par 1. punktā minēto novērtējumu, attiecīgā gadījumā norādot veiktās darbības. Šā ziņojuma mērķis ir piemērotā gadījumā valsts tiesību aktu kontekstā sniegt norādi par to, kurš posms ir sasniegts, jo īpaši:- koordinācijā starp dažādām administratīvām iestādēm attiecībā uz termiņiem, licences pieprasījumu saņemšanu un izskatīšanu;- varbūtēju pamatnostādņu izstrādē attiecībā uz 1. punktā minētajām darbībām un operatīvās plānošanas procedūras piemērošanas lietderībā elektrības ražotājiem, kas izmanto neizsīkstošos enerģijas avotus, un- to institūciju izvēlē, kas būs vidutājas strīdos starp iestādēm, kuras atbild par licenču izsniegšanu, un licenču pieprasītājiem.3. Komisija 8. pantā minētajā ziņojumā, pamatojoties uz šā panta 2. punktā minētajiem dalībvalstu ziņojumiem, novērtē, kura pieredze ir vislabākā, lai sasniegtu 1. punktā minētos mērķus.7. pantsJautājumi saistībā ar elektrotīkliem1. Neskarot elektrotīkla izturības un drošības uzturēšanu, dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka pārvades sistēmu operatori un sadales sistēmu operatori savā teritorijā garantē tādas elektrības pārvadi un sadali, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus. Attiecībā uz elektrību, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus, tās var arī paredzēt prioritāru pieeju elektrotīklam. Izvietojot elektrostaciju iekārtas, pārvades sistēmu operatori, ciktāl to ļauj valsts elektrosistēmas darbība, dod priekšroku tādām, kuras izmanto neizsīkstošos enerģijas avotus.2. Dalībvalstis izveido tiesisku regulējumu vai prasa pārvades sistēmu operatoriem un sadales sistēmu operatoriem izstrādāt un publicēt savus standarta noteikumus attiecībā uz izmaksu segšanu saistībā ar tādiem tehniskiem pielāgojumiem, kā pieslēgumi tīklam un tīkla ievilkšana, kas vajadzīgi, lai integrētu jaunus ražotājus, kuri ievada savstarpēji savienotajā tīklā elektrību, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus.Šiem noteikumiem jāpamatojas uz objektīviem, atklātiem un nediskriminējošiem kritērijiem, jo īpaši ņemot vērā visas izmaksas un ieguvumus, kas saistīti ar minēto ražotāju pieslēgšanu tīklam. Noteikumos var paredzēt dažādu veidu pieslēgumus.3. Attiecīgā gadījumā dalībvalstis var prasīt pārvades sistēmu operatoriem un sadales sistēmu operatoriem pilnībā vai daļēji segt 2. punktā minētās izmaksas.4. Pārvades sistēmu operatoriem un sadales sistēmu operatoriem jāsniedz jebkuram jaunam ražotājam, kas vēlas saņemt pieslēgumu, visaptveroša un detalizēta ar pieslēgšanu saistīto izmaksu tāme. Dalībvalstis var ļaut elektrības ražotājiem, kas izmanto neizsīkstošos enerģijas avotus un vēlas saņemt pieslēgumu tīklam, izsludināt konkursu par pieslēgšanas darbiem.5. Dalībvalstis izveido tiesisku regulējumu vai prasa pārvades sistēmu operatoriem un sadales sistēmu operatoriem izstrādāt un publicēt savus standarta noteikumus attiecībā uz sistēmu uzstādīšanas, kā pieslēguma tīklam un tīkla ievilkšanas, izmaksu dalīšanu visu to ražotāju starpā, kas gūst labumu no šiem darbiem.Izmaksu dalīšanu veic, izmantojot mehānismu, kas pamatots uz objektīviem, atklātiem un nediskriminējošiem kritērijiem, ņemot vērā labumus, kurus no pieslēgumiem gūst sākotnēji un vēlākā laikā pieslēgtie ražotāji, kā arī pārvades sistēmu operatori un sadales sistēmu operatori.6. Dalībvalstis nodrošina, ka samaksas iekasēšana par pārvadi un sadali nav diskriminējoša attiecībā uz elektrību, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus, tostarp jo īpaši tādu elektrību, kas, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus, ražota nomaļos reģionos, kā salās un reģionos ar zemu iedzīvotāju blīvumu.Attiecīgā gadījumā dalībvalstis izveido tiesisku regulējumu vai prasa pārvades sistēmu operatoriem un sadales sistēmu operatoriem nodrošināt, ka samaksa, ko par elektrības pārvadi un sadali iekasē no uzņēmumiem, kas izmanto neizsīkstošos enerģijas avotus, atspoguļo reālus izmaksu ietaupījumus, kas radušies uzņēmuma pieslēgšanas pie tīkla rezultātā. Šādi izmaksu ietaupījumi var rasties, izmantojot tiešu pieslēgumu zemsprieguma tīklam.7. Dalībvalstis 6. panta 2. punktā minētajā ziņojumā aplūko arī pasākumus, kas veikti, lai veicinātu elektrotīkla pieejamību elektrībai, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus. Šajā ziņojumā inter alia aplūko patēriņa divvirzienu mērīšanas ieviešanas lietderību.8. pantsKopsavilkuma ziņojumsPamatojoties uz dalībvalstu ziņojumiem saskaņā ar 3. panta 3. punktu un 6. panta 2. punktu, Komisija līdz 2005. gada 31. decembrim un pēc tam ik pēc pieciem gadiem iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei kopsavilkuma ziņojumu par šīs direktīvas īstenošanu.Šajā ziņojumā:- aplūko tādas elektrības ārējo izmaksu atspoguļojuma attīstību, kas ražota, izmantojot izsīkstošos enerģijas avotus, un elektrības ražošanai piešķirtā valsts atbalsta ietekmi,- ņem vērā dalībvalstu iespējas izpildīt valsts orientējošo mērķi, kas ieviests ar 3. panta 2. punktu, pasaules orientējošo mērķi, kas minēts 3. panta 4. punktā, kā arī diskriminācijas esamību dažādu enerģijas avotu starpā.Vajadzības gadījumā Komisija kopā ar ziņojumu iesniedz turpmākus priekšlikumus Eiropas Parlamentam un Padomei.9. pantsPārņemšanaNe vēlāk kā 2003. gada 27. oktobrī dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Par to tās tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka šādas atsauces izdarīšanas metodes.10. pantsStāšanās spēkāŠī direktīva stājas spēkā tās publicēšanas dienā Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.11. pantsAdresātiŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2001. gada 27. septembrīEiropas Parlamenta vārdā  priekšsēdētāja N. Fontaine Padomes vārdā  priekšsēdētājs C. PicquéPIELIKUMSAtsauces vērtības individuālu dalībvalstu orientējošajiem mērķiem attiecībā uz elektrības, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus, patēriņa ieguldījumu bruto elektrības patēriņā līdz 2010. gadam *NEA-E TWh 1997 ** NEA-E % 1997 *** NEA-E % 2010 ***Beļģija 0,86 1,1 6,0Dānija 3,21 8,7 29,0Vācija 24,91 4,5 12,5Grieķija 3,94 8,6 20,1Spānija 37,15 19,9 29,4Francija 66,00 15,0 21,0Īrija 0,84 3,6 13,2Itālija 46,46 16,0 25,0 1Luksemburga 0,14 2,1 5,7 2Nīderlande 3,45 3,5 9,0Austrija 39,05 70,0 78,1 3Portugāle 14,30 38,5 39,0 4Somija 19,03 24,7 31,5 5Zviedrija 72,03 49,1 60,0 6Apvienotā Karaliste 7,04 1,7 10,0Kopienā 338,41 13,9 % 22 % ***** Ņemot vērā šajā pielikumā norādītās atsauces vērtības, dalībvalstis pieņem, ka pamatnostādnēs par valsts palīdzību vides aizsardzībai ir paredzētas valsts atbalsta shēmas tādas elektrības pielietojuma veicināšanai, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus. ** Dati attiecas uz NEA-E nacionālo ražošanas apjomu 1997. gadā. *** NEA-E procentuālie skaitļi 1997. un 2010. gadam ir iegūti, pamatojoties uz NEA-E nacionālo ražošanas apjomu, kas izdalīts ar bruto nacionālo elektrības patēriņu. Gadījumā, ja notiek iekšējā tirdzniecība ar NEA-E (atbilstoši sertificētu vai ar reģistrētu izcelsmi), šo procentuālo daudzumu aprēķins ietekmēs konkrētajām dalībvalstīm atbilstošos skaitļus 2010. gadam, bet ne Kopienas kopējo daudzumu. **** Noapaļots skaitlis, kas iegūts no augstākminētajām atsauces vērtībām. 1 Itālija ir paziņojusi, ka 22 % ir reāli sasniedzams skaitlis, pieņemot, ka bruto nacionālais elektrības patēriņš 2010. gadā būs 340 TWh. Ņemot vērā šajā pielikumā norādītās atsauces vērtības, Itālija ir pieņēmusi, ka bruto nacionālā elektrības ražošana, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus, 2010. gadā sasniegs apjomu līdz 76 TWh. Šis skaitlis ietver ieguldījumu saistībā ar bioloģiski nenoārdāmo daļu sadzīves un rūpnieciskajos atkritumos, ko izmanto saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem par atkritumu apsaimniekošanu. Šajā sakarā spēja sasniegt orientējošo mērķi, kā minēts šajā pielikumā, ir atkarīga inter alia no nacionālā elektroenerģijas pieprasījuma 2010. gadā. 2 Ņemot vērā šajā pielikumā norādītās orientējošās atsauces vērtības, Luksemburga uzskata, ka 2010. gadam izvirzīto mērķi iespējams sasniegt vienīgi tad, ja: - kopējais elektrības patēriņš 2010. gadā nepārsniedz 1997. gada līmeni, - vēja ģeneratoru radītās elektrības daudzumu iespējams palielināt 15 reizes, - biogāzes ģeneratoru radītās elektrības daudzumu iespējams palielināt 208 reizes, - elektrību, kas saražota, izmantojot Luksemburgas vienīgo sadzīves atkritumu dedzināšanas krāsni, kura 1997. gadā valstī nodrošināja pusi no elektrības, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus, iespējams ieskaitīt pilnā apjomā, elektrības daudzumu, kas saražots, izmantojot fotogalvaniskos elementus, iespējams palielināt līdz 80 GWh, un tiktāl, cik iespējams izpildīt iepriekšējos punktus, ņemot vērā tehniskās iespējas un atvēlēto laiku. Ņemot vērā dabas resursu trūkumu, turpmāks hidroelektriskajās stacijās ražotās elektrības apjoma pieaugums nav iespējams.3 Austrija ir paziņojusi, ka 78,1 % ir reāli sasniedzams skaitlis, pieņemot, ka bruto nacionālais elektrības patēriņš 2010. gadā būs 56,1 TWh. Ņemot vērā to, ka elektrības ražošana, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus, ir lielā mērā atkarīga no hidroenerģijas un līdz ar to - no ikgada nokrišņu daudzuma, 1997. un 2010. gadam atbilstošos skaitļus būtu jāaprēķina, pamatojoties uz ilggadīgo novērojumu datiem un ņemot vērā hidroloģiskos un klimatiskos apstākļus. 4 Portugāle, ņemot vērā šajā pielikumā norādītās atsauces vērtības, ir paziņojusi, ka, lai 1997. gada procentuālo daļu attiecībā uz elektrību, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus, varētu saglabāt kā orientējošu mērķi 2010. gadam, ir ticis pieņemts, ka: - būs iespējams turpināt īstenot valsts elektroenerģijas plānu, rodot jaunas hidroenerģijas jaudas, kas pārsniedz 10 MW, - citu jaudu, kas saistītas ar neizsīkstošiem enerģijas avotiem un ko iespējams uzturēt vienīgi ar valsts atbalstu, ikgada pieaugums, salīdzinot ar pašreizējo, būs astoņkārtīgs. Šie pieņēmumi nozīmē, ka jaunas jaudas elektrības ražošanai, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus, izņemot lielās hidroelektrostacijas, pieaugs divtik ātri salīdzinājumā ar bruto nacionālā elektrības patēriņa pieaugumu. 5 Somijas rīcības plānā attiecībā uz neizsīkstošajiem enerģijas avotiem ir izvirzīti mērķi neizsīkstošo enerģijas avotu izmantošanas apjomam 2010. gadā. Šie mērķi ir izvirzīti, pamatojoties uz apjomīgiem izpētes darbiem. Rīcības plānu ir apstiprinājusi valdība 1999. gada oktobrī. Saskaņā ar Somijas rīcības plānu, procentuālais tās elektrības daudzums, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus, 2010. gadā būs 31 %. Šis orientējošais mērķis ir ļoti augsts, un tā sasniegšanai Somijā būs vajadzīgs veikt plašus veicināšanas pasākumus. 6 Ņemot vērā šajā pielikumā norādītās atsauces vērtības, Zviedrija atzīmē, ka mērķa sasniegšanas iespējas ir lielā mērā atkarīgas no klimatiskajiem apstākļiem, kas būtiski ietekmē hidroelektrostacijās saražotās elektrības apjomus, jo īpaši atkarībā no nokrišņu daudzuma svārstībām to apjomā un gada gaitā, un atkarībā no ieplūdes. Hidroelektrostacijās saražotās elektrības daudzums var būtiski svārstīties. Ļoti sausos gados tas var būt 51 TWh, bet nokrišņiem bagātos gados sasniegt 78 TWh. Tādēļ 1997. gadam atbilstošo skaitli būtu jāaprēķina, pamatojoties uz ilggadīgo novērojumu datiem un ņemot vērā hidroloģiskos un klimatiskos apstākļus. Valstīs, kurās hidroelektrostacijās iegūtās elektrības daudzums ir procentuāli augsts, vispārpieņemta metode ir izmantot statistikas datus par ūdens ieplūdi, aptverot 30 līdz 60 gadus ilgu laika posmu. Tā, saskaņā ar Zviedrijā pielietoto metodiku un pamatojoties uz datiem par laika posmu no 1950. līdz 1999. gadam, kas izlīdzina atšķirības hidroelektrostaciju kopējā ražošanas jaudā un ūdens ieplūdē dažādos gados, iegūts hidroelektrostacijās saražotās elektrības vidējais daudzums, 64 TWh, kas atbilst 46 % 1997. gadā, un šajā sakarā Zviedrija atzīst, ka 52 % būtu reālāk sasniedzams mērķis 2010. gadam. Turklāt Zviedrijas iespējas mērķa sasniegšanai ierobežo tas, ka atlikušās neizmantotās upes aizsargā likums. Pie tam Zviedrijas spēja sasniegt mērķi ir lielā mērā atkarīga no: - koģenerācijā ražotās enerģijas apjoma pieauguma atkarībā no iedzīvotāju blīvuma, pieprasījuma pēc siltumenerģijas un no tehnoloģiju attīstības, jo īpaši melno šķīdumu gazifikācijas attīstības, un vēja ģeneratoru licencēšanas saskaņā ar valsts tiesību aktiem, plašas sabiedrības atbalstu, tehnoloģiju attīstību un tīkla paplašināšanu.[1] OV C 311 E, 31.10.2000., 320. lpp. un OV C 154 E, 29.5.2001., 89. lpp.[2] OV C 367, 20.12.2000., 5. lpp.[3] OV C 22, 24.1.2001., 27. lpp.[4] Eiropas Parlamenta 2000. gada 16. novembra atzinums (OV C 223, 8.8.2001., 294. lpp.), Padomes 2001. gada 23. marta kopējā nostāja (OV C 142, 15.5.2001., 5. lpp.) un Eiropas Parlamenta 2001. gada 4. jūlija lēmums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts). Padomes 2001. gada 7. septembra lēmums.[5] OV C 198, 24.6.1998., 1. lpp.[6] OV C 210, 6.7.1998., 215. lpp.[7] OV C 210, 6.7.1998., 143. lpp.[8] OV C 378, 29.12.2000., 89. lpp.[9] OV L 194, 25.7.1975., 39. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Lēmumu 96/350/EK (OV L 135, 6.6.1996., 32. lpp.).[10] OV C 37, 3.2.2001., 3. lpp.[11] OV L 27, 30.1.1997., 20. lpp.


title: Padomes Direktīva (1990. gada 26. jūnijs) par zootehniskajiem un ģenealoģiskajiem nosacījumiem, kas regulē Kopienas iekšējo tirdzniecību ar zirgu dzimtas dzīvniekiem 90/427/EEK

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31990L0427

Oficiālais Vēstnesis L 224 , 18/08/1990 Lpp. 0055 - 0059 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 3 Sējums 33 Lpp. 0172  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 3 Sējums 33 Lpp. 0172

		Padomes direktīva(1990. gada 26. jūnijs)par zootehniskajiem un ģenealoģiskajiem nosacījumiem, kas regulē Kopienas iekšējo tirdzniecību ar zirgu dzimtas dzīvniekiem90/427/EEKEIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 43. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā:zirgu dzimtas dzīvnieki, ir dzīvi dzīvnieki, kas iekļauti Līguma II pielikuma produktu sarakstā;lai nodrošinātu zirgu dzimtas dzīvnieku audzēšanas racionālu attīstību, tādējādi paaugstinot šīs nozares ražību, jānosaka Kopienas noteikumi, kas regulē Kopienas iekšējo tirdzniecību ar zirgu dzimtas dzīvniekiem;zirgu dzimtas dzīvnieku un jo īpaši zirgu audzēšana un vaisla parasti ir iekļauta lauksaimniecības nozarē; tā kā daļai lauksaimnieku tas veido ienākumu avotu un tādēļ tā būtu jāveicina;apmierinoši rezultāti šajā sakarā lielā mērā ir atkarīgi no ciltsgrāmatās, ko raksta oficiāli apstiprinātas organizācijas vai apvienības, reģistrēto zirgu dzimtas dzīvnieku izmantošanas;attiecībā uz ierakstiem ciltsgrāmatās pastāv būtiskas atšķirības; tā kā šīs būtiskās atšķirības rada šķēršļus tirdzniecībai Kopienā; tā kā pilnīga tirdzniecības liberalizācija prasa tālāku saskaņošanu īpaši attiecībā uz ierakstiem ciltsgrāmatās;Kopienas iekšējo tirdzniecību ar reģistrētiem zirgu dzimtas dzīvniekiem vajadzētu pakāpeniski liberalizēt; tā kā pilnīgas tirdzniecības liberalizēšanas nolūkā vajadzīga papildus saskaņošana īpaši attiecībā uz apstiprināšanu pārošanai ārpus saimniecības un spermas un olšūnu izmantošanai saskaņā ar katras ciltsgrāmatas raksturlielumiem;atbilstoši Kopienas kārtībai ir jāizstrādā saskaņots ciltsapliecības paraugs;dzīvnieka vārds ir svarīgs faktors zirgu dzimtas dzīvnieku identificēšanai; tā kā bieži nav iespējams izsekot dzīvnieka izcelsmei un uzraudzīt tā attīstību, ja tā vārds tiek mainīts pēc jaunā īpašnieka prasības; tā kā būtu jāsaskaņo noteikumi par vārda piešķiršanu zirgu dzimtas dzīvniekiem, jo īpaši, lai novērstu negodīgu praksi;būtu jāievieš noteikumi, lai aizkavētu zirgu dzimtas dzīvnieku importu no trešajām valstīm ar noteikumiem, kas nav tik stingri kā tie, ko piemēro Kopienā;ir vēlams paredzēt tādu pasākumu īstenošanu, kas attiecas uz dažiem tehniskiem aspektiem; tā kā, lai īstenotu paredzētos pasākumus, jābūt ciešai un efektīvai sadarbībai starp dalībvalstīm un Komisiju Zootehnikas pastāvīgajā komitejā,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.I NODAĻAVispārīgie noteikumi1. pantsŠī direktīva paredz zootehniskos un ģenealoģiskos noteikumus, kas regulē Kopienas iekšējo tirdzniecību ar zirgu dzimtas dzīvniekiem, to spermu, olšūnām un embrijiem.2. pantsŠajā direktīvā:a) "zirgu dzimtas dzīvnieki" nozīmē zirgu vai ēzeļu sugas vai to krustojuma mājdzīvniekus;b) "reģistrēti zirgu dzimtas dzīvnieki" nozīmē zirgu dzimtas dzīvniekus, kuri ir ierakstīti vai reģistrēti un kuri atbilst ierakstīšanai ciltsgrāmatā saskaņā ar noteikumiem, kas izstrādāti, ievērojot 4. panta 2. punkta b) apakšpunktu, un kurus atpazīst pēc identifikācijas dokumenta, ko paredz 8. panta 1. punkts;c) "ciltsgrāmata" nozīmē jebkuru grāmatu, reģistru, kartotēku vai informācijas nesēju:- ko raksta vai nu organizācija vai apvienība, kuru oficiāli apstiprinājusi vai atzinusi dalībvalsts vai attiecīgās dalībvalsts oficiāla aģentūra, un- kurā zirgu dzimtas dzīvniekus ieraksta vai reģistrē, minot visus viņa zināmos priekštečus.3. pantsKopienas iekšējo tirdzniecību ar zirgu dzimtas dzīvniekiem, to spermu, olšūnām un embrijiem nevar aizliegt vai ierobežot zootehnisku vai ģenealoģisku iemeslu dēļ, ja vien tie neizriet no šīs direktīvas piemērošanas.Tomēr Kopienas iekšējā tirdzniecībā ar reģistrētiem zirgu dzimtas dzīvniekiem, to spermu, olšūnām un embrijiem piemēro valsts noteikumus, kas atbilst vispārīgajiem Līguma noteikumiem, kamēr stājas spēkā attiecīgie Kopienas lēmumi, kas minēti 4. un 8. pantā.II NODAĻAĢenealoģiskie noteikumi attiecībā uz reģistrētiem zirgu dzimtas dzīvniekiem4. pants1. Pieņemot lēmumus, kas minēti 2. punktā, ievēro šādus principus:a) organizāciju vai apvienību, kas izveido un ved ciltsgrāmatas, atzīšana vai apstiprināšana, ir atkarīga no atbilstības principiem, kurus izstrādājusi organizācija vai apvienība, kas ved šķirnes izcelsmes ciltsgrāmatu;b) kritērijus ierakstīšanai un reģistrēšanai ciltsgrāmatās izstrādā, pamatojoties uz šķirnes īpašībām un jo īpaši dažām tīrām šķirnēm, ja ir vajadzība regulēt to zirgu dzimtas dzīvnieku ierakstīšanu vai reģistrēšanu, kurus pavairo, izmantojot mākslīgas pavairošanas metodes.2. Saskaņā ar direktīvas 10. pantā noteikto procedūru un 1. punktā izklāstītajiem principiem Komisija nosaka:a) kritērijus to organizāciju un apvienību apstiprināšanai vai atzīšanai, kuras ved vai veido ciltsgrāmatas;b) kritērijus ierakstīšanai un reģistrēšanai ciltsgrāmatās;c) vajadzības gadījumā, reģistrēto zirgu dzimtas dzīvnieku identificēšanai lietojamos kritērijus un metodes;d) izcelsmes sertifikāta un identifikācijas dokumenta, kas minēts 8. pantā, sastādīšanas kritērijus;e) vajadzības gadījumā, noteikumus, lai nodrošinātu koordināciju starp organizācijām vai apvienībām, kas minētas 5. pantā.5. pantsOrganizāciju un apvienību, kas ved vai veido ciltsgrāmatas un kas ir atzītas, pamatojoties uz 4. panta 2. punkta a) apakšpunktā noteiktajiem kritērijiem, sarakstu un turpmākos precizējumus paziņo Komisijai un citām dalībvalstīm Pastāvīgajā zootehnikas komitejā.6. pants1. Kopienas iekšējā tirdzniecībā attiecībā uz zirgu dzimtas dzīvniekiem, kas reģistrēts nosūtītājā dalībvalstī, izņemot gadījumus, kad divas attiecīgās organizācijas vai apvienības ir savstarpēji vienojušās par izņēmumu, jāreģistrē vai jāieraksta galamērķa dalībvalsts attiecīgajā ciltsgrāmatā ar tādu pašu vārdu, saskaņā ar starptautiskajiem nolīgumiem norādot tās valsts iniciāļus, kurā dzīvnieks ir dzimis.2. Ja organizācijas vai apvienības statūti to atļauj:- pirms dzīvnieka oriģinālā vārda vai aiz tā var pievienot citu vārdu uz laiku vai pastāvīgi, paredzot, ka oriģinālo vārdu saglabā iekavās visā dzīvnieka dzīves laikā un ka dzimšanas valsti norāda ar iniciāļiem, kas ir noteikti starptautiskos nolīgumos,- var paredzēt alternatīvus pasākumus, lai nodrošinātu dzīvnieka identitātes saglabāšanu saskaņā ar Komisijas noteikto procedūru 10. pantā izklāstītajā kārtībā.III NODAĻAZootehniskie noteikumi attiecībā uz reģistrētiem zirgu dzimtas dzīvniekiem7. pantsTiktāl, lai nodrošinātu vienādu šīs direktīvas noteikumu piemērošanu un atbilstoši principiem, kas noteikti 4. panta 1. punktā, 10. pantā izklāstītajā kārtībā Komisija var noteikt:a) uzraudzības un vaislas dzīvnieku ģenētiskās vērtības noteikšanas metodes;b) pamatojoties uz a) apakšpunktā minētajām metodēm, vispārēju kritēriju vīriešu dzimuma vaislinieka vai, vajadzības gadījumā, sieviešu dzimuma vaislas dzīvnieka apstiprināšanai pavairošanas vai viņu spermas, olšūnu vai embriju izmantošanas nolūkā.8. pantsDalībvalstis nodrošina, ka:1) reģistrētus zirgu dzimtas dzīvniekus pārvieto, pievienojot identifikācijas dokumentu, ko aizpildījusi Komisija 10. pantā noteiktajā kārtībā un ko izdevušas organizācijas vai apvienības, kas minētas šīs direktīvas 5. pantā un 1990. gada 26. jūnija Direktīvas 90/426/EEK 2. panta c) apakšpunktā par dzīvnieku veselības noteikumiem [4], kas regulē zirgu dzimtas dzīvnieku pārvietošanu dalībvalstīs un importu no trešajām valstīm.Reģistrētu zirgu identifikācijas dokumentā, kas jāaizpilda Kopienas valodās, jāiekļauj vismaz tā informācija, kas norādīta pielikumā; šo informāciju var papildināt vai grozīt 10. pantā izklāstītajā kārtībā;2) laižot pārdošanā reģistrētu zirgu dzimtas dzīvnieku spermu, olšūnas un embrijus, pievieno ciltsapliecību, ko izdevusi kompetentā iestāde vismaz galamērķa valsts valodā un kas atbilst paraugam, ko izstrādājusi Komisija 10. pantā izklāstītajā kārtībā.Nobeiguma noteikumi9. pantsLīdz attiecīgu Kopienas noteikumu īstenošanai, nosacījumi, kas attiecas uz zirgu dzimtas dzīvnieku un viņu spermas, olšūnu un embriju importu no trešajām valstīm, nedrīkst būt labvēlīgāki par tiem, kas regulē Kopienas iekšējo tirdzniecību.10. pantsIzmantojot šajā pantā noteikto kārtību, Pastāvīgā zootehnikas komiteja, kas izveidota ar Lēmumu 77/505/EEK [5], rīkojas saskaņā ar Direktīvas 88/661/EEK [6] 11. pantā izklāstītajiem noteikumiem.11. pantsNe vēlāk par 1991. gada 1. jūliju dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.12. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 1990. gada 26. jūnijāPadomes vārdā —priekšsēdētājsM. O'Kennedy[1] OV C 327, 30.12.1989., 61. lpp.[2] OV C 149, 18.6.1990.[3] OV C 62, 12.3.1990., 46. lpp.[4] OV L 224, 18.08.1990., 42. lpp.[5] OV L 206, 12.8.1977., 11. lpp.[6] OV L 382, 31.12.1988., 16. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMS+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva 97/80/EK (1997. gada 15. decembris) par pierādīšanas pienākumu diskriminācijas gadījumos, kas pamatojas uz dzimumu

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31997L0080

Oficiālais Vēstnesis L 014 , 20/01/1998 Lpp. 0006 - 0008

		Padomes Direktīva 97/80/EK(1997. gada 15. decembris)par pierādīšanas pienākumu diskriminācijas gadījumos, kas pamatojas uz dzimumuEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Nolīgumu par sociālo politiku, kas pievienots Protokolam Nr. 14 par sociālo politiku, kurš pievienots Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam, un jo īpaši tā 2. panta 2. punktu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],lemjot saskaņā ar Līguma 189.c pantā paredzēto procedūru sadarbībā ar Eiropas Parlamentu [3](1) tā kā, pamatojoties uz Protokolu par sociālo politiku, kas pievienots Līgumam, dalībvalstis, izņemot Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti (turpmāk — "dalībvalstis"), kuras vēlas īstenot 1989. gada Sociālo hartu, ir noslēgušas Nolīgumu par sociālo politiku;(2) tā kā Kopienas Strādnieku sociālo pamattiesību harta atzīst, ka ir nozīmīgi cīnīties pret visām diskriminācijas formām, to skaitā diskrimināciju, kas pamatojas uz dzimumu, ādas krāsu, rasi, uzskatiem un reliģiju;(3) tā kā Kopienas hartas par strādnieku sociālajām pamattiesībām 16. punkts par vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm paredz inter alia, ka "jāpastiprina darbības, lai nodrošinātu vienlīdzīgas attieksmes principu pret vīriešiem un sievietēm, jo īpaši saistībā ar darba iespējām, atlīdzību, darba apstākļiem, sociālo aizsardzību, izglītību, arodizglītību un karjeras attīstību";(4) tā kā saskaņā ar Nolīguma par sociālo politiku 3. panta 2. punktu Komisija Kopienas līmenī ir apspriedusies ar darba devējiem un darba ņēmējiem par iespējamajiem Kopienas rīcības virzieniem attiecībā uz pierādīšanas pienākumu diskriminācijas gadījumos, kas pamatojas uz dzimumu;(5) tā kā Komisija, pēc šīs apspriešanās uzskatot Kopienas rīcību par ieteicamu, ir vēlreiz apspriedusies ar darba devējiem un darba ņēmējiem par tā priekšlikuma saturu, kas iecerēts saskaņā ar minētā Nolīguma 3. panta 3. punktu; tā kā pēdējie ir Komisijai nosūtījuši savus atzinumus;(6) tā kā pēc otrās apspriežu kārtas ne darba devēji, ne darba ņēmēji nav informējuši Komisiju par vēlmi uzsākt procesu, kas varētu novest pie vienošanās un kas paredzēts minētā Nolīguma 4. pantā;(7) tā kā saskaņā ar minētā Nolīguma 1. pantu Kopiena un dalībvalstis ir noteikušas sev mērķi inter alia uzlabot dzīves un darba apstākļus; tā kā efektīva vienlīdzīgas attieksmes pret vīriešiem un sievietēm principa īstenošana veicinātu šā mērķa sasniegšanu;(8) tā kā vienlīdzīgas attieksmes princips ir noteikts Līguma 119. pantā, Padomes 1975. gada 10. februāra Direktīvā 75/117/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu saistībā ar vienādas samaksas principa vīriešiem un sievietēm piemērošanu [4] un Padomes 1976. gada 9. februāra Direktīvā 76/207/EEK par vienlīdzīgas attieksmes pret vīriešiem un sievietēm principa īstenošanu attiecībā uz darba iespējām, arodizglītību, paaugstināšanu darbā un darba apstākļiem [5];(9) tā kā Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīva 92/85/EEK par pasākumiem, kas ieviešami, lai veicinātu darba drošības un veselības aizsardzības uzlabošanu strādājošām grūtniecēm un strādniecēm, kuras nesen ir dzemdējušas bērnu vai baro bērnu ar krūti [6], arī veicina efektīvu vienlīdzīgas attieksmes pret vīriešiem un sievietēm principa īstenošanu; tā kā minētajai direktīvai nevajadzētu darboties, kaitējot pārējām iepriekšminētajām direktīvām par vienlīdzīgu attieksmi; tā kā tādēļ strādniecēm, uz kurām attiecas minētā direktīva, arī būtu jāgūst labums no noteikumu par pierādīšanas pienākumu pielāgošanas;(10) tā kā Padomes Direktīva 96/34/EK (1996. gada 3. jūnijs) par vispārīgu vienošanos par bērna kopšanas atvaļinājumu, ko noslēgusi UNICE, CEEP un ETUC [7], arī pamatojas uz vienlīdzīgas attieksmes pret vīriešiem un sievietēm principu;(11) tā kā atsauces uz "tiesas procesu" un "tiesu" aptver mehānismus, ar kuru palīdzību konfliktus var iesniegt izskatīšanai un lemšanai neatkarīgām iestādēm, kas var pieņemt lēmumus, kuri ir saistoši šajos konfliktos iesaistītajām pusēm;(12) tā kā jēdziens "ārpustiesas procedūras" jo īpaši nozīmē tādas procedūras kā, piemēram, samierināšana un starpniecība;(13) tā kā to faktu izvērtēšana, pēc kuriem var uzskatīt, ka ir notikusi tieša vai netieša diskriminācija, ir valsts tiesas iestāžu vai citu kompetentu iestāžu kompetencē saskaņā ar valsts tiesību aktiem vai praksi;(14) tā kā dalībvalstu uzdevums ir jebkurā piemērotā procesa posmā ieviest noteikumus par pierādījumiem, kas ir labvēlīgāki prasītājiem;(15) tā kā ir jāņem vērā dažu dalībvalstu tiesību sistēmu īpašās iezīmes, kur inter alia secinājumu par diskrimināciju izdara, ja atbildētājs nesniedz tiesu vai citu kompetentu iestādi apmierinošus pierādījumus par to, ka vienlīdzīgas attieksmes princips nav pārkāpts;(16) tā kā dalībvalstīm nav jāpiemēro noteikumi par pierādīšanas pienākumu tiem procesiem, kuros lietas apstākļu izmeklēšana ir tiesas vai citas kompetentas iestādes kompetencē; tā kā minētās procedūras ir tās procedūras, kurās prasītājam nav jāpierāda fakti, kuru izmeklēšana ir tiesas vai kompetentas iestādes uzdevums;(17) tā kā prasītājs var zaudēt efektīvus līdzekļus vienlīdzīgas attieksmes principa īstenošanai valsts tiesā, ja acīm redzamas diskriminācijas pierādījuma iesniegšana neuzliek atbildētājam pienākumu pierādīt, ka viņa darbība īstenībā nav diskriminējoša;(18) tā kā Eiropas Kopienu Tiesa tādēļ ir paziņojusi, ka prima facie diskriminācijas gadījumos ir jāpielāgo noteikumi par pierādīšanas pienākumu un, lai efektīvi piemērotu vienlīdzīgas attieksmes principu, pierādīšanas pienākumam jāpāriet pie atbildētāja, kad ir iesniegti pierādījumi par šādu diskrimināciju;(19) tā kā ir vēl grūtāk pierādīt diskrimināciju, kad tā ir netieša; tā kā tādēļ ir svarīgi definēt netiešu diskrimināciju;(20) tā kā adekvātas noteikumu par pierādīšanas pienākumu pielāgošanas mērķis visās dalībvalstīs nav apmierinoši sasniegts un saskaņā ar subsidiaritātes principu, kas definēts Līguma 3.b pantā, un proporcionalitātes principu šis mērķis ir jāsasniedz Kopienas līmenī; tā kā šī direktīva aprobežojas ar minimālo nepieciešamo rīcību un nepārsniedz to, kas ir vajadzīgs šim mērķim,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsMērķisŠīs direktīvas mērķis ir nodrošināt, ka dalībvalstu veiktie pasākumi, īstenojot vienlīdzīgas attieksmes principu, kļūst efektīvāki, lai visām personām, kuras uzskata, ka tām nodarīts kaitējums, nepiemērojot vienlīdzīgas attieksmes principu, ļautu pēc iespējamas griešanās pēc palīdzības pie citām kompetentām iestādēm apliecināt savas tiesības tiesas procesā.2. pantsDefinīcijas1. Šajā direktīvā vienlīdzīgas attieksmes princips nozīmē to, ka nepastāv nekāda tieša vai netieša diskriminācija, kas pamatojas uz dzimumu.2. Attiecībā uz 1. punktā minēto vienlīdzīgas attieksmes principu netieša diskriminācija pastāv tad, ja acīm redzami neitrāls noteikums, kritērijs vai prakse nostāda neizdevīgākā stāvoklī proporcionāli ievērojami lielāku daudzumu viena dzimuma pārstāvju, ja vien šis noteikums, kritērijs vai prakse nav atbilstīga un vajadzīga un to var attaisnot ar objektīviem faktoriem, kas nav saistīti ar dzimumu.3. pantsDarbības joma1. Šo direktīvu piemēro:a) situācijās, uz kurām attiecas Līguma 119. pants un Direktīvas 75/117/EEK un 76/207/EEK, kā arī, ciktāl tas attiecas uz diskrimināciju, kas pamatojas uz dzimumu, Direktīvas 92/85/EEK un 96/34/EK;b) jebkurām civilajām vai administratīvajām procedūrām attiecībā uz valsts vai privāto sektoru, kas saskaņā ar valsts likumiem paredz kompensācijas līdzekļus, ievērojot a) apakšpunktā minētos pasākumus, izņemot ārpustiesas procedūras, kas ir brīvprātīga rakstura vai ir paredzētas valsts tiesību aktos.2. Šo direktīvu nepiemēro kriminālprocesiem, ja vien dalībvalstis neparedz citādāk.4. pantsPierādīšanas pienākums1. Dalībvalstis saskaņā ar to tiesību sistēmām veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka gadījumos, kad personas, kuras uzskata, ka tām nodarīts kaitējums, nepiemērojot vienlīdzīgas attieksmes principu, tiesā vai citā kompetentā iestādē paziņo faktus, pēc kuriem var uzskatīt, ka ir notikusi tieša vai netieša diskriminācija, atbildētājam ir uzdevums pierādīt, ka vienlīdzīgas attieksmes princips nav pārkāpts.2. Šī direktīva nekavē dalībvalstis ieviest noteikumus par pierādījumiem, kas ir labvēlīgāki prasītājiem.3. Dalībvalstīm nav jāpiemēro 1. punkts procesiem, kuros lietas apstākļu izmeklēšana ir tiesas vai citas kompetentas iestādes uzdevums.5. pantsInformācijaDalībvalstis nodrošina, ka pasākumus, kas veikti saskaņā ar šo direktīvu, kopā ar jau spēkā esošajiem noteikumiem dara zināmus visām attiecīgajām personām, izmantojot visus piemērotos līdzekļus.6. pantsEsošā strādnieku aizsardzības līmeņa nepazemināšanaŠīs direktīvas īstenošana nekādā gadījumā nav pietiekams pamats, lai pazeminātu vispārējo strādnieku aizsardzības līmeni tajās jomās, kur to piemēro, neskarot dalībvalstu tiesības atsaukties uz situācijas izmaiņām ar tādu normatīvu un administratīvu aktu ieviešanu, kas atšķiras no tiem, kuri ir spēkā šīs direktīvas izziņošanas brīdī, ar noteikumu, ka ir atbilstība šīs direktīvas minimālajām prasībām.7. pantsĪstenošanaDalībvalstīs līdz 2001. gada 1. janvārim stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis paredz šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka metodes, kā izdarīt šādas atsauces.Divu gadu laikā no šīs direktīvas stāšanās spēkā dalībvalstis paziņo Komisijai visu vajadzīgo informāciju, lai tā varētu sagatavot ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei par šīs direktīvas piemērošanu.8. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1997. gada 15. decembrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsJ.-C. Juncker[1] OV C 332, 7.11.1996., 11. lpp., un OV C 185, 18.6.1997., 21. lpp.[2] OV C 133, 28.4.1997., 34. lpp.[3] Eiropas Parlamenta 1997. gada 10. aprīļa Atzinums (OV C 132, 28.4.1997., 215. lpp.), Padomes 1997. gada 24. jūlija Vienotā nostāja (OV C 307, 8.10.1997., 6. lpp.) un Eiropas Parlamenta 1997. gada 6. novembra Lēmums (OV C 358, 24.11.1997.).[4] OV L 45, 19.2.1975., 19. lpp.[5] OV L 39, 14.2.1976., 40. lpp.[6] OV L 348, 28.11.1992., 1. lpp.[7] OV L 145, 19.6.1996., 4. lpp.--------------------------------------------------


title: Council Directive 92/108/EEC of 14 December 1992 amending Directive 92/12/EEC on the general arrangements for products subject to excise duty and on the holding, movement and monitoring of such products and amending Directive 92/81/EEC

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31992L0108

Oficiālais Vēstnesis L 390 , 31/12/1992 Lpp. 0124 - 0126 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 9 Sējums 2 Lpp. 0129  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 9 Sējums 2 Lpp. 0129

		Padomes Direktīva 92/108/EEK(1992. gada 14. decembris),kas groza Direktīvu 92/12/EEK par vispārēju režīmu akcīzes precēm un par šādu preču glabāšanu, transportēšanu un kontroli, kā arī Direktīvu 92/81/EEKEIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 99. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā, lai Direktīvas 92/12/EEK [4] noteikumu spēks būtu pilnīgs, ir jānosaka dalībvalstu teritorijas, kas nodokļu vajadzībām uzskatāmas par trešām valstīm;tā kā gadījumiem, kad akcīzes preces no dalībvalsts uz dalībvalsti sūta caur Eiropas Brīvās tirdzniecības asociācijas (EBTA) valstīm, būtu jāizstrādā īpaši nosacījumi attiecībā uz deklarāciju, ar kuru uz šīm precēm attiecina Kopienas iekšējā tranzīta procedūru, izmantojot vienoto administratīvo dokumentu;tā kā būtu skaidri jānorāda, ka akcīzes preces, uz kurām attiecas nulles likme un kas nav nodotas patēriņam, Kopienas iekšienē arī pārvadājamas starp akcīzes preču noliktavām;tā kā ir jāatļauj mainīt nogādāšanas vietu, izdarot grozījumus administratīvajā pavaddokumentā;tā kā ne vēlāk par 1993. gada 1. aprīli katras dalībvalsts pārvaldes iestādēm būtu jābūt apgādātām ar elektronisku datubāzi, kurā ir apstiprinātu noliktavu turētāju reģistrs un akcīzes preču noliktavu reģistrs;tā kā, lai vienkāršotu administratīvās procedūras, pavaddokuments nebūtu jāizmanto, lietojot datorizētas procedūras;tā kā pavaddokuments būtu jāizmanto, ja preces atlikšanas režīmā transportē ar jūras vai gaisa transportu tieši no vienas Kopienas ostas vai lidostas uz citu;tā kā būtu jānosaka, ka uz akcīzes precēm, uz kurām 1992. gadā attiecas atlikšanas režīms, arī vēlāk būtu jāattiecina akcīzes nodokļa atlikšanas režīms, ja atlikšanas režīms nav izbeigts;tā kā visbeidzot, lai nodrošinātu, ka Kopienas noteikumi akcīzes nodokļu jomā no 1993. gada 1. janvāra darbojas labi, ir jāgroza Padomes 1976. gada 15. marta Direktīva 76/308/EEK par savstarpēju palīdzību prasību apmierināšanai, kas radušās no darbībām, kas pieder pie Eiropas Lauksaimniecības vadības un garantiju fonda finansēšanas sistēmas, kā arī no lauksaimniecības iemaksām un muitas nodokļiem, un par pievienotās vērtības nodokli [5], un Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīva 92/81/EEK par akcīzes nodokļu struktūru saskaņošanu attiecībā uz naftas produktiem [6],IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsAr šo Direktīvu 92/12/EEK groza šādi:1. Direktīvas 5. panta 2. punktu izsaka šādi:"2. Neietekmējot valstu un Kopienas noteikumus par muitas lietām, ja akcīzes preces:- ieved no trešām valstīm vai teritorijām, kas minētas 2. panta 1., 2. un 3. punktā, vai no Normandijas salām vai uz turieni izved un uz šīm precēm vai nu attiecina Kopienas muitas procedūru, kas nav nodošana brīvai apritei, vai arī tās novieto brīvā zonā vai brīvā noliktavā,vai- nosūta no vienas dalībvalsts uz otru caur EBTA valstīm saskaņā ar Kopienas iekšējā tranzīta procedūru, izmantojot vienotu administratīvo dokumentu,tad uzskatāms, ka attiecībā uz tām akcīzes nodoklis ir atlikts.Gadījumos, uz ko attiecas pirmās daļas otrais ievilkums:- vienotā administratīvā dokumenta 33. ailē ieraksta attiecīgu KN kodu,- vienotā administratīvā dokumenta 44. ailē skaidri norāda, ka nosūta akcīzes preces,- vienotā administratīvā "dokumenta 1".. eksemplāra kopiju patur nosūtītājs,- vienotā administratīvā "dokumenta 5".. eksemplāra kopiju ar pienācīgām atzīmēm saņēmējs nosūta atpakaļ nosūtītājam.".2. Direktīvas 7. panta 2. punktā vārdus "paredzēts piegādāt" aizstāj ar vārdiem "vai paredzēts piegādāt citā dalībvalstī".3. Direktīvas 15. pantu groza šādi:a) 1. punktu papildina ar šādu daļu:"Pirmās daļas noteikumus piemēro tādu preču pārvadājumiem Kopienas iekšienē, uz kurām attiecas nulles likmes akcīzes nodoklis un kuras nav nodotas patēriņam.";b) pantu papildina ar šādu punktu:"5. Apstiprināts nosūtīšanas vietas noliktavas turētājs vai viņa pārstāvis var grozīt administratīvo pavaddokumentu, uzrādot citu nogādāšanas vietu. Par to tūlīt jāpaziņo nosūtīšanas vietas kompetentajai iestādei, un jaunā nogādāšanas vieta tūlīt jānorāda administratīvā pavaddokumenta otrā pusē."4. Direktīvas III sadaļu papildina ar šādu pantu:"15.a pants1. Vēlākais līdz 1993. gada 1. aprīlim katras dalībvalsts kompetentās iestādes rīcībā jābūt elektroniskai datubāzei ar to personu reģistru, kuras ir apstiprināti noliktavu turētāji vai tirgotāji, kas reģistrēti attiecībā uz akcīzes nodokļiem, kā arī to telpu reģistrs, kas apstiprinātas par akcīzes preču noliktavām.2. Reģistrā ir šāda informācija:a) kompetento iestāžu piešķirtais identifikācijas numurs, kas attiecas uz personu vai telpām;b) personas vai telpu vārds (nosaukums) un adrese;c) preču kategorijas, ko drīkst glabāt vai saņemt šī persona vai ko drīkst glabāt vai saņemt šajās telpās;d) kompetento iestāžu adreses, ar kurām sazināties, lai iegūtu papildu informāciju;e) identifikācijas numura piešķiršanas datums un, attiecīgos gadījumos, datums, kad numurs beidz būt spēkā.3. Datus, kas aprakstīti 1. punktā un 2. punkta a), b), c) un d) apakšpunktā, paziņo katras dalībvalsts kompetentajai iestādei. Gadījumos, ja 2. punkta e) apakšpunktā aprakstītos datus nepaziņo automātiski, tos sniedz pēc jebkuras dalībvalsts īpaša lūguma. Visus datus izmanto vienīgi, lai identificētu personu vai telpu apstiprinājumu un reģistrāciju.4. Katras dalībvalsts kompetentā iestāde nodrošina, lai personām, kas iesaistītas akcīzes preču transportēšanā Kopienas iekšienē, būtu atļauts saņemt apstiprinājumu informācijai, kas ir šīs iestādes rīcībā saskaņā ar šā panta noteikumiem.5. Visa informācija, neatkarīgi no formas, kādā tā paziņota, ievērojot šo pantu, ir konfidenciāla. Uz to attiecas profesionāla noslēpuma glabāšanas pienākums, un tai pienākas aizsardzība, kāda attiecas uz līdzīgu informāciju saskaņā ar informāciju saņēmušās dalībvalsts likumiem.6. Atkāpjoties no 5. punkta, tās dalībvalsts kompetentā iestāde, kura sniedz informāciju, ļauj to izmantot citiem nolūkiem lūguma iesniedzējas iestādes dalībvalstī, ja lūguma saņēmējas iestādes dalībvalsts normatīvie akti atļauj šīs informācijas izmantošanu dalībvalstī lūguma saņēmējas iestādes dalībvalstī var izmantot līdzīgiem nolūkiem."5. Direktīvas 18. panta 1. punktu groza šādi:"1. Neatkarīgi no iespējamas datorizētu procedūru izmantošanas, visām akcīzes precēm, ko transportē starp dalībvalstīm nodokļu atlikšanas režīmā, ieskaitot jūras vai gaisa satiksmi tieši no vienas Kopienas ostas vai lidostas uz otru, pievieno nosūtītāja sagatavotu dokumentu. Šis dokuments var būt vai nu administratīvs dokuments, vai arī komercdokuments. Šā dokumenta formu un saturu, kā arī procedūru, kas jāievēro, ja dokuments objektīvi nav izmantojams, nosaka saskaņā ar 24. pantā izklāstīto procedūru."6. Direktīvas 20. panta 3. punktu papildina ar šādu pēdējo teikumu:"Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai novērstu pārkāpumus vai nelikumības un uzliktu iedarbīgus sodus."7. Direktīvas 22. panta 2. punkta b) apakšpunktā vārdus "izmantojot 18. panta 1. punktā minēto dokumentu" aizstāj ar vārdiem "saskaņā ar III sadaļas noteikumiem."8. Direktīvas VII sadaļu papildina ar šādu pantu:"26.a pantsAkcīzes preces, uz kurām līdz 1993. gada 1. janvārim attiecināts atlikšanas režīms, kas nav noteikts 5. panta 2. punktā un 18. panta 1. punktā un kas nav izbeigts, pēc šā datuma uzskata par tādām, uz kurām attiecas akcīzes nodokļa atlikšanas režīms.Ja panta pirmajā daļā aprakstītais stāvoklis saistīts ar atlikšanas režīmu Kopienas iekšējā tranzītā, tos noteikumus, kas ir bijuši spēkā brīdī, kad uz precēm ir attiecināts šis režīms, turpina piemērot laikā, kamēr uz šīm precēm attiecas šis režīms, ko nosaka saskaņā ar minētajiem noteikumiem.Ja minētais stāvoklis saistīts ar valsts atlikšanas režīmu, dalībvalstis nosaka nosacījumus un formalitātes, saskaņā ar kuriem pēc 1993. gada 1. janvāra atlikšanas režīmu izbeidz."9. Direktīvas VII sadaļai pievieno šādu pantu:"30.a pantsDirektīvu 76/308/EEK groza šādi:1. Nosaukumu aizstāj ar šādu:"Padomes 1976. gada 15. marta Direktīva 76/308/EEK par savstarpēju palīdzību prasību apmierināšanai, kas radušās no darbībām, kas pieder pie Eiropas Lauksaimniecības vadības un garantiju fonda finansēšanas sistēmas, kā arī no lauksaimniecības iemaksām un muitas nodokļiem, un par pievienotās vērtības nodokli un dažiem akcīzes nodokļiem"2. Direktīvas 2. pantāa) "e)" punkts kļūst par "f)" punktu;b) aiz"d)"punkta iekļauj šādu punktu:"e) šādi akcīzes nodokļi:- akcīzes nodoklis tabakas izstrādājumiem,- akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem,- akcīzes nodoklis minerāleļļām.""2. pantsDirektīvu 92/81/EEK groza šādi:1. Direktīvas 2. panta 1. punktā:- b) apakšpunktu izsaka šādi:"b) izstrādājumi, uz ko attiecas KN kodi 270710, 270720, 270730, 270750, 27079100, 27079911 un 27079919",- g) apakšpunktu svītro.2. Direktīvas 8. panta 8. punktu aizstāj ar šādu:"8. Dalībvalstis ir tiesīgas īstenot atbrīvojumus no akcīzes nodokļiem vai samazināt akcīzes nodokļu likmes, kas minētas šajā pantā, atmaksājot samaksāto akcīzes nodokli."3. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai vēlākais 1992. gada 31. decembrī izpildītu šās direktīvas prasības. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.Pieņemot šos tiesību aktus, dalībvalstis tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka metodes, kā izdarīt šādas atsauces.2. Dalībvalstis Komisijai dara tos savu tiesību aktu svarīgākos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.4. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1992. gada 14. decembrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsN. Lamont[1] OV C 283, 31.10.1992., 8. lpp.[2] Atzinums sniegts 1992. gada 20. novembrī (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).[3] Atzinums sniegts 1992. gada 24. novembrī (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).[4] OV L 76, 23.3.1992., 1. lpp.[5] OV L 73, 19.3.1976., 18. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 79/1071/EEK (OV L 331, 27.12.1979., 10. lpp.).[6] OV L 316, 31.10.1992., 12. lpp.--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva (1973. gada 19. februāris) par dalībvalstu tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz elektroiekārtām, kas paredzētas lietošanai noteiktās sprieguma robežās

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31973L0023

Oficiālais Vēstnesis L 077 , 26/03/1973 Lpp. 0029 - 0033 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 13 Sējums 2 Lpp. 0167  Speciālizdevums grieķu valodā Nodaļa 13 Sējums 2 Lpp. 0058  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 13 Sējums 2 Lpp. 0167  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 13 Sējums 2 Lpp. 0182  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 13 Sējums 2 Lpp. 0182

		Padomes Direktīva(1973. gada 19. februāris)par dalībvalstu tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz elektroiekārtām, kas paredzētas lietošanai noteiktās sprieguma robežās(73/23/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 100. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu,ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu,tā kā dalībvalstīs spēkā esošie noteikumi, kas izstrādāti, lai nodrošinātu noteiktās sprieguma robežās lietojamu elektroiekārtu drošu lietošanu, var atšķirties, tādējādi kavējot tirdzniecību;tā kā atsevišķās dalībvalstīs attiecībā uz konkrētām elektroiekārtām likumdošana drošības pasākumu jomā izpaužas kā saistoši noteikumi par preventīviem un represīviem pasākumiem,tā kā pārējās dalībvalstīs tiesību aktos attiecībā uz drošības pasākumiem, lai sasniegtu to pašu mērķi, paredz norādes uz standartizācijas iestāžu izstrādātiem tehniskajiem standartiem; tā kā šādas sistēmas priekšrocība ir strauja pielāgošanās tehnikas attīstībai, ievērojot arī drošības prasības;tā kā dažas dalībvalstis veic administratīvas darbības standartu apstiprināšanai; tā kā šāda apstiprināšana nekādā veidā neietekmē standartu tehnisko saturu, nedz arī ierobežo to lietošanas nosacījumus; tā kā no Kopienas viedokļa šāda apstiprināšana tādēļ nevar izmainīt saskaņotu un publicētu standartu ietekmi;tā kā Kopienā būtu jāievieš elektroiekārtu brīva aprite, ja šīs iekārtas atbilst visās dalībvalstīs atzītām konkrētām drošības prasībām; tā kā, neierobežojot pārējos pierādījumu veidus, attiecībā uz šīm prasībām var noteikt atbilstības pierādījumu ar norādi uz saskaņotiem standartiem, kuros iekļauti šie nosacījumi, tā kā šie saskaņotie standarti būtu jānosaka kopīgi vienojoties iestādēm, kuras katra dalībvalsts paziņo pārējām dalībvalstīm un Komisijai, un tie būtu pēc iespējas vairāk jāpopularizē; tā kā šādai saskaņošanai būtu jālikvidē neērtības tirdzniecībā, kas rodas valstu standartu atšķirību dēļ;tā kā, neierobežojot pārējos pierādījuma veidus, par pierādījumu elektroiekārtu atbilstībai saskaņotajiem standartiem var izmantot kompetento iestāžu piestiprinātu marķējumu vai izdotus sertifikātus vai, ja tādu nav, ražotāja atbilstības deklarāciju; tā kā, lai veicinātu tirdzniecības šķēršļu likvidāciju, dalībvalstīm būtu jāatzīst šāds marķējums, sertifikāti vai deklarācijas par pierādījumu; tā kā tālab minētais marķējums vai sertifikāti būtu jāpopularizē, jo īpaši publicējot tos Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī;tā kā, lai panāktu tādu elektroiekārtu brīvu apriti, attiecībā uz kurām vēl nav saskaņotu standartu, kā pārejas posma pasākumu var izmantot to drošības noteikumu vai standartu piemērošanu, kurus izstrādājušas citas starptautiskas organizācijas vai viena no iestādēm, kas nosaka saskaņotus standartus;tā kā ir iespējams, ka elektroiekārtu laiž brīvā apgrozībā pat tad, ja tā neatbilst drošības prasībām, un tā kā tādēļ vēlams izstrādāt atbilstīgus noteikumus, lai mazinātu šādu risku,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsŠajā direktīvā "elektroiekārtas" ir visas iekārtas, kas paredzētas lietošanai ar nominālo spriegumu 50 līdz 1000 V maiņstrāvai un 75 līdz 1500 V līdzstrāvai, izņemot II pielikumā uzskaitītās iekārtas un elementus.2. pants1. Dalībvalstis veic visus attiecīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka elektroiekārtas var laist tirgū tikai tad, ja tās, izgatavotas saskaņā ar Kopienā spēkā esošu labu inženiertehnisko praksi drošības jautājumos un atbilstīgi uzstādītas, apkalpotas un lietotas paredzētajiem mērķiem, neapdraud cilvēkus, mājdzīvniekus vai īpašumu.2. Šīs direktīvas 1. punktā norādīto drošības mērķu galvenie elementi ir uzskaitīti I pielikumā.3. pantsDalībvalstis veic visus attiecīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka gadījumā, ja elektroiekārtas atbilst 2. panta noteikumiem, saskaņā ar 5., 6., 7. un 8. pantā paredzētajiem nosacījumiem šo iekārtu brīva aprite Kopienā drošības apsvērumu dēļ netiek kavēta.4. pantsSaistībā ar elektroiekārtām dalībvalstis nodrošina, ka elektropiegādes uzņēmumi nenosaka stingrākas drošības prasības nekā 2. pantā izklāstītās attiecībā uz pieslēgumu tīklam vai elektroenerģijas piegādi elektroiekārtu lietotājiem.5. pantsDalībvalstis veic visus attiecīgos pasākumus, lai jo īpaši nodrošinātu, ka to kompetentās administratīvās iestādes atzīst visas elektroiekārtas, kas atbilst saskaņoto standartu drošības prasībām, par atbilstīgām 2. panta noteikumiem, lai šīs iekārtas varētu laist tirgū un brīvā apritē, kā attiecīgi norādīts 2. un 3. pantā.Standartus uzskata par saskaņotiem, ja tie ir izstrādāti, kopīgi vienojoties dalībvalstu paziņotajām iestādēm saskaņā ar 11. pantā izklāstīto procedūru, un publicēti saskaņā ar attiecīgajās valstīs spēkā esošo kārtību. Standartus atjaunina, ņemot vērā tehnoloģisko attīstību un labas inženiertehniskās prakses sasniegumus drošības jautājumos.Informācijas nolūkā saskaņoto standartu sarakstu un norādes par tiem publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.6. pants1. Ja saskaņotie standarti, kā noteikts 5. pantā, vēl nav izstrādāti un publicēti, dalībvalstis veic visus attiecīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka nolūkā laist tirgū vai brīvā apritē, kā attiecīgi norādīts 2. un 3. pantā, to kompetentās administratīvās iestādes uzskata par atbilstīgām 2. panta noteikumiem arī tādas elektroiekārtas, kas atbilst Starptautiskās komisijas par elektroiekārtu aprobācijas noteikumiem (CEE) vai Starptautiskās elektrotehniskās komisijas (IEC) drošības noteikumiem, kuriem piemērota 2. un 3. punktā izklāstītā publicēšanas procedūra.2. Šā panta 1. punktā minētos drošības noteikumus Komisija paziņo dalībvalstīm tūlīt pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā, bet pēc tam ikreiz, kad tos publicē. Komisija, apspriedusies ar dalībvalstīm, norāda noteikumus un jo īpaši to variantus, kurus tā iesaka publicēt.3. Dalībvalstis trijos mēnešos dara Komisijai zināmus iebildumus, kas tām varētu rasties pret šādi paziņotiem noteikumiem, norādot drošības pamatojumu, kā dēļ noteikumi nebūtu atzīstami.Informācijas nolūkā tos drošības noteikumus, pret kuriem nav nekādu iebildumu, publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.7. pantsJa saskaņotu standartu 5. panta nozīmē vai saskaņā ar 6. pantu publicētu drošības noteikumu vēl nav, dalībvalstis veic visus attiecīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka nolūkā laist tirgū vai brīvā apritē, kā attiecīgi norādīts 2. un 3. pantā, to kompetentās administratīvās iestādes uzskata par atbilstīgām 2. panta noteikumiem arī tādas elektroiekārtas, kas ražotas saskaņā ar ražošanas dalībvalstī spēkā esošo standartu drošības noteikumiem, ja šīs iekārtas nodrošina šo dalībvalstu teritorijā pieprasītajai drošības pakāpei līdzvērtīgu drošību.8. pants1. Dalībvalstis veic visus attiecīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka to kompetentās administratīvās iestādes atļauj laist tirgū vai brīvā apritē, kā norādīts attiecīgi 2. un 3. pantā, arī tādas elektroiekārtas, kas, lai gan neatbilst 5. pantā norādītajiem saskaņotajiem standartiem vai 6. un 7. panta noteikumiem, tomēr atbilst 2. panta noteikumiem.2. Domstarpību gadījumā ražotājs vai preču ievedējs var iesniegt ziņojumu, ko sastādījusi iestāde, kuru informē saskaņā ar 11. pantā izklāstīto procedūru, par elektroiekārtas atbilstību 2. panta noteikumiem.9. pants1. Ja drošības apsvērumu dēļ dalībvalsts aizliedz laist tirgū kādu elektroiekārtu vai kavē tās brīvu apriti, tā tūlīt informē pārējās attiecīgās dalībvalstis un Komisiju, pamatojot šādu lēmumu un jo īpaši norādot:- vai iekārtas neatbilstība 2. pantam ir attiecināma uz 5. pantā norādīto saskaņoto standartu, 6. pantā minēto noteikumu vai 7. pantā norādīto standartu nepilnībām,- vai iekārtas neatbilstība ir attiecināma uz šādu standartu vai publikāciju kļūdainu piemērošanu vai uz 2. pantā minētās labas inženiertehniskās prakses neievērošanu.2. Ja pārējām dalībvalstīm ir iebildumi pret 1. punktā minēto lēmumu, Komisija tūlīt apspriežas ar attiecīgajām dalībvalstīm.3. Ja vienošanās nav panākta trijos mēnešos no paziņošanas dienas, kā noteikts 1. punktā, Komisija pieprasa atzinumu vienai no iestādēm, kas informētas saskaņā ar 11. pantā izklāstīto procedūru, kuras juridiskā adrese nav attiecīgās dalībvalsts teritorijā un kura nav iesaistīta 8. pantā paredzētajā procedūrā. Atzinumā konstatē, kādā apmērā nav izpildīti 2. panta noteikumi.4. Komisija paziņo šīs iestādes atzinumu visām dalībvalstīm, kuras trijos mēnešos var darīt Komisijai zināmus savus apsvērumus. Komisija iepriekš minētajā atzinumā vienlaicīgi atzīmē visus attiecīgo pušu apsvērumus.5. Ņēmusi vērā šos apsvērumus, Komisija vajadzības gadījumā izstrādā attiecīgus ieteikumus vai atzinumus.10. pants1. Neskarot citus pierādījumu veidus, dalībvalstis veic visus attiecīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka to kompetentās administratīvās iestādes akceptē atbilstības prezumpciju attiecībā uz 5., 6. un 7. panta noteikumiem, ja uz elektroiekārtas ir marķējums, kas apzīmē atbilstību, tiek uzrādīts atbilstības sertifikāts vai, ja tādu nav, un jo īpaši attiecībā uz rūpnieciskām iekārtām, ir uzrādīta ražotāja atbilstības deklarācija.2. Marķējumu vai sertifikātus atsevišķi vai, kopīgi vienojoties, nosaka iestādes, kas paziņotas saskaņā ar 11. pantā izklāstīto procedūru. Šāda marķējuma vai sertifikātu paraugus minētās iestādes publicē, kā arī informācijas nolūkā tos publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.11. pantsKatra dalībvalsts dara pārējām dalībvalstīm un Komisijai zināmu šādu informāciju:- iestādes, kas norādītas 5. pantā,- iestādes, kas var noteikt marķējumu un sertifikātus saskaņā ar 10. panta noteikumiem,- iestādes, kas var sagatavot ziņojumu saskaņā ar 8. panta noteikumiem vai dot atzinumu saskaņā ar 9. panta noteikumiem,- publicēšanas vietu, kas norādīta 5. panta 2. punktā.Katra dalībvalsts dara pārējām dalībvalstīm un Komisijai zināmus visas izmaiņas iepriekš minētajā informācijā.12. pantsŠī direktīva neattiecas uz elektroiekārtām, kas paredzētas izvešanai uz trešām valstīm.13. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības, 18 mēnešos pēc tās izziņošanas, un tās par to tūlīt informē Komisiju.Taču attiecībā uz Dāniju termiņu pagarina līdz pieciem gadiem.2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.14. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1973. gada 19. februārīPadomes vārdā —priekšsēdētājsA.Lavens--------------------------------------------------I PIELIKUMSDROŠĪBAS PRINCIPU GALVENIE ELEMENTI ELEKTROIEKĀRTĀM, KAS PAREDZĒTAS LIETOŠANAI NOTEIKTĀS SPRIEGUMA ROBEŽĀS1. Vispārēji nosacījumia) Būtiskie parametri, kuru atzīšana un ievērošana nodrošinās elektroiekārtas drošu lietošanu tai paredzētajā nolūkā, ir jānorāda uz iekārtas vai, ja tas nav iespējams, tai pievienotā paziņojumā.b) Ražotāja vārds vai nosaukums, tirdzniecības nosaukums, vai preču zīme būtu skaidri jāuzdrukā uz elektroiekārtas vai, ja tas nav iespējams, uz iepakojuma.c) Elektroiekārtai kopā ar tās sastāvdaļām jābūt izgatavotai tā, lai to varētu droši un pienācīgi samontēt un pieslēgt.d) Elektroiekārtai jābūt konstruētai un izgatavotai tā, lai nodrošinātu garantētu aizsardzību pret šā pielikuma 2. un 3. punktā minētajiem riskiem, ja iekārtu lieto tai paredzētajā nolūkā un veic atbilstīgu tehnisko apkopi.2. Aizsardzība pret elektroiekārtas radītiem riskiemSaskaņā ar 1. punktu būtu jānosaka tehniska rakstura pasākumi, lai nodrošinātu:a) cilvēku un mājdzīvnieku pietiekamu aizsardzību pret fiziska kaitējuma risku vai citādu kaitējumu, ko varētu radīt tiešs vai netiešs elektriskais kontakts;b) ka iekārta nerada temperatūru, elektrisko loku vai starojumu, kas izraisītu apdraudējumu;c) cilvēku, mājdzīvnieku un īpašuma pienācīgu aizsardzību pret elektroiekārtas radītu neelektriska rakstura apdraudējumu, par ko liecina pieredze;d) izolāciju, kurai ir jābūt atbilstīgai paredzamiem apstākļiem.3. Aizsardzība pret riskiem, ko var radīt ārēja ietekme uz elektroiekārtuSaskaņā ar 1. punktu jānosaka tehniski pasākumi, lai nodrošinātu:a) ka elektroiekārta atbilst paredzētajām mehāniskajām prasībām, neapdraudot cilvēkus, mājdzīvniekus un īpašumu;b) ka elektroiekārta ir izturīga pret nemehānisku ietekmi paredzētajos vides apstākļos, neapdraudot cilvēkus, mājdzīvniekus un īpašumu;c) ka elektroiekārta neapdraud cilvēkus, mājdzīvniekus un īpašumu paredzamos pārslodzes apstākļos.--------------------------------------------------II PIELIKUMSIEKĀRTAS UN ELEMENTI, KAS NEIETILPST ŠĪS DIREKTĪVAS DARBĪBAS JOMĀElektroiekārtas lietošanai sprādzienbīstamā vidēElektroiekārtas radioloģijas un medicīnas vajadzībāmKravas un pasažieru liftu elektriskās daļasElektrības skaitītājiKontaktdakšas un kontaktligzdas mājsaimniecības vajadzībāmElektriskie žogu aktivatoriRadiotraucējumiSpecializētas elektroiekārtas lietošanai uz kuģiem, aviācijā vai uz dzelzceļiem, kas atbilst to starptautisko organizāciju izstrādātiem drošības noteikumiem, kuros piedalās dalībvalstis.--------------------------------------------------