title: Komisijas Direktīva 2001/47/EK (2001. gada 25. jūnijs), ar ko groza I pielikumu Padomes Direktīvai 91/414/EEK attiecībā uz augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū, lai tajā kā aktīvu vielu iekļautu Paecilomyces fumosoroseus (Apopka celms 97, PFR 97 jeb CG 170, ATCC20874)

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32001L0047

Oficiālais Vēstnesis L 175 , 28/06/2001 Lpp. 0021 - 0023

		Komisijas Direktīva 2001/47/EK(2001. gada 25. jūnijs),ar ko groza I pielikumu Padomes Direktīvai 91/414/EEK attiecībā uz augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū, lai tajā kā aktīvu vielu iekļautu Paecilomyces fumosoroseus (Apopka celms 97, PFR 97 jeb CG 170, ATCC20874)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīvu 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2001/28/EK [2], un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,tā kā:(1) Saskaņā ar Direktīvas 91/414/EEK (turpmāk "Direktīva") 6. panta 2. punktu Beļģija 1994. gada 18. maijā saņēma no Thermo Trilogy Corporation, pieteikuma iesniedzējs, pieteikumu par aktīvās vielas Paecilomyces fumosoroseus (Apopka celms 97, PFR 97 jeb CG 170, ATCC20874) iekļaušanu Direktīvas I pielikumā.(2) Saskaņā ar Direktīvas 6. panta 3. punkta noteikumiem Komisija ar savu Lēmumu 97/164/EK [3] apstiprināja, ka dokumentāciju, kas iesniegta attiecībā uz Paecilomyces fumosoroseus (Apopka celms 97, PFR 97 jeb CG 170, ATCC20874), varētu uzskatīt par tādu, kas apmierina šīs Direktīvas II pielikuma datu un informācijas prasības un attiecībā uz augu aizsardzības līdzekli, kas satur šo aktīvo vielu, Direktīvas III pielikuma prasības.(3) Saskaņā ar Direktīvas 5. panta 1. punktu aktīvā viela būtu jāiekļauj I pielikumā uz laiku, kas nepārsniedz 10 gadus, ja augu aizsardzības līdzekļu, kas satur šo aktīvo vielu, lietošana un atlikumi, domājams, nekaitē cilvēku vai dzīvnieku veselībai vai gruntsūdeņiem vai nerada nelabvēlīgu ietekmi uz vidi.(4) Paecilomyces fumosoroseus (Apopka celms 97, PFR 97 jeb CG 170, ATCC20874) iedarbība uz cilvēku veselību un vidi ir novērtēta saskaņā ar Direktīvas 6. panta 2. un 4. punkta noteikumiem attiecībā uz pieteikuma iesniedzēja piedāvātajiem izmantošanas veidiem. Beļģija, kas ir norādīta kā ziņotāja dalībvalsts, 1997. gada 9. decembrī iesniedza Komisijai attiecīgās vielas novērtējuma ziņojuma projektu.(5) Dalībvalstis un Komisija ar Pastāvīgās augu veselības komitejas starpniecību ir pārskatījušas iesniegto ziņojuma projektu. 2001. gada 27. aprīlī šo pārskatu precizēja formātā, kādu Komisija ir noteikusi pārskata ziņojumam par Paecilomyces fumosoroseus (Apopka celms 97, PFR 97 jeb CG 170, ATCC20874). Ja šis pārskata ziņojums jāatjaunina, ņemot vērā zinātnes un tehnikas sasniegumus, saskaņā ar Direktīvu jāgroza arī nosacījumi attiecībā uz DPX KE 459 Paecilomyces fumosoroseus (Apopka celma 97, PFR 97 jeb CG 170, ATCC20874) iekļaušanu Direktīvas I pielikumā.(6) Paecilomyces fumosoroseus (Apopka celms 97, PFR 97 jeb CG 170, ATCC20874) pārskata dokumentācija un informācija 1999. gada 16. decembrī tika iesniegta Augu zinātniskajai komitejai, lai tā sniegtu atzinumu. Komiteja sniedza atzinumu 2000. gada 30. novembrī [4].(7) Dažādajās veiktajās pārbaudēs noskaidrojās, ka augu aizsardzības līdzekļi, kas satur minēto aktīvo vielu, vispār var apmierināt Direktīvas 5. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkta un 3. punkta prasības, īpaši attiecībā uz izmantošanas veidiem, kas pārbaudīti un sīki izklāstīti Komisijas pārskata ziņojumā. Tādēļ minētā aktīvā viela jāiekļauj I pielikumā, lai nodrošinātu, ka visās dalībvalstīs var piešķirt atļaujas par augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur šo aktīvo vielu, saskaņā ar minētās Direktīvas noteikumiem.(8) Pēc vielas iekļaušanas ir jāparedz saprātīgs laika posms, lai dalībvalstis varētu īstenot Direktīvas noteikumus attiecībā uz augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur Paecilomyces fumosoroseus (Apopka celms 97, PFR 97 jeb CG 170, ATCC20874), un lai šajā laika posmā tiktu pārskatītas esošās pagaidu atļaujas vai vēlākais līdz šā laika posma beigām tiktu izsniegtas jaunas atļaujas saskaņā ar Direktīvas noteikumiem. Augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur Paecilomyces fumosoroseus (Apopka celms 97, PFR 97 jeb CG 170, ATCC20874) un citas I pielikumā iekļautās aktīvās vielas, var būt vajadzīgs garāks laika posms.(9) Vēl ir jāpiemēro vienoti principi attiecībā uz mikroorganismiem, ir lietderīgi, ka, piešķirot atļaujas, dalībvalstis ievēro Direktīvas 4. panta vispārējos noteikumus; tāpat ir lietderīgi dalībvalstīm piešķirt saprātīgu laika periodu, lai vēlreiz izvērtētu piešķirtās atļaujas vienoto principu gaismā pēc to pieņemšanas.(10) Ir lietderīgi paredzēt, ka gatavo pārskata ziņojumu (izņemot konfidenciālu informāciju Direktīvas 14. panta nozīmē) dalībvalstis tur pieejamu, lai ar to varētu iepazīties jebkura ieinteresētā puse.(11) Šajā direktīvā paredzētie pasākumi atbilst Pastāvīgās augu veselības komitejas atzinumam, ko tā sniegusi 2001. gada 27. aprīlī,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsKā noteikts šīs direktīvas pielikumā, tabula Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā ir jāgroza, lai tajā iekļautu Paecilomyces fumosoroseus (Apopka celms 97, PFR 97 jeb CG 170, ATCC20874).2. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas nepieciešami, lai izpildītu šīs direktīvas prasības vēlākais līdz 2001. gada 31. decembrim. Tās par to tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem šos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.2. Tomēr attiecībā uz esošo pagaidu atļauju pārskatīšanu, kuras piešķirtas, ievērojot pārskata ziņojumu, pagaidu atļaujas ir jāatsauc un, ja vajadzīgs, jāaizstāj ar pilnīgu atļauju līdz 2002. gada 30. novembrim.3. Tomēr saistībā ar vienotu principu piemērošanu dalībvalstis pēc iespējas drīz veic piešķirto atļauju atkārtotu pārbaudi, bet vēlākais 12 mēnešu laikā pēc šādu principu pieņemšanas.4. Tomēr augu aizsardzības līdzekļiem, kuri satur Paecilomyces fumosoroseus (Apopka celms 97, PFR 97 jeb CG 170, ATCC20874), līdz ar citu aktīvo vielu, kas iekļauta Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā, 1. punktā minēto laika posmu pagarina tiktāl, ciktāl garāks īstenošanas laika posms ir noteikts noteikumos Direktīvā, ar ko groza Direktīvas 91/414/EEK I pielikumu par šīs citas aktīvās vielas iekļaušanu.5. Dalībvalstis tur pieejamu pārskata ziņojumu attiecībā uz Paecilomyces fumosoroseus (Apopka celms 97, PFR 97 jeb CG 170, ATCC20874) (izņemot konfidenciālu informāciju Direktīvas 14. panta nozīmē), lai ieinteresētās puses pēc īpaša pieprasījuma varētu savā starpā konsultēties vai vismaz ar to iepazīties.3. pantsŠī direktīva stājas spēkā 2001. gada 1. jūlijā.4. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2001. gada 25. jūnijāKomisijas vārdā —Komisijas loceklisDavid Byrne[1] OV L 230, 19.8.1991., 1. lpp.[2] OV L 113, 24.4.2001., 5. lpp.[3] OV L 64, 5.3.1997., 17. lpp.[4] Augu zinātniskās komitejas atzinums attiecībā uz Paecilomyces fumosoroseus novērtējumu saistībā ar Padomes Direktīvu 91/414/EEK attiecībā uz augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū. SCP/PAECIL/002 galīgā versija 2000. gada 11. decembrī.--------------------------------------------------PIELIKUMSJAUNAIS IERAKSTS TABULĀ DIREKTĪVAS 91/414/EEK I PIELIKUMĀNr. | Parastais nosaukums un identifikācija | IUPAC nosaukums | Tīrība | Stāšanās spēkā | Iekļaušana ir spēkā līdz | Īpaši noteikumi |18 | Paedlomyces fumosoroseus Apopka celms 97, PFR 97 jeb CG 170, ATCC20874 | Nepiemēro | Katrs raudzēšanas šķīdums būtu jāpārbauda uz sekundārajiem metabolītiem ar HPLC | 2001. gada 1. jūlijs | 2011. gada 30. jūnijs | Atļauts lietot tikai kā insekticīdu. Katrs raudzēšanas atsārms būtu jāpārbauda ar HPLC, lai pārliecinātos, ka tajā nav sekundāro metabolītu. Pastāvīgās augu veselības komitejas sasaukšanas datums, kurā precizēts pārskata ziņojums: 2001. gada 27. aprīlis. |--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 2006/16/EK ( 2006. gada 7. februāris ), ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK, lai tajā iekļautu oksamilu kā aktīvo vielu   (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               8.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 36/37

      KOMISIJAS DIREKTĪVA 2006/16/EK
   (2006. gada 7. februāris),
   ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK, lai tajā iekļautu oksamilu kā aktīvo vielu
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīvu 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (1), un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Ar Komisijas Regulām (EK) Nr. 451/2000 (2) un (EK) Nr. 703/2001 (3) paredz sīki izstrādātus noteikumus Direktīvas 91/414/EEK 8. panta 2. punktā minētās darba programmas otrā posma īstenošanai un nosaka to aktīvo vielu sarakstu, kuras jānovērtē attiecībā uz iespējamību tās iekļaut Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā. Oksamils ir minētajā sarakstā.

               (2)

               Oksamila iedarbība uz cilvēka veselību un vidi ir novērtēta saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 451/2000 un (EK) Nr. 703/2001 noteikumiem par vairākiem izmantošanas veidiem, ko ierosinājis pieteikuma iesniedzējs. Turklāt ar minētajām regulām ieceltas ziņotājas dalībvalstis, kuru pienākums ir iesniegt attiecīgos novērtējuma ziņojumus un ieteikumus Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādei (EFSA) saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 451/2000 8. panta 1. punktu. Attiecībā uz oksamilu ziņotāja dalībvalsts bija Īrija, un visa vajadzīgā informācija tika iesniegta 2003. gada 25. augustā.

               (3)

               Novērtējuma ziņojumu pārskatīja citas dalībvalstis un Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde vērtēšanas darba grupā, un Komisija to saņēma 2005. gada 14. janvārī kā Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes zinātnisko ziņojumu par oksamilu (4). Šo ziņojumu dalībvalstis un Komisija pārskatīja Pastāvīgajā pārtikas aprites un dzīvnieku veselības komitejā, un tas tika pabeigts 2005. gada 15. jūlijā kā Komisijas pārskata ziņojums par oksamilu.

               (4)

               Dažādajās veiktajās pārbaudēs atklājās, ka oksamilu saturošus augu aizsardzības līdzekļus var uzskatīt par tādiem, kas kopumā atbilst Direktīvas 91/414/EEK 5. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā noteiktajām prasībām, jo īpaši attiecībā uz lietojuma veidiem, kas tika pārbaudīti un sīki izklāstīti Komisijas pārskata ziņojumā. Tādēļ ir lietderīgi iekļaut oksamilu I pielikumā, lai atļaujas par augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur šo aktīvo vielu, visās dalībvalstīs varētu piešķirt saskaņā ar minētās direktīvas noteikumiem.

               (5)

               Neatkarīgi no šā secinājuma jāiegūst sīkāka informācija par dažiem konkrētiem aspektiem. Direktīvas 91/414/EEK 6. panta 1. punktā noteikts, ka, iekļaujot vielu I pielikumā, var paredzēt nosacījumus. Tādēļ ir ieteicams paredzēt, ka oksamilam veic sīkākas pārbaudes, lai apstiprinātu riska novērtējumu dažos gadījumos, un ka šos pētījumus sagatavo iesniedzējs.

               (6)

               Pieredze, kas gūta, Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā iekļaujot aktīvās vielas, kuras novērtētas saskaņā ar Komisijas Regulu (EEK) Nr. 3600/92 (5), liecina par iespējamām grūtībām, interpretējot pašreizējo atļauju turētāju tiesības attiecībā uz piekļuvi datiem. Lai izvairītos no turpmākām problēmām, jāprecizē dalībvalstu pienākumi, jo īpaši pienākums pārliecināties par to, ka atļaujas turētājs nodrošina tādu piekļuvi dokumentācijai, kas atbilst minētās direktīvas II pielikuma prasībām. Taču šī pienākumu precizēšana neparedz dalībvalstīm vai atļaujas turētājiem jaunus pienākumus, kas nebija noteikti līdz šai I pielikuma grozīšanai pieņemtajās direktīvās.

               (7)

               Pirms aktīvās vielas ietveršanas I pielikumā jāatvēl pietiekami ilgs laiks, lai dalībvalstis un citi interesenti sagatavotos jauno prasību izpildei saistībā ar minēto ietveršanu.

               (8)

               Neierobežojot Direktīvā 91/414/EEK noteiktos pienākumus, kas izriet no aktīvās vielas iekļaušanas I pielikumā, pēc iekļaušanas dalībvalstīm jāatvēl sešu mēnešu laikposms pašreizējo atļauju pārskatīšanai augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur oksamilu, lai nodrošinātu atbilstību prasībām, kas paredzētas Direktīvā 91/414/EEK, jo īpaši tās 13. pantā, un atbilstību I pielikumā izvirzītajiem nosacījumiem. Dalībvalstīm attiecīgi jāmaina, jāaizstāj vai jāatsauc pašreizējās atļaujas saskaņā ar Direktīvas 91/414/EEK noteikumiem. Atkāpjoties no iepriekš noteiktā termiņa, jāparedz ilgāks laika posms, lai iesniegtu un novērtētu visu III pielikuma dokumentāciju par katra augu aizsardzības līdzekļa katru paredzēto lietojuma veidu saskaņā ar vienotajiem principiem, kas izklāstīti Direktīvā 91/414/EEK.

               (9)

               Tādēļ ir lietderīgi attiecīgi grozīt Direktīvu 91/414/EEK.

               (10)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgās komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 91/414/EEK I pielikumu groza, kā norādīts šīs direktīvas pielikumā.
   2. pants
   Vēlākais līdz 2007. gada 31. janvārim dalībvalstis pieņem un publicē normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis nekavējoties Komisijai dara zināmus minēto tiesību aktu noteikumus un minēto tiesību aktu un šīs direktīvas korelācijas tabulu.
   Šos noteikumus dalībvalstis sāk piemērot no 2007. gada 1. februāra.
   Kad dalībvalstis pieņem šos tiesību aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka to, kā izdarīt šādas atsauces.
   3. pants
   1.   Vajadzības gadījumā dalībvalstis līdz 2007. gada 31. janvārim saskaņā ar Direktīvu 91/414/EEK groza vai atsauc pašreizējās atļaujas augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur oksamilu kā aktīvo vielu.
   Līdz šim termiņam tās jo īpaši pārliecinās, ka ir izpildīti minētās direktīvas I pielikuma nosacījumi attiecībā uz oksamilu, izņemot nosacījumus attiecīgās aktīvās vielas ieraksta B daļā, un ka atļaujas turētājam ir dokumentācija vai piekļuve dokumentācijai atbilstīgi minētās direktīvas II pielikuma prasībām saskaņā ar tās 13. panta nosacījumiem.
   2.   Atkāpjoties no 1. punkta, par katru atļauto augu aizsardzības līdzekli, kas satur oksamilu kā vienīgo vai vienu no vairākām aktīvajām vielām, kuras iekļautas Direktīvas 91/414/EEK I pielikuma sarakstā vēlākais līdz 2006. gada 30. jūlijam, dalībvalstis veic produkta pārvērtēšanu saskaņā ar vienotajiem principiem, kuri noteikti Direktīvas 91/414/EEK VI pielikumā, pamatojoties uz dokumentāciju, kas atbilst minētās direktīvas III pielikuma prasībām, un ņemot vērā minētās direktīvas I pielikuma oksamila ieraksta B daļu. Pamatojoties uz minēto novērtējumu, dalībvalstis nosaka, vai līdzeklis atbilst Direktīvas 91/414/EEK 4. panta 1. punkta b), c), d) un e) apakšpunkta nosacījumiem.
   Pēc šā novērtējuma dalībvalstis:

               a)

               ja līdzeklī oksamils ir vienīgā aktīvā viela – vajadzības gadījumā groza vai atsauc atļauju vēlākais 2010. gada 30. jūlijā vai

               b)

               ja līdzeklī oksamils ir viena no vairākām aktīvajām vielām – vajadzības gadījumā groza vai atsauc atļauju vēlākais 2010. gada 30 jūlijā vai termiņā, kas šādai grozīšanai vai atsaukšanai paredzēts attiecīgajā direktīvā vai direktīvās, ar kurām atbilstīgo vielu vai vielas iekļauj Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā, izvēloties vēlāko no šiem datumiem.

         4. pants
   Šī direktīva stājas spēkā 2006. gada 1. augustā.
   5. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2006. gada 7. februārī

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Markos KYPRIANOU

      (1)  OV L 230, 19.8.1991., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2006/6/EK (OV L 12, 18.1.2006., 21. lpp.).

      (2)  OV L 55, 29.2.2000., 25. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1044/2003 (OV L 151, 19.6.2003., 32. lpp.).

      (3)  OV L 98, 7.4.2001., 6. lpp.

      (4)  EFSA zinātniskais ziņojums (2005.) 26, 1–78, Conclusion on the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance Oxamyl (pabeigts 2005. gada 14. janvārī).

      (5)  OV L 366, 15.12.1992., 10. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr 2266/2000 (OV L 259, 13.10.2000., 27. lpp.).

      PIELIKUMS
      Direktīvas 91/414/EEK I pielikuma tabulas beigās pievieno šādu ierakstu

                     Nr.

                     Vispārpieņemtais nosaukums, identifikācijas numurs

                     IUPAC nosaukums

                     Tīrība (1)

                     Stāšanās spēkā

                     Termiņš, līdz kuram paliek iekļauts

                     Īpaši noteikumi

                     “117

                     Oksamils

                        CAS 23135-22-0

                        CIPAC 342

                     N,N-dimetil-2-metilkarbamoiloksiimino-2-(metiltio)acetamīds

                     970 g/kg

                     2006. gada 1. augusts

                     2016. gada 31. jūlijs

                     A. DAĻA
                     Var atļaut lietot tikai kā nematicīdu vai insekticīdu.
                     B. DAĻA
                     Lai īstenotu VI pielikuma vienotos principus, ņem vērā pārskata ziņojuma secinājumus par oksamilu un jo īpaši šā ziņojuma I un II papildinājumu, ko 2005. gada 15. jūlijā pabeidza Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgā komiteja. Šajā vispārējā novērtējumā

                                 —

                                 dalībvalstīm jo īpaši jāpievērš uzmanība putnu un zīdītāju, slieku, ūdens organismu, virszemes ūdeņu un gruntsūdeņu aizsardzībai situācijās, kas tos apdraud.

                           Atļaujas piešķiršanas nosacījumos vajadzības gadījumā ir jāietver riska samazināšanas pasākumi;

                                 —

                                 dalībvalstīm jāpievērš īpaša uzmanība lietotāja drošībai. Atļaujas piešķiršanas nosacījumos vajadzības gadījumā ir jāietver riska samazināšanas pasākumi.

                           Attiecīgās dalībvalstis pieprasa iesniegt sīkākus pētījumus, kas apstiprina riska novērtējumu attiecībā uz gruntsūdens piesārņojumu skābā augsnē, putniem, zīdītājiem un sliekām. Tās nodrošina, ka iesniedzēji, pēc kuru pieprasījuma oksamils ir iekļauts šajā pielikumā, iesniedz minētos pētījumus Komisijai 2 gadu laikā no šīs direktīvas stāšanās spēkā.”

         (1)  Sīkāka informācija par aktīvās vielas identitāti un tās specifikācija ir sniegta pārskata ziņojumā.


title: Komisijas Astotā Direktīva (1978. gada 15. jūnijs), ar ko nosaka Kopienas analīžu metodes barības oficiālajai kontrolei

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31978L0633

Oficiālais Vēstnesis L 206 , 29/07/1978 Lpp. 0043 - 0055 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 3 Sējums 10 Lpp. 0071  Speciālizdevums grieķu valodā Nodaļa 03 Sējums 22 Lpp. 0067  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 3 Sējums 10 Lpp. 0071  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 03 Sējums 14 Lpp. 0230  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 03 Sējums 14 Lpp. 0230

		Komisijas Astotā Direktīva(1978. gada 15. jūnijs),ar ko nosaka Kopienas analīžu metodes barības oficiālajai kontrolei(78/633/EEK)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1970. gada 20. jūlija Direktīvu 70/373/EEK par paraugu ņemšanas un analīžu Kopienas metožu ieviešanu barības oficiālajai kontrolei [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Pievienošanās aktu, un jo īpaši tās 2. pantu,tā kā minētajā direktīvā ir prasīts veikt barības oficiālo kontroli, izmantojot paraugu ņemšanas un analīžu Kopienas metodes, lai pārbaudītu atbilstību prasībām, kas normatīvo un administratīvo aktu noteikumos paredzētas attiecībā uz barības kvalitāti un sastāvu;tā kā ar Komisijas 1971. gada 15. jūnija Direktīvu 71/250/EEK [2], 1971. gada 18. novembra Direktīvu 71/393/EEK [3], 1972. gada 27. aprīļa Direktīvu 72/199/EEK [4], 1972. gada 5. decembra Direktīvu 73/46/EEK [5], 1974. gada 25. marta Direktīvu 74/203/EEK [6], 1974. gada 20. decembra Direktīvu 75/84/EEK [7] un 1976. gada 1. marta Direktīvu 76/372/EEK [8] jau ir noteiktas vairākas Kopienas analīžu metodes; tā kā, ņemot vērā panākumus, kas gūti kopš tā laika, ir ieteicams pieņemt astoto metožu kopumu;tā kā šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Barības pastāvīgās komitejas sniegto atzinumu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pants1. Dalībvalstis prasa, lai barības oficiālās kontroles analīzes attiecībā uz cinka bacitracīna, flavofosfolipola, dzelzs, vara, mangāna un cinka saturu veic saskaņā ar šīs direktīvas pielikumā aprakstītajām metodēm.2. Vispārīgos noteikumus, kas izklāstīti Pirmās Direktīvas 71/250/EEK pielikuma 1. daļā "Ievads", izņemot to daļu, kas attiecas uz analizējamā parauga sagatavošanu, piemēro šīs direktīvas pielikumā aprakstītajām metodēm.2. pantsDalībvalstīs 1979. gada 1. janvārī stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai panāktu atbilstību šai direktīvai. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.3. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1978. gada 15. jūnijāKomisijas vārdā —priekšsēdētāja vietnieksFinn Gundelach[1] OV L 170, 3.8.1970., 2. lpp.[2] OV L 155, 12.7.1971., 13. lpp.[3] OV L 279, 20.12.1971., 7. lpp.[4] OV L 123, 29.5.1972., 6. lpp.[5] OV L 83, 30.3.1973., 21. lpp.[6] OV L 108, 22.4.1974., 7. lpp.[7] OV L 32, 5.2.1975., 26. lpp.[8] OV L 102, 15.4.1976., 8. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMS1. CINKA BACITRACĪNA NOTEIKŠANA PĒC DIFŪZIJAS AGARA BAROTNĒ1. MĒRĶIS UN PIEMĒROŠANAS JOMA.Metode paredzēta cinka bacitracīna noteikšanai barībā, koncentrātos un premiksos. Zemākā noteikšanas robeža ir 5 mg/kg (5 ppm) [1]. Metode nav izmantojama traucējošu vielu, īpaši liela daudzuma vara un askorbīnskābes klātbūtnē.2. PRINCIPS.Paraugu pH 2 apstākļos ekstrahē ar metanola/ūdens/sālsskābes maisījumu. Ekstraktu noregulē līdz pH 6,5, vajadzības gadījumā koncentrē un atšķaida. Tā antibiotisko aktivitāti novērtē, nosakot cinka bacitracīna difūziju agara barotnē, kas uzsēta ar Micrococcus luteus (sin. M. flavus). Difūziju nosaka pēc mikroorganisma kavējuma zonu veidošanās. Pieņem, ka minēto zonu diametrs ir tieši proporcionāls antibiotiku koncentrācijas logaritmam izmantoto antibiotiku koncentrāciju intervālā.3. MIKROORGANISMS: MICROCOCCUS LUTEUS ATCC 10240.3.1 Izejas kultūras uzturēšana.Slīpagara barotnē uzsēj Micrococcus luteus (4.1.). Inkubē 24 stundas no 30 līdz 37 °C temperatūrā, glabā ledusskapī apmēram 4 °C temperatūrā un reizi divās nedēļās atkārtoti uzsēj uz slīpagara.3.2. Baktēriju suspensijas pagatavošana [2].Ar 2 – 3 ml nātrija hlorīda šķīduma (4.3.) novāc pieaugumu no nesen sagatavota slīpagara (3.1.). Iegūto suspensiju lieto, lai uzsētu 250 ml barotni (4.1.) Rū kolbā, un inkubē no 18 līdz 20 stundām 30 – 37 °C temperatūrā. Pieaugumu novāc ar 25 ml nātrija hlorīda šķīduma (4.3.) un samaisa. Suspensiju atšķaida ar nātrija hlorīda šķīdumu attiecībā 1/10 (4.3.). Suspensijas gaismas caurlaidībai jābūt apmēram 75 %, mērot 650 nm līmenī 1 cm kivetē pret nātrija hlorīda šķīdumu (4.3.).4. BAROTNES UN REAĢENTI.4.1. Barotne [3].Gaļas peptons | 6,0 g |Triptons | 4,0 g |Rauga ekstrakts | 3,0 g |Gaļas ekstrakts | 1,5 g |Glikoze | 1,0 g |Agars | 15,0 g |Ūdens | 1000 ml |pH 6,5 – 6,6 (pēc sterilizācijas) | |4.2. Eksperimenta vide [4].Triptons | 10,0 g |Rauga ekstrakts | 3,0 g |Gaļas ekstrakts | 1,5 g |Glikoze | 1,0 g |Agars | 20,0 g |Tween 80 | 1 ml |Ūdens | 1000 ml |pH 6,5 (pēc sterilizācijas) | |4.3. Nātrija hlorīda 0,8 % (m/V) šķīdums: 8 g analītiski tīra nātrija hlorīda izšķīdina ūdenī un atšķaida līdz 1000 ml; sterilizē.4.4. Metanola/tīra ūdens/analītiski tīras sālsskābes maisījums (d: 1,18 – 1,19): 80/17,5/2,5 (V/V/V).4.5. Fosfāta buferšķīdums, pH 6,5.Analītiski tīrs dikālija hidrogēnfosfāts K2HPO4 (22,15 g).Analītiski tīrs kālija dihidrogēnfosfāts KH2PO4 (27,85 g).Ūdens līdz 1000 ml.4.6. Analītiski tīra sālsskābe (d: 1,18 – 1,19).4.7. Analītiski tīra sālsskābe (0,1 N).4.8. Nātrija hidroksīds, 1 N šķīdums (analītiski tīrs).4.9. Bromkrezolsarkanā 0,04 % (m/V) šķīdums: izšķīdina 0,1 g bromkrezolsarkanā 18,5 ml nātrija hidroksīda 0,01 N šķīdumā. Papildina ar ūdeni līdz 250 ml un samaisa.4.10. Standartviela: cinka bacitracīns ar zināmu aktivitāti (SV).5. STANDARTŠĶĪDUMI.Iesver tādu standarta cinka bacitracīna (4.10.) daudzumu, kas atbilst 1050 SV (atbilstīgi norādītajai aktivitātei). Pievieno 5 ml 0,1 N sālsskābes (4.7.) un atstāj uz 15 minūtēm. Pievieno 30 ml ūdens, ar fosfāta buferšķīdumu, kura pH ir 6,5 (4.5.) (apmēram 4 ml), noregulē pH līdz 4,5, ar ūdeni uzpilda līdz 50 ml tilpumam un labi samaisa (1 ml = 21 SV).No šā šķīduma, pakāpeniski atšķaidot ar fosfāta buferšķīdumu, kura pH ir 6,5, (4.5.) pagatavo šādus šķīdumus:S8 | 0,42 | SV/ml |S4 | 0,21 | SV/ml |S2 | 0,105 | SV/ml |S1 | 0,0525 | SV/ml |6. EKSTRAKTA GATAVOŠANA.6.1. Ekstrakcija.6.1.1. Koncentrāti, premiksi un minerālbarība.Iesver 2,0 līdz 5,0 g parauga, pievieno 30 ml maisījuma (4.4.) un īsu brīdi krata. Pārbauda, vai pH ir apmēram 2. Krata 10 minūtes, pievieno 30 ml fosfāta buferšķīduma ar pH 6,5 (4.5.) un krata 15 minūtes. Atšķaida ar fosfāta buferšķīdumu (4.5.) tā, lai cinka bacitracīna paredzamais saturs būtu 0,42 SV/ml (= U8).6.1.2. Olbaltumvielu koncentrāti.Iesver 10,0 g parauga, pievieno 50 ml maisījuma (4.4.) un īsu brīdi krata. Pārbauda, vai pH ir apmēram 2. Krata 10 minūtes, pievieno 50 ml fosfāta buferšķīduma ar pH 6,5 (4.5.) un krata 15 minūtes. Atšķaida ar fosfāta buferšķīdumu (4.5.) tā, lai cinka bacitracīna paredzamais saturs būtu 0,42 SV/ml (= U8).6.1.3. Citu veidu barība.Iesver 10,0 g parauga (20,0 g, ja cinka bacitracīna paredzamais saturs ir 5 mg/kg), pievieno 25 ml maisījuma (4.4.) un apmēram 10 minūtes homogenizē. Pievieno 25 ml fosfāta buferšķīduma, kura pH ir 6,5 (4.5.), krata 15 minūtes un centrifugē. Ņem 20 ml koncentrāta, ar 1 N nātrija hidroksīda šķīduma (4.8.) noregulē pH līdz 6,5, par indikatoru lietojot bromkrezolsarkanā šķīdumu (4.9.). Ar rotācijas ietvaicētāju temperatūrā, kas nepārsniedz 35 °C, ietvaicē apmēram 4 ml. Atlikumu atšķaida ar ūdeni tā, lai cinka bacitracīna paredzamais saturs būtu 0,42 SV/ml (= U8).6.2. Eksperimenta šķīdumi.No šķīduma U8 pagatavo šķīdumu U4 (paredzamais saturs: 0,21 SV/ml), U2 (paredzamais saturs: 0,105 SV/ml) un U1 (paredzamais saturs: 0,0525 SV/ml), tos secīgi atšķaidot (1 + 1) ar fosfāta buferšķīdumu (4.5.).7. EKSPERIMENTA NORISE.7.1. Eksperimenta vides uzsēšana.Eksperimenta vidi (4.2.) uzsēj ar baktēriju suspensiju (3.2.) apmēram 50 °C temperatūrā. Priekšmēģinājumos ar eksperimenta vidi (4.2.) uz platēm nosaka baktēriju suspensijas daudzumu, kas nodrošina lielāko un skaidrāko kavējuma zonu veidošanos dažādo cinka bacitracīna koncentrāciju gadījumos.7.2. Plašu sagatavošana.Difūziju agarā veic uz platēm ar visu četru koncentrāciju standartšķīdumiem (S8, S4, S2, S1) un visu četru koncentrāciju eksperimenta šķīdumiem (U8, U4, U2, U1). Uz visām platēm noteikti jābūt visu četru koncentrāciju ekstraktam un standartšķīdumam. Šajā nolūkā izvēlas pietiekami lielas plates, uz kurām agara barotnē var izveidot vismaz astoņas iedobes ar 10 – 13 mm diametru, atstājot starp to centriem vismaz 30 mm. Testu var veikt uz plates, kas izveidota no stikla plāksnes, uz kuras uzlikts 20 mm augsts anodēta alumīnija vai plastikas riņķis, kura diametrs ir 200 mm.Uz platēm lej tādu daudzumu barotnes (4.2.), kas saskaņā ar 7.1. punktu uzsēta tā, lai iegūtu apmēram 2 mm biezu slāni (50 ml uz plati ar 200 mm diametru). Atstāj sastingt horizontālā stāvoklī, izveido iedobumus un tajos precīzi nomērītā daudzumā iepilda eksperimenta šķīdumus un standartšķīdumus (no 0,10 līdz 0,15 ml uz iedobi atkarībā no diametra).Katru koncentrāciju pārbauda vismaz četras reizes, lai katrā noteikšanā novērtētu vismaz 32 kavējuma zonas.7.3. Inkubācija.Plates inkubē 16 līdz 18 stundas 28 līdz 30 °C temperatūrā.8. NOVĒRTĒŠANA.Ar 0,1 mm precizitāti izmēra kavējuma zonu diametru. Uz puslogaritmiskā papīra atzīmē punktus, kas atbilst kavējuma zonu vidējam diametram atkarībā no koncentrācijas. Novelk standartšķīdumam un ekstraktam atbilstīgās līnijas, piemēram, kā aprakstīts tālāk tekstā."Atbilstošāko" punktu standarta zemākajam līmenim (SL) nosaka pēc formulas:SL =7 S+ 4 S+ S- 2 S810"Atbilstošāko" punktu standarta augstākajam līmenim (SH) nosaka pēc formulas:SH =7 S+ 4 S+ S- 2 S110Līdzīgi aprēķina "atbilstošākos" punktus ekstrakta zemākajam koncentrācijas līmenim (UL) un augstākajam līmenim (UH), iepriekšminētajās formulās S1, S2, S4 un S8 attiecīgi aizstājot ar U1, U2, U4 un U8.Uz tā paša puslogaritmiskā papīra atzīmē SL un SH lielumus, un tos savieno, iegūstot standartšķīduma "atbilstošāko" līniju. Līdzīgi atzīmē UL un UH, ko savieno, iegūstot ekstrakta "atbilstošāko" līniju.Ja nav nekādu traucējošu faktoru, abām līnijām vajadzētu būt paralēlām. Praktiskos nolūkos līnijas var uzskatīt par paralēlām, ja (SH-SL) un (UH-UL) neatšķiras vairāk par 10 % no to vidējā lieluma.Ja līnijas nav uzskatāmas par paralēlām, var atmest U1 un S1 vai U8 un S8, bet SL, SH, UL un UH "atbilstošākās" līnijas aprēķināt pēc alternatīvām formulām:SL =5 S+ 2 S- S6SH =5 S+ 2 S- S6un līdzīgi aprēķina UL un UH. Alternatīvo "atbilstošāko" līniju paralelitāte būtu jāpārbauda, kā minēts iepriekš. Nobeiguma ziņojumā būtu jānorāda, ka rezultāts aprēķināti pēc trim līmeņiem.Ja līnijas uzskata par paralēlām, relatīvās aktivitātes logaritmu (log A) aprēķina pēc vienas no šīm formulām.Četru līmeņu gadījumā:log A =× 0,602U+ U+ S+ S- U- U- S- S2Trīs līmeņu gadījumā:log A =× 0,401U+ S- U- S1vailog A =× 0,401U+ S- U- S2Faktiskā aktivitāte = pieņemtā aktivitāte × relatīvā aktivitāte.Ja līnijas nevar uzskatīt par paralēlām, noteikšanu atkārto. Ja paralelitāti tomēr nepanāk, relatīvās aktivitātes logaritmu (log A) aprēķina pēc c) formulas. Tomēr iegūtais rezultāts jāuzskata par aptuvenu, un tas jāatzīmē nobeiguma ziņojumā.9. ATKĀRTOJAMĪBA.No viena parauga viena analītiķa izdarītās divās noteikšanās iegūto rezultātu starpībai nevajadzētu pārsniegt:20 % no lielākā rezultāta, ja cinka bacitracīna saturs ir no 5 līdz 25 mg/kg;5 mg/kg pēc absolūtā lieluma, ja cinka bacitracīna saturs ir lielāks par 25 un mazāks par 50 mg/kg;10 % no lielākā rezultāta, ja cinka bacitracīna saturs pārsniedz 50 mg/kg.2. FLAVOFOSFOLIPOLA NOTEIKŠANA PĒC DIFŪZIJAS AGARA BAROTNĒ1. MĒRĶIS UN PIEMĒROŠANAS JOMA.Metode paredzēta flavofosfolipola noteikšanai barībā, koncentrātos un premiksos. Zemākā noteikšanas robeža ir 1 mg/kg (1 ppm).2. PRINCIPS.Paraugu ekstrahē ar atšķaidītu metanolu, karsējot ar atteces dzesinātāju. Pēc centrifugēšanas ekstraktu attīra, vajadzības gadījumā apstrādājot ar jonu apmaiņas sveķiem, un atšķaida. Tā antibiotisko aktivitāti nosaka, novērtējot flavofosfolipola difūziju agara barotnē, kas uzsēta ar Staphylococcus aureus. Difūziju nosaka pēc mikroorganisma kavējuma zonu veidošanās. Pieņem, ka minēto zonu diametrs ir tieši proporcionāls antibiotiku koncentrācijas logaritmam izmantoto antibiotiku koncentrāciju intervālā.3. MIKROORGANISMS: STAPHYLOCOCCUS AUREUS ATCC 6538 P.3.1. Izejas kultūras uzturēšana.Staphylococcus aureus uzsēj slīpagara barotnē (4.1.). Inkubē 24 stundas 37 °C temperatūrā, glabā ledusskapī apmēram 4 °C temperatūrā un reizi mēnesī atkārtoti uzsēj uz slīpagara.3.2. Baktēriju suspensijas pagatavošana [5].Atliek divas mēģenes ar izejas kultūru (3.1.) un reizi nedēļā atkārtoti uzsēj. Inkubē 24 stundas 37 °C temperatūrā un glabā ledusskapī apmēram 4 °C temperatūrā.24 stundas pirms eksperimenta ar pieaugumu uzsēj divas līdz četras mēģenes, kurās ir slīpagara barotne (4.1.). Inkubē 16 – 18 stundas 37 °C temperaturā. Pieaugumu suspendē nātrija hlorīda šķīdumā (4.3.). Suspensijas gaismas caurlaidībai 578 nm līmenī, mērot 1 cm kivetē pret nātrija hlorīda šķīdumu (4.3.), jābūt apmēram 40 %.4. BAROTNES UN REAĢENTI.4.1. Barotne [6].Gaļas peptons | 6,0 g |Triptons | 4,0 g |Rauga ekstrakts | 3,0 g |Gaļas ekstrakts | 1,5 g |Glikoze | 1,0 g |Agars | 15,0 g |Ūdens | 1000 ml |pH 6,5 (pēc sterilizācijas) | |4.2. Eksperimenta vide.4.2.1. Pamatslānis [7].Gaļas peptons | 6,0 g |Rauga ekstrakts | 3,0 g |Gaļas ekstrakts | 1,5 g |Agars | 10,0 g |Ūdens | 1000 ml |pH 6,5 (pēc sterilizācijas) | |4.2.2. Uzsējuma slānis.Kā 4.1. punktā, tikai pievienojot 2,0 g silīcija pretputu emulsiju [8].4.3. Nātrija hlorīda šķīdums, 0,4 % (m/V): izšķīdina 4 g analītiski tīra nātrija hlorīda ūdenī un atšķaida līdz 1000 ml; sterilizē.4.4. Ķīmiski tīrs metanols.4.5. Metanols, 50 %( V/V): atšķaida 500 ml metanola (4.4.) ar 500 ml ūdens.4.6. Metanols 80 % (V/V): atšķaida 800 ml metanola (4.4.) ar 200 ml ūdens.4.7. Tris(hidroksimetil)aminometāns (analītiski tīrs).4.8. Kālija hlorīda metanola šķīdums, 1,5 % (m/V): izšķīdina 1,5 g analītiski tīra kālija hlorīda 20 ml ūdens, uzpilda līdz 100 ml ar metanolu (4.4.).4.9. Katjonu apmaiņas sveķi: Dowex 50 W×8, 20 – 50 graudiņi, Na formas (kat. Serva Nr. 41600) vai līdzvērtīgi.4.10. Anjonu apmaiņas sveķi: Dowex 1×2, 50 – 100 graudiņu, Cl formas (kat. Serva Nr. 41010) vai līdzvērtīgi. Pirms lietošanas 12 – 14 stundas tur 80 % metanolā (4.6.).4.11. Stikla vate.4.12. pH indikatora papīrītis (pH 6,6 – 8,1).4.13. Askorbīnskābe.4.14. Standartviela: flavofosfolipols ar zināmu aktivitāti.5. IEKĀRTA.5.1. 150 – 200 mm gara hromatogrāfijas stikla kolonna ar 9 mm iekšējo diametru, kuras apakšgala sašaurinātajā daļā ir krāns un augšgalā slīpēta stikla savienojums šķirpiltuves (5.2.) pievienošanai.5.2. Pilināmā piltuve (250 ml) ar krānu un slīpēta stikla savienojumu.5.3. 250 ml koniskā kolba ar slīpēta stikla savienojumu.5.4. Atteces kondensators ar slīpēta stikla savienojumu.6. STANDARTŠĶĪDUMI.Precīzi nosvērtu standartvielas (4.14.) daudzumu izšķīdina 50 % metanolā (4.5.) un atšķaida, lai iegūtu rezerves šķīdumu, kas satur 100 μg flavofosfolipola uz mililitru. Noslēgtās kolbās 4 °C temperatūrā šis šķīdums saglabā stabilitāti līdz diviem mēnešiem.No šā rezerves šķīduma, secīgi atšķaidot ar 50 % metanolu (4.5.), gatavo šādus šķīdumus:S8 | 0,2 | μg/ml |S4 | 0,1 | μg/ml |S2 | 0,05 | μg/ml |S1 | 0,025 | μg/ml |7. EKSTRAKTA GATAVOŠANA.7.1. Ekstrakcija.7.1.1. Koncentrāti, premiksi un minerālbarība.Iesver 2,0 līdz 5,0 g parauga un pievieno apmēram 150 mg askorbīnskābes (4.13.). Homogenizē ar 150 ml 50 % metanola (4.5.) koniskā kolbā (5.3.) un ar apmēram 400 mg tris(hidroksimetil)aminometāna (4.7.) noregulē pH līdz 8,1 – 8,2. Ar indikatora papīrīti (4.12.) pārbauda pH. Atstāj uz 15 minūtēm, tad ar tris(hidroksimetil)aminometānu (4.7.) atkārtoti noregulē pH līdz 8,1 – 8,2 un, nepārtraukti maisot, 10 minūtes vāra, lietojot atteces dzesinātāju (5.4.). Ļauj atdzist, centrifugē maisījumu un dekantē ekstraktu.7.1.2. Citu veidu barība.Iesver 5,0 – 30,0 g parauga, kas satur vismaz 30 μg flavofosfolipola. Homogenizē ar 150 ml 50 % metanola (4.5.) koniskā kolbā (5.3.) un ar apmēram 400 mg tris(hidroksimetil)aminometāna (4.7.) noregulē pH līdz 8,1 – 8,2. Ar indikatora papīrīti (4.12.) pārbauda pH. Atstāj uz 15 minūtēm, tad ar tris(hidroksimetil)aminometānu (4.7.) atkārtoti noregulē pH līdz 8,1 – 8,2 un, nepārtraukti maisot, 10 minūtes vāra, lietojot atteces dzesinātāju (5.4.). Ļauj atdzist, centrifugē maisījumu un dekantē ekstraktu.7.2. Attīrīšana (šo stadiju var izlaist koncentrātu, premiksu un minerālbarības analīzē).Sajauc 110 ml ekstrakta ar 11 g katjonu apmaiņas sveķu (4.9.), vāra vienu minūti, lietojot atteces dzesinātāju (5.4.) un nepārtraukti maisot. Katjonu apmaiņas sveķus atdala centrifugējot vai filtrējot. Sajauc 100 ml ekstrakta ar 150 ml metanola (4.4.), un šķīdumu 12 – 15 stundas glabā 4 °C temperatūrā. Kamēr šķīdums nav sasilis, nofiltrē izgulsnēto vielu.Stikla caurules (5.1.) apakšgalā ieliek stikla vates tamponu (4.11.), caurulē ielej 5 ml anjonu apmaiņas sveķu (4.10.) un izmazgā kolonnu ar 100 ml 80 % metanola (4.6.). Lietojot piltuvi (5.2.), uz kolonnu pārnes vismaz 100 ml filtrāta, kura paredzamais flavofosfolipola saturs ir 16 μg (200 ml uz 30 g barības parauga 1 ppm). Ja vajadzīgs, pirms pārnešanas uz kolonnu filtrātu atšķaida ar 80 % metanolu (4.6.), lai iegūtu paredzamo flavofosfolipola saturu 16 μg/100 ml. Tecēšanas ātrumu noregulē apmēram līdz 2 ml/minūtē. Efluentu izmet. Tad kolonnu izmazgā ar 50 ml 80 % metanola (4.6.) un efluentu izmet.Flavofosfolipolu eluē ar kālija hlorīda metanola šķīdumu (4.8.), tecēšanas ātrumu uzturot apmēram 2 ml/minūtē. Savāc mērkolbā 50 ml eluāta, pievieno 30 ml ūdens un samaisa. Šā šķīduma flavofosfolipola saturam vajadzētu būt 0,2 μg/ml (= U8).7.3. Eksperimenta šķīdumi.Ja vajadzīgs, t.i., ja ir izlaista attīrīšanas stadija, saskaņā ar 7.1.1. punktu iegūto ekstraktu atšķaida ar 50 % metanolu (4.5.), lai iegūtu paredzamo flavofosfolipola saturu 0,2 μg/ml (= U8).No šķīduma U8, to secīgi atšķaidot (1 + 1) ar 50 % metanolu (4.5.), pagatavo šķīdumu U4 ar paredzamo saturu 0,1 μg/ml, U2 ar paredzamo saturu 0,05 μg/ml un U1 ar paredzamo saturu 0,025 μg/ml.8. EKSPERIMENTA NORISE.8.1. Eksperimenta vides uzsēšana.Eksperimenta vidi (4.2.2.) uzsēj ar baktēriju suspensiju (3.2.) apmēram 50 °C temperatūrā. Priekšmēģinājumos uz platēm ar eksperimenta vidi (4.2.2.) nosaka, kāds baktēriju suspensijas daudzums vajadzīgs, lai radītu lielākās un skaidrākās kavējuma zonas, kas atbilst dažādajām flavofosfolipola koncentrācijām (apmēram 30 ml/l).8.2. Plašu gatavošana.Difūziju agarā izdara uz platēm ar četru dažādu koncentrāciju standartšķīdumiem (S8, S4, S2, S1) un visu četru koncentrāciju eksperimenta šķīdumiem (U8, U4, U2, U1). Šo četru dažādo koncentrāciju ekstrakta šķīdumiem un standartšķīdumiem noteikti jābūt uz katras plates. Šajā nolūkā izvēlas pietiekami lielas plates, uz kurām agara barotnē var izveidot vismaz astoņas iedobes ar 10 – 13 mm diametru, starp iedobju centriem atstājot vismaz 30 mm. Testu var veikt uz plates, kas sastāv no stikla plāksnes, uz kuras uzlikts 20 mm augsts anodēta alumīnija vai plastikas riņķis, kura diametrs ir 200 mm.Uz platēm lej tādu daudzumu barotnes (4.2.1.), lai izveidojas apmēram 1,5 mm biezs slānis (45 ml uz plati ar 200 mm diametru). Ļauj sastingt horizontālā stāvoklī, tad pārklāj ar tādu daudzumu barotnes (4.2.2.), kas uzsēta saskaņā ar 8.1. punktu, lai izveidojas 1 mm biezs slānis (30 ml uz plati ar 200 mm diametru). Vēlreiz ļauj sastingt horizontālā stāvoklī, izveido iedobes, un tajās precīzi nomērītā daudzumā iepilda eksperimenta šķīdumus un standartšķīdumus (no 0,10 līdz 0,15 ml iedobē atkarībā no diametra).Katru koncentrāciju pārbauda vismaz četras reizes, lai katrā noteikšanā novērtētu vismaz 32 kavējuma zonas.8.3. Inkubēšana.Plates inkubē 16 līdz 18 stundas 28 – 30 °C temperatūrā.9. NOVĒRTĒŠANA.Ar 0,1 mm precizitāti izmēra kavējuma zonu diametru. Katrai koncentrācijai atbilstīgos vidējos mērījumus reģistrē uz puslogaritmiskā papīra, parādot koncentrāciju logaritmu attiecībā pret kavējuma zonu diametriem. Novelk standartšķīdumam un ekstraktam atbilstīgās līnijas, piemēram, kā aprakstīts zemāk."Atbilstošāko" punktu standarta zemākajam līmenim (SL) nosaka pēc formulas:SL =7 S+ 4 S+ S- 2 S810SH =7 S+ 4 S+ S- 2 S110Līdzīgi aprēķina "atbilstošākos" punktus ekstrakta zemākajam koncentrācijas līmenim (UL) un augstākajam līmenim (UH), iepriekšminētajās formulās S1, S2, S4 un S8 aizstājot attiecīgi ar U1, U2, U4 un U8.Tajā pašā grafikā atzīmē SL un SH lielumus, un tos savieno, iegūstot standartšķīdumam "atbilstošāko" līniju. Līdzīgi atzīmē UH un UL, ko savieno, iegūstot ekstraktam "atbilstošāko" līniju.Ja nav nekādu traucējošu faktoru, abām līnijām vajadzētu būt paralēlām. Praktiskos nolūkos līnijas var uzskatīt par paralēlām, ja (SH-SL) un (UH-UL) neatšķiras vairāk par 10 % no to vidējā lieluma.Konstatējot, ka līnijas nav paralēlas, var atmest U1 un S1 vai U8 un S8, un SL, SH, UL un UH "atbilstošākās" līnijas aprēķināt pēc alternatīvām formulām:SL =5 S+ 2 S- S6SH =5 S+ 2 S- S6un līdzīgi aprēķina UL un UH. Alternatīvo "atbilstošāko" līniju paralelitāte būtu jāpārbauda, kā minēts iepriekš. Ja rezultāti aprēķināti pēc trim līmeņiem, tas jāatzīmē nobeiguma ziņojumā.Ja līnijas uzskata par paralēlām, aprēķina relatīvās aktivitātes logaritmu (log A) pēc vienas no šīm formulām.Četru līmeņu gadījumā:log A =× 0,602U+ U+ S+ S- U- U- S- S2Trīs līmeņu gadījumā:log A =× 0,401U+ S- U- S1vailog A =× 0,401U+ S- U- S2Faktiskā aktivitāte = pieņemtā aktivitāte × relatīvā aktivitāte.Ja līnijas nevar uzskatīt par paralēlām, noteikšanu atkārto. Ja paralelitāti tomēr nepanāk, relatīvās aktivitātes logaritmu (log A) aprēķina pēc c) formulas. Tomēr iegūtais rezultāts jāuzskata par aptuvenu, un tas jāatzīmē nobeiguma ziņojumā.10. ATKĀRTOJAMĪBA.No viena parauga viena analītiķa divās noteikšanās iegūto rezultātu atšķirībai nevajadzētu pārsniegt:0,5 mg/kg pēc absolūtā lieluma, ja flavofosfolipola saturs ir no 1 līdz 2 mg/kg;25 % no lielākā rezultāta, ja flavofosfolipola saturs ir lielāks par 2 un mazāks par 10 mg/kg;20 % no lielākā rezultāta, ja flavofosfolipola saturs ir lielāks par 10 un mazāks par 25 mg/kg;5 mg/kg pēc absolūtā lieluma, ja flavofosfolipola saturs ir lielāks par 25 un mazāks par 50 mg/kg;10 % no lielākā rezultāta, ja flavofosfolipola saturs pārsniedz 50 mg/kg.3. MIKROELEMENTU – DZELZS, VARA, MANGĀNA UN CINKA NOTEIKŠANA1. MĒRĶIS UN PIEMĒROŠANAS JOMA.Ar šo metodi barībā var noteikt mikroelementus – dzelzi, varu, mangānu un cinku. Zemākā noteikšanas robeža ir:20 mg/kg dzelzs (Fe);10 mg/kg vara (Cu);20 mg/kg mangāna (Mn);20 mg/kg cinka (Zn).2. PRINCIPS.Pēc organisko vielu noārdīšanās, ja tādas ir, paraugu izšķīdina sālsskābē. Elementus – dzelzi, varu, mangānu un cinku – pēc attiecīgas atšķaidīšanas nosaka atomu absorbcijas spektrometrijā.3. REAĢENTI.Ievada komentāriReaģentu un analītisko šķīdumu gatavošanā lieto dejonizētu ūdeni, ko iegūst, divreiz destilējot ūdeni borsilikātstikla destilācijas iekārtā vai kvarca destilācijas iekārtā vai divreiz apstrādājot ar jonu apmaiņas sveķiem.Reaģentiem jābūt vismaz analītiski tīriem (a.p.). Tas, ka nosakāmā elementa nav, jāpārbauda tukšā eksperimentā. Vajadzības gadījumā reģentu attīrīšana jāturpina.Šeit turpmāk aprakstītos standartšķīdumus var aizstāt ar gataviem standartšķīdumiem, ja tiem ir garantija un tie pirms lietošanas ir pārbaudīti.3.1. Analītiski tīra sālsskābe (d: 1,19).3.2. Analītiski tīra sālsskābe (6 N).3.3. Analītiski tīra sālsskābe (0,5 N).3.4. Fluorūdeņražskābe (38 – 40 % (V/V)), kuras dzelzs saturs nav mazāks par 1 mg Fe/litrā un kuras atlikums pēc ietvaicēšanas ir mazāks par 10 mg (sulfāta)/litrā.3.5. Analītiski tīra sērskābe (d: 1,84).3.6. Analītiski tīrs ūdeņraža peroksīds (apmēram 100 skābekļa tilpumi (30 % pēc svara)).3.7. Dzelzs standartšķīdums (1000 μg Fe/ml), ko gatavo šādi: izšķīdina 1 g analītiski tīras dzelzs stieplītes 200 ml 6 N sālsskābes (3.2.), pievieno 16 ml ūdeņraža peroksīda (3.6.) un uzpilda līdz vienam litram ar ūdeni.3.7.1. Dzelzs darba standartšķīdums (100 μg Fe/ml), ko gatavo, atšķaidot standartšķīdumu (3.7.) 1 + 9 ar ūdeni.3.8. Vara standartšķīdums (1000 μg Cu/ml), ko gatavo šādi: izšķīdina 1 g analītiski tīra pulverveida vara 25 ml 6 N sālsskābes (3.2.), pievieno 5 ml ūdeņraža peroksīda (3.6.) un uzpilda līdz vienam litram ar ūdeni.3.8.1. Vara darba standartšķīdums (10 μg Cu/ml), ko gatavo, atšķaidot standartšķīdumu (3.8.) 1 + 9 ar ūdeni un iegūto šķīdumu atšķaidot 1 + 9 ar ūdeni.3.9. Mangāna standartšķīdums (1000 μg Mn/ml), ko gatavo šādi: izšķīdina 1 g analītiski tīra pulverveida mangāna 25 ml 6 N sālsskābes (3.2.) un uzpilda līdz vienam litram ar ūdeni.3.9.1. Mangāna darba standartšķīdums (10 μg Mn/ml), ko gatavo, atšķaidot standartšķīdumu (3.9.) 1 + 9 ar ūdeni un iegūto šķīdumu atšķaidot 1 + 9 ar ūdeni.3.10. Cinka standartšķīdums (1000 μg Zn/ml), ko gatavo šādi: izšķīdina 1 g analītiski tīra cinka lentītes vai plāksnītes 25 ml 6 N sālsskābes (3.2.) un uzpilda līdz vienam litram ar ūdeni.3.10.1. Cinka darba standartšķīdums (10 μg Zn/ml), ko gatavo, atšķaidot standartšķīdumu (3.10.) 1 + 9 ar ūdeni un iegūto šķīdumu atšķaidot 1 + 9 ar ūdeni.3.11. Lantāna hlorīda šķīdums, ko gatavo šādi: izšķīdina 12 g lantāna oksīda 150 ml ūdens, pievieno 100 ml 6 N sālsskābes (3.2.) un uzpilda līdz vienam litram ar ūdeni.4. IEKĀRTA.4.1. Mufeļkrāsns ar termoregulatoru un pašrakstītāju.4.2. Jālieto izturīgi borsilikātstikla trauki un ieteicams lietot iekārtu, kas paredzēta tikai mikroelementu noteikšanai.4.3. Platīna tīģelis un (pēc izvēles) kvarca tīģelis.4.4. Atomu absorbcijas spektrofotometrs, kas atbilst tām metodes prasībām, kuras attiecas uz jutību un precizitāti vajadzīgajā intervālā.5. PROCEDŪRA.5.1. Paraugi, kas satur organiskas vielas.5.1.1. Pārpelnošana un šķīduma gatavošana analīzei [9]:i) paraugu, kura svars ir 5 – 10 g un kas nosvērts ar 0,2 mg precizitāti, liek kvarca vai platīna tīģelī (4.3.) (skat. b) piezīmi), žāvē žāvēšanas skapī 105 °C temperatūrā un liek tīģeli aukstajā mufeļkrāsnī (4.1.). Krāsni aizver (skat. c) piezīmi) un apmēram 90 minūtēs pakāpeniski paaugstina temperatūru līdz 450 – 475 °C. Šo temperatūru uztur 4 – 16 stundas, piemēram, atstājot pa nakti, lai atdalītu oglekli saturošas vielas, tad atver krāsni un ļauj atdzist (skat. d) piezīmi).Tīģeli izmazgā ar apmēram 5 ml sālsskābes (3.1.), pēdējo lēni un uzmanīgi pievieno vārglāzes saturam (CO2 var izraisīt spēcīgu reakciju). Pa pilienam pievieno sālsskābi (3.1.), kratot, līdz burbuļu veidošanās pilnīgi izbeidzas. Ietvaicē līdz sausam stāvoklim, palaikam maisot ar stikla nūjiņu.Atlikumam pievieno 15 ml 6 N sālsskābes (3.2.) un pēc tam apmēram 120 ml ūdens. Samaisa ar stikla nūjiņu, kas jāatstāj vārglāzē, un pārsedz vārglāzi ar pulksteņstikliņu. Uz mazas uguns uzvāra un uztur viršanas punktā, līdz vairs neredz, ka šķīstu pelni. Izfiltrē uz bezpelnu filtrpapīra un savāc filtrātu 250 ml mērkolbā. Izmazgā vārglāzi un filtru ar 5 ml karstas 6 N sālsskābes (3.2.) un divreiz ar verdošu ūdeni. Uzpilda mērkolbu līdz zīmei ar ūdeni (HCl koncentrācija ir apmēram 0,5 N);ii) ja atlikums filtrā izskatās melns (ogleklis), to liek atpakaļ krāsnī un pārpelno vēlreiz 450 – 475 °C temperatūrā. Šī pārpelnošana, kurai ir vajadzīgas tikai dažas (apmēram trīs līdz piecas) stundas, ir pabeigta, kad pelni izskatās balti vai gandrīz balti. Izšķīdina atlikumu ar apmēram 2 ml sālsskābes (3.1.), ietvaicē līdz sausam stāvoklim un pievieno 5 ml 6 N sālsskābes (3.2.). Karsē, iefiltrē šķīdumu mērkolbā un uzpilda līdz zīmei ar ūdeni (HCl koncentrācija ir apmēram 0,5 N).Piezīmes:a) mikroelementu noteikšanā ir svarīgi ņemt vērā analīzes piesārņošanās risku, īpaši ar cinku, varu un dzelzi. Tāpēc paraugu gatavošanas iekārtai jābūt brīvai no šiem metāliem.Lai mazinātu vispārējo piesārņošanās risku, strādā bezputekļu atmosfērā ar ļoti tīrām iekārtām un kārtīgi izmazgātiem traukiem. Cinka noteikšana ir īpaši jutīga pret dažādu veidu piesārņojumiem ar traukiem, reaģentiem, putekļiem u.tml.;b) pārpelnojamā parauga svaru aprēķina pēc aptuvenā mikroelementa satura barībā attiecībā pret lietojamā spektrofotometra jutību. Ja barības mikroelementu saturs ir zems, var būt jāsāk ar 10 – 20 g paraugu un beigu šķīdums jāuzpilda tikai līdz 100 ml;c) pārpelnošana jāveic slēgtā krāsnī bez gaisa vai skābekļa pieplūdes;d) pirometra rādītā temperatūra nedrīkst pārsniegt 475 °C.5.1.2. Spektrofotometriskā noteikšana.5.1.2.1. Kalibrēšanas šķīdumu gatavošana.Katra elementa noteikšanai no darba standartšķīdumiem, kas aprakstīti 3.7.1., 3.8.1., 3.9.1. un 3.10.1. punktā, gatavo kalibrēšanas šķīdumus, kuru HCl koncentrācija ir 0,5 N, un (dzelzij, mangānam un cinkam) lantāna hlorīda koncentrācija ir līdzvērtīga 0,1 % La (m/V). Mikroelementu koncentrācijām jābūt spektrofotometra jutības intervālā. Tabulās ar piemēriem parādīts tipisku kalibrēšanas šķīdumu sastāvs; tomēr atkarībā no spektrofotometra jutības var būt jāizvēlas citas koncentrācijas.Dzelzsμg Fe/ml | 0 | 0,5 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |ml darba standartšķīduma (3.7.1.) (1 ml = 100 μg Fe) | 0 | 0,5 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |+ ml 6 N HCl (3.2.) | 7 | 7 | 7 | 7 | 7 | 7 | 7 |+ 10 ml lantāna hlorīda šķīduma (3.11.), un uzpilda līdz 100 ml ar ūdeni. |Varšμg Cu/ml | 0 | 0,1 | 0,2 | 0,4 | 0,6 | 0,8 | 1,0 |ml darba standartšķīduma (3.8.1.) (1 ml = 10 μg Cu) | 0 | 1 | 2 | 4 | 6 | 8 | 10 |+ ml 6 N HCl (3.2.) | 8 | 8 | 8 | 8 | 8 | 8 | 8 |Uzpilda līdz 100 ml ar ūdeni. |Mangānsμg Mn/ml | 0 | 0,1 | 0,2 | 0,4 | 0,6 | 0,8 | 1,0 |ml darba standartšķīduma (3.9.1.) (1 ml = 10 μg Mn) | 0 | 1 | 2 | 4 | 6 | 8 | 10 |+ ml 6 N HCl (3.2.) | 7 | 7 | 7 | 7 | 7 | 7 | 7 |+ 10 ml lantāna hlorīda šķīduma (3.11.) un uzpilda līdz 100 ml ar ūdeni. |Cinksμg Zn/ml | 0 | 0,05 | 0,1 | 0,2 | 0,4 | 0,6 | 0,8 |ml darba standartšķīduma (3.10.1.) (1 ml = 10 μg Zn) | 0 | 0,5 | 1 | 2 | 4 | 6 | 8 |+ ml 6 N HCl (3.2.) | 7 | 7 | 7 | 7 | 7 | 7 | 7 |+ 10 ml lantāna hlorīda šķīduma (3.11.) un uzpilda līdz 100 ml ar ūdeni. |5.1.2.2. Šķīduma gatavošana analīzei.Vara noteikšanai saskaņā ar 5.1.1. punktu gatavoto šķīdumu parasti var lietot tieši. Ja tā koncentrācija jānoregulē atbilstīgi kalibrēšanas šķīdumiem, alikvotu daļu var iepilināt 100 ml mērkolbā un uzpildīt līdz zīmei ar 0,5 N sālsskābi (3.3.).Dzelzs, mangāna un cinka noteikšanai saskaņā ar 5.1.1. punktu gatavotā šķīduma alikvotu daļu iepilina 100 ml mērkolbā, pievieno 10 ml lantāna hlorīda šķīduma (3.11.) un uzpilda līdz zīmei ar 0,5 N sālsskābi (3.3.) (skatīt arī 8. punktu "Piezīme").5.1.2.3. Tukšais eksperiments.Tukšais eksperiments ietver visas iepriekš aprakstītās procedūras stadijas, izņemot to, ka parauga materiāls ir izlaists.Kalibrēšanas šķīdumu "0" nedrīkst lietot par tukšo šķīdumu.5.1.2.4. Atomu absorbcijas mērīšana.Izmēra kalibrēšanas šķīdumu un analizējamā šķīduma atomu absorbciju, lietojot oksidējošu gaisa – acetilēna liesmu šādos viļņu garumos:Fe  248,3 nmCu  324,8 nmMn  279,5 nmZn  213,8 nmKatru mērījumu izdara četras reizes.5.2. Minerālbarība.Ja paraugā nav organisku vielu, iepriekšēja pārpelnošana nav vajadzīga. Rīkojas, kā aprakstīts 5.1.1.i) punktā, sākot ar otro daļu. Ietvaicēšanu ar fluorūdeņražskābi var izlaist.6. REZULTĀTU APRĒĶINĀŠANA.Pēc kalibrācijas līknes aprēķina mikroelementu koncentrāciju analizējamā šķīdumā, un rezultātu izsaka mikroelementa miligramos uz parauga kilogramu (ppm).7. ATKĀRTOJAMĪBA.No viena parauga viena analītiķa paralēlās noteikšanās iegūto rezultātu atšķirībai nevajadzētu pārsniegt:- 5 mg/kg pēc absolūtā lieluma, ja attiecīgā mikroelementa saturs ir līdz 50 mg/kg;- 10 % no lielākā rezultāta, ja attiecīgā mikroelementa saturs ir no 50 līdz 100 mg/kg;- 10 mg/kg pēc absolūtā lieluma, ja attiecīgā mikroelementa saturs ir no 100 līdz 200 mg/kg;- 5 % no lielākā rezultāta, ja attiecīgā mikroelementa saturs pārsniedz 200 mg/kg.8. PIEZĪME.·2lantāna hlorīda šķīdumu (3.11.) var nepievienot analizējamam šķīdumam un kalibrēšanas šķīdumiem.[1] 1 mg barības kvalitātes cinka bacitracīna ir līdzvērtīgs 42 starptautiskajām vienībām (SV).[2] Var izmantot citas metodes, ja ir konstatēts, ka ar tām iegūst līdzīgas baktēriju suspensijas.[3] Var izmantot līdzīga sastāva standartbarotnes, ar kurām iegūst tādus pašus rezultātus.[4] Var izmantot līdzīga sastāva standartbarotnes, ar kurām iegūst tādus pašus rezultātus.[5] Var izmantot citas metodes, ja ir konstatēts, ka ar tām iegūst līdzīgas baktēriju suspensijas.[6] Var izmantot līdzīga sastāva standartbarotnes, ar kurām iegūst tādus pašus rezultātus, piemēram, oksoīdu antibiotiku barotni 1 (CM 327) ar oksoīdā agara Nr. 3 (L 13) piedevu.[7] Var izmantot līdzīga sastāva standartbarotnes, ar kurām iegūst tādus pašus rezultātus, piemēram, oksoīdu antibiotiku barotni 2 (CM 335) ar oksoīdā agara Nr. 3 (L 13) piedevu.[8] Piemēram, SE 2 no Wacker Chemie GmbH, Minhene.[9] Svaiga vai žāvēta rupjā barība zaļmasā satur lielus daudzumus silīcija, kas var saglabāt mikroelementus un kas jāatdala. Tāpēc, gatavojot minētās barības paraugus, jāievēro šāda modificēta procedūra.Veic 5.1.1.i) punktā paredzēto darbību līdz filtrēšanai. Filtrpapīru, kas satur nešķīstošo atlikumu, divreiz izmazgā ar verdošu ūdeni un liek platīna tīģelī (4.3.). Dedzina mufeļkrāsnī (4.1.) temperatūrā, kas ir zemāka par 550 °C, līdz visas oglekli saturošās vielas ir pilnīgi izzudušas. Ļauj atdzist, pievieno dažus pilienus ūdens, pēc tam 10 – 15 ml fluorūdeņražskābes (3.4.) un apmēram 150 °C temperatūrā ietvaicē līdz sausam stāvoklim. Ja atlikumā saglabājas silīcijs, to no jauna izšķīdina dažos mililitros fluorūdeņražskābes (3.4.) un ietvaicē līdz sausam stāvoklim. Pievieno piecus pilienus sērskābes (3.5.) un karsē, līdz vairs neizdalās balti dūmi. Pievieno 5 ml 6 N sālsskābes (3.2.) un apmēram 30 ml ūdens, karsē, šķīdumu iefiltrē 250 ml mērkolbā un uzpilda līdz zīmei ar ūdeni (HCl koncentrācija ir apmēram 0,5 N). Pēc tam turpina noteikšanu atbilstoši 5.1.3. punktam.--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 2011/71/ES ( 2011. gada 26. jūlijs ), ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 98/8/EK, lai iekļautu tās I pielikumā aktīvo vielu kreozotu  Dokuments attiecas uz EEZ

text:
               27.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 195/46

         KOMISIJAS DIREKTĪVA 2011/71/ES
   (2011. gada 26. jūlijs),
   ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 98/8/EK, lai iekļautu tās I pielikumā aktīvo vielu kreozotu
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 16. februāra Direktīvu 98/8/EK par biocīdo produktu laišanu tirgū (1) un jo īpaši tās 16. panta 2. punkta otro daļu,
   tā kā:

               (1)

               Komisijas 2007. gada 4. decembra Regulā (EK) Nr. 1451/2007 par 10 gadu darba programmas otro fāzi, kas minēta 16. panta 2. punktā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 98/8/EK par biocīdo produktu laišanu tirgū (2), noteikts novērtējamo aktīvo vielu saraksts to iespējamai iekļaušanai Direktīvas 98/8/EK I, IA vai IB pielikumā. Kreozots ir minētajā sarakstā.

               (2)

               Saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1451/2007 kreozots novērtēts atbilstoši Direktīvas 98/8/EK 11. panta 2. punktam izmantošanai koksnes konservantos, kas ir minētās direktīvas V pielikumā definētais 8. produktu veids.

               (3)

               Par ziņotāju dalībvalsti tika izraudzīta Zviedrija, kura saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1451/2007 14. panta 4. un 6. punktu 2007. gada 31. oktobrī Komisijai iesniedza kompetentās iestādes sagatavotu ziņojumu un attiecīgu ieteikumu. No šā ziņojuma izriet, ka novērtēšana aptver tikai B pakāpes un C pakāpes kreozotu, kā noteikts Eiropas standartā EN 13991:2003.

               (4)

               Apspriešanās ar ieinteresētajām personām sākās 2008. gada 30. aprīlī. Apspriedes rezultāts tika publiskots un apspriests par Direktīvas 98/8/EK par biocīdo produktu laišanu tirgū īstenošanu atbildīgo iestāžu pārstāvju 30. sanāksmē.

               (5)

               Dalībvalstis un Komisija ir izskatījušas kompetentās iestādes ziņojumu. Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1451/2007 15. panta 4. punktu Biocīdo produktu pastāvīgā komiteja izskatīšanas gaitā gūtos secinājumus 2010. gada 17. decembrī iekļāva novērtējuma ziņojumā.

               (6)

               Novērtējuma ziņojums liecina, ka koksnes konservanti, kuri satur kreozotu, dažos no novērtētajiem paņēmieniem, ar kuriem tos izmanto koksnes apstrādē, varētu atbilst Direktīvas 98/8/EK 5. pantā noteiktajām prasībām. Turklāt iepriekšminētajā ieinteresēto personu apspriedē tika sniegtas nepārprotamas liecības, ka noteikti kreozota izmantošanas veidi sniegs ievērojamus sociālus un ekonomiskus ieguvumus. Saistībā ar apspriedi iesniegtajās un publicētajās dzīves cikla analīzēs pausts uzskats, ka dažkārt kreozotam nav piemērotu alternatīvu, kas būtu mazāk kaitīgas videi. Tāpēc ir lietderīgi kreozotu iekļaut minētās direktīvas I pielikumā.

               (7)

               Tomēr riska novērtējumā noteikts, ka daži novērtējuma ziņojumā aplūkotie koksnes izmantošanas scenāriji rada nepieļaujamu apdraudējumu videi.

               (8)

               Turklāt kreozots ir identificēts kā kancerogēna viela devās, kas mazākas par nenovērojamas kaitīgas iedarbības līmeni, un ir klasificēts kā 1.B kategorijas kancerogēna viela saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Regulu (EK) Nr. 1272/2008 par vielu un maisījumu klasificēšanu, marķēšanu un iepakošanu un ar ko groza un atceļ Direktīvas 67/548/EEK un 1999/45/EK un groza Regulu (EK) Nr. 1907/2006 (3).

               (9)

               Kreozota sastāvā ir simtiem savienojumu, un tā galvenā sastāvdaļa ir policikliskie aromātiskie ogļūdeņraži (“PAH”). Daži no tiem Eiropas Ķīmisko vielu aģentūras (ECHA) Riska novērtēšanas komitejas atzinumā novērtēti kā noturīgi, bioakumulatīvi un toksiski (“PBT”; antracēns (4)) vai ļoti noturīgi un ļoti bioakumulatīvi (“vPvB”; fluorantracēns, fenantrēns un pirēns (5)) saskaņā ar kritērijiem, kas izklāstīti XIII pielikumā Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regulā (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH) un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK (6).

               (10)

                  PAH ir iekļauti to vielu sarakstā, uz kurām attiecas 1979. gada Konvencijas par robežšķērsojošo gaisa piesārņošanu lielos attālumos Protokola par noturīgiem organiskajiem piesārņotājiem (“POP”) III pielikumā un III pielikumā Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulai (EK) Nr. 850/2004 par noturīgiem organiskajiem piesārņotājiem, ar ko groza Direktīvu 79/117/EEK (7).

               (11)

               Norādījumos, ko 1979. gada Konvencijas par pārrobežu gaisa piesārņojumu lielos attālumos izpildinstitūcija pieņēmusi ar Lēmumu 2009/4/EK, atrodams labāko pieejamo tehnisko paņēmienu saraksts POP emisiju ierobežošanai no galvenajiem stacionārajiem avotiem. Šo norādījumu V iedaļas E daļā īpaši aplūkotas PAH emisijas, kas saistītas ar koksnes konservāciju, izmantojot no akmeņogļu darvas iegūtus produktus, kas satur PAH, kā, piemēram, kreozotu. Metodes attiecas uz koksnes piesūcināšanu, uzglabāšanu, apstrādi un izmantošanu, kā arī ietver alternatīvas, kas samazina nepieciešamību izmantot PAH saturošus produktus. Tajā ieteikti arī labākie pieejamie tehniskie paņēmieni, kas izmantojami šādi apstrādātas koksnes dedzināšanai.

               (12)

               Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 850/2004 6. panta 2. punkta otro daļu un saistībā ar minētās regulas III pielikumu dalībvalstīm jāpieņem rīcības plāns, iekļaujot pasākumus attīstības veicināšanai un gadījumos, kad tas uzskatāms par lietderīgu, jāprasa lietot aizstājējus vai modificētus materiālus, produktus un procesus, lai novērstu PAH rašanos un izdalīšanos. Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 850/2004 3. panta 3. punktu dalībvalstis un Komisija atbilstoši vērtēšanas un atļauju piešķiršanas shēmām attiecībā uz esošajām ķīmiskajām vielām un pesticīdiem saskaņā ar attiecīgajiem Savienības tiesību aktiem veic attiecīgus pasākumus, lai kontrolētu esošās ķīmiskās vielas un pesticīdus, kuriem ir POP īpašības.

               (13)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīva 2000/60/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā (8), identificē PAH kā prioritāras bīstamās vielas, kuru radītais virszemes ūdeņu piesārņojums izplūžu, emisiju vai zudumu dēļ ir jāizbeidz vai pakāpeniski jāpārtrauc.

               (14)

               Tādēļ ir lietderīgi atstāt PAH iekļauto vielu sarakstā tikai uz pieciem gadiem un ņemt vērā salīdzinošu riska novērtējumu saskaņā ar Direktīvas 98/8/EK 10. panta 5. punkta i) apakšpunkta otro daļu pirms tā atkārtotas iekļaušanas I pielikumā.

               (15)

               Turklāt kreozotu saturošu biocīdo produktu izmantošana jāatļauj tikai tajos gadījumos, kad, ņemot vērā visus vietējos un citus apstākļus, nav citu piemērotu alternatīvu. Ja ir iesniegts pieteikums produktu izmantošanas atļaujas vai savstarpējas atzīšanas saņemšanai, dalībvalstij, kas pieņem pieteikumu, pieteikuma iesniedzējam jāpieprasa aizstāšanas iespēju tehniskā un ekonomiskā pamatojuma analīze. Pamatojoties uz šo analīzi un citu tai pieejamo informāciju, dalībvalstij, kura izdod atļauju, jāpamato secinājums par to, ka nav piemērotu alternatīvu, un šis pamatojums jāpaziņo Komisijai tajā posmā, kad produkta atļaujas varētu būt piešķirtas. Šajā sakarā, lai palielinātu pārredzamību, ir lietderīgi pieprasīt dalībvalstīm iekļaut pārskatā informāciju par to, kā tiek veicināta alternatīvu risinājumu attīstība saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 850/2004 6. panta 2. punktu, vai nu tieši, vai ar atsauci uz publicētu rīcības plānu. Lai vēl vairāk palielinātu pārredzamību, ir lietderīgi nodrošināt šīs informācijas publiskošanu.

               (16)

               Savienības mērogā nav novērtēti visi ar kreozotu apstrādātas koksnes iespējamie lietojumi. Tāpēc ir lietderīgi dalībvalstīm novērtēt tos lietojumus vai kaitīgās iedarbības scenārijus un tos riskus attiecībā uz vides segmentiem un populācijām, kuri nebija reprezentatīvi pārstāvēti Savienības mēroga riska novērtējumā, un, piešķirot produktu atļaujas, nodrošināt, ka tiek veikti atbilstīgi pasākumi vai paredzēti īpaši noteikumi, lai identificētos riskus samazinātu līdz pieļaujamam līmenim.

               (17)

               Regulas (EK) Nr. 1907/2006 XVII pielikuma 31. ierakstā paredzēti noteikumi par kreozota lietošanu koksnes apstrādei un ar kreozotu apstrādātas koksnes laišanu tirgū. Ir lietderīgi paredzēt, ka to biocīdo produktu atļauju saņemšanai, kas satur kreozotu, jāatbilst šiem ierobežojumiem. Ar Komisijas 1999. gada 26. oktobra Lēmumu 1999/832/EK par valsts noteikumiem, kurus paziņojusi Nīderlandes Karaliste, attiecībā uz kreozota lietošanas un laišanas tirgū ierobežojumiem (9), 2002. gada 23. janvāra Lēmumu 2002/59/EK par valsts noteikumu projektu, kuru saskaņā ar EK Līguma 95. panta 5. punktu paziņojusi Nīderlandes Karaliste, par ar kreozotu apstrādātas koksnes laišanas tirgū un kreozota lietošanas koksnes apstrādē ierobežojumiem (10) un 2002. gada 31. oktobra Lēmumu 2002/884/EK par valsts noteikumiem, kurus saskaņā ar EK Līguma 95. panta 4. punktu un 5. punktu paziņojusi Nīderlandes Karaliste, attiecībā uz ar kreozotu apstrādātas koksnes laišanas tirgū un kreozota lietošanas koksnes apstrādē ierobežojumiem (11) Komisija pilnvarojusi Nīderlandi saglabāt pašreizējos stingrākos valsts noteikumus, par kuriem paziņots saskaņā ar EK līgumu. Ņemot vērā Regulas (EK) Nr. 1907/2006 67. panta 3. punktu un kā noteikts Komisijas paziņojumā saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1907/2006 67. panta 3. punktu (12), šie ierobežojumi var būt spēkā līdz 2013. gada 1. jūnijam. Šajos ierobežojumos ietverts aizliegums izmantot ar kreozotu apstrādātu koksni tādiem lietojumiem, kuros notiek saskare ar virszemes ūdeņiem vai gruntsūdeņiem.

               (18)

               Ņemot vērā novērtēšanas ziņojumā konstatēto, ir lietderīgi noteikt, ka attiecībā uz produktiem, kuri satur kreozotu un kurus izmanto par koksnes konservantiem, atļaujas tiek piešķirtas, paredzot īpašus riska samazināšanas pasākumus. Ņemot vērā kreozota kancerogēnās īpašības, ir lietderīgi pieprasīt, lai produktu atļaujas biocīdiem produktiem, kuru sastāvā ir šis materiāls, atbilstu prasībai veikt visus iespējamos pasākumus saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1907/2006 un Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu 2004/37/EK par darba ņēmēju aizsardzību pret risku, kas saistīts ar kancerogēnu vai mutagēnu iedarbību darbā (Sestā atsevišķā direktīva Padomes Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punkta nozīmē) (13), lai aizsargātu darbiniekus, ieskaitot tālākos lietotājus, no kaitīgās ietekmes koksnes apstrādes procesā un izmantojot apstrādāto koksni. Ņemot vērā attiecībā uz augsni un ūdenstilpēm identificētos riskus, jāveic pienācīgi riska mazināšanas pasākumi, lai aizsargātu augsni un ūdenstilpes. Tāpēc jāparedz instrukcijas, kurās norādīts, ka tikko apstrādāta koksne pēc apstrādes uzglabājama nojumē, uz ūdensnecaurlaidīgas pamatnes vai tiem abiem un produktu noplūdes jāsavāc atkārtotai izmantošanai vai iznīcināšanai.

               (19)

               Ir svarīgi šīs direktīvas noteikumus piemērot vienlaicīgi visās dalībvalstīs, lai nodrošinātu vienlīdzīgu attieksmi pret tiem tirgū esošajiem biocīdajiem produktiem, kuri kā aktīvo vielu satur kreozotu, un kopumā veicinātu biocīdo produktu tirgus sekmīgu darbību.

               (20)

               Pirms aktīvās vielas iekļaušanas I pielikumā būtu jāparedz pietiekami ilgs laiks, kurā dalībvalstis un citas ieinteresētās personas varētu sagatavoties attiecīgo jauno prasību ievērošanai un varētu nodrošināt, ka pieteikumu iesniedzējiem, kas sagatavojuši dokumentāciju, ir iespējams pilnībā izmantot datu aizsardzībai noteikto 10 gadu termiņu, kas saskaņā ar Direktīvas 98/8/EK 12. panta 1. punkta c) apakšpunkta ii) punktu sākas no iekļaušanas dienas.

               (21)

               Pēc iekļaušanas dalībvalstīm būtu jādod pietiekams laiks Direktīvas 98/8/EK 16. panta 3. punkta īstenošanai.

               (22)

               Tādēļ atbilstīgi būtu jāgroza Direktīva 98/8/EK.

               (23)

               Ar Direktīvas 98/8/EK 28. panta 1. punktu izveidotā komiteja nav sniegusi atzinumu par šajā direktīvā paredzētajiem pasākumiem, tāpēc Komisija priekšlikumu par minētajiem pasākumiem iesniedza Padomei un nosūtīja to Eiropas Parlamentam. Padome nepieņēma lēmumu divu mēnešu termiņā, kas paredzēts 5.a pantā Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmumā 1999/468/EK, ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību (14), tādēļ Komisija priekšlikumu nekavējoties iesniedza Eiropas Parlamentam. Eiropas Parlaments četru mēnešu laikā no minētās priekšlikuma iesniegšanas pret ierosinātajiem pasākumiem neiebilda,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 98/8/EK I pielikumu groza saskaņā ar šīs direktīvas pielikumu.
   2. pants
   Transponēšana
   1.   Dalībvalstis vēlākais līdz 2012. gada 30. aprīlim pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības.
   Šos noteikumus dalībvalstis piemēro no 2013. gada 1. maija.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos iekļauj atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
   2.   Dalībvalstis dara zināmus Komisijai tiesību aktu svarīgāko noteikumu tekstu, ko tās pieņem jomā, uz ko attiecas šī direktīva.
   3. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   4. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2011. gada 26. jūlijā

            Komisijas vārdā –

            priekšsēdētājs

         José Manuel BARROSO

      (1)  OV L 123, 24.4.1998., 1. lpp.

      (2)  OV L 325, 11.12.2007., 3. lpp.

      (3)  OV L 353, 31.12.2008., 1. lpp.

      (4)  Dalībvalsts komitejas paskaidrojuma dokuments antracēna identificēšanai par vielu, kas rada ļoti lielas bažas, pieņemts 2008. gada 8. oktobrī.

      (5)  Dalībvalsts komitejas paskaidrojuma dokuments antracēna eļļas un neattīrīta antracēna identificēšanai par vielu, kas rada ļoti lielas bažas to CMR, PBT un vPvB īpašību dēļ, pieņemts 2009. gada 4. decembrī.

      (6)  OV L 396, 30.12.2006., 1. lpp.

      (7)  OV L 158, 30.4.2004., 7. lpp.

      (8)  OV L 327, 22.12.2000., 1. lpp.

      (9)  OV L 329, 22.12.1999., 25. lpp.

      (10)  OV L 23, 25.1.2002., 37. lpp.

      (11)  OV L 308, 9.11.2002., 30. lpp.

      (12)  OV C 130, 9.6.2009., 3. lpp.

      (13)  OV L 158, 30.4.2004., 50. lpp.

      (14)  OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp.

      PIELIKUMS
      Direktīvas 98/8/EK I pielikumā pievieno šādu ierakstu:

                     “45

                     Kreozots

                     Kreozots
                     EK Nr. 232-287-5

                        CAS Nr. 8001-58-9

                     B pakāpes un C pakāpes kreozots, kā noteikts Eiropas standartā EN 13991:2003

                     2013. gada 1. maijs

                     2015. gada 30. aprīlis

                     2018. gada 30. aprīlis

                     8.

                     Kreozotu saturošus biocīdos produktus var atļaut tikai lietojumiem, kuriem nav citu piemērotu alternatīvu. Dalībvalstīm, kuras šādus produktus atļauj, pieteikuma iesniedzējam jāpieprasa aizstāšanas iespēju tehniskā un ekonomiskā pamatojuma analīze, kā arī cita tam pieejama informācija, ar kuru jāpamato secinājums par to, ka nav piemērotu alternatīvu. Tās dalībvalstis, kuras savā teritorijā atļauj šādus produktus, vēlākais 2016. gada 31. jūlijā sniedz Komisijai ziņojumu, kurā pamatots secinājums par atbilstošu alternatīvu trūkumu, norādot arī, kā tiek veicināta alternatīvu meklēšana. Komisija šos ziņojumus publisko.
                     Pirms aktīvās vielas atkārtotas iekļaušanas šajā pielikumā jāveic salīdzinošs risku novērtējums saskaņā ar 10. panta 5. punkta i) apakšpunkta otro daļu.
                     Novērtējot pieteikumus produktu atļaujai saskaņā ar 5. pantu un VI pielikumu, dalībvalstis, ja tas nepieciešams attiecībā uz konkrēto produktu, novērtē tos lietojumus vai tos kaitīgas iedarbības scenārijus uz attiecīgajiem vides segmentiem un populācijām, kas nav reprezenatīvi pārstāvēti riska novērtējumā Savienības līmenī.
                     Dalībvalstis nodrošina, ka atļaujas piešķir ar šādiem nosacījumiem:

                                 1)

                                 kreozotu var izmantot tikai ar nosacījumiem, kas minēti 31. ieraksta otrās slejas 2. punktā XVII pielikumā Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regulai (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH) un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK (1);

                                 2)

                                 kreozotu nedrīkst lietot koksnes apstrādei, kura paredzēta lietojumiem, kas minēti Regulas (EK) Nr. 1907/2006 XVII pielikuma 31. ieraksta otrās slejas 3. punktā;

                                 3)

                                 jāveic atbilstīgi riska samazināšanas pasākumi saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1907/2006 un Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu 2004/37/EK par darba ņēmēju aizsardzību pret risku, kas saistīts ar kancerogēnu vai mutagēnu iedarbību darbā (Sestā atsevišķā direktīva Padomes Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punkta nozīmē) (2);

                                 4)

                                 jāveic atbilstoši riska mazināšana pasākumi, lai nodrošinātu augsnes un ūdenstilpju aizsardzību. Jo īpaši uz atļauto produktu marķējuma un, ja tas ir paredzēts, drošības datu lapās norāda, ka tikko apstrādāta koksne pēc apstrādes uzglabājama zem nojumes vai/un uz ūdensnecaurlaidīgas pamatnes, lai novērstu tiešu noplūdi augsnē vai ūdenī, un ka produktu noplūdes jāsavāc atkārtotai izmantošanai vai iznīcināšanai.

         (1)  OV L 396, 30.12.2006., 1. lpp.

         (2)  OV L 158, 30.4.2004., 50. lpp.”


title: Padomes Direktīva 2005/93/EK ( 2005. gada 21. decembris ), ar ko groza Direktīvu 69/169/EEK attiecībā uz pagaidu kvantitatīvo ierobežojumu alus ievešanai Somijā

text:
               29.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 346/16

      PADOMES DIREKTĪVA 2005/93/EK
   (2005. gada 21. decembris),
   ar ko groza Direktīvu 69/169/EEK attiecībā uz pagaidu kvantitatīvo ierobežojumu alus ievešanai Somijā
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 93. pantu,
   ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu (1),
   ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (2),
   tā kā:

               (1)

               Padomes Direktīvas 69/169/EEK (1969. gada 28. maijs) par normatīvo un administratīvo aktu saskaņošanu attiecībā uz atbrīvojumiem no apgrozījuma nodokļa un akcīzes nodokļa par preču ievešanu starptautiskos ceļojumos (3) 4. un 5. pants paredz atvieglojumus attiecībā uz akcīzes precēm, kas atrodas to ceļotāju bagāžā, kuri ierodas no trešām valstīm, ar nosacījumu, ka šāda preču ievešana nav komerciāla.

               (2)

               Ar Direktīvu 69/169/EEK Somijai līdz 2005. gada 31. decembrim atļauts noteikt ierobežojumu alus ievešanai, saskaņā ar kuru viena persona var ievest vismaz 6 litrus alus, Somijas mazumtirgotāju nopietno saimniecisko grūtību dēļ pierobežas apgabalā, kā arī ievērojamu ieņēmumu zaudējumu dēļ, ko izraisījis alus ievešanas pieaugums no trešām valstīm. Somija ir piemērojusi šo atļauju tikai daļēji un noteikusi ierobežojumu alus ievešanai, saskaņā ar kuru viena persona var ievest ne vairāk kā 16 litrus alus.

               (3)

               Jaunu dalībvalstu pievienošanās ir radījusi jaunas iespējas tām personām, kuras ceļo no kādas ES dalībvalsts, jo īpaši no Igaunijas, un kuras vēlas ievest alu Somijā. Somija reaģēja uz šo situāciju, samazinot nodokļu likmes alkoholiskiem dzērieniem kopumā vidēji par 33 %, kas ir ievērojamākais samazinājums 40 gadu laikā.

               (4)

               Alkohola nodokļu likmju samazinājums ir izraisījis ne vien akcīzes nodokļa ieņēmumu ievērojamus zaudējumus, bet arī vairojis problēmas saistībā ar alkohola politiku, sociālo politiku un veselības aizsardzības politiku. Turklāt ir radušās sabiedriskās kārtības problēmas un pieaudzis alkohola reibumā izdarīto noziegumu skaits.

               (5)

               Somija ir lūgusi atkāpi no Direktīvas 69/169/EEK 4. panta 1. punkta, proti, alum, ko ieved ceļotāji no trešām valstīm, piemērot maksimālo ievešanas ierobežojumu, saskaņā ar kuru viena persona var ievest vismaz 16 litrus alus.

               (6)

               Būtu jāņem vērā Somijas ģeogrāfiskais novietojums, to Somijas mazumtirgotāju saimnieciskās grūtības, kas atrodas pierobežas apgabalos, kā arī ievērojami ieņēmumu zaudējumi, kas radušies, pieaugot alus ievedumiem no trešām valstīm.

               (7)

               Šo iemeslu dēļ un, ņemot vērā pašreizējos novērojumus attiecībā uz Padomes Direktīvā 69/169/EEK minēto preču vērtības un daudzuma pārskatīšanu kopumā, ir lietderīgi atļaut Somijai piemērot pieprasīto atkāpi attiecībā uz nākamo laikposmu, proti, līdz 2007. gada 31. decembrim,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 69/169/EEK 5. panta 9. punktu aizstāj ar šādu punktu:

      “9.   Atkāpjoties no 4. panta 1. punkta, Somijai atļauj līdz 2007. gada 31. decembrim piemērot maksimālo kvantitatīvo ierobežojumu vismaz 16 litru apmērā alus ievedumiem no trešām valstīm.”

   2. pants
   1.   Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības līdz 2005. gada 31. decembrim. Dalībvalstis tūlīt dara Komisijai zināmus šādu normatīvo un administratīvo aktu tekstus, kā arī tabulu, kas parāda atbilstību starp tiem un šo direktīvu.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarīt šādas atsauces.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   3. pants
   Šī direktīva stājas spēkā dienā, kad tā tiek publicēta Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   4. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2005. gada 21. decembrī

            Padomes vārdā —

            priekšsēdētājs

         B. BRADSHAW

      (1)  Atzinums sniegts 2005. gada 13. decembrī (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).

      (2)  Atzinums sniegts 2005. gada 14. decembrī (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).

      (3)  OV L 133, 4.6.1969., 6. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2000/47/EK (OV L 193, 29.7.2000., 73. lpp.).


title: Padomes Direktīva 98/41/EK (1998. gada 18. jūnijs) par to personu reģistrāciju, kas atrodas uz pasažieru kuģiem, kuri kursē uz Kopienas dalībvalstu ostām vai no tām

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31998L0041

Oficiālais Vēstnesis L 188 , 02/07/1998 Lpp. 0035 - 0039

		Padomes Direktīva 98/41/EK(1998. gada 18. jūnijs)par to personu reģistrāciju, kas atrodas uz pasažieru kuģiem, kuri kursē uz Kopienas dalībvalstu ostām vai no tāmEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 84. panta 2. punktu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],rīkojoties saskaņā ar Līguma 189.c pantā izklāstīto procedūru [3],(1) tā kā atbilstīgi kopējai transporta politikai ir jāveic papildu pasākumi, lai uzlabotu jūras transporta drošību;(2) tā kā Kopiena ir nopietni norūpējusies par kuģošanas negadījumiem, kuros iesaistīti pasažieru kuģi un kuri izraisījuši milzīgus cilvēku upurus, jo īpaši par Herald of Free Enterprise un Estonia negadījumiem; tā kā personām, kas Kopienā izmanto pasažieru kuģus un ātrgaitas pasažieru kuģus, ir tiesības saņemt un paļauties, ka saņems attiecīga līmeņa drošību un pienācīgu informācijas sistēmu, kas sekmē meklēšanas un glābšanas darbus un negadījuma seku efektīvu likvidēšanu;(3) tā kā ir jānodrošina tas, ka pasažieru skaits uz kuģa nepārsniedz skaitu, kam kuģis un tā drošības ierīces ir sertificētas; tā kā sabiedrībām ir jāspēj informēt meklēšanas un glābšanas dienestus par negadījuma piemeklēto personu skaitu;(4) tā kā informācija par pasažieriem un apkalpi ir vajadzīga, lai sekmētu meklēšanas un glābšanas darbus un negadījuma seku efektīvu likvidēšanu, t.i., cietušo personu identificēšanu, lielāku skaidrību par attiecīgajiem juridiskajiem jautājumiem un izglābto personu atbilstīgāku medicīnisko aprūpi; tā kā šāda informācija radiniekiem un citām ieinteresētajām personām aiztaupīs nevajadzīgas raizes par personām uz pasažieru kuģiem, kas iesaistīti jūras negadījumos, kuri notikuši ūdeņos, par kuriem dalībvalstis atbild saskaņā ar 1979. gada Starptautisko konvenciju par meklēšanu un glābšanu uz jūras (SAR);(5) tā kā tādēļ pasažieri ir jāuzskaita un jāreģistrē pirms kuģa atiešanas;(6) tā kā III nodaļa Starptautiskajā konvencijā par cilvēku dzīvības aizsardzību jūrā (SOLAS konvencija) paredz visu to personu uzskaiti un reģistrāciju, kuras attiecīgi no 1997. gada 1. jūlija un 1999. gada 1. janvāra ceļo ar pasažieru kuģiem, kas veic starptautiskos reisus, ļaujot administrācijām no minētajām prasībām un no reģistrēšanas prasības atbrīvot pasažieru kuģus, kas kuģo aizsargātos ūdeņos, ja šādu kuģu plānoto braucienu dēļ tiem praktiski nav iespējas sagatavot tādus reģistrus; tā kā minētā SOLAS konvencijas nodaļa netiek piemērota vietējiem braucieniem un būtisku jautājumu interpretāciju atstāj katras dalībvalsts ziņā;(7) tā kā šī direktīva ir saskaņā ar dalībvalstu tiesībām izvirzīt pasažieru kuģiem, kas kuģo uz to ostām vai no tām, prasības, kas ir stingrākas par tām, kas noteiktas SOLAS konvencijā;(8) tā kā, ņemot vērā jūras pasažieru transporta nozīmi iekšējā tirgū, rīcība Kopienas līmenī ir efektīvākais risinājums, kā Kopienā sasniegt vispārējo obligāto kuģu drošības līmeni;(9) tā kā, ņemot vērā proporcionalitātes principu, Padomes direktīva ir attiecīgais juridiskais dokuments, jo tas nodrošina kopējo drošības normu vienādu un obligātu piemērojumu, atstājot katras dalībvalsts ziņā lemt, kurš no izpildes līdzekļiem labāk piemērots tās iekšējai sistēmai;(10) tā kā dalībvalsts var pārliecināties, ka kuģi, kas kuģo ar tās karogu, un sabiedrības, kas tos izmanto, atbilst attiecīgiem drošības noteikumiem; tā kā minētos noteikumus nevajadzētu piemērot kuģiem, kas nodrošina satiksmi starp trešo valstu ostām; tā kā uz šādu satiksmi attiecas SOLAS konvencijas noteikumi;(11) tā kā vienīgā iespēja, kā dalībvalstis var nodrošināt drošību un negadījumu seku efektīvu likvidēšanu attiecībā uz visiem tiem pasažieru kuģiem, kas neatkarīgi no to karoga veic vai vēlas veikt reisus no to ostām, ir noteikt, ka kuģi drīkst izbraukt no to ostām vienīgi tad, ja izpildīti attiecīgie noteikumi; tā kā atbrīvojumu piešķiršanu attiecībā uz minētajiem noteikumiem nevar atstāt tikai karoga valsts ziņā, jo vienīgi ostas valsts var noteikt, kā vislabāk veikt meklēšanas un glābšanas darbus attiecībā uz pasažieru kuģiem, kas ierodas kādā ostā vai izbrauc no tās;(12) tā kā, lai saskaņotu drošības prasības un izvairītos no konkurences traucējumiem, dalībvalstis nedrīkst citu šajā direktīvā neminētu iemeslu dēļ pieļaut atbrīvojumus vai atkāpes no attiecīgajiem SOLAS konvencijas noteikumiem attiecībā uz "informāciju par pasažieriem", kas devušies braucienos, kuru sākums vai galapunkts ir Kopienas ostās;(13) tā kā praktisku apsvērumu dēļ, kā arī, lai izvairītos no konkurences traucējumiem, ir vajadzīgs vienots vērtējums, nosakot reisus, kam visu uz kuģa esošo personu reģistrācija būtu obligāta; tā kā divdesmit jūdžu attālums ir noteikts, ņemot vērā vispārējus principus un īpašus visu dalībvalstu apstiprinātus problēmu jautājumus;(14) tā kā īpašu ekspluatācijas apsvērumu dēļ to personu uzskaiti, kas atrodas uz pasažieru kuģiem, kuri šķērso Mesīnas šaurumu, var veikt, izmantojot metodi, kas būtu vienkāršāka par individuālu uzskaiti; tā kā dalībvalstīm būtu jābūt iespējai piešķirt dažus atvieglojumus attiecībā uz pienākumu darīt zināmu krastā personu skaitu uz pasažieru kuģiem, kas nodrošina īsus regulārus reisus vienīgi aizsargātos jūras apgabalos, kuri definēti šajā direktīvā; tā kā pasažieru kuģi, kas kursē vienīgi aizsargātos jūras apgabalos, rada mazāku risku un tāpēc tiem būtu jābūt iespējai izmantot atbrīvojumu; tā kā ir iespējams, ka attiecīgos apstākļos kuģošanas sabiedrībām nav praktiskas iespējas reģistrēt personas uz kuģa, un tāpēc var pieļaut atbrīvojumu attiecībā uz reģistrēšanas pienākumu saskaņā ar attiecīgiem apstākļiem un precīzi definētiem noteikumiem;(15) tā kā dati par konkrētām personām ir jāsavāc un jāapstrādā saskaņā ar datu aizsardzības principiem, kas noteikti Direktīvā 95/46/EK [4]; tā kā tad, kad informāciju vāc, personām būtu jābūt pilnīgi informētām par nolūkiem, kam dati ir vajadzīgi, un datus vajadzētu paturēt tikai uz ļoti īsu laiku, kas katrā ziņā nedrīkstētu pārsniegt laiku, kas vajadzīgs šīs direktīvas nolūkiem.(16) tā kā komitejai, ko veido dalībvalstu pārstāvji, ir jāpalīdz Komisijai efektīvi piemērot šo direktīvu; tā kā komiteja, kas izveidota ar Direktīvas 93/75/EEK [5] 12. pantu var veikt šo uzdevumu;(17) tā kā minētā komiteja var pielāgot dažus šīs direktīvas noteikumus, lai ņemtu vērā jaunākos SOLAS konvencijas grozījumus, kas stājušies spēkā,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsŠīs direktīvas mērķis ir paaugstināt drošību un to pasažieru un apkalpes izglābšanas iespējas, kas atrodas uz pasažieru kuģiem, kuri veic reisus uz Kopienas dalībvalstu ostām vai no tām, un nodrošināt to, ka paaugstinās meklēšanas un glābšanas darbu, kā arī jebkura negadījuma seku likvidēšanas efektivitāte.2. pantsŠajā direktīvā:- "personas" ir visas personas, kas atrodas uz kuģa, neatkarīgi no vecuma,- "pasažieru kuģis" ir jūras kuģis vai jūras ātrgaitas kuģis, kas var pārvadāt vairāk par 12 pasažieriem,- "ātrgaitas kuģis" ir ātrgaitas kuģis saskaņā ar definīciju 1974. gada SOLAS konvencijas X nodaļas 1. noteikumā, kas ir spēkā laikā, kad pieņemta šī direktīva,- "sabiedrība" ir pasažieru kuģa īpašnieks vai jebkura cita organizācija vai persona, piemēram, pārvaldnieks vai berbouta fraktētājs, kam īpašnieks uzticējis atbildību par pasažieru kuģa ekspluatāciju;- "ISM kodekss" ir Drošas kuģu ekspluatācijas un piesārņojuma novēršanas vadības starptautiskais kodekss, ko pieņēmusi Starptautiskā Jūrniecības organizācija (SJO) ar 1993. gada 4. novembra asamblejas Rezolūciju A741(18),- "pasažieru reģistrators" ir atbildīgā persona krastā, ko sabiedrība izraudzījusi izpildīt ISM kodeksa uzliktos pienākumus, vai kāda cita persona krastā, ko sabiedrība izraudzījusi par personu, kuras uzdevums ir glabāt informāciju par personām, kas atrodas uz sabiedrības pasažieru kuģa,- "atbildīgā iestāde" ir dalībvalsts kompetentā iestāde, kas atbild par meklēšanas un glābšanas darbiem vai negadījuma seku likvidēšanu,- "jūdze" ir 1852 metri,- "aizsargāts jūras rajons" ir jūras rajons, kas ir aizsargāts no atklātas jūras ietekmes un kur kuģis nekad nav tālāk par sešām jūdzēm no vietas, kur kuģa avārijā cietušās personas varētu rast patvērumu un kur ir nodrošināts meklēšanas un glābšanas līdzekļu tuvums,- "regulāra satiksme" ir atkārtoti reisi, ko kuģi veic, lai nodrošinātu satiksmi starp divām vai vairākām ostām:a) saskaņā ar publicētu sarakstu, vaib) ar reisiem, kas ir tik regulāri vai bieži, ka tie veido atpazīstamas sistemātiskas sērijas,- "trešā valsts" ir jebkura valsts, kas nav dalībvalsts.3. pantsŠo direktīvu piemēro pasažieru kuģiem, izņemot:- karakuģus un karaspēka daļu transporta kuģus, un- jahtas izklaides braucieniem, ja vien tās nav nodrošinātas ar apkalpi un komerciāliem nolūkiem nepārvadā vairāk kā divpadsmit pasažierus.4. pants1. Visas personas, kas atrodas uz pasažieru kuģa, kurš izbrauc no ostas kādā dalībvalstī, uzskaita pirms minētā kuģa izbraukšanas.2. Pirms pasažieru kuģis izbrauc no ostas, uz kuģa esošo personu skaitu dara zināmu pasažieru kuģa kapteinim, kā arī sabiedrības pasažieru reģistratoram vai sabiedrības reģistrācijas sistēmai krastā, kas veic to pašu uzdevumu.5. pants1. Par katru pasažieru kuģi, kas izbrauc no kādas dalībvalsts ostas un dodas tālāk par 20 jūdzēm no izbraukšanas punkta, ir jāreģistrē šādas ziņas:- uz kuģa esošo personu uzvārdi,- viņu vārdi vai iniciāļi,- viņu dzimums,- norāde par vecuma grupu (pieaugušais, bērns vai zīdainis), kurai pieder attiecīgā persona, vai vecums, vai dzimšanas gads,- pēc pasažiera pieprasījuma — informācija par īpašas aprūpes vai palīdzības nepieciešamību avārijas gadījumā.2. Minētā informācija ir jāsavāc pirms kuģa izbraukšanas un ne vēlāk kā trīsdesmit minūtes pēc kuģa atiešanas jānosūta sabiedrības pasažieru reģistratoram vai sabiedrības reģistrācijas sistēmai krastā, kas veic to pašu uzdevumu.6. pants1. Dalībvalstis attiecībā uz katru pasažieru kuģi, kas kuģo ar to karogu un atiet no ostas, kas atrodas ārpus Kopienas, un kura brauciena galamērķis ir osta Kopienā, prasa attiecīgajai sabiedrībai nodrošināt to, lai tiktu sniegta 4. panta 1. punktā un 5. panta 1. punktā paredzētā informācija atbilstīgi 4. panta 2. punktam un 5. panta 2. punktam.2. Dalībvalstis attiecībā uz katru pasažieru kuģi, kas kuģo ar trešās valsts karogu un atiet no ostas, kas atrodas ārpus Kopienas, un kura brauciena galamērķis ir osta Kopienā, prasa attiecīgajai sabiedrībai nodrošināt to, lai tiktu savākta un saglabāta 4. panta 1. punktā un 5. panta 1. punktā paredzētā informācija tā, ka atbildīgā iestāde to var saņemt, ja tas ir vajadzīgs meklēšanas un glābšanas mērķiem un saistībā ar negadījuma sekām.3. Ja saskaņā ar attiecīgajiem SOLAS konvencijas noteikumiem kāda dalībvalsts piešķir kuģiem, kas kuģo ar tās karogu un ierodas ostā, kurš atrodas Kopienā, no ostas, kas atrodas ārpus Kopienas, atbrīvojumu vai izņēmuma statusu attiecībā uz informāciju par pasažieriem, tā šādi var rīkoties vienīgi saskaņā ar nosacījumiem, kas šajā direktīvā noteikti atbrīvojumiem vai izņēmumiem.7. pantsPirms pasažieru kuģis izbrauc no ostas, kas atrodas kādā dalībvalstī, tā kapteinis nodrošina, lai personu skaits uz kuģa nepārsniegtu skaitu, ko pasažieru kuģis drīkst pārvadāt.8. pantsKatrai sabiedrībai, kas uzņemas atbildību par kāda pasažieru kuģa ekspluatāciju, ja to prasa 4. un 5. pants, ir pienākums- attiecībā uz pasažieriem izveidot informācijas reģistrācijas sistēmu. Sistēmai jāatbilst kritērijiem, kas noteikti 11. pantā,- izraudzīt pasažieru reģistratoru, kas ir atbildīgs par minētās informācijas glabāšanu un nodošanu gadījumā, ja notiek avārija, vai pēc negadījuma.Sabiedrība nodrošina to, ka informācija, ko prasa šī direktīva, ir vienmēr viegli pieejama, lai to varētu nosūtīt atbildīgajai iestādei glābšanas un meklēšanas nolūkiem avārijas gadījumā vai pēc negadījuma.Saskaņā ar 5. pantu savāktos personu datus glabā tikai tik ilgi, cik tas ir vajadzīgs šīs direktīvas nolūkiem.Sabiedrība nodrošina, lai informācija par personām, kas paziņojušas par īpašas aprūpes vai palīdzības nepieciešamību avārijas gadījumā, tiktu pienācīgi reģistrēta un nosūtīta kapteinim pirms pasažieru kuģa izbraukšanas no ostas.9. pants1. Dalībvalsts, no kuras ostas izbrauc pasažieru kuģis, var samazināt 20 jūdžu attālumu, kas noteikts 5. pantā.Lēmumus samazināt minēto attālumu attiecībā uz braucieniem, kas notiek starp divām ostām dažādās dalībvalstīs, minētās dalībvalstis pieņem kopīgi.2. a) Ja ekspluatācijas apstākļu dēļ personas nevar saskaitīt individuāli, Itālijas Republika, īstenojot 4. panta 1. punktu, attiecībā uz regulāriem reisiem, kas šķērso Mesīnas šaurumu, var pieņemt noteikumus, pēc kuriem maksimālais personu skaits, kas pieļaujams uz pasažieru kuģa, kuri transportē pasažieru vilcienu vagonus un ceļu transporta līdzekļus, nosakāms, pamatojoties uz maksimālo pasažieru skaitu, kam paredzēti vilcienu vagoni un citi transporta līdzekļi uz kuģa. Šo noteikumu piemēro četrus gadus. Par katru termiņa pagarinājumu lēmumu pieņem saskaņā ar 3. punktu, ņemot vērā gūto pieredzi.b) Dalībvalstis pasažieru kuģus, kas izbrauc no ostām to teritorijā un kas kuģo vienīgi aizsargātos jūras rajonos, nodrošinot regulārus reisus, kuru laikā kuģis iebrauc ostās biežāk nekā reizi stundā, var atbrīvot no 4. panta 2. punktā noteiktā pienākuma uz kuģa esošo personu skaitu paziņot pasažieru reģistratoram, vai sabiedrības reģistrācijas sistēmai krastā, kas veic to pašu uzdevumu.c) Pasažieru kuģus, kas kuģo vienīgi aizsargātos jūras rajonos, mērojot ceļu starp divām ostām vai izbraucot un atgriežoties vienā un tajā pašā ostā un starplaikā nepiestājot citās ostās, dalībvalsts var atbrīvot no pienākuma, kas noteikts 5. pantā.3. Šā panta 2. punktā paredzētajos apstākļos piemēro šādu procedūru:a) attiecīgā dalībvalsts tūlīt informē Komisiju par piešķirtajiem atbrīvojumiem vai izņēmumiem attiecībā uz 4. un 5. panta svarīgākajiem noteikumiem un motivē šos lēmumus, norādot to iemeslus;b) ja sešos mēnešos pēc šāda paziņojuma Komisija ir secinājusi, ka lēmums nav pamatots vai ka tas var negatīvi ietekmēt konkurenci, tā, ievērojot 13. pantā paredzēto procedūru, var prasīt, lai dalībvalsts groza vai atsauc savu lēmumu.4. Regulāriem reisiem apgabalā, kur iespējamība piedzīvot lielus viļņus, kuru augstums pārsniedz divus metrus, gada laikā ir mazāka par 10 %, un- ja brauciens nepārsniedz aptuveni trīsdesmit jūdzes no izbraukšanas punkta, vai- ja reisa galvenais mērķis ir ikdienas vajadzībām nodrošināt regulāru satiksmi ar attāliem rajoniem,dalībvalsts, kuras osta ir izbraukšanas punkts pasažieru kuģim, kas veic vietējus reisus, vai divas dalībvalstis, starp kuru ostām pasažieru kuģis nodrošina satiksmi, var lūgt Komisiju, lai tā nosaka pilnīgu vai daļēju izņēmumu no prasības reģistrēt 5. panta 1. punktā norādīto informāciju, ja minētās dalībvalstis uzskata, ka sabiedrības nevar izpildīt šo prasību.Šajā nolūkā ir jāsniedz pierādījumi tam, ka šo prasību nevar izpildīt. Turklāt ir jāsniedz pierādījumi tam, ka rajonos, kur kursē šādi kuģi, tiek nodrošinātas krasta navigācijas kontroles sistēmas un uzticamas laika prognozes un ka ir pieejami pienācīgi un pietiekami glābšanas līdzekļi. Izņēmumi, kas piešķirti saskaņā ar šo punktu, nedrīkst traucēt konkurenci.Lēmumu pieņem saskaņā ar 13. pantā paredzēto procedūru.5. Dalībvalstis neatbrīvo pasažieru kuģus un nepiešķir izņēmumus pasažieru kuģiem, kas izbrauc no to ostām un kuģo ar tādas trešās valsts karogu, kura ir SOLAS konvencijas līgumslēdzēja puse un kura saskaņā ar attiecīgiem SOLAS konvencijas noteikumiem nepiekrīt šādu atbrīvojumu piešķiršanai.10. pantsSaskaņā ar 8. pantu izveidotās reģistrācijas sistēmas dalībvalstīm ir jāapstiprina.Dalībvalstis veic vismaz pārbaudes izlases kārtā attiecībā uz to, vai reģistrācijas sistēmas, kas to teritorijā izveidotas saskaņā ar šo direktīvu, darbojas pareizi.Katra dalībvalsts izraugās iestādi, kurai 8. pantā paredzētās sabiedrības nosūta informāciju, ko prasa šī direktīva.11. pants1. Lai izpildītu šīs direktīvas prasības, reģistrācijas sistēmām jāatbilst šādiem funkcionāliem kritērijiem:i) salasāmība:prasītie dati ir jānosūta formātā, kas ir ērts lasīšanai,ii) pieejamība:prasītajiem datiem ir jābūt tādiem, lai tie būtu ērti pieejami atbildīgajai iestādei, uz ko attiecas sistēmā reģistrētā informācija,iii) piemērotība:sistēmai ir jābūt tādai, lai pasažieriem, kas uzkāpj uz kuģa vai nokāpj no tā, neradītu nekādu neparedzētu aizkavēšanos;iv) drošība:datiem ir jābūt pienācīgi aizsargātiem pret nejaušu vai nelikumīgu iznīcināšanu vai pazaudēšanu un neatļautu grozīšanu, izpaušanu vai piekļuvi.2. Ir jāizvairās no sistēmu dažādības attiecībā uz vienu un to pašu vai līdzīgu maršrutu.12. pantsNeskarot SOLAS konvencijas grozīšanas procedūras, šo direktīvu var grozīt saskaņā ar 13. pantā paredzēto procedūru, lai nodrošinātu to, ka, ievērojot šo direktīvu un nepaplašinot tās darbības jomu, tiktu piemēroti tādi jaunākie SOLAS konvencijas grozījumi attiecībā uz reģistrācijas sistēmām, kas stājušies spēkā pēc šīs direktīvas pieņemšanas.13. pantsKomisijai palīdz komiteja, kas izveidota saskaņā ar Direktīvas 93/75/EEK 12. panta 1. punktu. Komiteja darbojas saskaņā ar procedūru, kas noteikta minētā panta 2. un 3. punktā.14. pantsDalībvalstis nosaka sankcijas gadījumiem, ja pārkāpti valsts noteikumi, kas pieņemti saskaņā ar šo direktīvu, un veic visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu to, ka minētās sankcijas piemēro. Šādi paredzētajām sankcijām jābūt efektīvām, samērīgām un preventīvām.15. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības līdz 1999. gada 1. janvārim. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju. 5. pantu piemēro ne vēlāk par 2000. gada 1. janvāri.2. Kad dalībvalstis pieņem minētos tiesību aktus, tajos ir atsauce uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāmas šādas atsauces.3. Dalībvalstis Komisijai dara zināmus tos valsts tiesību aktus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva. Komisija par to informē pārējās dalībvalstis.16. pantsŠī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas.17. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 1998. gada 18. JūnijāPadomes vārdā —priekšsēdētājsG. Strang[1] OV C 31, 31.1.1997., 5. lpp. un OV C 275, 11.9.1997., 7. lpp.[2] OV C 206, 7.7.1997., 111. lpp.[3] Eiropas Parlamenta 1997. gada 29. maija atzinums (OV C 138, 16.6.1998., 31. lpp.), Padomes 1997. gada 1. decembra kopējā nostāja (OV C 23, 23.1.1998., 17. lpp.), un Eiropas Parlamenta 1998. gada 11. marta lēmums (OV C 104, 6.4.1998.).[4] OV L 281, 23.11.1995., 31. lpp.[5] OV L 247, 5.10.1993., 19. lpp.--------------------------------------------------