title: Padomes Direktīva (1989. gada 30. novembris) par minimālajām prasībām attiecībā uz drošību un veselības aizsardzību darba vietā (pirmā atsevišķā direktīva saskaņā ar Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punktu)

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31989L0654

Oficiālais Vēstnesis L 393 , 30/12/1989 Lpp. 0001 - 0012 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 5 Sējums 4 Lpp. 0170  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 5 Sējums 4 Lpp. 0170

		Padomes Direktīva(1989. gada 30. novembris)par minimālajām prasībām attiecībā uz drošību un veselības aizsardzību darba vietā (pirmā atsevišķā direktīva saskaņā ar Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punktu)(89/654/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, jo īpaši tā 118.a pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1], kas iesniegts pēc apspriešanās ar Darba drošības, higiēnas un veselības aizsardzības padomdevēju komiteju,sadarbībā ar Eiropas Parlamentu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā Līguma 118.a pants paredz, ka Padome ar direktīvām nosaka prasību minimumu, kas jāizpilda, lai veicinātu uzlabojumus attiecībā uz darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzību, jo īpaši darba vidē;tā kā saskaņā ar šā panta nosacījumiem ar šādām direktīvām jāvairās uzlikt tādus administratīvus, finanšu un juridiskus ierobežojumus, kas traucē izveidoties un attīstīties maziem un vidējiem uzņēmumiem;tā kā Komisijas ziņojums par darba drošības, higiēnas un veselības aizsardzības programmu [4] paredz pieņemt direktīvu, lai garantētu darba ņēmēju drošību un veselību darbā;tā kā 1987. gada 21. decembra rezolūcijā par darba drošību, higiēnu un veselības aizsardzību [5] Padome ir minējusi Komisijas nodomu visdrīzākā laikā iesniegt Padomei darba vietas iekārtojuma prasību minimumu;tā kā atbilstība prasību minimumam, kuru nolūks ir garantēt augstāku darba drošības un veselības aizsardzības standartu, ir būtiska, lai nodrošinātu darba ņēmēju drošību un veselību;tā kā šī direktīva ir atsevišķa direktīva, kādu paredz 16. panta 1. punkts Padomes 1989. gada 12. jūnija Direktīvā 89/391/EEK par pasākumiem, kas ieviešami, lai uzlabotu darba ņēmēju drošību un veselības aizsardzību darbā [6]; tā kā pēdējās noteikumi tāpēc ir kopumā piemērojami darba vietai, neskarot stingrākus un/vai īpašus noteikumus, kas ir šajā direktīvā;tā kā šī direktīva ir lietišķs ieguldījums iekšējā tirgus sociālās dimensijas radīšanā;tā kā, izpildot lēmumu 74/325/EEK [7], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar 1985. gada Pievienošanās līgumu, Komisija, izstrādājot priekšlikumus šajā jomā, apspriežas ar Darba drošības, higiēnas un veselības aizsardzības padomdevēju komiteju,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.I IEDAĻAVISPĀRĒJI NOTEIKUMI1. pantsPriekšmets1. Šī direktīva, kas ir pirmā atsevišķā direktīva, kādu paredz Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punkts, nosaka drošības un veselības aizsardzības prasību minimumu darba vietā, kā definēts 2. pantā.2. Šī direktīva neattiecas:a) uz transporta līdzekļiem, ko izmanto ārpus uzņēmuma un/vai iestādes, vai darba vietām transporta līdzekļos;b) uz pagaidu vai mobilām darbvietām;c) uz ieguves rūpniecību;d) uz zvejas laivām;e) uz tīrumiem, mežiem un citām zemēm, kas ir daļa no lauksaimniecības vai mežkopības uzņēmuma, bet atrodas savrup no uzņēmuma ēkām.3. Direktīva 89/391/EEK ir pilnībā piemērojama visai 1. punktā minētajai jomai, neskarot stingrākus un/vai īpašus šīs direktīvas noteikumus.2. pantsDefinīcijaŠajā direktīvā "darba vieta" nozīmē vietu, kas paredzēta darba iecirkņiem uzņēmuma un/vai iestādes telpās, kā arī jebkuru citu vietu uzņēmuma un/vai iestādes teritorijā, kas darba ņēmējiem ir pieejama darba laikā.II IEDAĻADARBA DEVĒJU PIENĀKUMI3. pantsDarba vietas, ko izmanto pirmoreizDarba vietām, ko izmanto pirmoreiz pēc 1992. gada 31. decembra, jāatbilst I pielikumā noteiktajam drošības un veselības aizsardzības prasību minimumam.4. pantsDarba vietām, ko jau izmanto līdz 1993. gada 1. janvārim, jāatbilst II pielikumā noteiktajam drošības un veselības aizsardzības prasību minimumam ne vēlāk kā trīs gadus pēc šīs dienas.Attiecībā uz Portugāles Republiku darba vietām, ko izmanto līdz 1993. gada 1. janvārim, jāatbilst II pielikuma drošības un veselības aizsardzības prasību minimumam ne vēlāk kā četrus gadus pēc šīs dienas.5. pantsDarba vietu pārkārtošanaJa darba vietas pārkārto, paplašina un/vai pārveido pēc 1992. gada 31. decembra, darba devējs veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka pārkārtojumi, paplašinājumi un/vai pārveidojumi atbilst attiecīgajam prasību minimumam, kas noteikts I pielikumā.6. pantsGalvenās prasībasLai sargātu darba ņēmēju drošību un veselību, darba devējs gādā:- lai ceļus uz avārijas izejām un pašas izejas nekad nekas neaizšķērsotu,- lai tiktu veikta darba vietas un aprīkojuma, jo īpaši I un II pielikumā minēto ierīču, uzturēšana tehniskā kārtībā un cik vien ātri iespējams novērsti visi atrastie trūkumi, kas varētu iespaidot darba ņēmēju drošību un veselību,- lai darba vietu un aprīkojumu un jo īpaši I pielikuma 6. punktā un II pielikuma 6. punktā minētās ierīces regulāri notīrītu tā, lai tās būtu pietiekami higiēniskas,- lai drošības aprīkojumu un ierīces, kas domātas, lai novērstu vai likvidētu briesmas, jo īpaši I un II pielikumā minētās, tiktu pastāvīgi uzturētas kārtībā un regulāri pārbaudītas.7. pantsDarba ņēmēju informēšanaNeskarot Direktīvas 89/391/EEK 10. pantu, darba ņēmējus un/vai viņu pārstāvjus informē par visiem pasākumiem, kas tiek veikti attiecībā uz drošību un veselības aizsardzību darba vietā.8. pantsDarba ņēmēju konsultēšana un līdzdalībaDarba ņēmēju un/vai viņu pārstāvju konsultēšana un līdzdalība jautājumos, ko reglamentē šī direktīva ar tās pielikumiem, notiek saskaņā ar Direktīvas 89/391/EEK 11. pantu.III IEDAĻADAŽĀDI NOTEIKUMI9. pantsPielikumu grozījumiFormālus pielikumu grozījumus, kas rodas:- pieņemot direktīvas par darba vietu daļu projektēšanas, ražošanas vai izbūves tehnisko saskaņošanu un standartizāciju, un/vai- tehnikas progresa dēļ, mainoties starptautiskiem noteikumiem vai instrukcijām un zināšanām par darba vietām,izdara Direktīvas 89/391/EEK 17. panta noteiktajā kārtībā.10. pantsNobeiguma noteikumi1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības līdz 1992. gada 31. decembrim. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.Grieķijas Republikai attiecīgais datums tomēr ir 1994. gada 31. decembris.2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu noteikumus, ko tās jau pieņēmušas vai pieņem jomā, uz ko attiecas šī direktīva.3. Reizi piecos gados dalībvalstis ziņo Komisijai par šīs direktīvas noteikumu praktisko īstenošanu, uzrādot darba devēju un darba ņēmēju viedokļus.Komisija informē Eiropas Parlamentu, Padomi, Ekonomikas un sociālo lietu komiteju un Darba drošības, higiēnas un veselības aizsardzības padomdevēju komiteju.4. Komisija regulāri sniedz Eiropas Parlamentam, Padomei un Ekonomikas un sociālo lietu komitejai pārskatu par šīs direktīvas īstenošanu, ņemot vērā 1., 2. un 3. punktu.11. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1989. gada 30. novembrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsJ. P. Soisson[1] OV C 141, 30.5.1988., 6. lpp.,OV C 115, 8.5.1989., 34. lpp. unOV C 284, 10.11.1989., 8. lpp.[2] OV C 326, 19.12.1988., 123. lpp. unOV C 256, 9.10.1988., 51. lpp..[3] OV C 175, 4.7.1988., 28. lpp.[4] OV C 28, 3.2.1988., 3. lpp.[5] OV C 28, 3.2.1988., 1. lpp.[6] OV L 183, 29.6.1989., 1. lpp.[7] OV L 185, 9.7.1974., 15. lpp.--------------------------------------------------I PIELIKUMSDROŠĪBAS UN VESELĪBAS AIZSARDZĪBAS PRASĪBU MINIMUMS DARBA VIETĀS, KO IZMANTO PIRMOREIZ, KĀ NORĀDĪTS DIREKTĪVAS 3. PANTĀ1. IevadpiezīmeŠajā pielikumā noteiktās saistības piemēro vienmēr, kad to prasa darba vietas īpašības, darbības veids, apstākļi vai briesmas.2. Stabilitāte un stiprībaĒkām, kurās atrodas darba vietas, jābūt tādai konstrukcijai un stiprībai, kas atbilst to izmantojumam.3. ElektroinstalācijasElektroinstalācijas jāprojektē un jāierīko tā, lai neradītu ugunsgrēka vai sprādziena briesmas; cilvēkiem jābūt pietiekami pasargātiem no tādu nelaimes gadījumu riska, ko rada tieša vai netieša saskare ar tām.Ierīču projektiem, uzbūvei un materiāla un aizsargierīču izvēlei jāatbilst spriegumam, ārējiem apstākļiem un to cilvēku kompetencei, kam pieejamas elektroinstalāciju daļas.4. Avārijas ejas un izejas4.1. Avārijas ejām un izejām jābūt neaizšķērsotām un iespējami tieši jāved brīvā dabā vai drošībā.4.2. Briesmu gadījumā darba ņēmējiem jābūt iespējai ātri un cik vien droši iespējams pamest visus darba iecirkņus.4.3. Avārijas eju un izeju skaits, izvietojums un izmēri atkarīgi no darba vietas izmantojuma, aprīkojuma un lieluma, kā arī no maksimālā iespējamā klātesošo skaita.4.4. Avārijas durvīm jāveras uz āru.Bīdāmās vai virpuļdurvis nav atļautas, ja tās paredzēts izmantot par avārijas izejām.Avārijas durvis nedrīkst būt slēgtas vai aizdarītas tā, ka tās nevarētu viegli un tūlīt atvērt katrs, kam avārijas gadījumā būtu tāda vajadzība.4.5. Uz īpašām avārijas ejām un izejām jānorāda zīmēm, kas atbilst valstu tiesību aktiem, kuri transponē likumos Direktīvu 77/576/EEK [1].Šīs zīmes jāizliek piemērotās vietās un tām jābūt izturīgām.4.6. Avārijas durvis nedrīkst būt slēgtas.Avārijas ejām un izejām, kā arī transporta ceļiem un durvīm, kas uz tiem ved, jābūt brīvām no šķēršļiem, lai tās varētu katrā laikā bez traucēkļiem izmantot.4.7. Avārijas ejas un izejas, kam vajadzīgs apgaismojums, jāapgādā ar pietiekami stipru avārijas apgaismojumu gadījumam, ja parastais apgaismojums sabojājas.5. Ugunsgrēka atklāšana un dzēšana5.1. Darba vietām atkarībā no ēku lieluma, izmantojuma un aprīkojuma, tajās turamo vielu fizikālajām un ķīmiskajām īpašībām un maksimālā iespējamā klātesošo skaita jābūt aprīkotām ar atbilstīgu ugunsdzēsības inventāru un vajadzības gadījumā — ar ugunsgrēka detektoriem un trauksmes sistēmu.5.2. Mehāniskam ugunsdzēsības inventāram jābūt viegli pieejamam un vienkārši lietojamam.Inventāram jābūt norādītam ar zīmēm, kas atbilst valstu tiesību aktiem, kuri transponē likumos Direktīvu 77/576/EEK.Šādas zīmes jāizliek piemērotās vietās un tām jābūt izturīgām.6. Ventilācija slēgtās darba vietās6.1. Jāveic pasākumi, lai slēgtās darba vietās pietiktu svaiga gaisa, ņemot vērā darba paņēmienus un darba ņēmēju fizisko slodzi.Ja izmanto mākslīgās ventilācijas sistēmu, tā uzturama kārtībā.Kontroles sistēmai jāuzrāda katra kļūme, ja tā vajag darba ņēmēju veselības labad.6.2. Ja izmanto gaisa kondicionēšanas vai ventilācijas ierīces, tām jādarbojas tā, lai darba ņēmēji neatrastos caurvējā, kas rada neērtības.Nosēdumi vai netīrumi, kas, piesārņodami atmosfēru, varētu radīt tūlītējas briesmas darba ņēmēju veselībai, nekavējoties jāaizvāc.7. Telpu temperatūra7.1. Darba laikā temperatūrai telpās, kur ir darba iecirkņi, jābūt cilvēkiem piemērotai, ņemot vērā darba paņēmienus un darba ņēmēju fizisko slodzi.7.2. Temperatūrai atpūtas vietās, dežūrpersonāla telpās, sanitārajās labierīcībās, ēdamtelpās un pirmās palīdzības telpās jābūt piemērotai šo vietu konkrētajam mērķim.7.3. Logiem, virsgaismas logiem un stikla sķērssienām būtu jāļauj izvairīties no saules staru pārmērīgas iedarbības uz darba vietu, ņemot vērā darba un darba vietas īpatnības.8. Telpu dabiskais un mākslīgais apgaismojums8.1. Darba vietām cik vien iespējams jāsaņem pietiekami daudz dabiskās gaismas un jābūt aprīkotām ar mākslīgo apgaismojumu, kas pietiekams darba ņēmēju drošībai un veselībai.8.2. Apgaismošanas iekārtām telpās, kur ir darba iecirkņi, un ejās jābūt izvietotām tā, lai darba ņēmējiem nebūtu riska ciest nelaimes gadījumā, kas saistīts ar apgaismojuma ierīkojumu.8.3. Darba vietām, kurās darba ņēmēji ir īpaši pakļauti riskam, ja sabojājas mākslīgais apgaismojums, jābūt aprīkotām ar pietiekami stipru avārijas apgaismojumu.9. Telpu grīdas, sienas, griesti un jumti9.1. Telpu grīdās nedrīkst būt bīstami izciļņi, caurumi vai slīpumi, un tām jābūt salabotām, stabilām un neslīdīgām.Darba vietām, kur ir darba iecirkņi, jābūt pietiekamai siltumizolācijai, ievērojot attiecīgā uzņēmuma un darba ņēmēju fizisko aktivitāti.9.2. Grīdām, sienām un griestiem telpās jābūt tīrāmiem vai kopjamiem atbilstīgi higiēnas standartiem.9.3. Caurspīdīgām vai caurredzamām sienām, jo īpaši vienlaidu stikla šķērssienām darba iecirkņu telpās un satiksmes ceļu tuvumā, jābūt skaidri iezīmētām un no droša materiāla vai norobežotām no šādām vietām vai satiksmes ceļiem tā, lai pasargātu darba ņēmējus no uzgrūšanās sienām vai savainojumiem, ja sienas sadruptu.9.4. Nokļūšana uz jumtiem, kas gatavoti no nepietiekami stipriem materiāliem, nav pieļaujama, ja vien netiek sagādāts aprīkojums, kas ļauj darbu veikt droši.10. Logi un virsgaismas logi10.1. Darba ņēmējiem jābūt iespējai droši atvērt, aizvērt, noregulēt vai nostiprināt logus, virsgaismas logus un ventilatorus. Atvērti tie nedrīkst radīt briesmas darba ņēmējiem.10.2. Logiem un virsgaismas logiem jābūt projektētiem kopā ar aprīkojumu vai citādi apgādātiem ar ierīcēm, kas ļauj tos tīrīt bez riska darba ņēmējiem, kas to dara, vai darba ņēmējiem, kas atrodas ēkā un pie tās.11. Durvis un vārti11.1. Durvju un vārtu izvietojumu, skaitu un izmērus, kā arī tajos lietotos materiālus nosaka telpu vai zonu īpatnības un izmantojums.11.2. Caurredzamām durvīm jābūt pienācīgi iezīmētām labi redzamā augstumā.11.3. Vēzekļdurvīm un vārtiņiem jābūt caurspīdīgiem vai ar caurredzamiem paneļiem.11.4. Ja caurredzamās vai caurspīdīgās virsmas durvīs un vārtos nav no droša materiāla un ir iespēja, ka darba ņēmēji var gūt savainojumus, ja durvis vai vārti sadruptu, virsmām jābūt pasargātām no izsišanas.11.5. Bīdāmās durvis jāapgādā ar drošības ierīci, kas neļauj tām izlēkt no sliedēm un apgāzties.11.6. Durvīm un vārtiem, kas veras uz augšu, jābūt apgādātām ar ierīci, kas tās pasargā no nokrišanas atpakaļ.11.7. Durvīm gar evakuācijas eju malām jābūt pienācīgi iezīmētām.Tām jābūt katrā laikā bez īpašas palīdzības atveramām no iekšpuses.Jābūt iespējai durvis atvērt tad, kad darba vietas ir aizņemtas.11.8. Durvis gājējiem jāiekārto tuvu pie visiem vārtiem, kas domāti transportam, ja vien gājējiem nav droša izkļūšana pa vārtiem; šādām durvīm jābūt skaidri iezīmētām un vienmēr brīvām.11.9. Mehāniskām durvīm un vārtiem jādarbojas tā, lai darba ņēmējus neapdraudētu nelaimes gadījumi.Tām jābūt apgādātām ar viegli ieraugāmām un aizsniedzamām aizvēršanas ierīcēm avārijas gadījumam un atveramām ar rokām, ja vien enerģijas piegādes trūkuma gadījumā tās neatveras automātiski.12. Transporta ceļi — bīstamās zonas12.1. Transporta ceļiem, tostarp kāpnēm, piestiprinātām trepēm, kā arī iekraušanas platformām un slīpnēm, jābūt izvietotām un iekārtotām tā, lai gājējiem vai transporta līdzekļiem nodrošinātu vieglu, drošu un pienācīgu piekļuvi, neapdraudot darba ņēmējus, kurus nodarbina šo transporta ceļu tuvumā.12.2. Ceļiem, ko izmanto gājējiem un/vai preču transportam, jābūt samērīgiem ar potenciālo izmantotāju skaitu un uzņēmuma tipu.Ja uz transporta ceļiem izmanto transporta līdzekļus, jāatstāj pietiekama drošības josla gājējiem.12.3. Pietiekama josla jāatstāj starp transporta ceļiem un durvīm, vārtiem, gājēju ejām, gaiteņiem un kāpņu telpām.12.4. Transporta ceļiem jābūt skaidri norādītiem, ja tas vajadzīgs darba ņēmēju drošībai telpu izmantojuma un aprīkojuma dēļ.12.5. Ja darba vietās ir bīstamas zonas, kurās darba īpatnību dēļ pastāv risks, ka darba ņēmēji vai priekšmeti varētu nokrist, šīs vietas cik vien iespējams jāapgādā ar ierīcēm, kas novērš darba ņēmēju neatļautu iekļūšanu šajās zonās.Jāveic pienācīgi pasākumi, lai pasargātu darba ņēmējus, kam ir atļauts iekļūt bīstamajās zonās.Bīstamajām zonām jābūt skaidri norādītām.13. Īpaši pasākumi eskalatoriem un slīdceliņiemEskalatoriem un slīdceliņiem jādarbojas droši.Tiem jābūt aprīkotiem ar attiecīgām drošības ierīcēm.Tiem jābūt apgādātiem ar viegli ieraugāmiem un aizsniedzamiem izslēdzējiem avārijas gadījumam.14. Iekraušanas platformas un slīpnes14.1. Iekraušanas platformām un slīpnēm jāatbilst transportējamo kravu gabarītiem.14.2. Iekraušanas platformām jābūt vismaz vienai noejai.Ja tehniski iespējams, platformām, kas pārsniedz noteiktu garumu, jābūt noejai abos galos.14.3. Iekraušanas slīpnēm cik vien iespējams jābūt pietiekami drošām, lai pasargātu darba ņēmējus no nokrišanas.15. Telpas izmēri un gaisa tilpums — kustību brīvība darba iecirknī15.1. Darba telpām jābūt pietiekamai platībai, augstumam un gaisa tilpumam, kas ļauj darba ņēmējiem strādāt bez riska viņu drošībai, veselībai vai labklājībai.15.2. Brīvās, neizmantotās teritorijas darba iecirknī jāierēķina tā, lai dotu darbiniekiem pietiekamu kustību brīvību darbu veikšanai.Ja tas nav iespējams darba vietai specifisku iemeslu dēļ, tad jāsagādā darba ņēmējam pietiekama kustības brīvība viņa darba iecirkņa tuvumā.16. Atpūtas telpas16.1. Ja tas vajadzīgs darba ņēmēju drošībai vai veselībai, jo īpaši veicamās darbības dēļ vai tādēļ, ka darba ņēmēju skaits ir lielāks par noteikto, darba ņēmējiem jāierīko viegli pieejama atpūtas telpa.Šo noteikumu nepiemēro, ja darba ņēmējus nodarbina birojos vai tamlīdzīgās darba telpās, kur līdzvērtīga relaksācija iespējama pārtraukumos.16.2. Atpūtas telpām jābūt pietiekami plašām un aprīkotām ar pietiekami daudziem galdiem un sēdekļiem ar atzveltnēm.16.3. Atpūtas telpās veicami pienācīgi pasākumi, lai pasargātu nesmēķētājus no tabakas dūmu radītām neērtībām.16.4. Ja darba laikā ir pastāvīgi un bieži pārtraukumi, bet nav atpūtas telpas, tad jāiekārto citas telpas, kur darba ņēmēji šādos pārtraukumos varētu uzturēties, kad vien tas vajadzīgs darba ņēmēju drošībai vai veselībai.Pienācīgi pasākumi veicami, lai pasargātu nesmēķētājus no tabakas dūmu radītām neērtībām.17. Grūtnieces un mātes, kas baro ar krūtiJābūt iespējai grūtniecēm un mātēm, kas baro ar krūti, piemērotos apstākļos atgulties un atpūsties.18. Sanitārais aprīkojums18.1. Ģērbtuves un slēdzami skapīši18.1.1. Jāierīko piemērotas ģērbtuves darba ņēmējiem, ja viņiem ir jāvalkā īpašas darba drēbes un ja veselības vai pieklājības apsvērumu dēļ nevar prasīt, lai viņi pārģērbtos kaut kur citur.Ģērbtuvēm jābūt viegli pieejamām, pietiekami ietilpīgām un ar sēdekļiem.18.1.2. Ģērbtuvēm jābūt pietiekami lielām un ar iespēju katram darba ņēmējam ieslēgt savas drēbes darba laikā.Ja prasa apstākļi (piem., bīstamas vielas, mitrums, netīrumi), jābūt atsevišķiem skapīšiem darba drēbēm un parastām drēbēm.18.1.3. Jāparedz atsevišķas ģērbtuves vai ģērbšanās atsevišķi vīriešiem un sievietēm.18.1.4. Ja ģērbtuves saskaņā ar 18.1.1 nav vajadzīgas, jāierīko vieta, kur katram darba ņēmējam turēt drēbes.18.2. Dušas un izlietnes18.2.1. Jāierīko atbilstīgas un piemērotas dušas darba ņēmējiem, ja to vajag darba apstākļu vai veselības apsvērumu dēļ.Jāparedz atsevišķas dušas telpas vai mazgāšanās dušā atsevišķi vīriešiem un sievietēm.18.2.2. Dušas telpām jābūt pietiekami plašām, lai katrs darba ņēmējs varētu netraucēts nomazgāties pietiekami higiēniskos apstākļos.Dušām jābūt apgādātām ar karstu un aukstu tekošu ūdeni.18.2.3. Ja saskaņā ar 18.2.1. punkta pirmo daļu dušas nav vajadzīgas, darba telpu un ģērbtuvju tuvumā jābūt ierīkotām atbilstīgām un piemērotām izlietnēm ar tekošu ūdeni (karstu ūdeni, ja vajadzīgs).Tādām izlietnēm jābūt atsevišķām vai atsevišķi lietojamām vīriešiem un sievietēm, ja tā vajag pieklājības pēc.18.2.4. Ja telpas ar dušām vai izlietnēm un ģērbtuves ir atsevišķi, tām jābūt tuvu izvietotām.18.3. Atejas un izlietnesAtsevišķas labierīcības ar pietiekami daudzām atejām un izlietnēm jāierīko tuvu pie darba iecirkņiem, atpūtas telpām, ģērbtuvēm un telpām ar dušām vai izlietnēm.Jāparedz atsevišķas atejas vai ateju lietošana atsevišķi vīriešiem un sievietēm.19. Pirmās palīdzības telpas19.1. Jāiekārto viena pirmās palīdzības telpa vai vairākas, ja to nosaka telpu lielums, darbības veids un nelaimes gadījumu biežums.19.2. Pirmās palīdzības telpas jāapgādā ar svarīgākajām pirmās palīdzības iekārtām un piederumiem, un tām jābūt viegli pieejamām ar nestuvēm.Tām jābūt iezīmētām saskaņā ar valstu tiesību aktiem, kas transponē likumos Direktīvu 77/576/EEK.19.3. Turklāt pirmās palīdzības piederumiem jābūt pieejamiem visur, kur to nosaka darba apstākļi.Šiem piederumiem jābūt piemēroti apzīmētiem un viegli pieejamiem.20. Darba ņēmēji invalīdiDarba vietas jāiekārto tā, lai vajadzības gadījumā varētu rēķināties ar darba ņēmējiem invalīdiem.Noteikums jo īpaši attiecas uz durvīm, ejām, kāpņu telpām, dušām, izlietnēm, atejām un darba iecirkņiem, ko izmanto vai kur atrodas tieši invalīdi.21. Darba vietas ārpus telpām (īpaši noteikumi)21.1. Darba iecirkņi, transporta ceļi un citas platības vai iekārtas ārpus telpām, ko darba ņēmēji izmanto vai kurās atrodas darba gaitā, jāiekārto tā, lai gājēji un transporta līdzekļi varētu droši pārvietoties.Arī 12., 13. un 14. iedaļa attiecas uz galvenajiem transporta ceļiem uzņēmuma teritorijā (ceļiem, kas ved uz noteiktiem darba iecirkņiem), uz ceļiem, ko izmanto uzņēmuma iekārtu un iekraušanas platformu pastāvīgai uzturēšanai kārtībā un uzraudzībai.Arī 12. iedaļa attiecas uz darba vietām ārpus telpām.21.2. Ja nepietiek dienasgaismas, darba vietas ārpus telpām jāapgaismo ar mākslīgo apgaismojumu.21.3. Kad darba ņēmējus nodarbina darba iecirkņos ārpus telpām, šādi darba iecirkņi cik vien iespējams jāiekārto tā, lai darba ņēmēji:a) būtu pasargāti no nelabvēlīgiem laika apstākļiem un, ja vajadzīgs, no krītošiem priekšmetiem;b) nebūtu pakļauti ne kaitīga līmeņa trokšņiem, ne kaitīgām ārējām ietekmēm, piemēram, gāzēm, tvaikiem vai putekļiem;c) briesmu gadījumā spētu ātri pamest darba iecirkni, vai arī tiem varētu ātri palīdzēt;d) nevarētu paslīdēt vai pakrist.[1] OV L 229, 7. 9. 1977., 12. lpp.--------------------------------------------------II PIELIKUMSVESELĪBAS AIZSARDZĪBAS UN DROŠĪBAS PRASĪBU MINIMUMS JAU LIETOJAMĀM DARBA VIETĀM, KĀ MINĒTS DIREKTĪVAS 4. PANTĀ1. IevadpiezīmeŠajā pielikumā noteiktās saistības piemēro vienmēr, kad to prasa darba vietas īpašības, darbības veids, apstākļi vai briesmas.2. Stabilitāte un stiprībaĒkām, kurās atrodas darba vietas, jābūt tādai konstrukcijai un stiprībai, kas atbilst to izmantojumam.3. ElektroinstalācijasElektroinstalācijas jāprojektē un jāierīko tā, lai neradītu ugunsgrēka vai sprādziena briesmas; cilvēkiem jābūt pietiekami pasargātiem no nelaimes gadījumu riska, ko rada tieša vai netieša saskare ar tām.Elektroinstalācijām un aizsargierīcēm jābūt pielāgotām spriegumam, ārējiem apstākļiem un to cilvēku kompetencei, kam pieejamas elektroinstalāciju daļas.4. Avārijas ejas un izejas4.1. Avārijas ejām un izejām jābūt neaizšķērsotām un iespējami tieši jāved brīvā dabā vai drošībā.4.2. Briesmu gadījumā darba ņēmējiem jābūt iespējai ātri un cik vien iespējams droši pamest visus darba iecirkņus.4.3. Jābūt pietiekami daudzām glābšanas izejām un avārijas izejām.4.4. Avārijas izejas durvīm jāveras uz āru.Bīdāmās vai virpuļdurvis nav pieļaujams īpaši paredzēt par avārijas izejām.Avārijas durvis nedrīkst būt slēgtas vai aizdarītas tā, ka tās nevarētu viegli un tūlīt atvērt katrs, kam avārijas gadījumā būtu tāda vajadzība.4.5. Uz īpašām avārijas ejām un izejām jānorāda zīmēm, kas atbilst valstu tiesību aktiem, kas transponē likumos Direktīvu 77/576/EEK.Šādas zīmes jāizliek piemērotās vietās, un tām jābūt izturīgām.4.6. Avārijas durvis nedrīkst būt slēgtas.Avārijas ejām un izejām, kā arī transporta ceļiem un durvīm, kas uz tām ved, jābūt brīvām no šķēršļiem, tā lai tās varētu katrā laikā bez traucēkļiem izmantot.4.7. Avārijas ejas un izejas, kam vajadzīgs apgaismojums, jāapgādā ar pietiekami stipru avārijas apgaismojumu gadījumam, ja parastais apgaismojums sabojājas.5. Ugunsgrēka atklāšana un dzēšana5.1. Darba vietām atkarībā no ēku lieluma, izmantojuma, iekārtām, kas tajās atrodas, tajās turamo vielu fizikālajām un ķīmiskajām īpašībām un maksimālā iespējamā klātesošo skaita jābūt aprīkotām ar piemērotu ugunsdzēsības inventāru un vajadzības gadījumā — ar ugunsgrēka detektoriem un trauksmes sistēmu.5.2. Mehāniskajam ugunsdzēsības inventāram jābūt viegli pieejamam un vienkārši lietojamam.Tam jābūt norādītam ar zīmēm, kas atbilst valstu tiesību aktiem, kas transponē likumos Direktīvu 77/576/EEK.Šādas zīmes jāizliek piemērotās vietās, un tām jābūt izturīgām.6. Ventilācija slēgtās darba vietāsJāveic pasākumi, lai slēgtās darba vietās pietiktu svaiga gaisa, ņemot vērā darba paņēmienus un darba ņēmēju fizisko slodzi.Ja izmanto mākslīgās ventilācijas sistēmu, tā uzturama kārtībā.Kontroles sistēmai jāuzrāda katra kļūme, ja tā vajag darba ņēmēju veselības labad.7. Telpu temperatūra7.1. Darba laikā temperatūrai telpās, kur ir darba iecirkņi, jābūt cilvēkiem piemērotai, ņemot vērā darba paņēmienus un darba ņēmēju fizisko slodzi.7.2. Temperatūrai atpūtas vietās, dežūrpersonāla telpās, sanitārajās labierīcībās, ēdamtelpās un pirmās palīdzības telpās jābūt piemērotai šo vietu konkrētajam mērķim.8. Telpu dabiskais un mākslīgais apgaismojums8.1. Darba vietām cik vien iespējams jāsaņem pietiekami daudz dabiskās gaismas un jābūt aprīkotām ar mākslīgo apgaismojumu, kas pietiekams darba ņēmēju drošībai un veselībai.8.2. Darba vietām, kur darba ņēmēji ir īpaši pakļauti riskam, ja sabojājas mākslīgais apgaismojums, jābūt aprīkotām ar pietiekami stipru avārijas apgaismojumu.9. Durvis un vārti9.1. Caurredzamām durvīm jābūt pienācīgi iezīmētām labi redzamā augstumā.9.2. Vēzekļdurvīm un vārtiņiem jābūt caurspīdīgiem vai ar caurredzamiem paneļiem.10. Bīstamās zonasJa darba vietās ir bīstamas zonas, kurās darba īpatnību dēļ pastāv risks darba ņēmējam vai priekšmetiem nokrist, šīs vietas cik vien iespējams jāapgādā ar ierīcēm, kas novērš darba ņēmēju neatļautu iekļūšanu šajās zonās.Jāveic pienācīgi pasākumi, lai pasargātu darba ņēmējus, kam ir atļauts iekļūt bīstamajās zonās.Bīstamajām zonām jābūt skaidri norādītām.11. Atpūtas telpas un atpūtas vietas11.1. Ja tas vajadzīgs darba ņēmēju drošībai vai veselībai, jo īpaši veicamās darbības dēļ vai tādēļ, ka darba ņēmēju skaits ir lielāks par noteikto, darba ņēmējiem jāparedz viegli pieejama atpūtas telpa vai piemērota atpūtas vieta.Šo noteikumu nepiemēro, ja darba ņēmējus nodarbina birojos vai tamlīdzīgās darba telpās, kur līdzvērtīga relaksācija iespējama pārtraukumos.11.2. Atpūtas telpas un atpūtas vietas jāapgādā ar galdiem un sēdekļiem ar atzveltnēm.11.3. Atpūtas telpās un atpūtas vietās veicami pienācīgi pasākumi, lai pasargātu nesmēķētājus no tabakas dūmu radītām neērtībām.12. Grūtnieces un mātes, kas baro ar krūtiJābūt iespējai grūtniecēm un mātēm, kas baro ar krūti, piemērotos apstākļos atgulties un atpūsties.13. Sanitārais aprīkojums13.1. Ģērbtuves un slēdzami skapīši13.1.1. Jāparedz piemērotas ģērbtuves darba ņēmējiem, ja viņiem ir jāvalkā īpašas darba drēbes un ja veselības vai pieklājības apsvērumu dēļ nevar prasīt, lai viņi pārģērbtos kādā citā telpā.Ģērbtuvēm jābūt viegli pieejamām un pietiekami ietilpīgām.13.1.2. Ģērbtuvēs jābūt iespējai katram darba ņēmējam ieslēgt savas drēbes darba laikā.Ja prasa apstākļi (piem., bīstamas vielas, mitrums, netīrumi), jābūt atsevišķiem skapīšiem darba drēbēm un parastām drēbēm.13.1.3. Jāparedz atsevišķas ģērbtuves vai ģērbšanās atsevišķi vīriešiem un sievietēm.13.2. Dušas, atejas un izlietnes13.2.1. Darba vietas jāaprīko tā, lai darba ņēmējiem tuvumā būtu:- dušas, ja to vajag darba apstākļu dēļ,- īpašas labierīcības ar pietiekami daudziem atejpodiem un izlietnēm.13.2.2. Dušām un izlietnēm jābūt apgādātām ar tekošu ūdeni (ja vajadzīgs, karstu).13.2.3. Jāparedz atsevišķas dušas vai mazgāšanās dušā atsevišķi vīriešiem un sievietēm.Jāparedz atsevišķas atejas vai ateju lietošana atsevišķi vīriešiem un sievietēm.14. Pirmās palīdzības piederumiDarba vietas jāapgādā ar pirmās palīdzības piederumiem.Šiem piederumiem jābūt piemēroti iezīmētiem un viegli pieejamiem.15. Darba ņēmēji invalīdiDarba vietas jāiekārto tā, lai vajadzības gadījumā varētu rēķināties ar darba ņēmējiem invalīdiem.Noteikums jo īpaši attiecas uz durvīm, ejām, kāpņu telpām, dušām, izlietnēm, atejām un darba iecirkņiem, ko izmanto vai kur atrodas tieši invalīdi.16. Gājēju un transporta līdzekļu pārvietošanāsDarba vietas ārpus telpām un telpās jāiekārto tā, lai gājēji un transporta līdzekļi varētu droši pārvietoties.17. Darba vietas ārpus telpām (īpaši noteikumi)Ja darba ņēmējus nodarbina darba iecirkņos ārpus telpām, šādiem darba iecirkņiem jābūt cik iespējams iekārtotiem tā, lai darba ņēmēji:a) būtu pasargāti no nelabvēlīgiem laika apstākļiem un, vajadzības gadījumā, no krītošiem priekšmetiem;b) nebūtu pakļauti ne kaitīga līmeņa trokšņiem, ne kaitīgām ārējām ietekmēm, piemēram, gāzēm, tvaikiem vai putekļiem;c) briesmu gadījumā varētu darba iecirkni ātri pamest, vai viņiem varētu ātri palīdzēt;d) nevarētu paslīdēt vai pakrist.--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva 2004/81/EK (2004. gada 29. aprīlis) par uzturēšanās atļaujām, kas izdotas tādiem trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri ir cilvēku tirdzniecības upuri vai bijuši iesaistīti darbībās, kas veicina nelegālo imigrāciju, kuri sadarbojas ar kompetentajām iestādēm

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32004L0081

Padomes Direktīva 2004/81/EK (2004. gada 29. aprīlis) par uzturēšanās atļauju, ko izdod trešo valstu valstspiederīgām personām, kuras ir cilvēku tirdzniecības upuri vai kurām ir palīdzēts nelegāli imigrēt un kuras sadarbojas ar kompetentajām iestādēm

Oficiālais Vēstnesis L 261 , 06/08/2004 Lpp. 0019 - 0023

		Padomes Direktīva 2004/81/EK(2004. gada 29. aprīlis)par uzturēšanās atļaujām, kas izdotas tādiem trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri ir cilvēku tirdzniecības upuri vai bijuši iesaistīti darbībās, kas veicina nelegālo imigrāciju, kuri sadarbojas ar kompetentajām iestādēmEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 63. panta 3. punktu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],pēc apspriešanās ar Reģionu komiteju,tā kā:(1) Kopējas imigrācijas politikas izveide, tostarp ārvalstnieku ieceļošanas un uzturēšanās nosacījumu definēšana un pasākumi, kas paredzēti, lai apkarotu nelegālo imigrāciju, ir viens no elementiem, kas veido Eiropas Savienības mērķi izveidot brīvības, drošības un taisnīguma telpu.(2) Savā ārkārtas sēdē 1999. gada 15. un 16. oktobrī Tamperē Eiropas Padome izteica apņemšanos risināt nelegālās imigrācijas jautājumu, vēršoties pret tās avotiem, piemēram, vēršoties pret tiem, kas iesaistās cilvēku tirdzniecībā un migrantu ekonomiskā ekspluatācijā. Tā aicināja dalībvalstis koncentrēt pūliņus, lai atklātu un likvidētu noziedznieku tīklus, vienlaikus aizsargājot upuru tiesības.(3) Apliecinājums tam, ka par šo parādību aizvien pieaug satraukums starptautiskā līmenī, ir ANO Ģenerālās asamblejas pieņemtā Konvencija pret starptautisko organizēto noziedzību, ko papildina protokols par cilvēku, jo īpaši sieviešu un bērnu, tirdzniecības novēršanu, aizliegšanu un sodīšanu par šādiem nodarījumiem, kā arī protokols pret migrantu kontrabandu pa zemes, jūras un gaisa ceļiem. Kopiena un 15 dalībvalstis šos dokumentus parakstīja 2000. gada decembrī.(4) Šī direktīva neierobežo aizsardzību, kādu piešķir bēgļiem, personām, kas saņem alternatīvo aizsardzību, un personām, kas meklē starptautisku aizsardzību saskaņā ar starptautiskajiem tiesību aktiem bēgļu tiesību jomā, kā arī tā neierobežo citus cilvēktiesību dokumentus.(5) Šī direktīva neierobežo citus noteikumus par upuru, liecinieku vai īpaši neaizsargātu personu aizsardzību. Tā arī neatņem dalībvalstu prerogatīvas attiecībā uz uzturēšanās tiesībām, kas piešķirtas humānu vai citādu iemeslu dēļ.(6) Šī direktīva ievēro pamattiesības un principus, kas atzīti, piemēram, Eiropas Savienības Pamattiesību hartā.(7) Dalībvalstis īsteno šīs direktīvas noteikumus bez diskriminācijas dzimuma, rases, ādas krāsas, etniskās vai sociālās izcelsmes, ģenētisko īpašību, valodas, reliģijas vai pārliecības, politisko vai citu uzskatu, piederības nacionālajai minoritātei, spēju, izcelšanās, invaliditātes, vecuma vai seksuālās orientācijas dēļ.(8) Lai pastiprinātu iepriekš minēto nodarījumu novēršanu un cīņu pret tiem, Eiropas līmenī pieņemta Padomes 2002. gada 28. novembra Direktīva 2002/90/EK, ar ko definē neatļautas ieceļošanas, caurbraukšanas un uzturēšanās veicināšanu [4], un Padomes 2002. gada 19. jūlija Pamatlēmums 2002/629/JHA par cilvēku tirdzniecības apkarošanu [5].(9) Ar šo direktīvu ievieš uzturēšanās atļauju, kas paredzēta cilvēku tirdzniecības upuriem vai, ja dalībvalstis izlemj paplašināt šīs direktīvas darbības jomu, tādiem trešo valstu valstspiederīgajiem, kas bijuši iesaistīti darbībās, kuras veicina nelegālo imigrāciju un kam šāda uzturēšanās atļauja rada pietiekamu motivāciju sadarboties ar kompetentajām iestādēm, vienlaikus paredzot zināmus nosacījumus aizsardzībai pret ļaunprātīgu izmantošanu.(10) Tālab jānosaka kritēriji uzturēšanās atļauju izdošanai, kā arī uzturēšanās nosacījumi un pamatojums nepagarināšanai un atsaukšanai. Šajā direktīvā paredzētajām uzturēšanās tiesībām tiek piemēroti nosacījumi, un tām ir pagaidu raksturs.(11) Attiecīgie trešo valstu valstspiederīgie jāinformē par iespēju saņemt šo uzturēšanās atļauju, un tiem jādod laiks pārdomāt viņu stāvokli. Tam jāpalīdz viņiem pieņemt vispusīgā informācijā pamatotu lēmumu sadarboties vai nesadarboties ar kompetentajām iestādēm, kas var būt policija, iestāde, kura veic kriminālvajāšanu, un tiesu iestādes (ņemot vērā riskus, kas ar to var būt saistīti), lai šīs personas sadarbotos brīvprātīgi un tādējādi šī sadarbība būtu efektīvāka.(12) Ņemot vērā šo personu neaizsargātību, attiecīgajiem trešo valstu valstspiederīgajiem jāpiešķir šajā direktīvā paredzētā palīdzība. Šai palīdzībai jāļauj viņiem atgūties un izbēgt no nodarījumu izdarījušo personu ietekmes. Medicīniskā aprūpe, kas sniedzama trešo valstu valstspiederīgajiem, uz kuriem attiecas šī direktīva, vajadzības gadījumā ietver arī psihoterapeitisko palīdzību.(13) Lēmums izdot uzturēšanās atļauju vismaz uz sešiem mēnešiem vai to pagarināt jāpieņem kompetentajām iestādēm, kam jāizskata, vai ir izpildīti attiecīgie nosacījumi.(14) Šī direktīva jāpiemēro, neierobežojot darbības, ko kompetentās iestādes veic visās valsts tiesību aktos noteiktajās attiecīgajās procesuālajās stadijās, jo īpaši izmeklējot attiecīgos nodarījumus.(15) Dalībvalstīm jāapsver iespēja saskaņā ar to tiesību aktiem piešķirt uzturēšanās atļauju ar citu pamatojumu tādiem trešo valstu valstspiederīgajiem, uz kuriem attiecas šī direktīva, bet kas neatbilst vai arī vairs neatbilst tajā paredzētajiem nosacījumiem, kā arī viņa/viņas ģimenes locekļiem vai personām, kas tiek uzskatītas par viņa/viņas ģimenes locekļiem.(16) Lai dotu iespēju attiecīgajiem trešo valstu valstspiederīgajiem atgūt neatkarību un neatgriezties noziedznieku tīklos, uzturēšanās atļauju turētājiem jāļauj saskaņā ar šajā direktīvā paredzētajiem nosacījumiem iegūt pieeju darba tirgum un apgūt arodmācību programmas un izglītību. Atļaujot uzturēšanās atļauju turētājiem iegūt pieeju arodmācību programmām un izglītībai, dalībvalstīm jo īpaši jāņem vērā paredzamais uzturēšanās ilgums.(17) Attiecīgo trešo valstu valstspiederīgo līdzdalībai jau esošās programmās un shēmās vai tādās, ko paredzēts ieviest, ir jādod ieguldījums viņu normālas sociālās dzīves atgūšanā.(18) Ja attiecīgie trešo valstu valstspiederīgie iesniedz pieteikumu par cita veida uzturēšanās atļauju, dalībvalstis pieņem lēmumu, pamatojoties uz valsts parastajiem ārvalstnieku likumiem. Izskatot šādu pieteikumu, dalībvalstīm jāņem vērā fakts, ka attiecīgajiem trešo valstu valstspiederīgajiem ir bijusi piešķirta uzturēšanās atļauja, kas izdota saskaņā ar šo direktīvu.(19) Attiecībā uz šīs direktīvas piemērošanu dalībvalstīm jāsniedz Komisijai informācija, kas identificēta, veicot darbības, kuras izstrādātas nolūkā vākt un apstrādāt statistikas datus par jautājumiem, uz kuriem attiecas tieslietu un iekšlietu jomas.(20) Tā kā mērķi ieviest uzturēšanas atļauju attiecīgajiem trešo valstu valstspiederīgajiem, kas sadarbojas cīņā pret cilvēku tirdzniecību, nevar pienācīgi sasniegt atsevišķas dalībvalstis un tādēļ, ka minētās darbības mēroga vai rezultāta dēļ šos mērķus labāk var sasniegt Kopienas līmenī, Kopiena var noteikt pasākumus saskaņā ar subsidiaritātes principu, kā izklāstīts Līguma 5. pantā. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šī direktīva nenosaka neko tādu, kas nav vajadzīgs minētā mērķa sasniegšanai.(21) Saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā par Apvienotās Karalistes un Īrijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam, un neskarot minētā protokola 4. pantu, augstākminētās dalībvalstis nepiedalās šīs direktīvas pieņemšanā, tādēļ tās noteikumi nav tām saistoši un nav jāpiemēro.(22) Saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam, Dānija nepiedalās šīs direktīvas pieņemšanā, tādēļ šī direktīva nav tai saistoša un nav jāpiemēro,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.I NODAĻAVISPĀRĪGI NOTEIKUMI1. pantsMērķisŠīs direktīvas mērķis ir definēt nosacījumus, lai uz ierobežotu laiku, kas saistīts ar attiecīgo valsts tiesas procesu ilgumu, piešķirtu uzturēšanās atļauju trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri sadarbojas cīņā pret cilvēku tirdzniecību vai pret darbībām, kas veicina nelegālo imigrāciju.2. pantsDefinīcijasŠajā direktīvā:a) "trešās valsts valstspiederīgais" ir jebkura persona, kas nav Savienības pilsonis Līguma 17. panta 1. punkta nozīmē;b) "darbība, kas veicina nelegālo imigrāciju" attiecas, piemēram, uz tādiem gadījumiem, kas minēti Direktīvas 2002/90/EK 1. un 2. pantā;c) "cilvēku tirdzniecība" attiecas, piemēram, uz tādiem gadījumiem, kas minēti Pamatlēmuma 2002/629/JHA 1., 2. un 3. pantā;d) "pasākums, lai izpildītu izbraukšanas rīkojumu" ir jebkurš pasākums, ko dalībvalsts veic, lai izpildītu kompetento iestāžu lēmumu, kas dod rīkojumu izraidīt trešās valsts pilsoni;e) "uzturēšanās atļauja" ir jebkāda atļauja, ko izdevusi dalībvalsts un kas atļauj trešās valsts valstspiederīgajam, kurš atbilst šajā direktīvā minētajiem nosacījumiem, likumīgi uzturēties tās teritorijā;f) "nepavadīti nepilngadīgie" ir trešās valsts valstspiederīgie, kas ir jaunāki par astoņpadsmit gadiem, kas ierodas dalībvalsts teritorijā un ko nepavada pieaugušais, kurš par tiem ir atbildīgs vai nu saskaņā ar likumu, vai paražām, un kamēr tos faktiski neuzrauga šāda persona, vai nepilngadīgie, kas ir palikuši bez pavadības pēc ierašanās dalībvalsts teritorijā.3. pantsPiemērošanas joma1. Dalībvalstis piemēro šo direktīvu trešo valstu valstspiederīgajiem, kas ir vai ir bijuši ar cilvēku tirdzniecību saistītu nodarījumu upuri – pat tad, ja tie nelikumīgi iebraukuši dalībvalsts teritorijā.2. Dalībvalstis var piemērot šo direktīvu trešo valstu valstspiederīgajiem, kas bijuši iesaistīti darbībās, kuras veicina nelegālo imigrāciju.3. Šo direktīvu piemēro attiecīgajiem trešo valstu valstspiederīgajiem, kas sasnieguši attiecīgās dalībvalsts tiesību aktos noteikto pilngadības vecumu.Izņēmuma kārtā dalībvalstis var izlemt piemērot šo direktīvu nepilngadīgajiem saskaņā ar to tiesību aktos paredzētajiem nosacījumiem.4. pantsLabvēlīgāki noteikumiŠī direktīva neliedz dalībvalstīm pieņemt vai uzturēt labvēlīgākus noteikumus attiecībā uz personām, uz kurām attiecas šī direktīva.II NODAĻAUZTURĒŠANĀS ATĻAUJAS IZDOŠANAS PROCEDŪRA5. pantsInformācija, ko sniedz attiecīgajiem trešo valstu valstspiederīgajiemJa dalībvalstu kompetentās iestādes uzskata, ka uz trešo valstu valstspiederīgajiem var attiekties šīs direktīvas darbības joma, tās informē attiecīgo personu par iespējām, kas tiek piedāvātas saskaņā ar šo direktīvu.Dalībvalstis var izlemt, ka šādu informāciju var sniegt arī nevalstiska organizācija vai asociācija, ko īpaši iecēlusi attiecīgā dalībvalsts.6. pantsNogaidīšanas periods1. Dalībvalstis nodrošina, ka attiecīgajiem trešo valstu valstspiederīgajiem tiek piešķirts nogaidīšanas periods, kas ļauj viņiem atgūties un izbēgt no nodarījumus izdarījušo personu ietekmes, lai viņi varētu pieņemt vispusīgā informācijā balstītu lēmumu sadarboties vai nesadarboties ar kompetentajām iestādēm.Šā punkta pirmajā daļā minētā nogaidīšanas perioda ilgumu un sākuma brīdi nosaka saskaņā ar valsts tiesību aktiem.2. Nogaidīšanas perioda laikā, kā arī gaidot kompetento iestāžu lēmumu, attiecīgajiem trešo valstu valstspiederīgajiem ir pieejams 7. pantā minētais režīms un nav iespējams izpildīt pret viņiem vērstu izbraukšanas rīkojumu.3. Nogaidīšanas periods nerada tiesības uz uzturēšanos saskaņā ar šo direktīvu.4. Dalībvalsts var jebkurā laikā pārtraukt nogaidīšanas periodu, ja kompetentās iestādes konstatējušas, ka attiecīgā persona aktīvi, brīvprātīgi un pēc savas iniciatīvas atjaunojusi sakarus ar personām, kas izdarījušas 2. panta b) un c) apakšpunktā minētos nodarījumus, vai arī ar sabiedrisko kārtību un valsts drošības aizsardzību saistītu iemeslu dēļ.7. pantsRežīms pirms uzturēšanās atļaujas izdošanas1. Dalībvalstis nodrošina, ka attiecīgajiem trešo valstu valstspiederīgajiem, kam nav pietiekamu līdzekļu, tiek piešķirti dzīves apstākļi, kas var nodrošināt viņu iztiku un pieeju neatliekamajai medicīniskajai palīdzībai. Tās rūpējas par visneaizsargātāko personu īpašajām vajadzībām, ieskaitot, vajadzības gadījumā un ja valsts tiesību akti to paredz, par psiholoģisko palīdzību.2. Piemērojot šo direktīvu, dalībvalstis saskaņā ar to valsts tiesību aktiem pienācīgi ņem vērā attiecīgo trešo valstu valstspiederīgo drošības un aizsardzības vajadzības.3. Dalībvalstis vajadzības gadījumā nodrošina attiecīgajiem trešo valstu valstspiederīgajiem tulkotāja un tulka pakalpojumus.4. Dalībvalstis var sniegt attiecīgajiem trešo valstu pilsoņiem bezmaksas juridisko palīdzību, ja tāda paredzēta ar valsts tiesību aktiem, sniedzot to saskaņā ar valsts tiesību aktos paredzētajiem nosacījumiem.8. pantsUzturēšanās atļaujas izdošana un pagarināšana1. Pēc nogaidīšanas perioda beigām vai ātrāk, ja kompetentās iestādes uzskata, ka attiecīgais trešās valsts valstspiederīgais jau atbilst kritērijam, kas izklāstīts b) apakšpunktā, dalībvalstis apsver:a) iespēju, ko izmeklēšanai vai tiesas procesam dotu viņa/viņas uzturēšanas atļaujas dalībvalsts teritorijā pagarināšana, unb) vai viņš/viņa parādījis nepārprotamu nodomu sadarboties, unc) vai viņš/viņa pārtraucis visas attiecības ar personām, ko tur aizdomās par darbībām, kas varētu tikt iekļautas starp 2. panta b) un c) apakšpunktā minētajiem nodarījumiem.2. Lai izdotu uzturēšanās atļauju un neskarot iemeslus, kas saistīti ar sabiedrisko kārtību un valsts drošības aizsardzību, tiek prasīts, lai būtu izpildīti 1. punktā minētie kritēriji.3. Neierobežojot 14. pantā minētos atsaukšanas nosacījumus, uzturēšanās atļauja ir derīga vismaz sešus mēnešus. To pagarina, ja aizvien ir izpildīti šā panta 2. punktā minētie nosacījumi.III NODAĻAREŽĪMS, KĀDU PIEŠĶIR UZTURĒŠANĀS ATĻAUJAS TURĒTĀJIEM9. pantsRežīms, ko piešķir pēc uzturēšanās atļaujas izdošanas1. Dalībvalstis nodrošina, ka uzturēšanās atļaujas turētājiem, kam nav pietiekamu līdzekļu, tiek piešķirts vismaz tāds režīms, kāds paredzēts 7. pantā.2. Dalībvalstis sniedz nepieciešamo medicīnisko vai cita veida palīdzību attiecīgajiem trešo valstu valstspiederīgajiem, kam nav pietiekamu līdzekļu un kam ir īpašas vajadzības, piemēram, grūtniecēm, invalīdiem vai seksuālās vai cita veida vardarbības upuriem un, ja dalībvalstis izmanto 3. panta 3. punktā paredzēto iespēju, nepilngadīgajiem.10. pantsNepilngadīgieJa dalībvalstis izmanto 3. panta 3. punktā paredzēto iespēju, piemēro šādus noteikumus:a) piemērojot šo direktīvu, dalībvalstis pienācīgi ņem vērā bērna intereses. Tās nodrošina, lai procedūra būtu atbilstoša bērna vecumam un briedumam. Jo īpaši tās var pagarināt nogaidīšanas periodu, ja tās uzskata, ka tas ir bērna interesēs;b) dalībvalstis nodrošina, lai nepilngadīgajiem būtu pieeja izglītības sistēmai ar tādiem pašiem nosacījumiem kā dalībvalsts valstspiederīgajiem. Dalībvalstis var paredzēt, ka šāda pieeja jāattiecina tikai uz valsts izglītības sistēmu;c) attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgajiem, kas ir nepavadīti nepilngadīgie, dalībvalstis veic nepieciešamos pasākumus, lai noteiktu viņu personību, valstspiederību un faktu, ka viņi ir bez pavadības. Tās dara visu iespējamo, lai atrastu viņu ģimenes cik ātri vien iespējams, un nekavējoties veic nepieciešamos pasākumus, lai saskaņā ar valsts tiesību aktiem nodrošinātu likumīgo pārstāvību, ieskaitot pārstāvību kriminālprocesā, ja nepieciešams.11. pantsDarbs, arodmācības un izglītība1. Dalībvalstis paredz noteikumus, saskaņā ar kuriem uzturēšanās atļaujas turētājiem ir atļauta pieeja darba tirgum, arodmācību programmām un izglītībai.Šāda pieeja attiecināma tikai uz uzturēšanās atļaujas laiku.2. Nosacījumus un procedūras, lai atļautu pieeju darba tirgum, arodmācību programmām un izglītībai, nosaka kompetentās iestādes saskaņā ar valsts tiesību aktiem.12. pantsProgrammas vai shēmas, kas paredzētas attiecīgajiem trešo valstu valstspiederīgajiem1. Attiecīgajiem trešo valstu valstspiederīgajiem sniedz pieeju tādām esošām programmām vai shēmām, ko nodrošina dalībvalstis vai nevalstiskas organizācijas vai asociācijas, kam ir īpaši nolīgumi ar dalībvalstīm, kuru mērķis ir nodrošināt viņu atgriešanos normālā sabiedriskā dzīvē, ieskaitot vajadzības gadījumā kursiem, kas paredzēti, lai uzlabotu viņu profesionālās iemaņas vai palīdzētu viņiem sagatavoties atgriezties viņu izcelsmes valstī.Dalībvalstis var nodrošināt īpašas programmas vai shēmas attiecīgajiem trešo valstu valstspiederīgajiem.2. Ja dalībvalsts izlemj ieviest un īstenot 1. punktā minētās programmas vai shēmas, tā var noteikt, ka uzturēšanās atļaujas izdošana vai pagarināšana ir atkarīga no līdzdalības minētajās programmās vai shēmās.IV NODAĻANEPAGARINĀŠANA UN ATSAUKŠANA13. pantsNepagarināšana1. Uzturēšanās atļauju, kas izdota, pamatojoties uz šo direktīvu, nepagarina, ja vairs netiek izpildīti 8. panta 2. punktā minētie nosacījumi vai arī ar kompetento iestāžu pieņemtu lēmumu ir izbeigti attiecīgie tiesas procesi.2. Ja izbeidzas saskaņā ar šo direktīvu izdotas uzturēšanas atļaujas termiņš, piemēro parastos ārvalstnieku likumus.14. pantsAtsaukšanaUzturēšanās atļauju var atsaukt jebkurā laikā, ja vairs netiek izpildīti izdošanas nosacījumi. Uzturēšanās atļauju jo īpaši var atsaukt šādos gadījumos:a) ja tās turētājs ir aktīvi, brīvprātīgi un pēc savas iniciatīvas atjaunojis sakarus ar personām, ko tur aizdomās par 2. panta b) un c) apakšpunktā minēto nodarījumu izdarīšanu, vaib) ja kompetentā iestāde uzskata, ka sadarbība no upura puses ir krāpnieciska vai arī ka viņa/viņas sūdzības ir krāpnieciskas vai nepatiesas, vaic) ar sabiedrisko kārtību un valsts drošības aizsardzību saistītu iemeslu dēļ, vaid) ja upuris pārstāj sadarboties, vaie) ja kompetentās iestādes izlemj pārtraukt tiesas procesus.V NODAĻANOBEIGUMA NOTEIKUMI15. pantsDrošības klauzulaŠo direktīvu piemēro, neierobežojot specifiskos valsts noteikumus par upuru un liecinieku aizsardzību.16. pantsZiņojums1. Komisija vēlākais līdz 2008. gada 6. augustam ziņo Eiropas Parlamentam un Padomei par šīs direktīvas piemērošanu dalībvalstīs un ierosina nepieciešamos grozījumus. Dalībvalstis nosūta Komisijai visu informāciju, kas būtiska šā ziņojuma sagatavošanai.2. Pēc 1. punktā minētā ziņojuma iesniegšanas Komisija vismaz reizi trijos gados ziņo Eiropas Parlamentam un Padomei par šīs direktīvas piemērošanu dalībvalstīs.17. pantsTransponēšanaDalībvalstīs līdz 2006. gada 6. augustam stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem šādus noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstīs nosaka, kādā veidā izdarāmas šādas atsauces.18. pantsStāšanās spēkāŠī direktīva stājas spēkā tās publicēšanas dienā Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.19. pantsAdresātiŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu.Luksemburgā, 2004. gada 29. aprīlīPadomes vārdā —priekšsēdētājsM. McDowell[1] OV C 126 E, 28.5.2002., 393. lpp.[2] Atzinums sniegts 2002. gada 5. decembrī (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).[3] OV C 221, 17.9.2002., 80. lpp.[4] OV L 328, 5.12.2002., 17. lpp.[5] OV L 203, 1.8.2002., 1. lpp.--------------------------------------------------


Svarīgs juridisks paziņojums

|

31987L0217

Padomes Direktīva (1987. gada 19. marts) par vides piesārņojuma ar azbestu novēršanu un samazināšanu

Oficiālais Vēstnesis L 085 , 28/03/1987 Lpp. 0040 - 0045 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 15 Sējums 7 Lpp. 0211  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 15 Sējums 7 Lpp. 0211  CS.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 269  - 274 ET.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 269  - 274 HU.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 269  - 274 LT.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 269  - 274 LV.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 269  - 274 MT.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 269  - 274 PL.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 269  - 274 SK.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 269  - 274 SL.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 269  - 274

		Padomes Direktīva(1987. gada 19. marts)par vides piesārņojuma ar azbestu novēršanu un samazināšanu(87/217/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 100. un 235. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā Eiropas Kopienu secīgas rīcības programmas [4] vides jautājumos uzsver vides piesārņojuma novēršanas un samazināšanas nozīmi; tā kā šajā sakarā azbests ir minēts kā viena no pirmās kategorijas piesārņotājvielām, kas jāpēta tā toksiskuma dēļ un tā iespējami smago seku dēļ uz cilvēku veselību un vidi;tā kā ar Padomes Direktīvu 83/478/EEK [5] Direktīvā 76/769/EEK [6], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 85/467/EEK [7], pievienoti noteikumi, kas ierobežo krokidolīta (zilā azbesta) laišanu tirgū un lietošanu, kā arī tādu ražojumu laišanu tirgū un lietošanu, kuri satur krokidolīta šķiedras, un arī īpaši noteikumi par to produktu marķēšanu, kas satur azbestu;tā kā Padomes Direktīva 83/477/EEK [8] paredz noteikumus par darbinieku aizsardzību no apdraudējuma, ko rada saskare ar azbestu darbā;tā kā Direktīva 84/360/EEK [9] paredz noteikumus par rūpniecības uzņēmumu radītā gaisa piesārņojuma apkarošanu;tā kā dalībvalstīm būtu jāveic vajadzīgie pasākumi, lai nodrošinātu, ka azbesta izplūde gaisā, azbesta noplūde ūdenī un cietu azbesta atkritumu veidošanās būtu novērsta vai pēc iespējas samazināta to rašanās vietā;tā kā ir lietderīgi atvēlēt pietiekamu laikposmu šo pasākumu piemērošanai esošajām rūpnīcām;tā kā dalībvalstīm būtu jādod iespēja, ievērojot Līguma noteikumus, ieviest stingrākus noteikumus veselības un vides aizsardzībai;tā kā atšķirības noteikumos, kas dalībvalstīs ir spēkā vai tiek grozīti, attiecībā uz rūpniecības uzņēmumu radītā piesārņojuma kontroli var radīt nevienlīdzīgus konkurences apstākļus un tādējādi tieši ietekmēt kopējā tirgus darbību; tā kā tāpēc ir jātuvina tiesību akti šajā jomā saskaņā ar Līguma 100. pantu;tā kā azbesta piesārņojuma samazināšana palīdz sasniegt vienu no Kopienas mērķiem, kas attiecas uz vides aizsardzību un uzlabšanu; tā kā Līgumā tomēr nav paredzēti konkrēti līdzekļi šim nolūkam un tāpēc jāizmanto arī 235. pants,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pants1. Šīs direktīvas mērķis ir paredzēt pasākumus un papildināt spēkā esošos noteikumus, lai novērstu un samazinātu azbesta piesārņojumu cilvēku veselības un vides aizsardzības labad.2. Šo direktīvu piemēro, neskarot noteikumus, ko paredz Direktīva 83/477/EEK.2. pantsŠajā direktīvā:1. Azbests nozīmē šādus šķiedrainus silikātus:- krokidolītu (zilo azbestu),- aktinolītu,- antofilītu,- hrizotīlu (balto azbestu),- amozītu (brūno azbestu),- tremolītu.2. Jēlazbests nozīmē:produktu, kas rodas, pirmoreiz sasmalcinot azbesta rūdu.3. Azbesta izmantošana nozīmē:darbības, kurās ietilpst vairāk nekā 100 kilogramu jēlazbesta apstrāde gadā un kuras saistītas ar:a) jēlazbesta ražošanu, neskaitot jebkādu procesu, kas ir tieši saistīts ar rūdas ieguvi; un/vaib) šādu ražojumu ražošanu un rūpniecisku apstrādi, izmantojot jēlazbestu: azbestcements vai azbestcementa produkti, azbesta friktīvie materiāli, azbesta filtri, azbesta papīrs un kartons, azbesta savienojuma, iesaiņojuma un stiprinājuma materiāli, azbesta grīdu segumi, azbesta pildvielas.4. Azbestu saturošu ražojumu izgatavošana nozīmē:darbības, kas nav tāda azbesta izmantošana, kura rada azbesta izplūdi apkārtējā vidē.5. Atkritumi nozīmē:jebkuru vielu vai priekšmetu, kas definēts Direktīvas 75/442/EEK [10] 1. pantā.3. pants1. Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka azbesta izplūde gaisā, azbesta noplūde ūdenī un cietu azbesta atkritumu veidošanās ir, cik vien praktiski iespējams, samazināta to rašanās vietā un novērsta. Attiecībā uz azbesta izmantošanu šiem pasākumiem būtu jānozīmē labākās tehnoloģijas lietošanu, kura nerada pārmērīgus izdevumus, vajadzības gadījumā iekļaujot atkritumu pārstrādi vai attīrīšanu.2. Attiecībā uz jau esošām rūpnīcām 1. punktā minēto prasību lietot labāko tehnoloģiju, kura nerada pārmērīgus izdevumus, lai samazinātu un novērstu azbesta izplūdi gaisā, piemēro, ņemot vērā Direktīvas 84/360/EEK 13. pantā uzskaitītos elementus.4. pants1. Neskarot 3. pantu, dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka azbesta izmantošanas laikā caur izplūdes kanāliem izvadītā azbesta koncentrācija nepārsniedz robežvērtību 0,1 mg/m3 (miligrami azbesta uz m3 izvadītā gaisa).2. Dalībvalstis var atbrīvot no 1. punktā minētā pienākuma rūpnīcas, kuru kopējā gāzes noplūde ir mazāka nekā 5000 m3/h, ja azbesta izplūde gaisā nevienā brīdī parastos darbības apstākļos nepārsniedz 0,5 gramus stundā.Ja piemēro šo atbrīvojumu, dalībvalsts kompetentās iestādes veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka netiek pārsniegtas šā punkta pirmajā daļā minētās robežas.5. pantsDalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka:a) pārstrādā visus notekūdeņus, kas rodas azbestcementa rūpnīcā. Ja šāda pārstrāde ir ekonomiski neiespējama, dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka atbrīvošanās no šķidrajiem atkritumiem, kuros ir azbests, nerada ūdeņu un citu jomu piesārņojumu, ieskaitot gaisu.Šim nolūkam:- piemēro robežvērtību 30 gramu kopējās izšķīdušās vielas uz m3 izvadīto notekūdeņu,- dalībvalsts kompetentās iestādes katrai attiecīgajai rūpnīcai, ņemot vērā tās stāvokli, nosaka kopējo ūdenī izvadītās izšķīdušās vielas daudzumu, kas izvadīta uz vienu produkta tonnu.Šos lielumus piemēro vietā, kur notekūdeņi pamet rūpnīcu;b) pārstrādā visus notekūdeņus, kas rodas azbesta papīra vai kartona rūpnīcā.Rūpnīcas parastas tīrīšanas vai tehniskās apkopes laikā var tomēr pieļaut tādu notekūdeņu izvadīšanu, kuros ir ne vairāk kā 30 gramu izšķīdušas vielas uz m3 ūdens.6. pants1. Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka regulāri mērī izmešus gaisā un izvadi notekūdeņos no rūpnīcām, uz kurām attiecas 4. un 5. pantā paredzētās robežvērtības.2. Paraugu ņemšanas un analīzes procedūras un metodes, ko izmanto, lai pārbaudītu atbilstību minētajām robežvērtībām, atbilst procedūrām un metodēm, kas aprakstītas pielikumā, vai jebkurām citām procedūrām un metodēm, kas dod līdzvērtīgus rezultātus.3. Dalībvalstis dara Komisijai zināmas procedūras un metodes, ko tās izmanto, kā arī sniedz informāciju, kas vajadzīga, lai novērtētu šo procedūru un metožu piemērotību. Balstoties uz šo informāciju, Komisija pastāvīgi seko dažādu procedūru un metožu atbilstībai un iesniedz Padomei ziņojumu piecus gadus pēc šīs direktīvas paziņošanas.7. pantsDalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka:- darbības, kas saistītas ar tādu ražojumu apstrādi, kuros ir azbests, nerada ievērojamu vides piesārņojumu ar azbesta šķiedrām vai putekļiem,- tādu ēku, būvju un iekārtu nojaukšana, kurās ir azbests, un azbesta vai azbestu saturošu materiālu izvākšana no tām, kas saistīta ar azbesta šķiedru vai putekļu izplatīšanos, nerada ievērojamu vides piesārņojumu ar azbestu; šai nolūkā tās pārliecinās, ka darba plāns, kas paredzēts Direktīvas 83/477/EEK 12. pantā, nosaka veikt visus šim nolūkam vajadzīgos piesardzības pasākumus.8. pantsNeskarot Direktīvu 78/319/EEK [11], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar 1985. gada Pievienošanās aktu, dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka:- pārvadājot un apglabājot atkritumus, kuros ir azbesta šķiedras vai putekļi, šādas šķiedras vai putekļi neizkļūst gaisā un neizlīst šķidrumi, kuros var būt azbesta šķiedras,- ja atkritumus, kuros ir azbesta šķiedras vai putekļi, aprok šim nolūkam licencētās vietās, šos atkritumus, ņemot vērā šīs vietas apstākļus, apstrādā, iesaiņo vai pārklāj tā, lai novērstu azbesta daļiņu izkļūšanu apkārtējā vidē.9. pantsDalībvalsts saskaņā ar nosacījumiem, ko paredz Līgums, veselības un vides aizsardzībai var ieviest noteikumus, kas ir stingrāki nekā šīs direktīvas noteikumi.10. pantsProcedūra, kas paredzēta 11. un 12. pantā, ir izveidota, lai pielāgotu pielikumu tehnikas attīstībai, un tā jāievēro, veicot jebkuras pārmaiņas paraugu ņemšanas un analīzes metodēs, kas minētas pielikumā. Šādi pielāgojumi nedrīkst radīt nedz tiešas, nedz netiešas pārmaiņas robežvērtībās, kas norādītas 4. un 5. pantā.11. pantsAr šo tiek izveidota Komiteja šīs direktīvas pielāgošanai zinātnes un tehnikas attīstībai, turpmāk "komiteja", kura sastāv no dalībvalstu pārstāvjiem un kuru vada Komisijas pārstāvis.Komiteja izstrādā savu reglamentu.12. pants1. Ja jāievēro šajā pantā noteiktā procedūra, Komitejas priekšsēdētājs pēc savas iniciatīvas vai pēc dalībvalsts pārstāvja lūguma nodod jautājumus izskatīšanai Komitejā.2. Komisijas pārstāvis iesniedz Komitejai to pasākumu projektu, kas jāpieņem. Komiteja sniedz atzinumu par projektu termiņā, ko atkarībā no jautājuma steidzamības nosaka priekšsēdētājs. Atzinumu sniedz ar 54 balsu vairākumu, un dalībvalstu balsis vērtē tā, kā paredzēts Līguma 148. panta 2. punktā. Priekšsēdētājs nebalso.3. a) Komisija apstiprina paredzētos pasākumus, ja tie saskan ar Komitejas atzinumu.b) Ja paredzētie pasākumi nesaskan ar Komitejas atzinumu vai ja tā atzinumu nesniedz, Komisija tūlīt iesniedz Padomei priekšlikumu par veicamajiem pasākumiem. Padome pieņem lēmumu ar kvalificētu balsu vairākumu.Ja trijos mēnešos pēc tam, kad jautājums iesniegts Padomei, tā nav apstiprinājusi pasākumus, Komisija apstiprina ierosinātos pasākumus un tūlīt tos piemēro.13. pants1. Komisija regulāri veic salīdzinošu novērtējumu par šīs direktīvas piemērošanu dalībvalstīs. Dalībvalstis sniedz Komisijai visu šim nolūkam vajadzīgo informāciju. Jāievēro jebkuras sniegtās informācijas konfidencialitāte.2. Vajadzības gadījumā, ņemot vērā zināšanu attīstību medicīnas jomā un tehnoloģiju attīstību, Komisija iesniedz papildu priekšlikumus, kas vērsti uz azbesta piesārņojuma samazināšanu un novēršanu cilvēku veselības un vides aizsardzības labad.14. pants1. Ievērojot 2. punktu, dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai līdz 1988. gada 31. decembrim izpildītu šīs direktīvas prasības. Tās par to tūlīt informē Komisiju.2. Dalībvalstis pēc iespējas drīzāk, bet ne vēlāk kā 1991. gada 30. jūnijā pieņem un publicē noteikumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu 4. un 5. panta prasības, attiecībā uz rūpnīcām, kuras uzbūvētas vai kuru darbība atļauta pirms 1. punktā norādītā datuma.3. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus savu tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņem jomā, kuru reglamentē šī direktīva.15. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1987. gada 19. martā.Padomes vārdā —priekšsēdētājsM. Smet[1] OV C 349, 31.12.1985., 27. lpp.[2] Atzinums sniegts 1987. gada 9. martā (vēl nav publicēts Oficiālajā Vēstnesī).[3] OV C 207, 18.8.1986., 21. lpp.[4] OV C 112, 20.12.1973., 1. lpp., OV C 139, 13.6.1977., 1. lpp. un OV C 46, 17.2.1983., 1. lpp.[5] OV L 263, 24.9.1983., 33. lpp.[6] OV L 262, 27.9.1976., 201. lpp.[7] OV L 269, 11.10.1985., 56. lpp.[8] OV L 263, 24.9.1983., 25. lpp.[9] OV L 188, 16.7.1984., 20. lpp.[10] OV L 194, 25.7.1975., 47. lpp.[11] OV L 84, 31.3.1978., 43. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSPARAUGU ŅEMŠANAS UN ANALĪZES METODESA. NOTEKŪDEŅU IZLIEŠANAAnalīzes standartmetode, ar kuru nosaka kopējo izšķīdušās vielas daudzumu (filtrējamo vielu no nenogulsnēta parauga), kas izteikts mg/l, ir filtrēšana caur 0,45 mm filtra membrānu, žāvēšana 105°C temperatūrā un nosvēršana [1].Paraugi jāņem tā, lai atainotu izplūdi 24 stundu laikā.Šāda noteikšana jāveic ar precizitāti [2] ± 5 % un ar pareizību [3] ± 10 %.B. TEHNISKIE PARAMETRI, KAS JĀIEVĒRO, IZVĒLOTIES METODI NOPLŪDES MĒRĪŠANAI GAISĀI. Gravimetriskā metode1. Izraugās gravimetrisku metodi, ar kuru var izmērīt kopējo putekļu daudzumu, kas izplūst caur izplūdes kanāliem.Ņem vērā azbesta koncentrāciju putekļos. Ja obligāti vajadzīgi koncentrācijas mērījumi, mēra vai novērtē azbesta koncentrāciju putekļos. Kontroles iestāde izlemj par šādu mērījumu biežumu atbilstīgi rūpnīcas un tās ražojumu īpašībām, bet sākotnēji tie notiek ne retāk kā reizi sešos mēnešos. Ja dalībvalsts ir konstatējusi, ka koncentrācijā nav nozīmīgu pārmaiņu, mērījumu biežumu var samazināt. Ja neveic regulārus mērījumus, direktīvas 4. pantā noteiktā robežvērtība attiecas uz kopējo putekļu izplūdi.Paraugus ņem pirms jebkādas mērāmās plūsmas atšķaidīšanas.2. Paraugu ņemšana jāveic ar precizitāti +/-40 % un ar pareizību +/-20 % no robežvērtības. Noteikšanas robežai jābūt 20 %. Lai pārbaudītu atbilstību robežvērtībai, veic vismaz divus mērījumus vienos un tajos pašos apstākļos.3. Iekārtu darbībaMērījumi ir derīgi tikai tad, ja paraugus ņem, kamēr iekārtas darbojas parastā režīmā.4. Paraugu ņemšanas vietas izvēleParaugu ņemšana notiek vietā, kur ir vienmērīga gaisa plūsma. Ja vien iespējams, rūpējas par to, lai nebūtu vērpešu, kā arī šķēršļu, kas varētu pārtraukt gaisa plūsmu.5. Paraugu ņemšanai vajadzīgās pārmaiņasGaisa kanālos, kur jānotiek paraugu ņemšanai, izveido piemērotas atveres un nodrošina pienācīgus paliktņus.6. Mērījumi, kas jāveic pirms paraugu ņemšanasPirms paraugu ņemšanas sākuma jāizmēra gaisa temperatūra un spiediens, kā arī plūsmas ātrums gaisa kanālā. Gaisa temperatūru un spiedienu parasti mēra gar paraugu ņemšanas līniju, kad ir parasts plūsmas ātrums. Izņēmuma apstākļos jāizmēra arī ūdens tvaiku koncentrācija, lai attiecīgi varētu mainīt rezultātus.7. Vispārīgas prasības paraugu ņemšanas procedūraiProcedūrā gaisa paraugs no gaisa kanāla, kurā ir azbesta putekļu izmeši, jāfiltrē, un jāizmēra azbesta saturs putekļos, kas palikuši filtrā.7.1. Vispirms pārbauda, ka paraugu caurule nelaiž cauri gaisu un ka tajā nav caurumu, kas varētu radīt mērījumu kļūdas. Paraugu ņēmēja galvu uzmanīgi atver un iedarbina paraugu ņēmēja sūkni. Aizplūdes ātrums nepārsniedz 1 % no parastās parauga plūsmas.7.2. Parasti paraugu ņemšanu veic izokinētiskos apstākļos.7.3. Paraugu ņemšanas ilgums ir atkarīgs no uzraugāmā procesa tipa un izmantotās paraugu caurules, un paraugu ņemšanas laiks ir pietiekams, lai nodrošinātu, ka ir savākts pietiekams daudzums vielas svēršanai. Tas ataino visu uzraugāmo procesu.7.4. Ja paraugu ņēmēja filtrs nav tiešā paraugu ņēmēja galvas tuvumā, ir ļoti svarīgi savākt vielas, kas nogulsnējušās zondē.7.5. Paraugu ņēmēja galvu un to vietu skaitu, kur jāņem paraugi, nosaka saskaņā ar pieņemtajiem valsts standartiem.8. Paraugu ņēmēja filtra īpašības8.1. Izvēlas filtru, kas ir piemērots analīzes paņēmienam. Gravimetriskajai metodei priekšroka dodama stikla šķiedras filtriem.8.2. Obligāta ir vismaz 99 % filtrēšanas efektivitāte, ko nosaka, izmantojot DOP testu, ar aerosolu, kas rada daļiņas 0,3 mm diametrā.9. Svēršana9.1. Izmanto piemērotus precīzijas svarus.9.2. Lai panāktu svēršanai obligāto pareizību, ir ļoti svarīgi rūpīgi kondicionēt filtrus pirms un pēc paraugu ņemšanas.10. Rezultātu izteikšanaLīdztekus mērījumu datiem rezultātos reģistrē datus par temperatūru, spiedienu un gaisa plūsmu, un tajos iekļauj visu vajadzīgo informāciju, piemēram, vienkāršu shēmu, kurā attēlots paraugu ņemšanas vietu izvietojums, gaisa kanāla izmērus, tilpumus, kas paņemti paraugam, kā arī rezultātu iegūšanai izmantoto aprēķinu metodi. Šos rezultātus izsaka normālā temperatūrā (273 K) un spiedienā (101,3 kPa).II. Šķiedru skaitīšanas metodeJa izmanto šķiedru skaitīšanas procedūras, lai pārbaudītu atbilstību direktīvas 4. pantā noteiktajai robežvērtībai, ievērojot direktīvas 6. panta 3. punkta noteikumus, var izmantot pārrēķina koeficientu – divas šķiedras/ml ir 0,1 mg/m azbesta putekļu.Direktīvā šķiedra definēta kā jebkurš objekts, kurš garāks par 5 mm un šaurāks par 3 mm, kura garuma un resnuma attiecība ir lielāka nekā 3/1 un kurš ir skaitāms ar fāzes kontrasta optisko mikroskopu, izmantojot Eiropas standartmetodi, kas definēta Direktīvas 83/477/EEK I pielikumā.Šķiedru skaitīšanas metode atbilst turpmāk minētajiem parametriem:1. Ar šo metodi var izmērīt koncentrāciju skaitāmās šķiedrās izplūdes gāzēs.Kontroles iestāde izlemj par šādu mērījumu biežumu atbilstīgi rūpnīcas un tās ražojumu īpašībām, bet tie notiek ne retāk kā reizi sešos mēnešos. Ja neveic regulārus mērījumus, 4. pantā noteiktā robežvērtība attiecas uz kopējo putekļu izplūdi.Paraugus ņem pirms jebkādas mērāmās plūsmas atšķaidīšanas.2. Iekārtu darbībaMērījums ir derīgs tikai tad, ja paraugus ņem, kamēr iekārtas darbojas parastā režīmā.3. Paraugu ņemšanas vietas izvēleParaugu ņemšana notiek vietā, kur ir vienmērīga gaisa plūsma. Ja vien iespējams, rūpējas par to, lai nebūtu vērpešu, kā arī šķēršļu, kas varētu pārtraukt gaisa plūsmu.4. Paraugu ņemšanai vajadzīgās pārmaiņasGaisa kanālos, kur jānotiek paraugu ņemšanai, izveido piemērotas atveres un nodrošina pienācīgus paliktņus.5. Mērījumi, kas jāveic pirms paraugu ņemšanasPirms paraugu ņemšanas sākuma jāizmēra gaisa temperatūra un spiediens, kā arī plūsmas ātrums gaisa kanālā. Gaisa temperatūru un spiedienu parasti mēra gar paraugu ņemšanas līniju, kad ir parasts plūsmas ātrums. Izņēmuma apstākļos jāizmēra arī ūdens tvaiku koncentrācija, lai attiecīgi varētu mainīt rezultātus.6. Vispārīgas prasības paraugu ņemšanas procedūraiProcedūrā gaisa paraugs no gaisa kanāla, kurā ir azbesta putekļu izmeši, jāfiltrē, un jāizmēra skaitāmo azbesta šķiedru daudzums putekļos, kas palikuši uz filtra.6.1. Vispirms pārbauda, vai paraugu caurule nelaiž cauri gaisu un vai tajā nav caurumu, kas varētu radīt mērījumu kļūdas. Paraugu ņēmēja galvu uzmanīgi atver un iedarbina paraugu ņēmēja sūkni. Aizplūdes ātrums nepārsniedz 1 % no parastās parauga plūsmas.6.2. Izplūdes gāzu paraugu ņemšanu veic izplūdes kanāla iekšienē izokinētiskos apstākļos.6.3. Paraugu ņemšanas ilgums ir atkarīgs no uzraugāmā procesa tipa un izmantotās paraugu ņemšanas sprauslas. Paraugu ņemšanas laiks ir pietiekams, lai nodrošinātu, ka paraugu savākšanas filtrā ir 100—600 skaitāmu azbesta šķiedru uz mm2. Tas ataino visu uzraugāmo procesu.6.4. Paraugu ņēmēja galvu un to vietu skaitu, kur jāņem paraugi, nosaka saskaņā ar pieņemtajiem valsts standartiem.7. Paraugu savākšanas filtra īpašības7.1. Izvēlas filtru, kas ir piemērots mērījumu paņēmienam. Skaitāmo šķiedru metodei lieto membrānas filtrus (ar jauktu celulozes esteru vai celulozes nitrātu membrānu) ar nominālo poras izmēru 5 mm, iespiestiem kvadrātiem un 25 mm diametru.7.2. Paraugu savākšanas filtram ir 99 % filtrēšanas efektivitāte attiecībā uz skaitāmām azbesta šķiedrām.8. Šķiedru skaitīšanaŠķiedru skaitīšanas metode atbilst Eiropas standartmetodei, kas aprakstīta Direktīvas 83/477/EEK I pielikumā.9. Rezultātu izteikšanaLīdztekus mērījumu datiem rezultātos reģistrē datus par temperatūru, spiedienu un gaisa plūsmu, un tajos iekļauj visu vajadzīgo informāciju, piemēram, vienkāršu shēmu, kurā attēlots paraugu ņemšanas vietu izvietojums, gaisa kanāla izmērus, tilpumus, kas paņemti paraugam, kā arī rezultātu iegūšanai izmantoto aprēķinu metodi. Šos rezultātus izsaka normālā temperatūrā (273 K) un spiedienā (101,3 kPa).[1] Skatīt Direktīvas 82/883/EEK III pielikumu (OV L 378, 31.12.1982., 1. lpp.).[2] Šie jēdzieni definēti Direktīvas 79/869/EEK 2. pantā (OV L 271, 29.10.1979., 44. lpp.), kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 81/855/EEK (OV L 319, 11.16.1981., 16. lpp.).[3] Šie jēdzieni definēti Direktīvas 79/869/EEK 2. pantā (OV L 271, 29.10.1979., 44. lpp.), kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 81/855/EEK (OV L 319, 11.16.1981., 16. lpp.).--------------------------------------------------