Svarīgs juridisks paziņojums

|

31995L0008

Komisijas Direktīva 95/8/EK (1995. gada 10 aprīlis), ar ko groza direktīvu 77/535/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mēslošanas līdzekļu paraugu ņemšanas un analīzes metodēm (analīzes metodes mikroelementu noteikšanai koncentrācijās, kas lielākās par 10 %)

Oficiālais Vēstnesis L 086 , 20/04/1995 Lpp. 0041 - 0057 CS.ES Nodaļa 03 Sējums 17 Lpp. 240  - 256 ET.ES Nodaļa 03 Sējums 17 Lpp. 240  - 256 HU.ES Nodaļa 03 Sējums 17 Lpp. 240  - 256 LT.ES Nodaļa 03 Sējums 17 Lpp. 240  - 256 LV.ES Nodaļa 03 Sējums 17 Lpp. 240  - 256 MT.ES Nodaļa 03 Sējums 17 Lpp. 240  - 256 PL.ES Nodaļa 03 Sējums 17 Lpp. 240  - 256 SK.ES Nodaļa 03 Sējums 17 Lpp. 240  - 256 SL.ES Nodaļa 03 Sējums 17 Lpp. 240  - 256

		Komisijas Direktīva 95/8/EK(1995. gada 10. aprīlis),ar ko groza Direktīvu 77/535/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mēslošanas līdzekļu paraugu ņemšanas un analīzes metodēm(analīzes metodes mikroelementu noteikšanai koncentrācijās, kas lielākās par 10 %)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1975. gada 18. decembra direktīvu 76/116/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mēslošanas līdzekļiem [1], ar jaunākajiem grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes direktīvu 89/530/EEK [2] un īpaši tās 9. panta 2. punktu,tā kā Līguma 8.a pants izveido telpu bez iekšējām robežām, kurā ir nodrošināta brīva preču, personu, pakalpojumu un kapitāla aprite;tā kā direktīva 89/530/EEK papildina un groza direktīvu 76/116/EEK par mikroelementiem boru, kobaltu, varu, dzelzi, mangānu, molibdēnu un cinku mēslošanas līdzekļos;tā kā Komisijas direktīva 77/535/EEK [3], kas pēdējo reizi grozīta ar direktīvu 93/1/EEK [4] paredz Kopienas mēslošanas līdzekļu oficiālu kontroli, lai pārbaudītu atbilstību Kopienas noteiktajām prasībām attiecībā uz mēslošanas līdzekļu kvalitāti un sastāvu, tā kā Direktīva 77/535/EEK būtu jāpapildina tā, lai varētu pārbaudīt arī mēslošanas līdzekļus, uz kuriem attiecas Padomes Direktīva 89/530/EEK;tā kā, ievērojot ierosinātās rīcības darbības jomu un ietekmi, Kopienas pasākumi, ko paredz šī Direktīva, ir ne vien vajadzīgi, bet arī obligāti izvirzīto mērķu sasniegšanai, tā kā šos mērķus dalībvalstis individuāli sasniegt nevar un to sasniegšanu Kopienas līmenī faktiski jau paredz Direktīva 76/116/EEK;tā kā šajā Direktīvā noteiktie pasākumi saskan ar Mēslošanas līdzekļu tirdzniecības tehnisko šķēršļu novēršanas un tehnikas modernizēšanas direktīvu komitejas atzinumu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsŠīs Direktīvas pielikumā izklāstīto teksto ar šo pievieno Direktīvas 77/535/EEK II pielikumam.Šīs metodes Kopienā ir pielietojamas mēslošanas līdzekļiem katra tāda mikroelementa noteikšanai, kura deklarētais daudzums ir lielāks par 10 %.2. pants1. Dalībvalstīs vēlākais līdz 1995. gada 31. decembrim stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis paredz šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo Direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka metodes, kā veikt šādas atsauces.2. Dalībvalstis dara zināmus Komisijai galvenos savu tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņem jomā, ko regulē šī Direktīva.3. pantsŠī direktīva stājas spēkā trešajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.Briselē, 1995. gada 10. aprīlīKomisijas vārdā —Komisijas loceklisMartin Bangemann[1] OV L 24, 30.1.1976., 21. lpp.[2] OV L 281, 30.9.1989., 116. lpp.[3] OV L 213, 22.8.1977., 1. lpp.[4] OV L 113, 7.5.1993., 17. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMS"10. metode MIKROELEMENTI KONCENTRĀCIJĀS, KAS LIELĀKAS PAR 10 %10.1. metode KOPĒJO MIKROELEMENTU EKSTRAHĒŠANA1. SATURSŠī metode izklāsta ekstrahēšanas procedūru sekojošiem mikroelementiem: kopējam boram, kopējam kobaltam, kopējam varam, kopējai dzelzij, kopējam mangānam, kopējam molibdēnam un kopējam cinkam. Mērķis ir izdarīt minimālu ekstrakciju skaitu, kur iespējams, izmantojot vienu un to pašu ekstraktu, lai noteiktu katra augstāk minētā mikroelementa kopējo līmeni.2. IZMANTOŠANAS JOMAŠī procedūra ietver Kopienas mēslošanas līdzekļus, uz ko attiecas Kopienas direktīva 89/530/EEK un kuri satur vienu vai vairākus sekojošos mikroelementus: boru, kobaltu, dzelzi, mangānu, molibdēnu un cinku. Tā ir pielietojama ikvienam mikroelementam, kura deklarētā koncentrācija ir lielāka par 10 %.3. PRINCIPSIzšķīdināšana vārošā atšķaidītā sālsskābē.Piezīme:Ekstrakcija ir empīriska un atkarībā no produkta vai citām mēslošanas līdzekļa sastāvdaļām var nebūt kvantitatīva. Īpaši dažu mangāna oksīdu gadījumā ekstrahētais daudzums var izrādīties būtiski mazāks par kopējo mangāna daudzumu, ko produkts satur. Mēslošanas līdzekļu ražotāja atbildība ir nodrošināt, lai deklarētais saturs patiešām atbilstu tam, kas metodei atbilstošos apstākļos ekstrahēts.4. REAĢENTI4.1. Atšķaidīts sālsskābes (HCl) šķīdums, aptuveni 6 MSajauc 1 tilpumu sālsskābes (ρ = 1,18 g/ml) ar 1 tilpumu ūdens.4.2. Koncentrēts amonija hidroksīda šķīdums (NH4OH, ρ = 0,9 g/ml)5. APARATŪRA5.1. Elektriskā plītiņa ar maināmu temperatūru.5.2. pH metrsPiezīme:Ja ekstraktā jānosaka bora saturs, nelieto borsilikāta stikla traukus. Tā kā metode ir saistīta ar sildīšanu, vēlams lietot teflona vai kvarca traukus. Ja trauki ir mazgāti ar boru saturošiem mazgāšanas līdzekļiem, tos rūpīgi izskalo.6. PARAUGA SAGATAVOŠANASk. 1. metodi (Direktīva 77/535/EEK)7. PROCEDŪRA7.1. Pārbaudāmais paraugsAtkarībā no elementa deklarētā satura ražojumā ņem 1 vai 2 g mēslošanas līdzekļa. Lai iegūtu gala šķīdumu, kas pēc atbilstošas atšķaidīšanas atbilst katras metodes mērīšanas diapazonam, izmanto zemāk doto tabulu. Paraugi ir jāsver ar precizitāti līdz 1 mg.Mikroelementa deklarētais daudzums mēslošanas līdzeklī (%) | > 10 < 25 | ≥ 25 |Analizējamā parauga masa (g) | 2 | 1 |Elementa masa paraugā (mg) | > 200 < 500 | ≥ 250 |Ekstrakta tilpums (ml) | 500 | 500 |Elementa koncentrācija ekstraktā (mg/l) | > 400 < 1000 | ≥ 500 |Paraugu ievieto 250 ml vārglāzē.7.2. Šķīduma pagatavošanaJa vajadzīgs, paraugu samitrina ar nedaudz ūdens, uz 1 g mēslošanas līdzekļa uzmanīgi nelielās porcijās pielej 10 ml atšķaidītas sālsskābes (4.1.), pēc tam pielej aptuveni 50 ml ūdens. Apsedz vārglāzi ar pulksteņstiklu un sajauc. Uz elektriskās plītiņas uzsilda līdz vārīšanās temperatūrai un vāra 30 minūtes. Šad tad pamaisot, ļauj atdzist. Kvantitatīvi pārnes 500 ml mērkolbā. Uzpilda ar ūdeni līdz zīmei un rūpīgi sajauc. Caur sausu filtru nofiltrē sausā traukā. Pirmo porciju izlej. Šķīdumam jābūt pilnīgi dzidram.Dzidrā filtrāta alikvotai daļai noteikšanu ieteicams veikt nekavējoties, pretējā gadījumā trauku aizkorķē.Piezīme:Ekstraktiem, kuros jānosaka bora saturs.Ar koncentrētu amonija hidroksīda šķīdumu (4.2.) noregulē pH starp 4 un 6.8. NOTEIKŠANAKatra mikroelementa noteikšanu izdara alikvotās daļās, kas norādītas metodē katram atsevišķam mikroelementam.10.5., 10.6., 10.7., 10.9., un 10.10. metodi nevar izmantot helātu vai kompleksu formā esošu mikroelementu noteikšanai. Tādos gadījumos pirms noteikšanas ir jāpielieto 10.3. metode.Nosakot ar AAS (10.8. un 10.11. metode) tāda apstrāde nav vajadzīga.10.2. metode ŪDENĪ ŠĶĪSTOŠO MIKROELEMENTU EKSTRAHĒŠANA1. SATURSŠī metode izklāsta ūdenī šķīstošo formu ekstrahēšanas procedūru šādiem mikroelementiem: boram, kobaltam, varam, dzelzij, mangānam, molibdēnam un cinkam. Mērķis ir izdarīt minimālu ekstrakciju skaitu, kur iespējams, izmantojot vienu un to pašu ekstraktu, lai noteiktu katra augstāk minētā mikroelementa līmeni.2. PIELIETOŠANAS JOMAŠī procedūra ietver Kopienas mēslošanas līdzekļus, uz ko attiecas Kopienas direktīva 89/530/EEK un kuri satur vienu vai vairākus šādus mikroelementus: boru, kobaltu, dzelzi, mangānu, molibdēnu un cinku. Tā ir pielietojama ikvienam mikroelementam, kura deklarētā koncentrācija ir lielāka par 10 %.3. PRINCIPSMikroelementus ekstrahē, kratot mēslošanas līdzekļus ūdenī pie 20 ± 2 oC.Piezīme:Ekstrakcija ir empīriska un var nebūt kvantitatīva.4. REAĢENTI4.1. Atšķaidīts sālsskābes (HCl) šķīdums, aptuveni 6 MSajauc 1 tilpumu sālsskābes (ρ = 1,18 g/ml) ar 1 tilpumu ūdens.5. APARATŪRA5.1. Rotācijas kratītājs, noregulēts uz 35 līdz 40 apgriezieniem minūtē.Piezīme:Ja ekstraktā jānosaka bora saturs, nelieto borsilikāta stikla traukus. Tā kā metode ir saistīta ar sildīšanu, vēlams lietot teflona vai kvarca traukus. Ja trauki ir mazgāti ar boru saturošiem mazgāšanas līdzekļiem, tos rūpīgi izskalo.6. PARAUGA SAGATAVOŠANASk. 1. metodi (Direktīva 77/535/EEK)7. PROCEDŪRA7.1. Pārbaudāmais paraugsAtkarībā no elementa deklarētā satura ražojumā ņem 1 vai 2 g mēslošanas līdzekļa. Lai iegūtu gala šķīdumu, kas pēc atbilstošas atšķaidīšanas atbilst katras metodes mērījumu diapazonam, izmanto tālāk doto tabulu. Paraugi ir jāsver ar precizitāti līdz 1 mg.Mikroelementa deklarētais daudzums mēslošanas līdzeklī (%) | > 10 < 25 | ≥ 25 |Analizējamā parauga masa (g) | 2 | 1 |Elementa masa analizējamā paraugā (mg) | > 200 < 500 | ≥ 250 |Ekstrakta tilpums (ml) | 500 | 500 |Elementa koncentrācija ekstraktā (mg/l) | > 400 < 1000 | ≥ 500 |Paraugu ievieto 500 ml vārglāzē.7.2. Šķīduma sagatavošanaPielej apmēram 400 ml ūdens.Kolbu labi aizkorķē. Enerģiski krata ar roku, lai disperģētu paraugu, pēc tam ievieto kolbu kratītājā un krata 30 minūtes.Uzpilda ar ūdeni līdz zīmei un rūpīgi sajauc.7.3. Analizējamā šķīduma sagatavošanaNekavējoši filtrē tīrā sausā kolbā, un kolbu aizkorķē. Noteikšanu veic tūlīt pēc filtrēšanas.Piezīme:Ja filtrātā parādās duļķes, atbilstoši 7.1. un 7.2. izdara vēl vienu ekstrakciju kolbā ar tilpumu Ve. Filtrē iepriekš izžāvētā mērkolbā ar tilpumu W, kurā ir 5 ml atšķaidītas sālsskābes (4.1.). Filtrēšanu pārtrauc tieši tajā momentā, kad ir sasniegta kalibrēšanas zīme. Rūpīgi sajauc.Šajos apstākļos V vērtība rezultātu izteiksmē ir:V = V× W /W − 5Atšķaidījums rezultātu izteiksmē ir atkarīgs no šīs V vērtības.8. NOTEIKŠANAKatra mikroelementa noteikšanu izdara alikvotām daļām, kas norādītas metodē katram atsevišķam mikroelementam.10.5., 10.6., 10.7., 10.9., un 10.10. metodi nevar izmantot helātu vai kompleksu formā esošu mikroelementu noteikšanai. Tādos gadījumos pirms noteikšanas ir jāpielieto 10.3. metode.Nosakot ar AAS (10.8. un 10.11. metode) tāda apstrāde nav vajadzīga.10.3. metode ORGANISKO VIELU IZVADĪŠANA NO MĒSLOŠANAS LĪDZEKĻU EKSTRAKTIEM1 SATURSŠī metode izklāsta procedūru organisko vielu izvadīšanai no mēslošanas līdzekļu ekstraktiem.2. PIELIETOŠANAS JOMAŠī procedūra ir pielietojama, analizējot mēslošanas līdzekļu paraugus, kas ekstrahēti atbilstoši 10.1. un 10.2. metodēm un kuriem direktīva 89/530/EEK prasa uzrādīt kopējo un/vai ūdenī šķīstošo elementu saturu.Piezīme:Mazu organisko vielu daudzumu klātiene parasti neietekmē noteikšanu ar atomu absorbcijas spektrometriju.3. PRINCIPSOrganiskās vielas ekstrakta alikvotā daļā oksidē ar ūdeņraža peroksīdu.4. REAĢENTI4.1. Atšķaidīts sālsskābes (HCl) šķīdums, aptuveni 0,5 MSajauc 1 tilpumu sālsskābes (ρ = 1,18 g/ml) ar 20 tilpumiem ūdens.4.2. Ūdeņraža peroksīda šķīdums (30 % H2O2, ρ = 1,11 g/ml), mikroelementus nesaturošs.5. APARATŪRAElektriskā plītiņa ar maināmu temperatūru.6. PROCEDŪRA25 ml ekstrakta šķīduma, kas iegūts ar 10.1. vai 10.2. metodi, ielej 100 ml vārglāzē. Ja lieto 10.2. metodi, pievieno 5 ml atšķaidītas sālsskābes (4.1.). Pēc tam pielej 5 ml ūdeņraža peroksīda šķīduma (4.2.). Apklāj ar pulksteņstiklu. Ļauj istabas temperatūrā vienu stundu notikt oksidācijai, pēc tam pakāpeniski uzsilda līdz vārīšanās temperatūrai un pusstundu vāra. Ja vajadzīgs, atdzisušam šķīdumam vēlreiz pielej 5 ml ūdeņraža peroksīda šķīduma. Pēc tam vāra, lai atbrīvotos no ūdeņraža peroksīda pārākuma. Ļauj atdzist, kvantitatīvi pārnes 50 ml mērkolbā un uzpilda līdz zīmei. Ja vajadzīgs, nofiltrē.Šis atšķaidījums jāņem vērā, ņemot alikvotu daļu un aprēķinot mikroelementu procentuālo daudzumu ražojumā.10.4. metode MIKROELEMENTU NOTEIKŠANA MĒSLOŠANAS LĪDZEKĻU EKSTRAKTOS AR ATOMU ABSORBCIJAS SPEKTROMETRIJU(VISPĀRĒJĀ PROCEDŪRA)1. SATURSŠajā dokumentā izklāstīta vispārējā procedūra dzelzs un cinka līmeņu noteikšanai mēslošanas līdzekļu ekstraktos ar atomu absorbcijas spektrometriju.2. PIELIETOŠANAS JOMAŠī procedūra ir pielietojama, analizējot mēslošanas līdzekļu paraugus, kas ekstrahēti atbilstoši 10.1. un 10.2. metodēm un kuriem direktīva 89/530/EEK prasa uzrādīt kopējās un/vai ūdenī šķīstošās dzelzs un cinka saturu. Šīs procedūras pieskaņošana dažādiem mikroelementiem ir detalizēti apskatīta katram elementam specifisko metožu izklāstā.Piezīme:Mazu organisko vielu daudzumu klātiene vairumā gadījumu neietekmē noteikšanu ar atomu absorbcijas spektrometriju.3. PRINCIPSKad ekstrakts, ja vajadzīgs, ir apstrādāts, lai samazinātu vai izvadītu traucējošās ķīmiskās vielas, ekstraktu atšķaida, lai tā koncentrācija būtu spektrometra optimālajā diapazonā pie viļņa garuma, kas piemērots nosakāmajam mikroelementam.4. REAĢENTI4.1. Atšķaidīts sālsskābes (HCl) šķīdums, aptuveni 6 MSajauc 1 tilpumu sālsskābes (ρ = 1,18 g/ml) ar 1 tilpumu ūdens.4.2. Atšķaidīts sālsskābes (HCl) šķīdums, aptuveni 0,5 MSajauc 1 tilpumu sālsskābes (ρ = 1,18 g/ml) ar 20 tilpumiem ūdens.4.3. Lantāna sāls šķīdums (10 g La litrā)Šo reaģentu izmanto dzelzs un cinka noteikšanā. To var sagatavot ar vienu no paņēmieniem:a) lantāna oksīdu izšķīdinot sālsskābē (4.1.). Ievieto 11,73 g lantāna oksīda (La2O3) 1 litra mērkolbā 150 mililitros ūdens un pievieno 120 ml 6 M sālsskābes (4.1.). Ļauj izšķīst, pēc tam uzpilda ar ūdeni līdz vienam litram un rūpīgi sajauc. Šis šķīdums ir aptuveni 0,5 M šķīdums sālsskābē;b) ar lantāna hlorīda, sulfāta vai nitrāta šķīdumu.Izšķīdina 26,7 g lantāna hlorīda heptahidrāta (LaCl3 7H2O) vai 31,2 g lantāna nitrāta heksahidrāta (La(NO3)3 6H2O) vai 26,2 g lantāna sulfāta nonahidrāta (La2(SO4)3 9(H2O) 150 mililitros ūdens, pēc tam pieliek 85 ml 6 M sālsskābes (4.1.). Ļauj izšķīst, pēc tam uzpilda ar ūdeni līdz zīmei. Rūpīgi sajauc. Šis šķīdums ir aptuveni 0,5 M šķīdums sālsskābē.4.4. Kalibrēšanas šķīdumiLai tos pagatavotu, sk. Katra mikroelementa individuālās noteikšanas metodi.5. APARATŪRAAtomu absorbcijas spektrometrs, aprīkots ar starojuma avotiem, kas izstaro nosakāmajiem mikroelementiem raksturīgo starojumu.Analītiķim ir jāievēro ražotāja instrukcijas un jāprot rīkoties ar aparātu. Jābūt iespējai ar aparātu izdarīt fona korekciju, lai vajadzības gadījumā korekciju varētu lietot (piem., Zn). Izmantojamās gāzes ir gaiss un acetilēns.6 ANALIZĒJAMĀ ŠĶĪDUMA SAGATAVOŠANA6.1. Nosakāmos elementus saturošā ekstrakta šķīduma pagatavošanaSk. 10.1. un/vai 10.2. metodi un, ja tas ir piemēroti, 10.3. metodi.6.2. Analizējamā šķīduma apstrādeAr 10.1., 10.2. vai 10.3. metodi iegūtā ekstrakta alikvotu daļu atšķaida ar ūdeni un/vai sālsskābi (4.1.) vai (4.2.), lai mērījumiem izmantojamā gala šķīdumā iegūtu tādu nosakāmā elementa koncentrāciju, kas ir piemērota lietotajam kalibrācijas diapazonam (7.2.), un lai sālsskābes koncentrācija būtu ne mazāka par 0,5 M un ne lielāka par 2,5 M. Šai operācijai var būt vajadzīgas viena vai vairākas secīgas atšķaidīšanas.Gala šķīdumu iegūst, ielejot atšķaidītā ekstrakta alikvotu daļu 100 ml mērkolbā. Alikvotās daļas tilpums ir (a) ml. Pieliek 10 ml lantāna sāls šķīduma (4.3.), uzpilda līdz zīmei ar 0,5 M sālsskābes šķīdumu (4.2.) un rūpīgi sajauc. Atšķaidīšanas koeficients ir D.7. PROCEDŪRA7.1. Tukšā šķīduma pagatavošanaTukšo šķīdumu pagatavo, atkārtojot visu procedūru, sākot ar ekstrahēšanas posmu, tikai bez mēslošanas līdzekļa analizējamā parauga.7.2. Kalibrēšanas šķīdumu pagatavošanaNo kalibrēšanas darba šķīduma, kas ir pagatavots ar katram individuālam mikroelementam doto metodi, 100 ml mērkolbās pagatavo vismaz piecus pieaugošas koncentrācijas kalibrēšanas šķīdumus spektrometra optimālā mērīšanas diapazonā. Ja vajadzīgs, pieregulē sālsskābes koncentrāciju, lai tā būtu iespējami tuvu skābes koncentrācijai atšķaidītā pārbaudāmā škīdumā (6.2.). Nosakot dzelzi vai cinku, pievieno 10 ml tā paša lantāna sāls šķīduma (4.3.), kas lietots (6.2.). Ar 0,5 M sālsskābes škīdumu (4.2.) uzpilda līdz zīmei un rūpīgi sajauc.7.3. NoteikšanaSagatavo noteikšanai spektrometru (5.) un noregulē to uz viļņa garumu, kas metodē norādīts attiecīgajam individuālajam mikroelementam.Trīs reizes pēc kārtas izsmidzina kalibrācijas šķīdumus (7.2.), pārbaudāmo šķīdumu (6.2.) un tukšo šķīdumu (7.1.), atzīmē katru rezultātu un starp atsevišķām izsmidzināšanām skalo aparātu ar destilēta ūdens strūklu.Uzzīmē kalibrēšanas līkni, atliekot uz ordinātas katra kalibrēšanas šķīduma (7.2.) vidējo spektrometra nolasījumu un atliekot uz abscisas attiecīgo elementa koncentrāciju, kas izteikta μg/ml.No līknes nolasa attiecīgā mikroelementa koncentrāciju Xs pārbaudāmajā šķīdumā (6.2.) un koncentrāciju Xb tukšajā šķīdumā (7.1.), izsakot koncentrāciju μg/ml.8. REZULTĀTU IZTEIKŠANAMikroelementa procentus mēslošanas līdzeklī aprēķina pēc formulas:E=X− X/M × 104Ja ir lietota 10.3. metode:E=X− X/M × 104kur:E noteiktais mikroelementa daudzums, izteikts procentos mēslošanas līdzeklī;Xs analizējamā šķīduma (6.2.) koncentrācija μg/ml;Xb tukšā šķīduma (7.1.) koncentrācija μg/ml;V ar 10.1. vai 10.2. metodi iegūtā ekstrakta tilpums ml;D koeficients, kas atbilst atšķaidīšanai, kas izdarīta (6.2.);M pārbaudāmā parauga, kas ņemts atbilstoši 10.1. vai 10.2. metodei, masa gramos.Atšķaidīšanas koeficienta D aprēķins:Ja (a1), (a2), (a3),…, (ai) un (a) ir secīgas alikvota daļas un (v1), (v2), (v3),…, (vi) un (100) ir tilpumi, kas atbilst to attiecīgajam atšķaidījumam, tad atšķaidīšanas koeficients D ir:D =××× ··· ××100 / a10.5. metode BORA NOTEIKŠANA MĒSLOŠANAS LĪDZEKĻU EKSTRAKTOS AR ACIDIMETRISKO TITRĒŠANU1. SATURSŠajā dokumentā izklāstīta bora noteikšanas procedūra mēslošanas līdzekļu ekstraktos.2. DARBĪBAS JOMAŠī procedūra ir pielietojama, analizējot mēslošanas līdzekļu paraugus, kas ekstrahēti atbilstoši 10.1. un 10.2. metodēm un kuriem direktīva 89/530/EEK prasa uzrādīt kopējo un/vai ūdenī šķīstošā bora saturu.3. PRINCIPSSekojošā borāta un mannozes reakcijā veidojas mannozes-bora komplekss:+++++ TIFF +++++Kompleksu ar nātrija hidroksīda šķīdumu titrē līdz pH 6,3.4. REAĢENTI4.1. Metilsarkanā indikatora šķīdumsIzšķīdina 0,1 g metilsarkanā (C15H15N3O2) 50 ml etanola (95 %) 100 ml mērkolbā. Uzpilda ar ūdeni līdz zīmei. Rūpīgi sajauc.4.2. Atšķaidīts sālsskābes šķīdums, aptuveni 0,5 MVienu tilpumu sālsskābes (ρ = 1,18 g/ml) atšķaida 20 tilpumos ūdens.4.3. Nātrija hidroksīda šķīdums, aptuveni 0,5 MNedrīkst saturēt oglekļa dioksīdu. Izšķīdina 20 g nātrija hidroksīda (NaOH) lodīšu 1 litra mērkolbā, kurā ir aptuveni 800 ml ūdens. Kad šķīdums ir atdzisis, ar vārītu ūdeni uzpilda līdz zīmei un rūpīgi sajauc.4.4. Nātrija hidroksīda standartšķīdums, aptuveni 0,025 MNedrīkst saturēt oglekļa dioksīdu. Atšķaida 0,5 M nātrija hidroksīda šķīdumu (4.3.) 20 reižu ar vārītu ūdeni un rūpīgi sajauc. Ir jānosaka šķīduma vērtība, izsakot kā boru (B) (sk. 9. punktu).4.5. Bora kalibrēšanas šķīdums (100 μg/ml B)Izšķīdina ūdenī 1000 ml mērkolbā 0,5719 g borskābes (H3BO3), kas nosvērta ar precizitāti līdz tuvākajam 0,1 mg. Uzpilda ar ūdeni līdz zīmei un rūpīgi sajauc. Pārlej plastmasas pudelē glabāšanai ledusskapī.4.6. D-mannozes pulveris (C6H14C6)4.7. Nātrija hlorīds (NaCl)5. APARATŪRA5.1. pH metrs ar stikla elektrodu5.2. Magnētiskais maisītājs5.3 400 ml vārglāze ar teflona spieķīti6. ANALIZĒJAMĀ ŠĶĪDUMA SAGATAVOŠANA6.1. Bora šķīduma sagatavošanaSk. 10.1., 10.2. un, ja tas ir piemēroti, 10.3. metodi.7. PROCEDŪRA7.1. AnalīzeIelej 400 ml vārglāzē (5.3.) ekstrakta (6.1.) alikvotu daļu (a), kas satur 2 līdz 4 mg bora. Pielej 150 ml ūdens.Piepilina dažus pilienus metilsarkanā indikatora šķīduma (4.1.).Ekstrahējot pēc 10.2. metodes, paskābina, pieliekot 0.5 M sālsskābi (4.2.) līdz indikatora šķīduma krāsas maiņas punktam, pēc tam pieliek vēl 0,5 ml 0,5 M sālsskābes (4.2.).Kad pielikti 3 g nātrija hlorīda (4.7.), uzkarsē līdz vārīšanās temperatūrai, lai izvadītu oglekļa dioksīdu. Ļauj atdzist. Novieto vārglāzi uz magnētiskā maisītāja (5.2.) un ieliek iepriekš kalibrētus pH metra elektrodus (5.1.).Vispirms ar 0,5 M nātrija hidroksīda šķīdumu (4.3.), pēc tam ar 0,025 M nātrija hidroksīda šķīdumu (4.4.) noregulē pH precīzi uz 6,3.Pieliek 20 g D-mannozes (4.6.), pilnīgi izšķīdina un rūpīgi sajauc. Titrē ar 0,025 M nātrija hidroksīda šķīdumu (4.4.) līdz pH 6,3 (stabils vismaz 1 minūti). Titrēšanai vajadzīgo tilpumu apzīmē ar X1.8. TUKŠAIS MĒĢINĀJUMSTukšo šķīdumu sagatavo, atkārtojot visu procedūru no šķīduma pagatavošanas posma, tikai atmetot mēslošanas līdzekli. Titrēšanai vajadzīgo tilpumu apzīmē ar Xo.9. NĀTRIJA HIDROKSĪDA ŠĶĪDUMA (4.4.) BORA (B) VĒRTĪBAAr pipeti pārnes 20 ml (2,0 mg B) kalibrēšanas šķīduma (4.5.) 400 ml vārglāzē un piepilina dažus pilienus metilsarkanā indikatora šķīduma (4.1.). Pieliek 3 g nātrija hlorīda (4.7.) un sālsskābes šķīdumu (4.2.) līdz indikatora šķīduma (4.1.) krāsas maiņas punktam.Tilpumu palielina līdz aptuveni 150 ml un pakāpeniski uzsilda līdz vārīšanās temperaturai, lai izvadītu oglekļa dioksīdu. Ļauj atdzist. Novieto vārglāzi uz magnētiskā maisītāja (5.2.) un ieliek iepriekš kalibrētus pH metra elektrodus (5.1.). Vispirms ar 0,5 M nātrija hidroksīda šķīdumu (4.3.), pēc tam ar 0,025 M nātrija hidroksīda šķīdumu (4.4.) noregulē pH precīzi uz 6,3.Pieliek 20 g D-mannozes (4.6.), pilnīgi izšķīdina un rūpīgi sajauc. Titrē ar 0,025 M nātrija hidroksīda šķīdumu (4.4.) līdz pH 6,3 (stabils vismaz 1 minūti). Titrēšanai vajadzīgo tilpumu apzīmē ar V1.Tādā pašā veidā sagatavo tukšo šķīdumu, aizvietojot kalibrācijas šķīdumu ar 20 ml ūdens. Titrēšanai vajadzīgo tilpumu apzīmē ar Vo.NaOH standartšķīduma (4.4.) bora vērtība (F) mg/ml ir sekojoša:F= 2/V1 − V01ml precīzi 0,025 M nātrija hidroksīda šķīduma atbilst 0,27025 mg B.10. REZULTĀTU IZTEIKŠANABora procentus mēslošanas līdzeklī aprēkina pēc formulas:B=X− X0 × F × V10 × a × Mkur:B(%) ir bora procenti mēslošanas līdzeklī;X1 ir 0,025 M nātrija hidroksīda šķīduma (4.4.) tilpums ml;X0 ir 0,025 M nātrija hidroksīda šķīduma (4.4.) tilpums ml;F ir 0,025 M nātrija hidroksīda šķīduma (4.4.) bora (B) vērtība mg/ml;V ir pēc 10.1. vai 10.2. metodes iegūtā ekstrakta šķīduma tilpums ml;a ir no ekstrakta šķīduma (6.1.) ņemtās alikvota daļas (7.1.) tilpums ml;M ir pārbaudāmā parauga, kas ņemts pēc 10.1. vai 10.2. metodes, masa gramos.10.6. metode KOBALTA NOTEIKŠANA MĒSLOŠANAS LĪDZEKĻU EKSTRAKTOS AR 1-NITROZO-2-NAFTOLU, IZMANTOJOT GRAVIMETRISKO METODI1. SATURSŠajā dokumentā izklāstīta kobalta noteikšanas procedūra mēslošanas līdzekļu ekstraktos.2. PIELIETOŠANAS JOMAŠī procedūra ir pielietojama ekstraktiem, kas no mēslošanas līdzekļu paraugiem iegūti ar 10.1. vai 10.2. metodi un kuriem direktīva 89/530/EEK prasa uzrādīt kobalta saturu.3. PRINCIPSTrīsvērtīgais kobalts ar 1-nitrozo-2-naftolu veido sarkanas nogulsnes Co(C10H6ONO)3 2H2O. Pēc tam, kad ekstraktā esošais kobalts ir pārvērsts trīsvērtīgajā kobaltā, kobaltu etiķskābā vidē nogulsnē ar 1-nitrozo-2-naftola šķīdumu. Pēc nofiltrēšanas nogulsnes mazgā un žāvē līdz nemainīgam svaram, pēc tam nosver kā Co(C10H6ONO)3 2H2O4. REAĢENTI4.1. Ūdeņraža peroksīda šķīdums (H2O2 ρ = 1,11 g/ml) 30 %4.2. Nātrija hidroksīda šķīdums, aptuveni 2 MIzšķīdina 8 g nātrija hidroksīda lodīšu 100 ml ūdens.4.3. Atšķaidīts sālsskābes šķīdums, aptuveni 6 MSajauc vienu tilpumu sālsskābes (ρ = 1,18 g/ml) ar vienu tilpumu ūdens.4.4. Etiķskābe (99,7 % CH3COOH) (ρ = 1,05 g/ml)4.5. Etiķskābes šķīdums (1:2) aptuveni 6 MVienu tilpumu etiķskābes (4.4.) sajauc ar 2 tilpumiem ūdens.4.6. 1-nitrozo-2-naftola šķīdums 100 ml etiķskābes (4.4.). Pielej 100 ml remdena ūdens. Rūpīgi sajauc. Tūlīt filtrē. Iegūtais šķīdums jālieto nekavējoši.5. APARATŪRA5.1. Filtrtīģelis P 16/ISO 4793, porainība 4, ietilpība 30 vai 50 ml5.2. Žāvējamais skapis pie 130 ± 2 oC6. ANALIZĒJAMĀ ŠĶĪDUMA SAGATAVOŠANA6.1. Kobalta šķīduma sagatavošanaSk. 10.1. un 10.2. metodi.6.2. Analizējamā šķīduma sagatavošanaEkstrakta alikvotu daļu, kas satur ne vairāk par 20 mg Co, pārnes 400 ml vārglāzē. Ja ekstrakts ir iegūts ar 10.2. metodi, paskābina ar pieciem pilieniem sālsskābes (4.3.). Pielej aptuveni 10 ml ūdeņraža peroksīda šķīduma (4.1.). Oksidētājam ļauj darboties 15 minūtes nesildot, pēc tam tilpumu ar ūdeni uzpilda līdz aptuveni 100 ml. Apklāj vārglāzi ar pulksteņstiklu. Uzsilda šķīdumu līdz vārīšanās temperatūrai un vāra apmēram 10 minūtes. Atdzesē. Ar nātrija hidroksīda šķīdumu (4.2.), pieliekot pa pilienam, padara bāzisku, līdz sāk izgulsnēties melns kobalta hidroksīds.7. PROCEDŪRAPielej 10 ml etiķskābi (4.4.) un ar ūdeni uzpilda līdz aptuveni 200 ml. Uzsilda līdz vārīšanās temperatūrai. Visu laiku maisot, ar bireti pa pilienam pieliek 20 ml 1-nitrozo-2-naftola šķīduma (4.6.). Beigās enerģiski maisa, lai nogulsnes koagulētu.Caur iepriekš nosvērtu filtrtīģeli (5.1.) nofiltrē, uzmanoties, lai neaizsprostotu filtrtīģeļa poras. Šim nolūkam nodrošina, lai virs nogulsnēm visā filtrēšanas procesā būtu šķidrums.Lai no vārglāzes aizvāktu visas nogulsnes, vārglāzi mazgā ar atšķaidītu etiķskābi (4.5.), nogulsnes uz filtra mazgā ar atšķaidītu etiķskābi (4.5.) un pēc tam trīs reizes ar karstu ūdeni.Žāvē žāvējamā skapī (5.2.) pie 130 ± 2 oC līdz nemainīgam svaram.8. REZULTĀTU IZTEIKŠANA1 mg Co (C10H6ONO)3 2H2O nogulšņu atbilst 0,096381 mg Co.Kobalta (Co) procentus mēslošanas līdzeklī aprēķina pēc formulas:Co= X × 0,0096381 ×V × Da × Mkur:X ir nogulšņu masa mg;V ir pēc 10.1. vai 10.2. metodes iegūtā ekstrakta šķīduma tilpums ml;a ir no pēdējā atšķaidījuma ņemtās alikvotas daļas tilpums ml;D ir šīs alikvotās daļas atšķaidīšanas koeficients;M ir analizējamā parauga masa gramos.10.7. metode VARA NOTEIKŠANA MĒSLOŠANAS LĪDZEKĻU EKSTRAKTOS AR TITRIMETRIJAS METODI1. SATURSŠajā dokumentā izklāstīta vara noteikšanas procedūra mēslošanas līdzekļu ekstraktos.2. PIELIETOŠANAS JOMAŠī procedūra ir pielietojama ekstraktiem, kas no mēslošanas līdzekļu paraugiem iegūti ar 10.1. vai 10.2. metodi un kuriem direktīva 89/530/EEK prasa uzrādīt vara saturu.3. PRINCIPSVara jonu skābā vidē reducē ar kālija jodīdu:+++++ TIFF +++++Šādā veidā izdalījušos jodu titrēar nātrija tiosulfāta standaartšķīdumu cietes kā indikatora klātienē atbilstoši vienādojumam:+++++ TIFF +++++4. REAĢENTI4.1. Slāpekļskābe (HNO3 ρ = 1,40 g/ml)4.2. Urīnviela (NH2)2C = O4.3. Amonija bifluorīda (NH4HF2) šķīdums 10 % svars/tilpumsŠķīdums jāglabā plastmasas traukā.4.4. Amonija hidroksīda šķīdums (1:1)Vienu tilpumu amonija hidroksīda (NH4OH, ρ = 0,9 g/ml) sajauc ar 1 tilpumu ūdens.4.5. Nātrija tiosulfāta pentahidrāta standartšķīdums7,812 g nātrija tiosulfāta pentahidrāta (Na2S2O3 5H2O) 1 litra mērkolbā izšķīdina ūdenī. Šis šķīdums jāpagatavo tā, lai 1 ml = 2 mg Cu. Stabilizēšanai pieliek dažus pilienus hloroforma. Šķīdums jāglabā stikla traukā un jāsarga no tiešas gaismas iedarbības.4.6. Kālija jodīds (KJ)4.7. Kālija tiocianāta (KSCN) šķīdums (25 % svars/tilpums)Šis šķīdums jāglabā plastmasas pudelē.4.8. Cietes šķīdums (apm. 0,5 %)600 ml vārglāzē ieber 2,5 g cietes. Pielej aptuveni 500 ml ūdens. Maisot uzvāra. Atdzesē līdz istabas temperatūrai. Šķīdumam ir īss glabāšanas laiks. Tā glabāšanas laiku var paildzināt, ja pieliek 10 mg divvērtīgā dzīvsudraba jodīda.5. ANALIZĒJAMĀ ŠĶĪDUMA SAGATAVOŠANAVara šķīduma sagatavošanaSk. 10.1. un 10.2. metodi.6. PROCEDŪRA6.1. Šķīduma sagatavošana titrēšanai500 ml Erlenmeijera kolbā ielej šķīduma alikvotu daļu, kas satur ne mazāk par 20-40 mg Cu.Ātri uzvārot, izvada no šķīduma klātesošo lieko skābekli. Tilpumu ar ūdeni palielina līdz aptuveni 100 ml. Pielej 5 ml slāpekļskābes (4.1.), uzkarsē līdz vārīšanās temperatūrai un ļauj aptuveni pusminūti vārīties,Noņem Erlenmeijera kolbu no sildītāja, pievieno aptuveni 3 g urīnvielas (4.2.) un uz pusminūti atjauno vārīšanos.Noņem no sildītāja un pievieno 200 ml auksta ūdens. Ja vajadzīgs, atdzesē Erlenmeijera kolbas saturu līdz istabas temperatūrai.Pakāpeniski pieliek amonija hidroksīda šķīdumu (4.4.), līdz šķīdums kļūst zils, pēc tam pielej 1 ml pārākumam.Pievieno 50 ml amonija bifluorīda šķīduma (4.3.) un samaisa.Pievieno 10 g kālija jodīda (4.6.) un izšķīdina.6.2. Šķīduma titrēšanaNovieto Erlenmeijera kolbu uz magnētiskā maisītāja. Stienīti ieliek Erlenmeijera kolbā un noregulē maisītāju uz vēlamo ātrumu.No biretes pievieno nātrija tiosulfāta šķīdumu (4.5.), līdz brūnā krāsa, ko dod no šķīduma izdalītais jods, kļūst mazāk intensīva.Pievieno 10 ml cietes šķīduma (4.8.).Turpina titrēt ar nātrija tiosulfāta šķīdumu (4.5.), līdz purpura krāsa ir gandrīz pazudusi.Pievieno 20 ml kālija tiocianāta šķīduma (4.7.) un turpina titrēt, līdz violeti zilā krāsa ir pilnīgi pazudusi.Atzīmē izlietotā tiosulfāta šķīduma tilpumu.7. REZULTĀTU IZTEIKŠANA1 ml tiosulfāta standartšķīduma (4.5.) atbilst 2 mg Cu.Vara procentus mēslošanas līdzeklī izrēķina no formulas:Cu= XVa × M × 5kur:X ir izlietotā nātrija tiosulfāta šķīduma tilpums ml;V ir ekstrakta šķīduma ml atbilstoši 10.1. un 10.2. metodei;a ir alikvotas daļas tilpums ml;M ir atbilstoši 10.1. un 10.2. metodei apstrādātā analizējamā parauga masa g.10.8. metode DZELZS NOTEIKŠANA MĒSLOŠANAS LĪDZEKĻU EKSTRAKTOS AR ATOMU ABSORBCIJAS SPEKTROMETRIJU1. SATURSŠajā metodē aprakstīta dzelzs noteikšanas procedūra mēslošanas līdzekļu ekstraktos.2. PIELIETOŠANAS JOMAŠī procedūra ir pielietojama ar 10.1. un 10.2. metodi iegūtajiem mēslošanas līdzekļu paraugu ekstraktiem, kuriem direktīvā 89/530/EEK ir prasīts deklarēt kopējo un/vai ūdenī šķīstošās dzelzs saturu.3. PRINCIPSPēc atbilstošas ekstrakta apstrādes un atšķaidīšanas dzelzs saturu nosaka ar atomu absorbcijas spektrometriju.4. REAĢENTI4.1. Sālsskābes šķīdums, aptuveni 6 MSk. 10.4. metodi, (4.1.).4.2. Sālsskābes šķīdums, aptuveni 0,5 MSk. 10.4. metodi, (4.2.).4.3. Ūdeņraža peroksīda šķīdums (30 % H2O2, d = 1,11 g/ml), mikroelementus nesaturošs4.4. Lantāna sāļa šķīdums (10 g La litrā)Sk. 10.4. metodi, (4.3.).4.5. Dzelzs kalibrēšanas šķīdums4.5.1. Dzelzs izejas šķīdums (1000 μg/ml)Ar precizitāti līdz tuvākajam 0,1 mg nosver 1 g tīras dzelzs stieples, ieliek to 500 ml vārglāzē, pievieno 200 ml 6 M sālsskābes (4.1.) un 15 ml ūdeņraža peroksīda šķīduma (4.3.). Silda uz elektriskās plītiņas līdz dzelzs pilnīgi izšķīst. Pēc atdzišanas kvantitatīvi pārnes 1000 ml mērkolbā. Uzpilda ar ūdeni līdz zīmei un rūpīgi samaisa.4.5.2. Dzelzs darba šķīdums (100 μg/ml)20 ml izejas šķīduma (4.5.1.) ielej 200 ml mērkolbā. Uzpilda ar 0,5 M sālsskābes šķīdumu (4.2.) līdz zīmei un rūpīgi sajauc.5. APARATŪRAAtomu absorbcijas spektrometrs: sk. 10.4. metodi (5). Instrumentam jābūt aprīkotam ar dzelzij raksturīgā starojuma avotu (248,3 nm).6. ANALIZĒJAMĀ ŠĶĪDUMA SAGATAVOŠANA6.1. Dzelzs ekstrakta šķīdumsSk. 10.1. un/vai 10.2. metodi un, ja tas attiecas, 10.3. metodi.6.2. Analizējamā šķīduma sagatavošanaSk. 10.4. metodi, (6.2.). Analizējamam šķīdumam jāsatur 10 % (tilpums/tilpums) lantāna sāļa šķīduma.7. PROCEDŪRA7.1. Tukšā šķīduma pagatavošanaSk. 10.4. metodi, (7.1.). Tukšajam šķīdumam jāsatur 10 % (tilpums/tilpums) lantāna sāļa šķīduma, ko lieto 6.2. punktā.7.2. Kalibrēšanas šķīdumu pagatavošanaSk. 10.4. metodi, (7.2.).Optimālajam noteikšanas diapazonam (no 0 līdz 10 μg/ml dzelzs) rindā 100 ml mērkolbu ielej attiecīgi 0, 2, 4, 6, 8 un 10 ml darba šķīduma (4.5.2.). Ja vajadzīgs, noregulē sālsskābes koncentrāciju iespējami tuvu sālsskābes koncentrācijai analizējamā šķīdumā. Pievieno 10 ml lantāna sāļa šķīduma, ko lieto 6.2. punktā. Ar 0,5 M sālsskābes šķīdumu (4.2.) uzpilda līdz zīmei un rūpīgi samaisa. Šie šķīdumi attiecīgi satur 0, 2, 4, 6, 8 un 10 μg/ml dzelzs.7.3. NoteikšanaSk. 10.4. metodi, (7.3.). Sagatavo spektrometru (5.) mērījumiem pie viļņa garuma 248,3 nm.8. REZULTĀTU IZTEIKŠANASk. 10.4. metodi, (8.).Dzelzs saturu procentos mēslošanas līdzeklī aprēķina pēc formulas:Fe=X− X/M × 104Ja izmanto 10.3. metodi:Fe=X− X/M × 104kur:Fe ir dzelzs daudzums procentos mēslošanas līdzeklī;Xs ir pārbaudāmā šķīduma (6.2.) koncentrācija μg/ml;Xb ir tukšā šķīduma (7.1.) koncentrācija μg/ml;V ir ekstrakta, kas iegūts atbilstoši 10.1. vai 10.2. metodei, tilpums ml;D ir 6.2. punktā izdarītās atšķaidīšanas koeficients;M ir pārbaudāmā parauga, kas ņemts atbilstoši 10.1. vai 10.2. metodei, masa gramos.Atšķaidīšanas koeficienta D aprēķins: ja (a1), (a2), (a3),…(ai) un (a) ir alikvotas daļas un (v1), (v2), (v3),…(vi) un (100) ir tilpumi mililitros, kas atbilst to attiecīgajiem atšķaidījumiem, tad atšķaidīšanas koeficientu izrēķina pēc formulas:D =×××.··· ××100 / a10.9. metode MANGĀNA TITRIMETRISKA NOTEIKŠANA MĒSLOŠANAS LĪDZEKĻU EKSTRAKTOS1. SATURSŠajā metodē aprakstīta mangāna noteikšanas procedūra mēslošanas līdzekļu ekstraktos.2. PIELIETOŠANAS JOMAŠī procedūra pielietojama mēslošanas līdzekļu ekstraktiem, kas iegūti ar 10.1. un 10.2. metodi un kuriem direktīvā 89/530/EEK ir prasīts norādīt mangāna saturu.3. PRINCIPSJa ekstraktā ir klāt hlorīda joni, tos izvada, vārot ekstraktu ar sērskābi. Mangānu slāpekļskābes vidē oksidē ar nātrija bismutātu. Radušos permanganātu reducē ar divvērtīgās dzelzs sulfāta pārākumu. Šo pārākumu attitrē ar kālija permanganāta šķīdumu.4. REAĢENTI4.1. Koncentrēta sērskābe (H2SO4, ρ = 1,84 g/ml)4.2. Sērskābe, aptuveni 9 MUzmanīgi samaisa 1 tilpumu koncentrētas sērskābes (4.1.) ar 1 tilpumu ūdens.4.3. Slāpekļskābe, 6 MUzmanīgi sajauc 3 tilpumus slāpekļskābes (HNO3, ρ = 1,40 g/ml) ar 4 tilpumiem ūdens.4.4. Slāpekļskābe, 0,3 MUzmanīgi sajauc 1 tilpumu 6 M slāpekļskābes ar 19 tilpumiem ūdens.4.5. Nātrija bismutāts (NaBiO3) (85 %)4.6. Diatomīts4.7. Ortofosforskābe, 15 M (H3PO4, ρ = 1,71 g/ml)4.8. Divvērtīgās dzelzs sulfāta šķīdums, 0,15 MViena litra mērkolbā izšķīdina 41,6 g divvērtīgās dzelzs sulfāta heptahidrāta (FeSO4 7H2O). Pievieno 25 ml koncentrētas sērskābes (4.11.) un 25 ml fosforskābes (4.7.). Uzpilda līdz 1000 ml. Samaisa.4.9. Kālija permanganāta šķīdums, 0,020 MNosver 3,160 g kālija permanganāta (KMnO4) ar precizitāti līdz 0,1 mg. Izšķīdina un uzpilda ar ūdeni līdz 1000 ml.4.10. Sudraba nitrāta šķīdums, 0,1 MIzšķīdina 1,7 g sudraba nitrāta (AgNO3) ūdenī un uzpilda līdz 100 ml.5. APARATŪRA5.1. Filtrtīģelis P16/ISO 4793, porainība 4, ietilpība 50 ml, uzmontēts uz 500 ml sūcpudeles.5.2. Magnētiskais maisītājs.6. ANALIZĒJAMĀ ŠĶĪDUMA SAGATAVOŠANA6.1. Mangāna ekstrakta šķīdumsSk. 10.1. un 10.2. metodi. Ja nav zināms, vai hlorīda joni ir klāt, šķīdumu pārbauda ar vienu pilienu sudraba nitrāta šķīduma (4.10.).6.2. Ja hlorīda jonu nav klāt, ekstrakta alikvotu daļu, kas satur 10 līdz 20 mg mangāna, ielej augstā 400 ml vārglāzē. Ietvaicējot vai pielejot ūdeni, kopējo tilpumu noved līdz aptuveni 25 ml. Pievieno 2 ml koncentrētas sērskābes (4.1.).6.3. Ja hlorīda joni ir klāt, no tiem ir jāatbrīvojas šādi:Ekstrakta alikvotu daļu, kas satur 10 līdz 20 mg mangāna, ielej augstā 400 ml vārglāzē. Pielej 5 ml 9 M sērskābes (4.2.). Velkmes skapī vārglāzi uz elektriskās plītiņas uzkarsē līdz vārīšanās temperatūrai un ļauj vārīties, līdz izdalās biezi balti dūmi. Turpina sildīt, līdz tilpums ir samazinājies aptuveni līdz 2 ml (vārglāzes dibenā ir plāna sīrupveida šķidruma kārtiņa). Ļauj atdzist līdz istabas temperatūrai.Uzmanīgi pievieno 25 ml ūdens un ar vienu sudraba nitrāta (4.10.) pilienu vēlreiz pārbauda, vai klāt nav hlorīda jonu. Ja hlorīdi vēl ir klāt, vēlreiz pielej 5 ml 9 M sērskābes (4.2.) un operāciju atkārto.7. PROCEDŪRA400 ml vārglāzē, kurā ir analizējamais šķīdums, pielej 25 ml 6 M slāpekļskābes (4.3.) un 2,5 g nātrija bismutāta (4.5.). Trīs minūtes enerģiski maisa ar magnētisko maisītāju (5.2.).Pielej 50 ml 0,3 M slāpekļskābes (4.4.) un pamaisa vēlreiz. Nofiltrē vakuumā caur filtrtīģeli (5.1.), kura dibens ir nosegts ar diatonītu (4.6.). Filtrtīģeli vairākas reizes mazgā ar 0,3 M slāpekļskābi (4.4.), līdz iegūst bezkrāsainu filtrātu.Filtrātu un mazgāšanas šķīdumu pārnes 500 ml vārglāzē. Samaisa un pievieno 25 ml 0,15 M divvērtīgās dzelzs sulfāta šķīduma (4.8.). Ja filtrāts pēc dzelzs sulfāta pielikšanas kļūst dzeltens, pieliek 3 ml 15 M ortofosforskābi (4.7.).Izmantojot bireti, attitrē divvētīgās dzelzs sulfāta pārākumu ar 0,02 M kālija permanganāta šķīdumu (4.9.), līdz maisījums kļūst gaiši sārts un krāsa saglabājas vienu minūti. Tādos pašos apstākļos, tikai bez analizējamā parauga izdara tukšo mēģinājumu.Piezīme:Oksidētais šķīdums nedrīkst saskarties ar gumiju.8. REZULTĀTU IZTEIKŠANA1 ml 0,02 M kālija permanganāta šķīduma atbilst 1,099 mg mangāna (Mn). Mangāna procentus mēslošanas līdzeklī aprēķina pēc formulas:Mn=× 0,1099 ×Va × Mkur:Xb ir tukšajā mēģinājumā izlietotā permanganāta tilpums mililitros;Xs ir parauga titrēšanā izmantotā permanganāta tilpums mililitros;Vir ekstrakta šķīduma tilpums atbilstoši 10.1. un 10.2. metodei;a ir no ekstrakta ņemtās alikvotās daļas tilpums;M ir analizējamā parauga masa gramos.10.10. metode MOLIBDĒNA GRAVIMETRISKĀ NOTEIKŠANA MĒSLOŠANAS LĪDZEKĻU EKSTRAKTOS AR 8-HIDROKSI HINOLĪNU1. SATURSŠajā dokumentā aprakstīta molibdēna noteikšanas procedūra mēslošanas līdzekļu ekstraktos.2. PIELIETOŠANAS JOMAŠī procedūra ir pielietojama mēslošanas līdzekļu paraugu ekstraktiem, kas iegūti ar 10.1. un 10.2. metodi, kuriem direktīvā 89/530/EEK ir prasīts uzrādīt molibdēnu.3. PRINCIPSMolibdēna līmeni nosaka, nogulsnējot specifiskos apstākļos molibdenīloksināta veidā.4. REAĢENTI4.1. Sērskābes šķīdums, aptuveni 1 MUzmanīgi ielej 55 ml sērskābes (H2SO4, ρ = 1,84 g/ml) 1 litra mērkolbā, kurā ir 800 ml ūdens. Pēc atdzesēšanas uzpilda līdz zīmei. Samaisa.4.2. Atšķaidīts amonija hidroksīda šķīdums (1:3)Samaisa 1 tilpumu koncentrēta amonija hidroksīda šķīduma (NH4OH, ρ = 0,9 g/ml) ar 3 tilpumiem ūdens.4.3. Atšķaidīts etiķskābes šķīdums (1:3)Samaisa 1 tilpumu koncentrētas etiķskābes (99,7 % CH3COOH, ρ = 1,049 g/ml) ar 3 tilpumiem ūdens.4.4. Etilendiamīntetraetiķskābes dinātrija sāļa (EDTA) šķīdumsIzšķīdina 5 g Na2EDTA ūdenī 100 ml mērkolbā. Uzpilda līdz zīmei un samaisa.4.5. BuferšķīdumsIzšķīdina ūdenī 100 ml mērkolbā 15 ml koncentrētas etiķskābes un 30 g amonija acetāta. Uzpilda līdz 100 ml.4.6. 8-Hidroksihinolīna šķīdumsIzšķīdina 100 ml mērkolbā 3 g 8-hidroksihinolīna 5 mililitros koncentrētas etiķskābes. Pielej 80 ml ūdens. Pa pilienam pievieno amonija hidroksīda šķīdumu (4.2.), līdz šķīdums kļūst duļķains, un pēc tam pieliek etiķskābi (4.3.), līdz šķidrums vēlreiz kļūst dzidrs.Uzpilda ar ūdeni līdz zīmei.5. APARATŪRA5.1. Filtrtīģelis P16/ISO4793, porainība 4, ietilpība 30 ml.5.2. pH metrs ar stikla elektrodu.5.3. Žāvējamais skapis pie 130 līdz 135 oC.6. ANALIZĒJAMĀ ŠĶĪDUMA SAGATAVOŠANA6.1. Molibdēna šķīduma sagatavošana. Sk. 10.1. un 10.2. metodi.7. PROCEDŪRA7.1. Analizējamā šķīduma sagatavošanaAlikvotu daļu, kas satur 25 līdz 100 mg Mo, ielej 250 ml vārglāzē. Tilpumu ar ūdeni palielina līdz 50 ml.Pa pilienam pieliekot sērskābes šķīdumu (4.1.), noregulē pH uz 5. Pievieno 15 ml EDTA šķīduma (4.4.) un pēc tam 5 ml buferšķīduma (4.5.). Tilpumu ar ūdeni palielina aptuveni līdz 80 ml.7.2. Nogulšņu iegūšana un mazgāšanaNogulšņu iegūšanaViegli pasilda šķīdumu. Visu laiku maisot, pieliek oksīna šķīdumu (4.6.). Turpina izgulsnēšanu, līdz nav vairs novērojama nogulšņu veidošanās. Reaģentu pieliek vēl, līdz supernatanta šķīdums kļūst viegli dzeltens. Parasti pietiek ar 20 ml. Divas vai trīs minūtes turpina sildīt nogulsnes.Filtrēšana un mazgāšanaNofiltrē caur filtrtīģeli (5.1.). Vairākas reizes skalo ar 20 ml karsta ūdens. Skalojamam ūdenim pakāpeniski jākļūst bezkrāsainam, kas norāda, ka oksīna tajā vairs nav.7.3. Nogulšņu svēršanaNogulsnes izžāvē 130 līdz 135 oC temperatūrā līdz konstantam svaram (vismaz vienu stundu).Ļauj eksikatorā atdzist un pēc tam nosver.8. REZULTĀTU IZTEIKŠANA1 mg molibdenīloksināta MoO2(C9H6ON)2 atbilst 0,2305 mg Mo.Molibdēna procentus mēslošanas līdzeklī aprēķina no formulas:Mo= X × 0,02305 ×V × Da × Mkur:X ir molibdeniloksināta nogulšņu masa mg;V ir ekstrakta šķīduma tilpums ml atbilstoši 10.1. vai 10.2. metodei;a ir pēc pēdējās atšķaidīšanas ņemtā alikvota tilpums ml;D ir alikvota atšķaidīšanas koeficients;M ir analizējamā parauga masa g.10.11. metode CINKA NOTEIKŠANA MĒSLOŠANAS LĪDZEKĻU EKSTRAKTOS AR ATOMU ABSORBCIJAS SPEKTROMETRIJU1. SATURSŠajā metodē aprakstīta cinka noteikšanas procedūra mēslošanas līdzekļu ekstraktos.2. PIELIETOŠANAS JOMAŠī procedūra ir pielietojama mēslošanas līdzekļu ekstraktiem, kas iegūti ar 10.1. un 10.2. metodi un kuriem direktīvā 89/530/EEK ir prasīts uzrādīt cinka saturu.3. PRINCIPSPēc atbilstošas ekstraktu apstrādes un atšķaidīšanas cinka saturu nosaka ar atomu absorbcijas spektrometru.4. REAĢENTI4.1. Sālsskābes šķīdums, aptuveni 6 MSk. 10.4. metodes (4.1.) punktu.4.2. Sālsskābes šķīdums, aptuveni 0,5 MSk. 10.4. metodes (4.2.) punktu.4.3. Lantāna sāļa šķīdums (10 g La litrā)Sk. 10.4. metodes (4.3.) punktu.4.4. Cinka kalibrēšanas šķīdumi4.4.1. Cinka izejas šķīdums (1000 μg/ml)1 g cinka pulvera vai skaidiņu, kas nosvērtas ar precizitāti līdz 0,1 mg, izšķīdina 1000 ml mērkolbā 25 mililitros 6 M sālsskābes (4.1.). Pēc pilnīgas izšķīšanas uzpilda ar ūdeni līdz zīmei un rūpīgi samaisa.4.4.2. Cinka darba šķīdums (100 μg/ml)200 ml mērkolbā atšķaida 20 ml izejas šķīduma (4.4.1.) 0,5 M sālsskābes šķīdumā (4.2.). Ar 0,5 M sālsskābi uzpilda līdz zīmei un rūpīgi samaisa.5. APARATŪRAAtomu absorbcijas spektrometrsSk. 10.4. metodes (5.) punktu. Aparātam jābūt aprīkotam ar cinkam raksturīgās starojuma līnijas avotu (213,8 nm). Ar spektrometram jāpieļauj fona korekcija.6. ANALIZĒJAMĀ ŠĶĪDUMA SAGATAVOŠANA6.1. Cinka ekstrakta šķīdumsSk. 10.1. un/vai 10.2. metodi.6.2. Analizējamā šķīduma sagatavošanaSk. 10.4. metodi, (6.2.). Analizējamam šķīdumam jāsatur 10 tilpuma % lantāna sāļa šķīduma (4.3.).7. PROCEDŪRA7.1. Tukšā šķīduma pagatavošanaSk. 10.4. metodi, (7.1.). Tukšajam šķīdumam jāsatur 10 tilpuma % lantāna sāls šķīduma, ko lieto 6.2. punktā.7.2. Kalibrēšanas šķīdumu sagatavošanaSk. 10.4. metodi, (7.2.).Optimālajam intervālam 0 līdz 5 μg/ml cinka 100 ml mērkolbās ielej attiecīgi 0, 0,5, 1, 2, 3, 4 un 5 ml darba šķīduma (4.4.2.). Ja vajadzīgs, noregulē sālsskābes koncentrāciju, lai tā būtu iespējami tuva pārbaudāmā parauga sālsskābes koncentrācijai. Katrā mērkolbā pievieno 10 ml lantāna sāļa šķīduma, ko lieto (6.2.). Uzpilda līdz 100 ml ar 0,5 M sālsskābes šķīdumu (4.2.) un rūpīgi sajauc.Šķīdumi attiecīgi satur 0, 0,5, 1, 2, 3, 4 un 5 μg/ml cinka.7.3. NoteikšanaSk. 10.4. metodi, (7.3.). Sagatavo spektrometru mērījumiem pie viļņa garuma 213,8 nm.8. REZULTĀTU IZTEIKŠANASk. 10. 4. metodi, (8.).Cinka procentuālo daudzumu mēslošanas līdzeklī aprēķina pēc formulas:Zn=X− X/M × 104Ja ir izmantota 10.3. metode:Zn=X− X/M × 104kur:Zn ir cinka daudzums mēslošanas līdzeklī procentos;Xs ir pārbaudāmā šķīduma koncentrācija μg/ml;Xb ir tukšā škīduma koncentrācija μg/ml;V ir ekstrakta šķīduma, kas iegūts atbilstoši 10.1. vai 10.2. metodei, tilpums ml;D ir koeficients, kas atbilst (6.2.) punktā veiktajai atšķaidīšanai;M ir pārbaudāmā parauga, kas ņemts atbilstoši 10.1. vai 10.2. metodei, masa gramos.Atšķaidīšanas koeficienta aprēķins: ja (a1), (a2), (a3),.…, (ai) un (a) ir secīgas alikvota daļas un (v1), (v2), (v3),…, (vi) un (100) ir tilpumi, kas atbilst to attiecīgajam atšķaidījumam, tad atšķaidīšanas koeficients D ir:D =×××.··· ××."--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 2002/28/EK (2002. gada 19. marts), ar ko groza dažus pielikumus Padomes Direktīvai 2000/29/EK par aizsardzības pasākumiem pret tādu organismu ievešanu un izplatību Kopienā, kas kaitīgi augiem vai augu produktiem

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32002L0028

Oficiālais Vēstnesis L 077 , 20/03/2002 Lpp. 0023 - 0025

		Komisijas Direktīva 2002/28/EK(2002. gada 19. marts),ar ko groza dažus pielikumus Padomes Direktīvai 2000/29/EK par aizsardzības pasākumiem pret tādu organismu ievešanu un izplatību Kopienā, kas kaitīgi augiem vai augu produktiemEIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 2000. gada 8. maija Direktīvu 2000/29/EK par aizsardzības pasākumiem pret tādu organismu ievešanu un izplatību Kopienā, kas kaitīgi augiem vai augu produktiem [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2001/33/EK [2], un jo īpaši tās 14. panta c) punktu,ņemot vērā attiecīgo dalībvalstu vienošanos,tā kā:(1) Spriežot pēc Apvienotās Karalistes sniegtās informācijas, kas pamatojas uz jaunākajiem apsekojumu rezultātiem, ir jāmaina aizsargājamā zona, kura Apvienotajā Karalistē atzīta attiecībā uz Dendroctonus micans Kugelan.(2) Spriežot pēc Apvienotās Karalistes sniegtās informācijas par beet necrotic yellow vein vīrusa sastopamību, vairs nav lietderīgi attiecībā uz beet necrotic yellow vein vīrusu saglabāt aizsargājamo zonu, kas aptver visu Apvienoto Karalisti, bet tai vajadzētu aptvert tikai Ziemeļīriju.(3) Spriežot pēc Itālijas sniegtās informācijas, ir jāmaina to aizsargājamo zonu apraksts, kuras attiecas uz Erwinia amylovora (Burr.) Winsl. et al., lai ņemtu vēra pašreizējo organisma izplatību.(4) Ir jāmaina izpildāmās īpašās prasības aizsargājamo zonu aprakstā saistībā ar Erwinia amylovora (Burr.) Winsl. et al. saimniekaugiem, lai ņemtu vērā pašreizējo organisma izplatību.(5) Spriežot pēc Francijas sniegtās informācijas par Matsucoccus feytaudi Duc. sastopamību, vairs nav lietderīgi saglabāt aizsargājamo zonu attiecībā uz šo organismu.(6) Tādēļ attiecīgi jāgroza Direktīva 2000/29/EK.(7) Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pastāvīgās augu veselības komitejas atzinumu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvas 2000/29/EK I, II, III un IV pielikumu groza saskaņā ar šīs direktīvas pielikumu.2. pants1. Dalībvalstis ne vēlāk kā līdz 2002. gada 31. martam pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi šīs direktīvas prasību izpildei. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.Šos tiesību aktus dalībvalstis piemēro no 2002. gada 1. aprīļa.Dalībvalstīm pieņemot minētos tiesību aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāmas šādas atsauces.2. Dalībvalstis tūlīt dara Komisijai zināmus to savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, uz kuru attiecas šī direktīva. Komisija par to informē pārējās dalībvalstis.3. pantsŠī direktīva stājas spēkā trešajā dienā pēc publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.4. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2002. gada 19. martāKomisijas vārdā —Komisijas loceklisDavid Byrne[1] OV L 169, 10.7.2000., 1. lpp.[2] OV L 127, 9.5.2001., 42. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMS1. Direktīvas I pielikuma B daļas b) iedaļas 1. punktā labās puses slejā ierakstu "UK" aizstāj ar "UK (Ziemeļīrija)".2. Direktīvas II pielikuma B daļu groza šādi.a) B daļas a) iedaļas 3. punktā ierakstu trešajā slejā aizstāj ar šādu:"EL, IRL, UK (Skotija, Ziemeļīrija, Jersey, šādas Anglijas grāfistes, apgabali un pašvaldību teritorijas: Barnsley, Bath and North East Somerset, Bedfordshire, Bournemouth, Bracknell Forest, Bradford, Bristol, Brighton and Hove, Buckinghamshire, Calderdale, Cambridgeshire, Cornwall, Cumbria, Darlington, Devon, Doncaster, Dorset, Durham, East Riding of Yorkshire, East Sussex, Essex, Gateshead, Greater London, Hampshire, Hartlepool, Hertfordshire, Kent, Kingston upon Hull, Kirklees, Leeds, Leicester City, Lincolnshire, Luton, Medway Council, Middlesbrough, Milton Keynes, Newbury, Newcastle upon Tyne, Norfolk, Northamptonshire, Northumberland, North Lincolnshire, North East Lincolnshire, North Tyneside, North West Somerset, Nottingham City, Nottinghamshire, Oxfordshire, Peterborough, Plymouth, Poole, Portsmouth, Reading, Redcar and Cleveland, Rotherham, Rutland, Sheffield, Slough, Somerset, Southend, Southampton, South Tyneside, Stockton-on-Tees, Suffolk, Sunderland, Surrey, Swindon, Thurrock, Torbay, Wakefield, West Sussex, Windsor and Maidenhead, Wokingham, York, the Isle of Man, the Isle of Wight, the Isles of Scilly, un turpmāk norādīto grāfistu, apgabalu un patstāvīgu pašvaldību teritoriju daļas; Derby City: pašvaldības teritorijas daļa, kas atrodas uz ziemeļiem no A52(T) autoceļa ziemeļu robežas, kā arī pašvaldības teritorijas daļa, kura atrodas uz ziemeļiem no A6(T) autoceļa ziemeļu robežas; Derbyshire: grāfistes daļa, kas atrodas uz ziemeļiem no A52(T) autoceļa ziemeļu robežas, kā arī grāfistes daļa, kura atrodas uz ziemeļiem no A6(T) autoceļa ziemeļu robežas; Gloucestershire: grāfistes daļa, kas atrodas uz austrumiem no Fosse Way Roman road austrumu robežas; Leicestershire: grāfistes daļa, kas atrodas uz austrumiem no Fosse Way Roman road austrumu robežas, kā arī grāfistes daļa, kura atrodas uz austrumiem no B4114 autoceļa austrumu robežas, un grāfistes daļa, kas atrodas uz austrumiem no M1 automaģistrāles austrumu robežas; North Yorkshire: visa grāfiste, izņemot to grāfistes daļu, kurā ietilpst Craven apgabals; South Gloucestershire: pašvaldības teritorijas daļa, kas atrodas uz dienvidiem no M4 automaģistrāles dienvidu robežas; Staffordshire: grāfistes daļa, kas atrodas uz austrumiem no A52(T) autoceļa austrumu robežas, un grāfistes daļa, kura atrodas uz austrumiem no A523 autoceļa austrumu robežas; Warwickshire: grāfistes daļa, kas atrodas uz austrumiem no Fosse Way Roman road austrumu robežas; Wiltshire: grāfistes daļa, kas atrodas uz dienvidiem no M4 automaģistrāles dienvidu robežas, kā arī grāfistes daļa, kura atrodas uz austrumiem no Fosse Way Roman road austrumu robežas)";b) svītro B daļas a) iedaļas 7. punktu;c) B daļas b) iedaļas 2. punktā ierakstu trešajā slejā aizstāj ar šādu:"E, F (Korsika), IRL, I (Abruci; Apūlija; Bazilikata; Kalabrija; Kampānija; Emīlijas Romanjas provinces: Forli-Čezēna, Parma, Pjačenca un Rimini; Friuli-Venēcija-Džūlija; Lacija; Ligūrija; Lombardija; Marke; Molīze; Pjemonta; Sardīnija; Sicīlija; Toskāna; Trentīno-Altoadidžes autonomās provinces Bolcāno un Trento; Umbrija; Valledaosta; Veneta, izņemot Rovigas provinces kopienas Rovigo, Polesella, Villamarzana, Fratta Polesine, San Bellino, Badia Polesine, Trecenta, Ceneselli, Pontecchio Polesine, Arquá Polesine, Costa di Rovigo, Occhiobello, Lendinara, Canda, Ficarolo, Guarda Veneta, Frassinelle Polesine, Villanova del Ghebbo, Fiesso Umbertiano, Castelguglielmo, Bagnolo di Po, Giacciano con Baruchella, Bosaro, Canaro, Lusia, Pincara, Stienta, Gaiba, Salara, Padujas provinces kopienas Castelbaldo, Barbona, Piacenza d’Adige, Vescovana, S. Urbano, Boara Pisani, Masi, kā arī Veronas provinces kopienas Palú, Roverchiara, Legnago – municipālās teritorijas daļa, kas atrodas uz ziemeļiem no valsts autoceļa Transpolesana – Castagnaro, Ronco all’Adige, Villa Bartolomea, Oppeano, Terrazzo, Isola Rizza, Angiari), A (Burgenlande, Karintija, Lejasaustrija, Tirole (Lincas admininistratīvais apgabals), Štīrija, Vīne), P, FI, UK (Ziemeļīrija, Menas sala un Normandijas salas)".3. III pielikuma B daļas b) iedaļas 1. punktā ierakstu labajā slejā aizstāj ar šādu:"E, F (Korsika), IRL, I (Abruci; Apūlija; Bazilikata; Kalabrija; Kampānija; Emīlijas Romanjas provinces: Forli-Čezēna, Parma, Pjačenca un Rimini; Friuli-Venēcija-Džūlija; Lacija; Ligūrija; Lombardija; Marke; Molīze; Pjemonta; Sardīnija; Sicīlija; Toskāna; Trentīno-Altoadidžes autonomās provinces Bolcāno un Trento; Umbrija; Valledaosta; Veneta, izņemot Rovigas provinces kopienas Rovigo, Polesella, Villamarzana, Fratta Polesine, San Bellino, Badia Polesine, Trecenta, Ceneselli, Pontecchio Polesine, Arquá Polesine, Costa di Rovigo, Occhiobello, Lendinara, Canda, Ficarolo, Guarda Veneta, Frassinelle Polesine, Villanova del Ghebbo, Fiesso Umbertiano, Castelguglielmo, Bagnolo di Po, Giacciano con Baruchella, Bosaro, Canaro, Lusia, Pincara, Stienta, Gaiba, Salara, Padujas provinces kopienas Castelbaldo, Barbona, Piacenza d’Adige, Vescovana, S. Urbano, Boara Pisani, Masi, kā arī Veronas provinces kopienas Palú, Roverchiara, Legnago – municipālās teritorijas daļa, kas atrodas uz ziemeļiem no valsts autoceļa Transpolesana – Castagnaro, Ronco all’Adige, Villa Bartolomea, Oppeano, Terrazzo, Isola Rizza, Angiari), A (Burgenlande, Karintija, Lejasaustrija, Tirole (Lincas admininistratīvais apgabals), Štīrija, Vīne), P, FI, UK (Ziemeļīrija, Menas sala un Normandijas salas)".4. IV pielikuma B daļu groza šādi. a) B daļasa) iedaļas 1., 7. un 14.1. punktā ierakstu trešajā slejā aizstāj ar šādu:"EL, IRL, UK (Skotija, Ziemeļīrija, Jersey, šādas Anglijas grāfistes, apgabali un pašvaldību teritorijas: Barnsley, Bath and North East Somerset, Bedfordshire, Bournemouth, Bracknell Forest, Bradford, Bristol, Brighton and Hove, Buckinghamshire, Calderdale, Cambridgeshire, Cornwall, Cumbria, Darlington, Devon, Doncaster, Dorset, Durham, East Riding of Yorkshire, East Sussex, Essex, Gateshead, Greater London, Hampshire, Hartlepool, Hertfordshire, Kent, Kingston upon Hull, Kirklees, Leeds, Leicester City, Lincolnshire, Luton, Medway Council, Middlesbrough, Milton Keynes, Newbury,Newcastle upon Tyne, Norfolk, Northamptonshire, Northumberland, North Lincolnshire, North East Lincolnshire, North Tyneside, North West Somerset, Nottingham City, Nottinghamshire, Oxfordshire, Peterborough, Plymouth, Poole, Portsmouth, Reading, Redcar and Cleveland, Rotherham, Rutland, Sheffield, Slough, Somerset, Southend, Southampton, South Tyneside, Stockton-on-Tees, Suffolk, Sunderland, Surrey, Swindon, Thurrock, Torbay, Wakefield, West Sussex, Windsor and Maidenhead, Wokingham, York, the Isle of Man, the Isle of Wight, the Isles of Scilly, un turpmāk norādīto grāfistu, apgabalu un patstāvīgu pašvaldību teritoriju daļas; Derby City: pašvaldības teritorijas daļa, kas atrodas uz ziemeļiem no A52(T) autoceļa ziemeļu robežas, kā arī pašvaldības teritorijas daļa, kura atrodas uz ziemeļiem no A6(T) autoceļa ziemeļu robežas; Derbyshire: grāfistes daļa, kas atrodas uz ziemeļiem no A52(T) autoceļa ziemeļu robežas, kā arī grāfistes daļa, kura atrodas uz ziemeļiem no A6(T) autoceļa ziemeļu robežas; Gloucestershire: grāfistes daļa, kas atrodas uz austrumiem no Fosse Way Roman road austrumu robežas; Leicestershire: grāfistes daļa, kas atrodas uz austrumiem no Fosse Way Roman road austrumu robežas, kā arī grāfistes daļa, kura atrodas uz austrumiem no B4114 autoceļa austrumu robežas, un grāfistes daļa, kas atrodas uz austrumiem no M1 automaģistrāles austrumu robežas; North Yorkshire: visa grāfiste, izņemot to grāfistes daļu, kurā ietilpst Craven apgabals; South Gloucestershire: pašvaldības teritorijas daļa, kas atrodas uz dienvidiem no M4 automaģistrāles dienvidu robežas; Staffordshire: grāfistes daļa, kas atrodas uz austrumiem no A52(T) autoceļa austrumu robežas, un grāfistes daļa, kura atrodas uz austrumiem no A523 autoceļa austrumu robežas; Warwickshire: grāfistes daļa, kas atrodas uz austrumiem no Fosse Way Roman road austrumu robežas; Wiltshire: grāfistes daļa, kas atrodas uz dienvidiem no M4 automaģistrāles dienvidu robežas, kā arī grāfistes daļa, kura atrodas uz austrumiem no Fosse Way Roman road austrumu robežas)";b) Svītro 6.2. un 14.7. punktu;c) B daļas 20.1., 20.2., 22., 23., 25.1., 25.2., 26., 27.1., 27.2. un 30. punktā trešajā slejā ierakstu "UK" aizstāj ar "UK (Ziemeļīrija)";d) B daļas 21. punkta a) apakšpunktā ierakstu otrajā slejā aizstāj ar šādu:"Augi, kas iegūti aizsargājamās zonās E, F (Korsika), IRL, I (Abruci; Apūlija; Bazilikata; Kalabrija; Kampānija; Emīlijas Romanjas provinces: Forli-Čezēna, Parma, Pjačenca un Rimini; Friuli-Venēcija-Džūlija; Lacija; Ligūrija; Lombardija; Marke; Molīze; Pjemonta; Sardīnija; Sicīlija; Toskāna; Trentīno-Altoadidžes autonomās provinces Bolcāno un Trento; Umbrija; Valledaosta; Veneta, izņemot Rovigas provinces kopienas Rovigo, Polesella, Villamarzana, Fratta Polesine, San Bellino, Badia Polesine, Trecenta, Ceneselli, Pontecchio Polesine, Arquá Polesine, Costa di Rovigo, Occhiobello, Lendinara, Canda, Ficarolo, Guarda Veneta, Frassinelle Polesine, Villanova del Ghebbo, Fiesso Umbertiano, Castelguglielmo, Bagnolo di Po, Giacciano con Baruchella, Bosaro, Canaro, Lusia, Pincara, Stienta, Gaiba, Salara, Padujas provinces kopienas Castelbaldo, Barbona, Piacenza d’Adige, Vescovana, S. Urbano, Boara Pisani, Masi, kā arī Veronas provinces kopienas Palú, Roverchiara, Legnago – municipālās teritorijas daļa, kas atrodas uz ziemeļiem no valsts autoceļa Transpolesana – Castagnaro, Ronco all’Adige, Villa Bartolomea, Oppeano, Terrazzo, Isola Rizza, Angiari), A (Burgenlande, Karintija, Lejasaustrija, Tirole (Lincas admininistratīvais apgabals), Štīrija, Vīne), P, FI, UK (Ziemeļīrija, Menas sala un Normandijas salas) vai";d) B daļas 21. punktā ierakstu trešajā slejā aizstāj ar šādu:"E, F (Korsika), IRL, I (Abruci; Apūlija; Bazilikata; Kalabrija; Kampānija; Emīlijas Romanjas provinces: Forli-Čezēna, Parma, Pjačenca un Rimini; Friuli-Venēcija-Džūlija; Lacija; Ligūrija; Lombardija; Marke; Molīze; Pjemonta; Sardīnija; Sicīlija; Toskāna; Trentīno-Altoadidžes autonomās provinces Bolcāno un Trento; Umbrija; Valledaosta; Veneta, izņemot Rovigas provinces kopienas Rovigo, Polesella, Villamarzana, Fratta Polesine, San Bellino, Badia Polesine, Trecenta, Ceneselli, Pontecchio Polesine, Arquá Polesine, Costa di Rovigo, Occhiobello, Lendinara, Canda, Ficarolo, Guarda Veneta, Frassinelle Polesine, Villanova del Ghebbo, Fiesso Umbertiano, Castelguglielmo, Bagnolo di Po, Giacciano con Baruchella, Bosaro, Canaro, Lusia, Pincara, Stienta, Gaiba, Salara, Padujas provinces kopienas Castelbaldo, Barbona, Piacenza d’Adige, Vescovana, S. Urbano, Boara Pisani, Masi, kā arī Veronas provinces kopienas Palú, Roverchiara, Legnago – municipālās teritorijas daļa, kas atrodas uz ziemeļiem no valsts autoceļa Transpolesana – Castagnaro, Ronco all’Adige, Villa Bartolomea, Oppeano, Terrazzo, Isola Rizza, Angiari), A (Burgenlande, Karintija, Lejasaustrija, Tirole (Lincas admininistratīvais apgabals), Štīrija, Vīne), P, FI, UK (Ziemeļīrija, Menas sala un Normandijas salas)".--------------------------------------------------


title: Padomes direktīva (1990. gada 4. decembris), ar ko groza vairākas direktīvas par profesionālās kvalifikācijas atzīšanu, ņemot vērā Vācijas apvienošanos

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31990L0658

Oficiālais Vēstnesis L 353 , 17/12/1990 Lpp. 0073 - 0076 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 6 Sējums 3 Lpp. 0079  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 6 Sējums 3 Lpp. 0079

		Padomes direktīva(1990. gada 4. decembris),ar ko groza vairākas direktīvas par profesionālās kvalifikācijas atzīšanu, ņemot vērā Vācijas apvienošanos(90/658/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 49. pantu, 57. panta 1. punktu un 2. punkta pirmo un trešo teikumu, kā arī 66. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],sadarbībā ar Eiropas Parlamentu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā Vācijas apvienošanās dēļ ir jāizdara vairāki grozījumi Direktīvā 75/362/EEK [4], Direktīvā 77/452/EEK [5], Direktīvā 78/686/EEK [6], Direktīvā 78/1026/EEK [7] un Direktīvā 80/154/EEK [8], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 89/594/EEK [9] un ar Direktīvu 89/595/EEK [10] par diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu savstarpēju atzīšanu attiecīgi ārstiem, vispārējas aprūpes medicīnas māsām, zobārstiem, veterinārārstiem un vecmātēm, kā arī Direktīvā 85/433/EEK [11], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 85/584/EEK [12], un Direktīvā 85/384/EEK [13], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 86/17/EEK [14], par diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu savstarpēju atzīšanu attiecīgi farmācijas un arhitektūras nozarē, un Direktīvā 75/363/EEK [15], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 89/594/EEK par normatīvos un administratīvos aktos paredzēto noteikumu koordinēšanu attiecībā uz ārstu darbību;tā kā no Vācijas apvienošanās dienas Kopienas tiesību akti būs pilnībā piemērojami bijušās Vācijas Demokrātiskās Republikas teritorijā;tā kā minētajās direktīvās ir jāizdara grozījumi, lai ņemtu vērā attiecīgās teritorijas īpašos apstākļus;tā kā saskaņā ar iegūto tiesību principu diplomi, sertifikāti un citi kvalifikāciju apliecinoši dokumenti, kā īpašnieki ir Vācijas pilsoņi, kuri tās teritorijā veic savu profesionālo darbību, pamatojoties uz izglītību, kas ir sākta pirms apvienošanās un neatbilst Kopienas izglītības noteikumiem, būtu jāatzīst saskaņā ar līdzīgiem nosacījumiem, ko piemēro citu dalībvalstu pilsoņiem minēto direktīvu pieņemšanas laikā vai laikā, kad šīs valstis pievienojas Kopienai;tā kā Kopienas līmenī ir jāaizsargā iepriekšējo kvalifikāciju ieguvēju tiesības, kuras vairs nepiešķir saskaņā ar kvalifikāciju piešķīrušo dalībvalstu noteikumos notikušajām pārmaiņām, un tā kā šāds noteikums ar Direktīvu 89/594/EEK ir ieviests vairākumā direktīvu par diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu savstarpēju atzīšanu, un tā kā to bez grozījumiem var piemērot Vācijas pilsoņiem no bijušās Vācijas Demokrātiskās Republikas, un tā kā līdzīgs noteikums būtu jāietver arī Direktīvā 85/433/EEK attiecībā uz diplomu, sertifikātu un citu dokumentāru kvalifikācijas pierādījumu farmācijā savstarpēju atzīšanu;tā kā vairākums īpašo noteikumu par bijušajā Vācijas Demokrātiskajā Republikā izdoto diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošu pierādījumu savstarpēju atzīšanu Vācijas apvienošanās dēļ vairs nav būtiski un tā kā tie tādēļ būtu jāatceļ,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvu 75/362/EEK ar šo groza šādi:1. Direktīvas 3. panta a) punkta 3. apakšpunktā "Vācijā" svītro.2. Iekļauj šādu pantu:"9.a pants1. Attiecībā uz dalībvalstu pilsoņiem, kuru diplomi, sertifikāti un citi kvalifikāciju apliecinoši dokumenti medicīnā apliecina izglītību, kas iegūta bijušās Vācijas Demokrātiskās Republikas teritorijā un kas neatbilst Direktīvas 75/363/EEK 1. pantā noteiktajām obligātajām izglītības prasībām, dalībvalstis, izņemot Vāciju, šos diplomus, sertifikātus un citus kvalifikāciju apliecinošus dokumentus atzīst par piemērotiem, ja:- tie apliecina izglītību, kas sākta pirms Vācijas apvienošanās,- tie īpašniekam dod tiesības strādāt par ārstu visā Vācijas teritorijā ar tiem pašiem nosacījumiem kā kvalifikācija, ko piešķīrušas kompetentas Vācijas iestādes un kas minēta 3.a panta 1. un 2. punktā, un- tiem ir pievienots kompetentu Vācijas iestāžu izdots sertifikāts, kas apliecina, ka šie pilsoņi lietpratīgi un likumīgi ir nodarbojušies ar minētajām darbībām Vācijā vismaz trīs gadus pēc kārtas piecu gadu laikā pirms sertifikāta izdošanas dienas.2. Attiecībā uz dalībvalstu pilsoņiem, kuru diplomi, sertifikāti un citi kvalifikāciju apliecinoši dokumenti medicīnas nozarēs apliecina izglītību, kas iegūta bijušās Vācijas Demokrātiskās Republikas teritorijā un kas neatbilst Direktīvas 75/363/EEK 2. līdz 5. pantā noteiktajām obligātajām izglītības prasībām, dalībvalstis, izņemot Vāciju, šos diplomus, sertifikātus un citus kvalifikāciju apliecinošus dokumentus atzīst par piemērotiem, ja:- tie apliecina izglītību, kas sākta pirms Direktīvas 75/363/EEK 9. panta 1. punkta otrajā daļā noteiktā termiņa beigām, un- tie īpašniekam dod tiesības kā speciālistam nodarboties ar minēto darbību visā Vācijas teritorijā ar tiem pašiem nosacījumiem kā kompetentu Vācijas iestāžu piešķirta kvalifikācija, kas minēta 5. un 7. pantā.Dalībvalstis tomēr var prasīt, lai šiem diplomiem, sertifikātiem un citiem kvalifikāciju apliecinošiem dokumentiem būtu pievienots kompetentu Vācijas iestāžu vai struktūru izdots sertifikāts, kas apliecina, ka to īpašnieki kā speciālisti ir darbojušies minētājās nozarēs laika posmā, kas ir divreiz ilgāks par starpību starp Vācijas teritorijā iegūtās specializētās izglītības ilgumu un Direktīvā 75/363/EEK noteikto obligāto izglītības ilgumu, ja viņi neatbilst obligātajām prasībām par izglītības ilgumu, kas noteiktas Direktīvas 75/363/EEK 4. un 5. pantā."2. pants"Attiecībā uz bijušās Vācijas Demokrātiskās Republikas teritoriju Vācija tomēr veic vajadzīgos pasākumus, lai izpildītu 2. līdz 5. pantu 18 mēnešu laikā pēc apvienošanās."3. pantsDirektīvu 77/452/EEK ar šo groza šādi:1. Direktīvas 3. panta a) punkta otrajā ievilkumā "Vācijā" svītro.2. Iekļauj šādu pantu:"4.a pantsAttiecībā uz dalībvalstu pilsoņiem, kuru diplomi, sertifikāti un citi kvalifikāciju apliecinoši dokumenti kā vispārējās aprūpes medicīnas māsām apliecina bijušās Vācijas Demokrātiskās Republikas teritorijā iegūtu izglītību, kas neatbilst Direktīvas 77/453/EEK 1. pantā noteiktajām obligātajām izglītības prasībām, dalībvalstis, izņemot Vāciju, šos diplomus, sertifikātus un citus kvalifikāciju apliecinošus dokumentus atzīst par piemērotiem, ja:- tie apliecina izglītību, kas sākta pirms Vācijas apvienošanās,- tie īpašniekam dod tiesības strādāt par vispārējās aprūpes medicīnas māsu visā Vācijas teritorijā saskaņā ar tiem pašiem nosacījumiem kā kompetentu Vācijas iestāžu piešķirta kvalifikācija, kas minēta 3. panta a) punktā, un- tiem ir pievienots kompetentu Vācijas iestāžu izdots sertifikāts, kas apliecina, ka šie pilsoņi lietpratīgi un likumīgi ir darbojušies kā vispārējas aprūpes medicīnas māsas Vācijā vismaz trīs gadus pēc kārtas piecu gadu laikā pirms sertifikāta izdošanas dienas. Šajā darbībā jābūt iekļautai pilnai atbildībai par pacienta aprūpes plānošanu, organizēšanu un veikšanu."4. pantsDirektīvu 78/686/EEK ar šo groza šādi:1. Direktīvas 3. panta a) punktā "Vācijā" svītro šādu tekstu:- "noformējumu divu numurētu punktu veidā",- 2. punkta tekstu.2. Iekļauj šādu pantu:"7.a pants1. Attiecībā uz dalībvalstu pilsoņiem, kuru diplomi, sertifikāti un citi zobārsta kvalifikāciju apliecinoši dokumenti apliecina bijušās Vācijas Demokrātiskās Republikas teritorijā iegūtu izglītību, kas neatbilst visām Direktīvas 78/687/EEK 1. pantā noteiktajām obligātajām izglītības prasībām, dalībvalstis, izņemot Vāciju, šos diplomus, sertifikātus un citus kvalifikāciju apliecinošus dokumentus atzīst par piemērotiem, ja:- tie apliecina izglītību, kas sākta pirms Vācijas apvienošanās,- tie īpašniekam dod tiesības strādāt kā zobārstam visā Vācijas teritorijā saskaņā ar tiem pašiem nosacījumiem kā kompetentu Vācijas iestāžu piešķirta kvalifikācija, kas minēta 3. panta a) punktā,- tiem ir pievienots kompetentu Vācijas iestāžu izdots sertifikāts, kas apliecina, ka šie pilsoņi lietpratīgi un likumīgi ir nodarbojušies ar minēto darbību Vācijā vismaz trīs gadus pēc kārtas piecu gadu laikā pirms sertifikāta izdošanas dienas.2. Attiecībā uz dalībvalstu pilsoņiem, kuru diplomi, sertifikāti un citi specializēta zobārsta kvalifikāciju apliecinoši dokumenti apliecina bijušās Vācijas Demokrātiskās Republikas teritorijā iegūtu izglītību, kas neatbilst visām Direktīvas 78/687/EEK 2. un 3. pantā noteiktajām obligātajām izglītības prasībām, dalībvalstis, izņemot Vāciju, šos diplomus, sertifikātus un citus kvalifikāciju apliecinošus dokumentus atzīst par piemērotiem, ja:- tie apliecina izglītību, kas sākta pirms Vācijas apvienošanās, un- tie īpašniekam dod tiesības strādāt kā specializētam zobārstam visā Vācijas teritorijā saskaņā ar tiem pašiem nosacījumiem kā kompetentu Vācijas iestāžu piešķirta kvalifikācija, kas minēta 5. panta 1. un 2. punktā.Dalībvalstis tomēr var prasīt, lai šiem diplomiem, sertifikātiem un citiem kvalifikāciju apliecinošiem dokumentiem būtu pievienots kompetentu Vācijas iestāžu vai struktūru izdots sertifikāts, kas apliecina, ka tā īpašnieks ir strādājis kā specializēts zobārsts laikposmā, kas ir divreiz ilgāks par starpību starp Vācijas teritorijā iegūtās specializētās izglītības ilgumu un Direktīvā 78/687/EEK noteikto obligātās izglītības ilgumu, ja viņi neatbilst obligātajām Direktīvas 78/687/EEK 2. pantā noteiktajām prasībām par izglītības ilgumu."5. pantsDirektīvu 78/1026/EEK ar šo groza šādi:1. Direktīvas 3. panta a) punktā "Vācijā" svītro šādu tekstu:- "noformējumu divu numurētu punktu veidā",- 2. punkta tekstu.2. Iekļauj šādu pantu:"4.a pantsAttiecībā uz dalībvalstu pilsoņiem, kuru diplomi, sertifikāti un citi veterinārārsta kvalifikāciju apliecinoši dokumenti apliecina bijušās Vācijas Demokrātiskās Republikas teritorijā iegūtu izglītību, kas neatbilst visām Direktīvas 78/1027/EEK 1. pantā noteiktajām obligātajām izglītības prasībām, dalībvalstis, izņemot Vāciju, šos diplomus, sertifikātus un citus kvalifikāciju apliecinošus dokumentus atzīst par piemērotiem, ja:- tie apliecina izglītību, kas sākta pirms Vācijas apvienošanās,- tie īpašniekam dod tiesības strādāt par veterinārārstu visā Vācijas teritorijā saskaņā ar tiem pašiem nosacījumiem kā kompetentu Vācijas iestāžu piešķirta kvalifikācija, kas minēta 3. panta a) punktā, un- tiem ir pievienots kompetentu Vācijas iestāžu izdots sertifikāts, kas apliecina, ka šie pilsoņi ir lietpratīgi un likumīgi nodarbojušies ar minēto darbību Vācijā vismaz trīs gadus pēc kārtas piecu gadu laikā pirms sertifikāta izdošanas dienas."6. pantsDirektīvu 80/154/EEK ar šo groza šādi:1. Direktīvas 3. panta a) punktā "Vācijā" svītro šādu tekstu:- "noformējumu divu ievilkumu veidā",- otrā ievilkuma tekstu.2. Iekļauj šādu pantu:"5.a pants1. Attiecībā uz dalībvalstu pilsoņiem, kuru diplomi, sertifikāti un citi vecmātes kvalifikāciju apliecinoši dokumenti apliecina bijušās Vācijas Demokrātiskās Republikas teritorijā iegūtu izglītību, kas neatbilst visām Direktīvas 80/155/EEK 1. pantā noteiktajām obligātajām izglītības prasībām, dalībvalstis, izņemot Vāciju, šos diplomus, sertifikātus un citus kvalifikāciju apliecinošus dokumentus atzīst par piemērotiem, ja:- tie apliecina izglītību, kas sākta pirms Vācijas apvienošanās,- tie īpašniekam dod tiesības strādāt par vecmāti visā Vācijas teritorijā saskaņā ar tiem pašiem nosacījumiem kā kompetentu Vācijas iestāžu piešķirta kvalifikācija, kas minēta 3. panta a) punktā, un- tiem ir pievienots kompetentu Vācijas iestāžu izdots sertifikāts, kas apliecina, ka šie pilsoņi lietpratīgi un likumīgi ir nodarbojušies ar minēto darbību Vācijā vismaz trīs gadus pēc kārtas piecu gadu laikā pirms sertifikāta izdošanas dienas.2. Attiecībā uz dalībvalstu pilsoņiem, kuru diplomi, sertifikāti un citi vecmātes kvalifikāciju apliecinoši dokumenti apliecina bijušās Vācijas Demokrātiskās Republikas teritorijā iegūtu izglītību, kas atbilst visām Direktīvas 80/155/EEK 1. pantā noteiktajām obligātajām izglītības prasībām, bet kas, ievērojot 2. pantu, ir jāatzīst tikai tad, ja izglītība ir pabeigta ar 4. pantā minēto profesionālo praksi, dalībvalstis, izņemot Vāciju, šos diplomus, sertifikātus un citus kvalifikāciju apliecinošus dokumentus atzīst par piemērotiem, ja:- tie apliecina izglītību, kas sākta pirms Vācijas apvienošanās, un- tiem ir pievienots sertifikāts, kas apliecina, ka šie pilsoņi lietpratīgi un likumīgi ir nodarbojušies ar minēto darbību Vācijā vismaz divus gadus piecu gadu laikā pirms sertifikāta izdošanas dienas."7. pantsDirektīvu 85/433/EEK ar šo groza šādi:1. Direktīvas 4. panta a) punktā "Vācijā" svītro šādu tekstu:- "noformējumu divu numurētu punktu veidā",- 2. punkta tekstu.2. Direktīvas 6. pantā:- esošais teksts kļūst par 1. punktu,- pievieno šādu 2. punktu:"2. Diplomus, sertifikātus un citus universitāšu vai līdzvērtīgus kvalifikāciju apliecinošus dokumentus farmācijā, ko dalībvalstu pilsoņiem piešķīrušas dalībvalstis un kas atbilst visām Direktīvas 85/432/EEK 2. pantā noteiktajām obligātajām izglītības prasībām, bet neatbilst 4. pantā noteiktajiem profesiju nosaukumiem, šajā direktīvā uzskata par minētajā pantā aplūkotajiem diplomiem, ja tos papildina Direktīvas 85/432/EEK 2. pantā izklāstītajiem noteikumiem atbilstīgu izglītību apliecinošs sertifikāts un izdevējas dalībvalstis uzskata tos par nosaukumu piešķiršanu, kā to paredz šīs direktīvas 4. pants."3. Iekļauj šādu pantu:"6.a pantsDiplomus, sertifikātus un citus universitāšu vai līdzvērtīgus kvalifikāciju apliecinošus dokumentus farmācijā, kas apliecina izglītību, kuru dalībvalstu pilsoņi ieguvuši bijušajā Vācijas Demokrātiskajā Republikā un kura neatbilst visām Direktīvas 85/432/EEK 2. pantā noteiktajām obligātajām izglītības prasībām, uzskata par šīm prasībām atbilstīgiem diplomiem, ja:- tie apliecina izglītību, kas sākta pirms Vācijas apvienošanās,- tie īpašniekam dod tiesības strādāt par farmaceitu visā Vācijas teritorijā saskaņā ar tiem pašiem nosacījumiem kā kompetentu Vācijas iestāžu piešķirta kvalifikācija, kas minēta 4. panta c) punktā, un- tiem ir pievienots sertifikāts, kas apliecina, ka tā īpašnieki lietpratīgi un likumīgi ir nodarbojušies ar Direktīvas 85/432/EEK 1. panta 2. punktā minētajām darbībām Vācijā vismaz trīs gadus pēc kārtas piecu gadu laikā pirms sertifikāta izdošanas dienas ar noteikumu, ka šādu darbību reglamentē minētā dalībvalsts."8. pantsDirektīvas 85/384/EEK 6. pantu ar šo svītro.9. pantsDalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai līdz 1991. gada 1. jūlijam izpildītu šīs direktīvas prasības. Tās par veiktajiem pasākumiem tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis veic šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka metodes, kā izdarāmas šādas atsauces.10. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1990. gada 4. decembrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsG. De Michelis[1] OV L 266, 28.9.1990., 12. lpp., grozījumi izdarīti 1990. gada 28. novembrī.[2] Atzinums, sniegts 1990. gada 24. oktobrī (vēl nav publicēts Oficiālajā Vēstnesī), un 1990. gada 21. novembra Lēmums (vēl nav publicēts Oficiālajā Vēstnesī).[3] Atzinums sniegts 1990. gada 20. novembrī (vēl nav publicēts Oficiālajā Vēstnesī).[4] OV L 167, 30.6.1975., 1. lpp.[5] OV L 176, 15.7.1977., 1. lpp.[6] OV L 233, 24.8.1978., 1. lpp.[7] OV L 362, 23.12.1978., 1. lpp.[8] OV L 33, 11.2.1980., 1. lpp.[9] OV L 341, 23.11.1989., 19. lpp.[10] OV L 341, 23.11.1989., 30. lpp.[11] OV L 253, 24.9.1985., 37. lpp[12] OV L 372, 31.12.1985., 42. lpp.[13] OV L 223, 21.8.1985., 15. lpp.[14] OV L 27, 1.2.1986., 71. lpp.[15] OV L 167, 30.6.1975., 14. lpp.--------------------------------------------------


Svarīgs juridisks paziņojums

|

32002L0041

Komisijas Direktīva 2002/41/EK (2002. gada 17. maijs), ar ko tehnikas attīstībai pielāgo Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 95/1/EK par divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu maksimālo projektēto ātrumu, maksimālo griezes momentu un motora maksimālo lietderīgo jaudu

Oficiālais Vēstnesis L 133 , 18/05/2002 Lpp. 0017 - 0020 CS.ES Nodaļa 13 Sējums 29 Lpp. 473  - 476 ET.ES Nodaļa 13 Sējums 29 Lpp. 473  - 476 HU.ES Nodaļa 13 Sējums 29 Lpp. 473  - 476 LT.ES Nodaļa 13 Sējums 29 Lpp. 473  - 476 LV.ES Nodaļa 13 Sējums 29 Lpp. 473  - 476 MT.ES Nodaļa 13 Sējums 29 Lpp. 473  - 476 PL.ES Nodaļa 13 Sējums 29 Lpp. 473  - 476 SK.ES Nodaļa 13 Sējums 29 Lpp. 473  - 476 SL.ES Nodaļa 13 Sējums 29 Lpp. 473  - 476

		Komisijas Direktīva 2002/41/EK(2002. gada 17. maijs),ar ko tehnikas attīstībai pielāgo Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 95/1/EK par divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu maksimālo projektēto ātrumu, maksimālo griezes momentu un motora maksimālo lietderīgo jauduEIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes Direktīvu 92/61/EEK (1992. gada 30. jūnijs) par divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu tipa apstiprināšanu [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/7/EK [2], un jo īpaši tās 16. pantu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 95/1/EK (1995. gada 2. februāris) par divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu maksimālo projektēto ātrumu, maksimālo griezes momentu un motora maksimālo lietderīgo jaudu [3], un jo īpaši tās 4. pantu,tā kā:(1) Direktīva 95/1/EK ir viena no atsevišķajām direktīvām par Kopienas tipa apstiprināšanas procedūru, kas ir izveidota ar Direktīvu 92/61/EEK. Tādēļ Direktīvas 92/61/EEK noteikumi saistībā ar transportlīdzekļu sistēmām, detaļām un atsevišķām tehniskām vienībām attiecas uz Direktīvu 95/1/EK.(2) Lai visa tipa apstiprināšanas sistēma darbotos pareizi, jāprecizē vai jāpapildina konkrētas Direktīvas 95/1/EK prasības.(3) Tālab jānorāda vērtības, kuras jāieraksta testa ziņojumā, lai nodrošinātu konsekventu Direktīvas 95/1/EK piemērošanu mopēdiem, motocikliem un tricikliem ar dzirksteļaizdedzes motoriem, kā arī divriteņu vai trīsriteņu mehāniskajiem transportlīdzekļiem ar kompresijaizdedzes motoriem.(4) Tādēļ atbilstīgi jāgroza Direktīva 95/1/EK.(5) Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, kuru sniegusi Komiteja pielāgošanai tehnikas attīstībai, kas izveidota saskaņā ar 13. pantu Padomes Direktīvā 70/156/EEK [4], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2001/116/EK [5],IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvas 95/1/EK pielikumus groza saskaņā ar šīs direktīvas pielikumu.2. pants1. No 2003. gada 1. jūlija dalībvalstis, pamatojoties uz apsvērumiem saistībā ar maksimālo projektēto ātrumu, maksimālo griezes momentu un motora maksimālo lietderīgo jaudu, nedrīkst:- atteikties piešķirt EK tipa apstiprinājumu divriteņu vai trīsriteņu mehāniskā transportlīdzekļa tipam vai- aizliegt reģistrēt, pārdot vai nodot ekspluatācijā divriteņu vai trīsriteņu mehāniskos transportlīdzekļus,ja šo transportlīdzekļu maksimālais projektētais ātrums, maksimālais griezes moments un motora maksimālā lietderīgā jauda atbilst prasībām Direktīvā 95/1/EK, kurā grozījumi izdarīti ar šo direktīvu.2. No 2004. gada 1. janvāra dalībvalstis atsakās piešķirt EK tipa apstiprinājumu jebkuram jaunam divriteņu vai trīsriteņu mehāniskā transportlīdzekļa tipam, pamatojoties uz apsvērumiem saistībā ar maksimālo projektēto ātrumu, maksimālo griezes momentu un motora maksimālo lietderīgo jaudu, ja nav izpildītas prasības Direktīvā 95/1/EK, kurā grozījumi izdarīti ar šo direktīvu.3. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai vēlākais līdz 2003. gada 30. jūnijam izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos iekļauj atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma tāda atsauce.2. Dalībvalstis dara zināmus Komisijai to savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.4. pantsŠī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.5. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2002. gada 17. maijāKomisijas vārdā —Komisijas loceklisErkki Liikanen[1] OV L 225, 10.8.1992., 72. lpp.[2] OV L 106, 3.5.2000., 1. lpp.[3] OV L 52, 8.3.1995., 1. lpp.[4] OV L 42, 23.2.1970., 1. lpp.[5] OV L 18, 21.1.2002., 1. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSDirektīvas 95/1/EK pielikumus groza šādi.1. Direktīvas I pielikumu groza šādi:a) otro rindiņu 5. punktā aizstāj ar šādu rindiņu:"Atmosfēras spiediens: 97 ± 10 kPa;"b) piekto rindiņu 5. punktā aizstāj ar šādu rindiņu:"Vidējais vēja ātrums, ko nosaka 1 m virs zemes: < 3 m/s, pieļaujot brāzmas < 5 m/s."2. Direktīvas II pielikumu groza šādi:a) tā 1. papildinājuma 3.1.2. punktā 1. tabulas 3. piezīmes pirmo teikumu aizstāj ar šo:"Radiatoram, ventilatoram, ventilatora sprauslai, ūdenssūknim un termostatam izmēģinājumu stendā jāatrodas cik vien iespējams tādā pašā relatīvajā stāvoklī citam pret citu kā tad, ja tie būtu transportlīdzeklī. Ja radiators, ventilators, ventilatora sprausla, ūdenssūknis un/vai termostats izmēģinājumu stendā atrodas stāvoklī, kas atšķiras no tā, ko tie ieņem transportlīdzeklī, tad jāapraksta to stāvoklis izmēģinājumu stendā un jāatzīmē testa ziņojumā;"b) tā 1. papildinājumā 4.1. punktu aizstāj ar šādu punktu:"4.1. Koeficientu α1 un α2 definīcija.Koeficienti, ar kuriem jāreizina izmērītais griezes moments un jauda, lai noteiktu motora griezes momentu un jaudu, ņemot vērā testos izmantoto transmisijas lietderības koeficientu (koeficientu α2), un lai minēto griezes momentu un jaudu iekļautu 4.2.1. punktā norādīto atmosfēras standarta apstākļu robežās (koeficients α1).Jaudas korekcijas formula ir šāda:P= α.α. P,kur:P0 = pievestā jauda (t.i., jauda standarta apstākļos kloķvārpstas galā);α1 = korekcijas koeficients atmosfēras standarta apstākļiem;α2 = korekcijas koeficients transmisijas lietderības koeficientam;P = izmērītā jauda (novērotā jauda)"c) tā 1. papildinājumā 4.3. punktu aizstāj ar šādu punktu:"4.3. Korekcijas koeficientu noteikšana.4.3.1. Korekcijas koeficienta α2 noteikšana:- ja mērījuma punkts atrodas pie kloķvārpstas izejas, šis koeficients ir vienāds ar 1,- ja mērījuma punkts neatrodas pie kloķvārpstas izejas, šo koeficientu aprēķina pēc formulas:+++++ TIFF +++++,kur nt ir lietderības koeficients transmisijai, kas atrodas starp kloķvārpstu un mērījuma punktu.Šo transmisijas lietderības koeficientu nt nosaka pēc katra transmisijas komponenta lietderības koeficientu nj reizinājuma:nt = n×n×… ×nKatra transmisijas komponenta lietderības koeficients nj ir parādīts šādā tabulā:Tips | Lietderības koeficients || |Vedzobrats | Cilindriskais zobrata pārnesums | 0,98 |Spirālveida zobu zobrats | 0,97 |Koniskais zobrats | 0,96 |Ķēde | Rullīšu ķēde | 0,95 |Klusā ķēde | 0,98 |Siksna | Zobsiksna | 0,95 |V veida siksna | 0,94 |Hidrauliskais sajūgs vai konvertors | Hidrauliskais sajūgs [1] | 0,92 |Hidrauliskais konvertors [1] | 0,92 |4.3.2. Koeficienta α1 noteikšana [2].4.3.2.1. Raksturlielumu T, Ps definīcija korekciju koeficientiem α1.T = pievadītā gaisa absolūtā temperatūra.Ps = sausais atmosfēras spiediens kilopaskālos (kPa), t.i., kopējais barometriskais spiediens mīnus ūdens tvaika spiediens.4.3.2.2. Koeficients α1.Korekcijas koeficientu α1 iegūst šādi:+++++ TIFF +++++Minēto formulu piemēro tikai tad, ja:0,93 ≤ α≤ 1,07.Ja šīs robežvērtības tiek pārsniegtas, testa ziņojumā precīzi jāmin iegūtā korekcijas vērtība un jānorāda testa apstākļi (temperatūra un spiediens)."d) tā 1. papildinājumā svītro 4.4. un 4.5. punktu;e) tā 1. papildinājuma 6.1. punktā "1,5 %" aizstāj ar "3 %";f) tā 2. papildinājuma 3.1.2. punktā 1. tabulas 3. piezīmespirmo teikumu aizstāj ar šo:"Radiatoram, ventilatoram, ventilatora sprauslai, ūdenssūknim un termostatam izmēģinājumu stendā jāatrodas cik vien iespējams tādā pašā relatīvajā stāvoklī citam pret citu kā tad, ja tie būtu transportlīdzeklī. Ja radiators, ventilators, ventilatora sprausla, ūdenssūknis un/vai termostats izmēģinājumu stendā atrodas stāvoklī, kas atšķiras no tā, ko tie ieņem transportlīdzeklī, tad jāapraksta to stāvoklis izmēģinājumu stendā un jāatzīmē testa ziņojumā;"g) tā 2. papildinājuma 4.1. punktu aizstāj ar šādu punktu:"4.1. Koeficientu α1 un α2 definīcija.Koeficienti, ar kuriem jāreizina izmērītais griezes moments un jauda, lai noteiktu motora griezes momentu un jaudu, ņemot vērā testos izmantoto transmisijas lietderības koeficientu (koeficientu α2), un lai minēto griezes momentu un jaudu iekļautu 4.2.1. punktā norādītā atmosfēras standarta apstākļu robežās (koeficients α1).Jaudas korekcijas formula ir šāda:P= α.α. P,kur:P0 = pievestā jauda (t.i., jauda standarta apstākļos kloķvārpstas galā);α1 = korekcijas koeficients atmosfēras standarta apstākļiem;α2 = korekcijas koeficients transmisijas lietderības koeficientam;P = izmērītā jauda (novērotā jauda);"h) tā 3. papildinājuma 3.1.3. punktā 1. tabulas 5. piezīmes pirmo teikumu aizstāj ar šo:"Radiatoram, ventilatoram, ventilatora sprauslai, ūdenssūknim un termostatam izmēģinājumu stendā jāatrodas cik vien iespējams tādā pašā relatīvajā stāvoklī citam pret citu kā tad, ja tie būtu transportlīdzeklī. Ja radiators, ventilators, ventilatora sprausla, ūdenssūknis un/vai termostats izmēģinājumu stendā atrodas stāvoklī, kas atšķiras no tā, ko tie ieņem transportlīdzeklī, tad jāapraksta to stāvoklis izmēģinājumu stendā un jāatzīmē testa ziņojumā";i) tā 3. papildinājuma 4.1. punktu aizstāj ar šādu punktu:"4.1. Koeficientu αd un α2 definīcija.Koeficienti, ar kuriem jāreizina izmērītais griezes moments un jauda, lai noteiktu motora griezes momentu un jaudu, ņemot vērā testos izmantoto transmisijas lietderības koeficientu (koeficientu α2), un lai minēto griezes momentu un jaudu iekļautu 4.2.1. punktā norādītā atmosfēras standarta apstākļu robežās (koeficients αd).Jaudas korekcijas formula ir šāda:P= α.α. P,kur:P0 = pievestā jauda (t.i., jauda standarta apstākļos kloķvārpstas galā);αd = korekcijas koeficients atmosfēras standarta apstākļiem;α2 = korekcijas koeficients transmisijas lietderības koeficientam (skat. 2. papildinājuma 4.3.1. punktu);P = izmērītā jauda (novērotā jauda)";j) tā 3. papildinājuma 4.4. punkta nosaukumu aizstāj ar šādu nosaukumu:"4.4. Korekcijas koeficienta αd noteikšana(1)."[1] "Ja nav bloķēts.[2] Testu drīkst veikt termostatējamās testēšanas kamerās, kurās atmosfēras apstākļus var kontrolēt.--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 2010/14/ES ( 2010. gada 3. marts ), ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK, lai tajā iekļautu heptamaloksilglikānu kā darbīgo vielu (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               4.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 53/7

         KOMISIJAS DIREKTĪVA 2010/14/ES
   (2010. gada 3. marts),
   ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK, lai tajā iekļautu heptamaloksilglikānu kā darbīgo vielu
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīvu 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (1) un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Saskaņā ar Direktīvas 91/414/EEK 6. panta 2. punktu Francija 2006. gada 9. maijā saņēma pieteikumu no Elicityl SA par darbīgās vielas heptamaloksilglikāna iekļaušanu Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā. Ar Komisijas Lēmumu 2007/560/EK (2) tika apstiprināts, ka dokumentācija ir pilnīga, t. i., principā to var uzskatīt par atbilstīgu Direktīvas 91/414/EEK II un III pielikuma prasībām par datiem un informāciju.

               (2)

               Šīs darbīgās vielas iedarbība uz cilvēku veselību un vidi ir novērtēta saskaņā ar Direktīvas 91/414/EEK 6. panta 2. un 4. punkta noteikumiem attiecībā uz pieteikuma iesniedzēja paredzētajiem izmantošanas veidiem. Izraudzītā ziņotāja dalībvalsts 2007. gada 26. jūlijā iesniedza novērtējuma ziņojuma projektu.

               (3)

               Dalībvalstu un EFSA speciālisti pārskatīja novērtējuma ziņojumu un 2009. gada 17. jūlijā iesniedza to Komisijai kā EFSA zinātnisko ziņojumu par heptamaloksilglikānu (3). Šo ziņojumu dalībvalstis un Komisija pārskatīja Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgajā komitejā, un 2009. gada 27. novembrī tas tika pabeigts kā Komisijas pārskata ziņojums par heptamaloksilglikānu.

               (4)

               No dažādajām veiktajām pārbaudēm izriet, ka augu aizsardzības līdzekļi, kas satur heptamaloksilglikānu, kopumā varētu atbilst Direktīvas 91/414/EEK 5. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā un 5. panta 3. punktā noteiktajām prasībām, jo īpaši saistībā ar pārbaudītajiem lietošanas veidiem, kas sīki izklāstīti Komisijas pārskata ziņojumā. Tādēļ ir lietderīgi iekļaut heptamaloksilglikānu minētās direktīvas I pielikumā, lai atļaujas augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur šo darbīgo vielu, visās dalībvalstīs varētu piešķirt saskaņā ar minētās direktīvas noteikumiem.

               (5)

               Neierobežojot Direktīvā 91/414/EEK noteiktos pienākumus, kas izriet no darbīgās vielas iekļaušanas I pielikumā, pēc iekļaušanas dalībvalstīm jāatvēl sešu mēnešu laikposms pašreizējo pagaidu atļauju pārskatīšanai attiecībā uz augu aizsardzības līdzekļiem, kuri satur heptamaloksilglikānu, lai nodrošinātu atbilstību Direktīvas 91/414/EEK, jo īpaši tās 13. panta, prasībām un attiecīgajiem I pielikumā izvirzītajiem nosacījumiem. Dalībvalstīm pašreizējās pagaidu atļaujas jāpārveido par pastāvīgām atļaujām, tās jāgroza vai jāatsauc saskaņā ar Direktīvas 91/414/EEK noteikumiem. Atkāpjoties no iepriekš noteiktā termiņa, jāparedz ilgāks laikposms, kurā iesniegt un novērtēt visu III pielikuma dokumentāciju par katra augu aizsardzības līdzekļa katru paredzēto lietošanas veidu saskaņā ar vienotajiem principiem, kas izklāstīti Direktīvā 91/414/EEK.

               (6)

               Tāpēc attiecīgi jāgroza Direktīva 91/414/EKK.

               (7)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgās komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 91/414/EEK I pielikumu groza atbilstīgi šīs direktīvas pielikumam.
   2. pants
   Dalībvalstis vēlākais līdz 2010. gada 30. novembrim pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara zināmus Komisijai minēto noteikumu tekstus, kā arī minēto noteikumu un šīs direktīvas atbilstības tabulu.
   Tās piemēro minētos noteikumus no 2010. gada 1. decembra.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
   3. pants
   1.   Vajadzības gadījumā dalībvalstis līdz 2010. gada 30. novembrim saskaņā ar Direktīvu 91/414/EEK groza vai atsauc pašreizējās atļaujas augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur heptamaloksilglikānu kā darbīgo vielu. Līdz minētajai dienai tās jo īpaši pārliecinās, vai ir izpildīti minētās direktīvas I pielikuma nosacījumi attiecībā uz heptamaloksilglikānu, izņemot nosacījumus, kas noteikti attiecīgās darbīgās vielas ieraksta B daļā, un vai atļaujas turētāja rīcībā ir dokumentācija, kas atbilst minētās direktīvas II pielikuma prasībām saskaņā ar tās 13. panta 2. punkta nosacījumiem, kā arī vai šāda dokumentācija ir pieejama.
   2.   Atkāpjoties no 1. punkta, katru atļauto augu aizsardzības līdzekli, kas satur heptamaloksilglikānu kā vienīgo vai vienu no vairākām darbīgajām vielām, kuras visas ir iekļautas Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā vēlākais līdz 2010. gada 31. maijam, dalībvalstis atkārtoti novērtē saskaņā ar vienotajiem principiem, kuri noteikti Direktīvas 91/414/EEK VI pielikumā, pamatojoties uz dokumentāciju, kas atbilst minētās direktīvas III pielikuma prasībām, un ņemot vērā minētās direktīvas I pielikuma heptamaloksilglikāna ieraksta B daļu. Pamatojoties uz minēto vērtējumu, dalībvalstis nosaka, vai līdzeklis atbilst Direktīvas 91/414/EEK 4. panta 1. punkta b), c), d) un e) apakšpunkta nosacījumiem.
   Pēc tam, kad tas ir konstatēts, dalībvalstis rīkojas šādi:

               a)

               ja līdzeklis satur heptamaloksilglikānu kā vienīgo darbīgo vielu, vajadzības gadījumā groza vai atsauc atļauju vēlākais līdz 2011. gada 30. novembrim; vai

               b)

               ja līdzeklis satur heptamaloksilglikānu kā vienu no vairākām darbīgajām vielām, vajadzības gadījumā groza vai atsauc atļauju vēlākais līdz 2011. gada 30. novembrim vai termiņā, kas šādai grozīšanai vai atsaukšanai paredzēts attiecīgajā direktīvā vai direktīvās, ar kurām atbilstīgo vielu vai vielas iekļauj Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā, izvēloties vēlāko no šiem datumiem.

         4. pants
   Šī direktīva stājas spēkā 2010. gada 1. jūnijā.
   5. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2010. gada 3. martā

            Komisijas vārdā –

            priekšsēdētājs

         José Manuel BARROSO

      (1)  OV L 230, 19.8.1991., 1. lpp.

      (2)  OV L 213, 15.8.2007., 29. lpp.

      (3)  EFSA zinātniskais ziņojums (2009) 334, 1.–52. lpp., Conclusion regarding the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance heptamaloxyloglucan (pabeigts 2009. gada 17. jūlijā).

      PIELIKUMS
      Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā tabulas beigās iekļauj šādu ierakstu:

                  Nr.

                  Parastais nosaukums, identifikācijas numuri

                     IUPAC nosaukums

                  Tīrība (2)

                  Stāšanās spēkā

                  Iekļaušana ir spēkā līdz

                  Īpaši noteikumi

                  “304

                  Heptamaloksilglikāns

                     CAS Nr.
                  870721-81-6

                     CIPAC Nr.
                  Nav pieejams

                  Pilns IUPAC nosaukums zemsvītras piezīmē (1)

                                 Xyl p: ksilopiranozils

                                 Glc p: glikopiranozils

                                 Fuc p: fukopiranozils

                                 Gal p: galaktopiranozils

                                 Glc-ol: glicitols

                  ≥ 780 g/kg
                  Patulīna piemaisījums tehniskajos līdzekļos nedrīkst pārsniegt 50 μg/kg.

                  2010. gada 1. jūnijs

                  2020. gada 31. maijs

                  A   DAĻA
                  Var atļaut izmantot tikai kā augu augšanas regulatoru.
                  B   DAĻA
                  Lai īstenotu VI pielikuma vienotos principus, ņem vērā secinājumus pārskata ziņojumā par heptamaloksilglikānu, ko 2009. gada 27. novembrī pabeidza Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgā komiteja, un jo īpaši tā I un II papildinājumu.

         (1)  ”

         (2)  Sīkāka informācija par darbīgo vielu identitāti un to specifikācija ir sniegta pārskata ziņojumā.