title: Komisijas Direktīva 2007/71/EK ( 2007. gada 13. decembris), ar ko groza II pielikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2000/59/EK par ostas iekārtām, kas paredzētas kuģu atkritumu un kravu atlieku uzņemšanai (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               14.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 329/33

      KOMISIJAS DIREKTĪVA 2007/71/EK
   (2007. gada 13. decembris),
   ar ko groza II pielikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2000/59/EK par ostas iekārtām, kas paredzētas kuģu atkritumu un kravu atlieku uzņemšanai
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvu 2000/59/EK par ostas iekārtām, kas paredzētas kuģu atkritumu un kravu atlieku uzņemšanai (1), un jo īpaši tās 15. pantu,
   tā kā:

               (1)

                  Marpol 73/78 IV pielikums par aizsardzību no kuģu sateces ūdeņu radīta piesārņojuma stājies spēkā 2003. gada 27. septembrī, un tā pārskatītā redakcija spēkā stājusies 2005. gada 1. augustā.

               (2)

               Direktīvas 2000/59/EK 16. pantā noteikts, ka attiecībā uz sateces ūdeņiem direktīvas īstenošanu atliks uz 12 mēnešiem pēc Marpol IV pielikuma stāšanās spēkā.

               (3)

               Uz Kopienas teritorijas ostu braucoša kuģa kapteinim saskaņā ar Direktīvas 2000/59/EK 6. pantu ir pienākums aizpildīt minētās direktīvas II pielikumā iekļauto veidlapu un informāciju paziņot iestādei vai organizācijai, ko šim nolūkam izveidojusi dalībvalsts, kurā osta atrodas.

               (4)

               Regulas II pielikums neattiecas uz notekūdeņiem, un tādēļ tas jāgroza, lai notekūdeņus tajā iekļautu kā tādu atkritumu papildu veidu, par kuru jāpaziņo pirms ieiešanas ostā. Attiecībā uz notekūdeņiem šīs direktīvas noteikumi jāuzlūko kontekstā ar Marpol IV pielikumā izklāstītajiem noteikumiem, kas nodrošina iespēju (saskaņā ar īpašiem nosacījumiem) sateces ūdeņus iepludināt jūrā. Tas jāpiemēro, neierobežojot stingrākas kuģu atkritumu nodošanas prasības, kas pieņemtas saskaņā ar starptautiskajām tiesībām.

               (5)

               Šajā direktīvā izklāstītie pasākumi atbilst ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2099/2002 izveidotās Kuģošanas drošības un kuģu izraisītā piesārņojuma novēršanas komitejas atzinumam (2),

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 2000/59/EK II pielikumu aizstāj ar šīs direktīvas pielikuma tekstu.
   2. pants
   Transponēšana
   1.   Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības vēlākais līdz 2009. gada 15. jūnijam. Dalībvalstis nekavējoties Komisijai paziņo minēto tiesību aktu noteikumus, kā arī iesniedz minēto tiesību aktu un šīs direktīvas atbilstības tabulu.
   Pieņemot minētos tiesību aktus, dalībvalstis tajos iekļauj atsauci uz šo direktīvu vai attiecīgu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
   2.   Dalībvalstis Komisijai paziņo tos valsts tiesību aktu galvenos noteikumus, kurus tās pieņem šīs direktīvas darbības jomā.
   3. pants
   Šī direktīva stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   4. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2007. gada 13. decembrī

            Komisijas vārdā —

            priekšsēdētāja vietnieks

         Jacques BARROT

      (1)  OV L 332, 28.12.2000., 81. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2002/84/EK (OV L 324, 29.11.2002., 53. lpp.).

      (2)  OV L 324, 29.11.2002., 1. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 93/2007 (OV L 22, 31.1.2007., 12. lpp.).

      PIELIKUMS
      INFORMĀCIJA, KAS JĀPAZIŅO PIRMS IEIEŠANAS OSTĀ
      (Galamērķa osta Direktīvas 2000/59/EK 6. panta nozīmē)
      1.   Nosaukums, izsaukuma signāls un vajadzības gadījumā kuģa SJO identifikācijas numurs:
      2.   Karoga valsts:
      3.   Paredzamais ierašanās laiks (PIL):
      4.   Paredzamais atiešanas laiks (PAL):
      5.   Iepriekšējā piestāšanas osta:
      6.   Nākamā piestāšanas osta:
      7.   Pēdējā osta un datums, kurā tika nogādāti kuģa atkritumi:
      8.   Ostas iekārtās nogādājat (atzīmējiet attiecīgo rūtiņu)

                  visus 

                  daļu 

                  nenogādājam 

            atkritumu?
      9.   Nogādājamo un/vai uz kuģa atstājamo atkritumu un atlieku veids un tilpums, un daudzums procentos no maksimālā uzglabāšanai paredzētā tilpuma:

         Ja nogādā visus atkritumus, aizpildiet otro atbilstīgo aili.

         Ja nogādā daļu atkritumu vai atkritumus nenogādā, aizpildiet visas ailes.

                  Tips

                  Piegādājamais atkritumu daudzums
                  m3

                  Maksimālais uzglabāšanai paredzētais tilpums
                  m3

                  Uz kuģa paturēto atkritumu tilpums
                  m3

                  Osta, kurā tiks nogādāti atlikušie atkritumi

                  Aplēstais atkritumu daudzums, kas radīsies laika posmā starp paziņojumu un nākamo ostu, kurā kuģis piestāj
                  m3

                  Atkritumeļļas

                  Nosēdumi

                  Sateces ūdeņi

                  Citi (precizēt)

                  Atkritumi

                  Pārtikas atkritumi

                  Plastmasas

                  Cits

                     Notekūdeņi
                      (1)

                     Ar kuģa kravu saistītie atkritumi
                      (2) (precizēt)

                     Kravu atliekas
                      (2) (precizēt)

            Piezīmes

                  1.

                  Šo informāciju var izmantot ostas valsts kontrolei un citos pārbaudes nolūkos.

                  2.

                  Dalībvalstis nosaka, kuras iestādes saņem šī paziņojuma kopijas.

                  3.

                  Šī veidlapa jāaizpilda, izņemot gadījumus, kuros saskaņā ar Direktīvas 2000/59/EK 9. pantu uz kuģi attiecas izņēmums.

            Apstiprinu, ka

                  —

                  iepriekš norādītie dati ir precīzi un pareizi un

                  —

                  ka ir pietiekams tilpums, kas paredzēts atkritumu uzglabāšanai uz kuģa, kur uzglabāt visus atkritumus, kas radušies starp paziņojumu un nākamo ostu, kurā nogādās atkritumus.

            Datums …
      Laiks …
      Paraksts …

         (1)  Notekūdeņus jūrā var iepludināt atbilstīgi Marpol 73/78 IV pielikuma 11. noteikumam. Attiecīgie lauki nav jāaizpilda, ja plānota iepriekš saskaņota notekūdeņu iepludināšana jūrā.

         (2)  Var būt aplēstās vērtības.


title: Komisijas Direktīva (1986. gada 27. februāris), ar ko ierobežo dažu lopbarības augu sugu sēklu, eļļas augu un šķiedraugu sugu sēklu tirdzniecību, atļaujot tirgot tikai tās sēklas, kas ir oficiāli sertificētas kā “bāzes sēklas” vai “sertificētas sēklas”

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31986L0109

Oficiālais Vēstnesis L 093 , 08/04/1986 Lpp. 0021 - 0022 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 3 Sējums 20 Lpp. 0175  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 3 Sējums 20 Lpp. 0175

		Komisijas Direktīva(1986. gada 27. februāris),ar ko ierobežo dažu lopbarības augu sugu sēklu, eļļas augu un šķiedraugu sugu sēklu tirdzniecību, atļaujot tirgot tikai tās sēklas, kas ir oficiāli sertificētas kā "bāzes sēklas" vai "sertificētas sēklas"(86/109/EEK)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1966. gada 14. jūnija Direktīvu 66/401/EEK par lopbarības augu sēklu tirdzniecību [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 85/38/EEK [2], un jo īpaši tās 3. panta 3. punktu,ņemot vērā Padomes 1969. gada 30. jūnija Direktīvu 69/208/EEK par eļļas augu un šķiedraugu sēklu tirdzniecību [3], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 82/859/EEK [4], un jo īpaši tās 3. panta 3. punktu,tā kā ar Direktīvu 66/401/EEK atļauj dažu lopbarības augu sugu bāzes sēklu, sertificētu sēklu un komercsēklu tirdzniecību;tā kā ar Direktīvu 69/208/EEK atļauj dažu eļļas augu un šķiedraugu sugu bāzes sēklu, visu sertificētu sēklu un komercsēklu tirdzniecību;tā kā abu iepriekšminēto direktīvu 3. panta 3. punkts pilnvaro Komisiju aizliegt sēklu tirdzniecību, ja vien tās nav oficiāli sertificētas kā "bāzes sēklas" vai "sertificētas sēklas";tā kā, pamatojoties uz pašlaik pieejamo informāciju, ir konstatēts, ka dalībvalstis spēs saražot pietiekami daudz bāzes sēklu un sertificēto sēklu, lai apmierinātu Kopienas pieprasījumu pēc iepriekšminēto sugu sēklām ar minēto kategoriju sēklām — attiecībā uz dažām sugām no 1987. gada 1. jūlija, attiecībā uz dažām citām sugām no 1989. gada 1. jūlija un attiecībā uz vēl dažām citām sugām no 1991. gada 1. jūlija;tā kā šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pastāvīgās lauksaimniecības, dārzkopības un mežsaimniecības sēklu un pavairošanas materiāla komitejas atzinumu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pants1. Dalībvalstis nodrošina, ka no 1987. gada 1. jūlija nav atļauts laist tirgū šādu augu sēklas:–Vicia faba L. (partim) | –Lauka pupa |–Papaver somniferum L. | –Opija magone |ja vien tās nav oficiāli sertificētas kā "bāzes sēklas" vai "sertificētas sēklas".2. Dalībvalstis nodrošina, ka no 1987. gada 1. jūlija nav atļauts laist tirgū šādu augu sēklas:–Glycine max (L.) Merr. | –Sojas pupas |–Linum usitatissimum L. | –Linsēklas |ja vien tās nav oficiāli sertificētas kā "bāzes sēklas", "sertificētas sēklas, pirmā paaudze" vai "sertificētas sēklas, otrā paaudze".2. pantsDalībvalstis nodrošina, ka no 1989. gada 1. jūlija nav atļauts laist tirgū šādu augu sēklas:–Agrostis canina L. | –Suņu smilga |–Agrostis gigantea Roth | –Lielā smilga |–Agrostis stolonifera L. | –Ložņu smilga |–Agrostis tenuis Sibth. | –Parastā smilga |–Alopecurus pratensis | –Pļavas lapsaste |–Arrhenatherum elatius (L.) Beauv. ex J. et K. Presl. | –Augstā dižauza |–Phleum bertolinii DC | –Timotiņš |–Poa nemoralis L. | –Birztalu skarene |–Poa palustris L. | –Purva skarene |–Poa trivilialis L. | –Parastā skarene |–Trisetum flavescens (L.) Beauv. | –Pļavas zeltauzīte, |–Lotus corniculatus L. | –Ragainie vanagnadziņi |–Lupinus albus L. | –Baltā lupīna |–Lupinus angustifolius L. | –Šaurlapu lupīna |–Lupinus luteus L. | –Dzeltenā lupīna |–Medicago lupulina L. | –Apiņu lucerna |–Trifolium hybridum L. | –Bastarda āboliņš |–Brassica juncea L. Czern. et Coss. in Czern. | –Sāreptas sinepes |ja vien tās nav oficiāli sertificētas kā "bāzes sēklas" vai "sertificētas sēklas".3. pantsDalībvalstis nodrošina, ka no 1991. gada 1. jūlija nav atļauts laist tirgū šādu augu sēklas:–Festuca ovina L. | –Aitu auzene |–Trifolium incarnatum L. | –Inkarnāta āboliņš |–Trifolium resupinatum L. | –Persijas āboliņš |–Vicia sativa L. | –Sējas vīķi |–Vicia villosa Roth. | –Smilts vīķi |–Sinapis alba L. | –Baltā sinepe |ja vien tās nav oficiāli sertificētas kā "bāzes sēklas" vai "sertificētas sēklas".4. pantsDalībvalstīs stājas spēkā:- vēlākais līdz 1987. gada 1. jūlijam – tie normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu 1. panta prasības,- vēlākais līdz 1989. gada 1. jūlijam – tie normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu 2. panta prasības un- vēlākais līdz 1991. gada 1. jūlijam – tie normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu 3. panta prasības.Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.4. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1986. gada 27. februārīKomisijas vārdā —priekšsēdētāja vietnieksFrans Andriessen[1] OV 125, 11.7.1966., 2298./66. lpp.[2] OV L 16, 19.1.1985., 41. lpp.[3] OV L 169, 10.7.1969., 3. lpp.[4] OV L 357, 18.12.1982., 31. lpp.--------------------------------------------------


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2003/99/EK (2003. gada 17. novembris) par zoonožu un zoonožu ierosinātāju uzraudzību, ar kuru groza Padomes Lēmumu 90/424/EEK un atceļ Padomes Direktīvu 92/117/EEK

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32003L0099

Oficiālais Vēstnesis L 325 , 12/12/2003 Lpp. 0031 - 0040

		Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2003/99/EK(2003. gada 17. novembris)par zoonožu un zoonožu ierosinātāju uzraudzību, ar kuru groza Padomes Lēmumu 90/424/EEK un atceļ Padomes Direktīvu 92/117/EEKEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, jo īpaši tā 152. panta 4. punkta b) apakšpunktu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],apspriedušies ar Reģionu komiteju,rīkojoties saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru [3],tā kā:(1) Dzīvi dzīvnieki un dzīvnieku izcelsmes pārtika ir iekļauta Līguma I pielikumā dotajā sarakstā. Lopkopība un dzīvnieku izcelsmes pārtikas laišana tirgū ir būtisks lauksaimnieku ienākumu avots. Veterināro pasākumu īstenošana ar mērķi paaugstināt sabiedrības un dzīvnieku veselības līmeni Kopienā palīdz racionāli attīstīt lauksaimniecības nozari.(2) Cilvēku veselības aizsardzība pret slimībām un infekcijām, kuras ir tieši vai netieši pārnēsājamas dzīvnieku vai cilvēku starpā (zoonozes), ir sevišķi svarīga.(3) Ar pārtikas starpniecību pārnēsājamas zoonozes var izraisīt cilvēku ciešanas, kā arī ekonomiskus zaudējumus pārtikas ražošanai un pārtikas rūpniecībai.(4) Rūpes rada arī jautājums par zoonozēm, kuras tiek pārnēsātas ar citu avotu, nevis pārtikas, starpniecību, jo īpaši no savvaļas dzīvniekiem un lolojumdzīvniekiem.(5) Padomes 1992. gada 17. decembra Direktīvā 92/117/EEK par aizsardzības pasākumiem pret noteiktām zoonozēm un zoonožu ierosinātājiem dzīvniekos un dzīvnieku izcelsmes produktos, lai izvairītos no pārtikas izcelsmes infekcijām un intoksikācijām [4], tika paredzēta uzraudzības sistēmas izveide dažām zoonozēm gan dalībvalstu, gan Kopienas līmenī.(6) Ar Kopienas references laboratorijas zoonožu epidemioloģijai palīdzību Komisija reizi gadā no dalībvalstīm savāc uzraudzības rezultātus un tos apkopo. Rezultāti tiek publicēti reizi gadā kopš 1995. gada. Tie sniedz pamatu pašreizējās situācijas novērtējumam attiecībā uz zoonozēm un zoonožu ierosinātājiem. Tomēr datu vākšanas sistēmas nav saskaņotas, un tādēļ neļauj izdarīt salīdzinājumus dalībvalstu starpā.(7) Citi Kopienas tiesību akti paredz dažu zoonožu uzraudzību un kontroli dzīvnieku populācijās. Padomes 1964. gada 26. jūnija Direktīvas 64/432/EEK par dzīvnieku veselības problēmām, kas ietekmē Kopienas iekšējo tirdzniecību ar liellopiem un cūkām [5], jo īpaši attiecas uz liellopu tuberkulozi un liellopu brucelozi. Padomes 1991. gada 28. janvāra Direktīva 91/68/EEK par dzīvnieku veselības nosacījumiem, kas reglamentē Kopienas iekšējo tirdzniecību ar aitām un kazām [6], attiecas uz aitu un kazu brucelozi. Šai direktīvai nav jārada nevajadzīga šo esošo prasību divkāršošanās.(8) Turklāt jaunai Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par pārtikas produktu higiēnu ir jāattiecas uz konkrētiem elementiem, kas nepieciešami zoonožu un zoonožu ierosinātāju profilaksei, kontrolei un uzraudzībai, un tajā jāiekļauj īpašas prasības attiecībā uz pārtikas mikrobioloģisko kvalitāti.(9) Direktīvā 92/117/EEK ir paredzēta datu vākšana par gadījumiem, kad zoonozes konstatētas cilvēkiem. Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 24. septembra Lēmuma Nr. 2119/98/EK, ar ko izveido epidemioloģiskās uzraudzības un infekcijas slimību kontroles tīklu [7], mērķis ir pastiprināt šādu datu vākšanu un Kopienā sekmēt infekcijas slimību profilakses un kontroles uzlabošanu.(10) Datu vākšana par zoonožu un zoonožu ierosinātāju parādīšanos dzīvniekos, pārtikā, barībā un cilvēkos ir vajadzīga, lai noteiktu zoonožu tendences un avotus.(11) Veselības aizsardzības veterināro pasākumu zinātniskā komiteja savā atzinumā par zoonozēm, ko tā pieņēma 2000. gada 12. aprīlī, uzskatīja, ka tajā laikā spēkā esošie barības izraisītu zoonožu kontroles pasākumi ir nepietiekami. Tā arī uzskatīja, ka dalībvalstu savāktie epidemioloģiskie dati ir nepilnīgi un nav pilnībā salīdzināmi. Līdz ar to komiteja ieteica uzlabotus uzraudzības pasākumus un identificēja riska vadības iespējas. Komiteja jo īpaši kā veselības aizsardzības prioritātes identificēja Salmonella spp., Campylobacter spp., verotoksigēnos Escherichia coli (VTEC), Listeria monocytogenes, Cryptosporidium spp., Echinococcus granulosus/multilocularis un Trichinella spiralis.(12) Tādēļ ir nepieciešams uzlabot esošās uzraudzības un datu vākšanas sistēmas, kas noteiktas Direktīvā 92/117/EEK. Vienlaicīgi Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 17. novembra Regula (EK) Nr. 2160/2003 par salmonellas un citu pārtikas izraisītu zoonožu ierosinātāju kontroli [8] aizstās īpašos kontroles pasākumus, kuri noteikti Direktīvā 92/117/EEK. Tādēļ ir jāatceļ Direktīva 92/117/EEK.(13) Jaunais satvars zinātniskiem ieteikumiem un zinātniskam atbalstam pārtikas nekaitīguma jautājumos, kas izveidots ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 28. janvāra Regulu (EK) Nr. 178/2002, ar ko paredz pārtikas aprites tiesību aktu vispārīgus principus un prasības, izveido Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi un paredz procedūras saistībā ar pārtikas nekaitīgumu [9], ir jāizmanto attiecīgo datu vākšanai un analīzei.(14) Vajadzības gadījumā, lai padarītu datus vieglāk apkopojamus un salīdzināmus, uzraudzībai jānotiek saskaņoti. Tas dotu iespēju izvērtēt zoonožu un zoonožu ierosinātāju tendences un avotus Kopienā. Savāktajiem datiem līdz ar datiem no citiem avotiem ir jāveido zoonotisko organismu riska novērtējuma pamats.(15) Zoonozēm, kas cilvēka veselībai rada vislielākos draudus, jāpiešķir prioritāte. Tomēr uzraudzības sistēmām arī jāatvieglo potenciālo vai jaunu zoonožu, kā arī jaunu zoonotisko organismu celmu konstatēšana.(16) Satraucošā rezistences attīstība pret antibakteriāliem līdzekļiem (piemēram, antibakteriāliem medikamentiem un antibakteriālām barības piedevām) ir īpašība, kura ir jāuzrauga. Jāparedz tas, ka šāda uzraudzība ir attiecināma ne vien uz zoonožu ierosinātājiem, bet arī, ciktāl tie apdraud iedzīvotāju veselību, arī uz citiem slimību ierosinātājiem. Jo īpaši lietderīga var būt indikatororganismu uzraudzība. Šādos organismos uzkrājas rezistences gēni, kurus tie var nodot patogēnām baktērijām.(17) Papildus vispārīgai uzraudzībai var atzīt īpašas vajadzības, kuras var radīt nepieciešamību pēc koordinētu uzraudzības programmu ieviešanas. Īpaša uzmanība jāpievērš zoonozēm, kuras uzskaitītas Regulas (EK) Nr. 2160/2003 I pielikumā.(18) Ja pārtikas izraisīti zoonožu uzliesmojumi tiek rūpīgi pārbaudīti, tie dod iespēju identificēt patogēnu, pārtikas produktu, kas ir tā nesējs, un pārtikas izstrādājuma un tā apstrādes faktorus, kas sekmējuši šādu uzliesmojumu. Tādēļ ir lietderīgi izstrādāt noteikumus par šādu pārbaudi un par ciešu sadarbību starp dažādām iestādēm.(19) Uz transmisīvajām sūkļveida encefalopātijām attiecas Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Regula (EK) Nr. 999/2001, ar ko nosaka dažu transmisīvo sūkļveida encefalopātiju profilakses, kontroles un apkarošanas noteikumus [10].(20) Lai nodrošinātu to, ka par zoonozēm un zoonožu ierosinātājiem savākto informāciju ir iespējams izmantot lietderīgi, jāparedz attiecīgi noteikumi par visas atbilstošās informācijas apmaiņu. Minētā informācija jāsavāc dalībvalstīs un jānosūta Komisijai kā ziņojumi, kas tūlīt jāpārsūta Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādei un attiecīgā veidā jādara zināma atklātībai.(21) Ziņojumi ir jāiesniedz reizi gadā. Tomēr, ja apstākļi to atļauj, var būt lietderīgi arī papildu ziņojumi.(22) Var būt lietderīgi uzdot valstu un Kopienas references laboratorijām sniegt norādījumus un palīdzību attiecībā uz analīzēm un testēšanu saistībā ar zoonozēm un zoonožu ierosinātājiem, kuri ietilpst šīs direktīvas darbības jomā.(23) Padomes 1990. gada 26. jūnija Lēmums 90/424/EEK par izdevumiem veterinārajā jomā [11] ir jāgroza tiktāl, ciktāl tas attiecas uz sīki izstrādātajiem noteikumiem, kuri attiecas uz Kopienas finansiālo ieguldījumu dažās darbībās, kuras saistītas ar zoonožu un zoonožu ierosinātāju uzraudzību un kontroli.(24) Jānosaka attiecīgi pasākumi, lai grozītu dažus šīs direktīvas noteikumus, ņemot vērā tehnikas un zinātnes attīstību, un lai pieņemtu īstenošanas un pārejas pasākumus.(25) Ņemot vērā tehnikas un zinātnes attīstību, jānodrošina cieša un efektīva Komisijas un dalībvalstu sadarbība pastāvīgajā komitejā, kura izveidota ar Regulu (EK) Nr. 178/2002.(26) Dalībvalstis vienas pašas nevar savākt salīdzināmus datus, kas nodrošinātu pamatu Kopienas līmenī nozīmīgu zoonotisku organismu riska novērtējumam. Šādu datu vākšanu labāk iespējams panākt Kopienas līmenī. Kopiena tādēļ var pieņemt pasākumus saskaņā ar subsidiaritātes principu, kā noteikts Līguma 5. pantā. Saskaņā ar minētajā pantā izklāstīto proporcionalitātes principu šī direktīva neparedz neko tādu, kas nebūtu samērīgs ar to, kas nepieciešams minēto mērķu sasniegšanai. Atbildība par uzraudzības sistēmu izveidi un uzturēšanu jāuzņemas dalībvalstīm.(27) Šīs direktīvas īstenošanai vajadzīgie pasākumi jāpieņem saskaņā ar Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmumu 1999/468/EK, kas nosaka Komisijai piešķirto izpildes pilnvaru īstenošanas kārtību [12],IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.I NODAĻA IEVADA NOTEIKUMI1. pantsPriekšmets un darbības joma1. Šīs direktīvas mērķis ir nodrošināt to, lai pienācīgi tiktu uzraudzītas zoonozes, zoonožu ierosinātāji un ar tiem saistītā mikrobu rezistence un lai pārtikas izraisīti uzliesmojumiem tiktu veikta pietiekama epidemioloģiska izmeklēšana, kas ļautu Kopienai savākt vajadzīgo informāciju, lai izvērtētu attiecīgās tendences un avotus.2. Šī direktīva attiecas uz:a) zoonožu un zoonožu ierosinātāju uzraudzību;b) saistītās mikrobu rezistences uzraudzību;c) pārtikas izraisītu uzliesmojumu epidemioloģisko izmeklēšanu;d) informācijas apmaiņu saistībā ar zoonozēm un zoonožu ierosinātājiem.3. Šo direktīvu piemēro, neskarot konkrētākus Kopienas noteikumus par dzīvnieku veselību, dzīvnieku ēdināšanu, pārtikas higiēnu, cilvēku infekcijas slimībām, drošību un veselības aizsardzību darbā, gēnu tehnoloģiju un transmisīvām sūkļveida encefalopātijām.2. pantsDefinīcijasŠajā direktīvā piemēro šādas definīcijas:1. Definīcijas, kas noteiktas Regulā (EK) Nr. 178/2002;2. Šādas definīcijas:a) "zoonoze" ir jebkāda slimība un/vai infekcija, kas ir dabīgā ceļā tieši vai netieši pārnēsājama dzīvnieku un cilvēku starpā;b) "zoonozes ierosinātājs" ir jebkurš vīruss, baktērija, sēne, parazīts vai cits bioloģisks veselums, kas var izraisīt zoonozi;c) "mikrobu rezistence" ir dažu sugu mikroorganismu spēja izdzīvot vai pat augt noteiktas koncentrācijas antibakteriāla līdzekļa klātbūtnē, kas parasti ir pietiekama, lai kavētu tās pašas sugas mikroorganismu attīstību vai tos nogalinātu;d) "pārtikas izraisīts uzliesmojums" nozīmē noteiktos apstākļos novērotu divu vai vairāku tās pašas slimības un/vai infekcijas gadījumu sastopamību cilvēkiem vai situāciju, kurā novērotais gadījumu skaits pārsniedz sagaidāmo skaitu un kur šie gadījumi ir saistīti vai iespējami saistīti ar vienu un to pašu pārtikas avotu;e) "uzraudzība" ir datu vākšanas, analīzes un izplatīšanas sistēma attiecībā uz zoonožu, zoonožu ierosinātāju un ar tiem saistītas mikrobu rezistences parādīšanos.3. pantsVispārīgi pienākumi1. Dalībvalstis nodrošina to, lai dati par zoonožu, zoonožu ierosinātāju un ar tiem saistītas mikrobu rezistences parādīšanos tiktu vākti, analizēti un publicēti nekavējoties saskaņā ar šīs direktīvas prasībām un ar jebkādiem noteikumiem, kas pieņemti, ievērojot tās.2. Katra dalībvalsts šīs direktīvas nolūkā norīko kompetentu iestādi vai kompetentas iestādes un par to paziņo Komisijai. Ja dalībvalsts norīko vairāk nekā vienu kompetentu iestādi, tā:a) paziņo Komisijai par kompetento iestādi, kura darbosies kā kontaktpunkts kontaktiem ar Komisiju;b) nodrošina kompetento iestāžu sadarbību, lai garantētu šīs direktīvas prasību pienācīgu izpildi.3. Katra dalībvalsts nodrošina efektīvas un nepārtrauktas sadarbības izveidošanos, pamatojoties uz vispārīgas informācijas un vajadzības gadījumā īpašu datu apmaiņu, starp šīs direktīvas nolūkā izraudzīto kompetento iestādi vai iestādēm un:a) kompetentajām iestādēm Kopienas tiesību aktu par dzīvnieku veselību nolūkā;b) kompetentajām iestādēm Kopienas tiesību aktu par barību nolūkā;c) kompetentajām iestādēm Kopienas tiesību aktu par pārtikas higiēnu nolūkā;d) struktūrām un/vai iestādēm, kas minētas Lēmuma Nr. 2119/98/EK 1. pantā;e) citām attiecīgām iestādēm un organizācijām.4. Visas dalībvalstis nodrošina, lai 2. pantā minētās kompetentās iestādes vai kompetento iestāžu attiecīgās amatpersonas saņemtu piemērotu sākotnējo un pastāvīgo apmācību veterinārmedicīnas zinātnē, mikrobioloģijā vai epidemioloģijā, pēc vajadzības.II NODAĻA ZOONOŽU UN ZOONOŽU IEROSINĀTĀJU UZRAUDZĪBA4. pantsZoonožu un zoonožu ierosinātāju uzraudzības vispārīgi noteikumi1. Dalībvalstis savāc atbilstošus un salīdzināmus datus, lai identificētu un raksturotu apdraudējumus, lai novērtētu iedarbību un lai raksturotu riskus saistībā ar zoonozēm un zoonožu ierosinātājiem.2. Uzraudzība tajā pārtikas aprites posmā vai posmos, kas ir vispiemērotākie attiecīgajai zoonozei vai zoonozes ierosinātājam, proti:a) primārās ražošanas līmenī un/vaib) citos pārtikas aprites posmos, tostarp pārtikā un barībā.3. Uzraudzība attiecas uz I pielikuma A daļā uzskaitītajām zoonozēm un zoonožu ierosinātājiem. Ja epidemioloģiskā situācija dalībvalstī to atļauj, uzrauga arī I pielikuma B daļā uzskaitītās zoonozes un zoonožu ierosinātājus.4. I pielikumu var grozīt saskaņā ar 12. panta 2. punktā minēto procedūru, lai tajā dotajiem sarakstiem pievienotu zoonozes vai zoonožu ierosinātājus vai svītrotu tos, ņemot vērā jo īpaši šādus kritērijus:a) to parādīšanos dzīvnieku vai cilvēku populācijās, barībā un pārtikā;b) to ietekmes nopietnumu attiecībā uz cilvēkiem;c) to ekonomiskās sekas attiecībā uz dzīvnieku un cilvēku veselības aprūpi, kā arī barības un pārtikas nozarēm;d) epidemioloģiskās tendences dzīvnieku vai cilvēku populācijās, barībā un pārtikā.5. Uzraudzības pamatā ir dalībvalstīs esošās sistēmas. Tomēr vajadzības gadījumā, lai padarītu datus vieglāk apkopojamus un salīdzināmus, I pielikumā uzskaitīto zoonožu un zoonožu ierosinātāju uzraudzībai var noteikt sīki izstrādātus noteikumus saskaņā ar 12. panta 2. punktā minēto procedūru, un ņemot vērā citus Kopienas noteikumus, kas paredzēti dzīvnieku veselības, pārtikas higiēnas un cilvēku infekcijas slimību jomās.Šādos sīki izstrādātos noteikumos paredz prasību minimumu dažu zoonožu vai zoonožu ierosinātāju uzraudzībai. Tajos jo īpaši var paredzēt:a) dzīvnieku populāciju vai apakšpopulācijas, vai pārtikas aprites posmus, kam jāpiemēro uzraudzība;b) savācamo datu raksturu un veidu;c) gadījumu definīcijas;d) izmantojamās paraugu ņemšanas shēmas;e) laboratoriskās metodes, kas izmantojamas testēšanā;f) ziņošanas biežumu, tostarp pamatnostādnes ziņošanai vietējo, reģionālo un centrālo iestāžu starpā.6. Apsverot to, vai ierosināt sīki izstrādātus noteikumus saskaņā ar 5. punktu, lai saskaņotu zoonožu un zoonožu ierosinātāju regulāro uzraudzību, Komisija dod priekšroku I pielikuma A daļā uzskaitītām zoonozēm un zoonožu ierosinātājiem.5. pantsKoordinētas uzraudzības programmas1. Ja dati, kas savākti ar regulārās uzraudzības starpniecību saskaņā ar 4 pantu, nav pietiekami, var paredzēt koordinētas uzraudzības programmas attiecībā uz vienu vai vairākām zoonozēm un/vai zoonožu ierosinātājiem saskaņā ar 12. panta 2. punktā minēto procedūru. Koordinētas uzraudzības programmas var izveidot jo īpaši tad, ja ir identificētas īpašas vajadzības, lai izvērtētu riskus un lai noteiktu nulles līnijas lielumus saistībā ar zoonozēm vai zoonožu ierosinātājiem dalībvalstu līmenī vai Kopienas līmenī.2. Ja tiek izveidota koordinēta uzraudzības programma, izdara īpašu atsauci uz zoonozēm un zoonožu ierosinātājiem dzīvnieku populācijās, kas minētas Regulas (EK) Nr. 2160/2003 I pielikumā.3. Noteikumu minimums attiecībā uz koordinētām uzraudzības programmām ir paredzēts III pielikumā.6. pantsPārtikas apritē iesaistītu tirgus dalībnieku pienākumi1. Dalībvalstis nodrošina to, ka pārtikas apritē iesaistīti tirgus dalībnieki, veicot pārbaudes attiecībā uz zoonožu un zoonožu ierosinātāju esamību, ievērojot 4. panta 2. punktā paredzēto uzraudzību:a) patur rezultātus un organizē jebkāda attiecīga izolāta saglabāšanu uz laiku, ko precizē kompetentā iestāde;b) pēc pieprasījuma dara zināmus rezultātus vai nogādā izolātus kompetentajai iestādei.2. Saskaņā ar 12. panta 2. punktā minēto procedūru var noteikt sīki izstrādātus noteikumus šā panta īstenošanai.III NODAĻA MIKROBU REZISTENCE7. pantsMikrobu rezistences uzraudzība1. Dalībvalstis saskaņā ar II pielikumā izklāstītajām prasībām nodrošina to, ka uzraudzība sniedz salīdzināmus datus par mikrobu rezistences parādīšanos zoonožu ierosinātājos un, ciktāl tie apdraud tautas veselību, citos slimību ierosinātājos.2. Šāda uzraudzība papildina cilvēku izolātu uzraudzību, ko veic saskaņā ar Lēmumu Nr. 2119/98/EK.3. Saskaņā ar 12. panta 2. punktā minēto procedūru nosaka sīki izstrādātus noteikumus šā panta īstenošanai.IV NODAĻA PĀRTIKAS IZRAISĪTI UZLIESMOJUMI8. pantsPārtikas izraisītu uzliesmojumu epidemioloģiskā izmeklēšana1. Dalībvalstis nodrošina, ka tad, kad pārtikas apritē iesaistīts tirgus dalībnieks saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 178/2002 19. panta 3. punktu sniedz informāciju kompetentajai iestādei, attiecīgais pārtikas produkts vai atbilstošs tā paraugs tiek saglabāts, lai nekavētu tā izmeklēšanu laboratorijā vai jebkāda pārtikas izraisīta uzliesmojuma izmeklēšanu.2. Kompetentā iestāde izmeklē pārtikas izraisītus uzliesmojumus sadarbībā ar Lēmuma Nr. 2119/98/EK 1. pantā minētajām iestādēm. Izmeklēšana sniedz datus par epidemioloģisko profilu, iespējami skartajiem pārtikas produktiem un iespējamiem uzliesmojuma cēloņiem. Ciktāl iespējams, izmeklēšana ietver atbilstošus epidemioloģiskus un mikrobioloģiskus pētījumus. Kompetentā iestāde nosūta Komisijai (kura tālāk to nosūta Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādei) kopsavilkuma ziņojumu par veikto izmeklēšanu, kurā ietverta IV pielikuma E daļā minētā informācija.3. Saskaņā ar 12. panta 2. punktā minēto procedūru var noteikt sīki izstrādātus noteikumus attiecībā uz pārtikas izraisītu uzliesmojumu izmeklēšanu.4. 1. un 2. punktu piemēro, neskarot Kopienas noteikumus par produktu drošību, agrās brīdināšanas un reaģēšanas sistēmām cilvēku infekcijas slimību profilaksei un kontrolei, pārtikas higiēnu un pārtikas aprites tiesību aktu vispārīgās prasības, jo īpaši tās, kuras attiecas uz ārkārtas pasākumiem un procedūrām pārtikas un barības izņemšanai no tirgus.V NODAĻA INFORMĀCIJAS APMAIŅA9. pantsZoonožu, zoonožu ierosinātāju un mikrobu rezistences tendenču un avotu novērtējums1. Dalībvalstis novērtē zoonožu, zoonožu ierosinātāju un mikrobu rezistences tendences un avotus savā teritorijā.Visas dalībvalstis katru gadu līdz maija beigām nosūta ziņojumu par zoonožu, zoonožu ierosinātāju un mikrobu rezistences tendencēm un avotiem, aptverot datus, kas savākti iepriekšējā gadā, ievērojot 4., 7. un 8. pantu. Ziņojumus un jebkādus to kopsavilkumus padara publiski pieejamus.Ziņojumos ietverta arī Regulas (EK) Nr. 2160/2003 3. panta 2. punkta b) apakšpunktā minētā informācija.Prasību minimums attiecībā uz ziņojumiem ir noteikts IV pielikumā. Sīki izstrādātus noteikumus par minēto ziņojumu novērtējumu, tostarp to formātu un informācijas minimumu, kas tajā jāiekļauj, var noteikt saskaņā ar 12. pants 2. punktā minēto procedūru.Ja apstākļi atļauj, Komisija var pieprasīt īpašu papildu informāciju, un dalībvalstis pēc šāda pieprasījuma vai pēc pašu iniciatīvas iesniedz ziņojumus.2. Komisija nosūta 1. punktā minētos ziņojumus Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādei, kura tos pārbauda un līdz novembra beigām publicē kopsavilkuma ziņojumu par zoonožu, zoonožu ierosinātāju un mikrobu rezistences tendencēm un avotiem Kopienā.Gatavojot kopsavilkuma ziņojumu, Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde var ņemt vērā citus datus, kas paredzēti Kopienas tiesību aktos, piemēram:- Direktīvas 64/432/EEK 8. pantā,- Direktīvas 89/397/EEK 14. panta 2. punktā [13],- Lēmuma 90/424/EEK 24. pantā,- Lēmuma Nr. 2119/98/EK 4. pantā.3. Dalībvalstis sniedz Komisijai koordinēto uzraudzības programmu, kas izveidotas saskaņā ar 5. pantu, rezultātus. Komisija nosūta rezultātus Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādei. Rezultātus un jebkādus to kopsavilkumus padara publiski pieejamus.VI NODAĻA LABORATORIJAS10. pantsKopienas un valstu references laboratorijas1. Saskaņā ar 12. panta 2. punktā minēto procedūru var nozīmēt vienu vai vairākas Kopienas references laboratorijas zoonožu un zoonožu ierosinātāju un mikrobu rezistences analīzei un testēšanai.2. Neskarot attiecīgos Lēmuma 90/424/EEK noteikumus, Kopienas references laboratoriju atbildību un pienākumus, jo īpaši attiecībā uz to darbību koordināciju, kā arī valstu references laboratoriju atbildību un pienākumus nosaka saskaņā ar 12. panta 2. punktā minēto procedūru.3. Dalībvalsts nozīmē valsts references laboratoriju katrā jomā, kurā ir izveidota Kopienas references laboratorija, un informē par to Komisiju.4. Dažus valstu references laboratoriju uzdevumus un atbildību, jo īpaši attiecībā uz to darbību koordināciju, kā arī dažus attiecīgo laboratoriju uzdevumus un atbildību dalībvalstīs var noteikt saskaņā ar 12. panta 2. punktā minēto procedūru.VII NODAĻA ĪSTENOŠANA11. pantsPielikumu grozījumi un pārejas un izpildes pasākumiII, III un IV pielikumu var grozīt un pieņemt jebkādus piemērotus pārejas vai izpildes pasākumus saskaņā ar 12. panta 2. punktā minēto procedūru.12. pantsKomitejas procedūra1. Komisijai palīdz Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības komiteja, kas izveidota ar Regulu (EK) Nr. 178/2002, vai vajadzības gadījumā komiteja, kas izveidota ar Lēmumu Nr. 2119/98/EK.2. Ja ir norāde uz šo punktu, tad piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5. un 7. pantu, ņemot vērā tā 8. panta noteikumus.Lēmuma 1999/468/EK 5. panta 6. punktā paredzētais termiņš ir trīs mēneši.3. Komiteja pieņem savu reglamentu.13. pantsKonsultācijas ar Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādiKomisija apspriežas ar Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi visos jautājumos, uz kuriem attiecas šīs direktīvas darbības joma, kam ir būtiska ietekme uz veselības aizsardzību, jo īpaši pirms jebkādu I vai II pielikuma grozījumu ierosināšanas vai pirms jebkādas koordinētas uzraudzības programmas izveides saskaņā ar 5. pantu.14. pantsTransponēšana1. Dalībvalstis līdz 2004. gada 12. aprīlim pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.Dalībvalstis piemēro minētos pasākumus līdz 2004. gada 12. jūnijam.Kad dalībvalstis pieņem šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.2. Dalībvalstis paziņo Komisijai to savu tiesību aktu noteikumus, kurus tās pieņem jomā, uz ko attiecas šī direktīva.VIII NODAĻA NOBEIGUMA NOTEIKUMI15. pantsAtcelšanaDirektīvu 92/117/EEK atceļ no 2004. gada 12. jūnija.Tomēr pasākumi, kurus dalībvalstis ir pieņēmušas, ievērojot Direktīvas 92/117/EEK 8. panta 1. punktu, un pasākumi, kuri ieviesti saskaņā ar tās 10. panta 1. punktu, kā arī plāni, kuri apstiprināti saskaņā ar tās 8. panta 3. punktu, paliek spēkā līdz brīdim, kad apstiprinātas atbilstošas kontroles programmas saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 2160/2003 5. pantu.16. pantsLēmuma 90/424/EEK grozījumiLēmumu 90/424/EEK groza šādi.1. Lēmuma 29. pantu aizstāj ar šādu pantu:"29. pants1. Dalībvalstis var lūgt Kopienas finansiālu ieguldījumu pielikuma 2. grupā precizēto zoonožu uzraudzībai un kontrolei saskaņā ar noteikumiem, kas minēti 24. panta 2. līdz 11. punktā.1. 2. Kopienas finansiālo palīdzību attiecībā uz zoonožu kontroli ievieš kā daļu no valsts kontroles programmas, kas minēta Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 17. novembra Regulas (EK) Nr. 2160/2003 par salmonellas un citu pārtikas izraisītu zoonožu ierosinātāju kontroli [14] 5. pantā. Kopienas finansiālā ieguldījuma līmeni nosaka maksimāli 50 % apmērā no izmaksām, kas radušās, īstenojot obligātos kontroles pasākumus."2. Iekļauj šādu pantu:"29.a pantsDalībvalstis var lūgt Kopienai 29. panta 2. punktā minēto finansiālo ieguldījumu attiecībā uz valsts plānu, kas ticis apstiprināts, pamatojoties uz Direktīvu 92/117/EEK, līdz dienai, kurā apstiprinātas atbilstošās kontroles programmas saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 2160/2003 6. pantu."3. Pielikumā pievieno šādus ievilkumus 2. grupā dotajā sarakstā:"— kampilobakterioze un tās ierosinātāji,— listerioze un tās ierosinātāji,— salmenoloze (zoonotiskā salmonella) un tās ierosinātāji,— trihineloze un tās ierosinātāji,— verotoksigēnie Escherichia coli."17. pantsStāšanās spēkāŠī direktīva stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.18. pantsAdresātiŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2003. gada 17. novembrīEiropas Parlamenta vārdā —priekšsēdētājsP. CoxPadomes vārdā —priekšsēdētājsG. Alemanno[1] OV C 304 E, 30.10.2001., 250. lpp.[2] OV C 94, 18.4.2002., 18. lpp.[3] Eiropas Parlamenta 2002. gada 15. maija atzinums (OV C 180 E, 31.7.2003., 161. lpp.), Padomes 2003. gada 20. februāra kopējā nostāja (OV C 90 E, 15.4.2003., 9. lpp.) un Eiropas Parlamenta 2003. gada 19. jūnija nostāja (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēta).[4] OV L 62, 15.3.1993., 38. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 806/2003 (OV L 122, 16.5.2003., 1. lpp.).[5] OV 121, 29.7.1964., 1977. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 1226/2002 (OV L 179, 9.7.2002., 13. lpp.).[6] OV L 46, 19.2.1991., 19. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Lēmumu 2003/708/EK (OV L 258, 10.10.2003., 11. lpp.).[7] OV L 268, 3.10.1998., 1. lpp.[8] OV L 325, 12.12.2003., 1. lpp.[9] OV L 31, 1.2.2002., 1. lpp.[10] OV L 147, 31.5.2001., 1. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 1494/2002 (OV L 225, 22.8.2002., 3. lpp.).[11] OV L 224, 18.8.1990., 19. lpp. Lēmumā jaunākie grozījumi izdarīti ar Lēmumu 2001/572/EK (OV L 203, 28.7.2001., 16. lpp.).[12] OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp.[13] Padomes 1989. gada 14. jūnija Direktīva 89/397/EEK par pārtikas produktu oficiālo kontroli (OV L 186, 30.6.1989., 23. lpp.).[14] OV L 325, 12.12.2003., 1. lpp.--------------------------------------------------I PIELIKUMSA. Zoonozes un zoonožu ierosinātāji, uz kuriem jāattiecina uzraudzība- bruceloze un tās ierosinātāji- kampilobakterioze un tās ierosinātāji- ehinokokoze un tās ierosinātāji- listerioze un tās ierosinātāji- salmoneloze un tās ierosinātāji- trihineloze un tās ierosinātāji- tuberkuloze, ko izraisa Mycobacterium bovis- verotoksigēnie Escherichia coliB. Zoonožu un zoonožu ierosinātāju, kas uzraugāmi saskaņā ar epidemioloģisko situāciju, saraksts1. Vīrusu zoonozes- kalicivīruss- A hepatīta vīruss- gripas vīruss- trakumsērga- posmkāju pārnēsātie vīrusi2. Bakteriālās zoonozes- borelioze un tās ierosinātāji- botulisms un tā ierosinātāji- leptospiroze un tās ierosinātāji- psitakoze un tās ierosinātāji- tuberkuloze, kas nav minēta A punktā- vibrioze un tās ierosinātāji- jersinioze un tās ierosinātāji3. Parazītu zoonozes- anisakiāze un tās ierosinātāji- kriptosporidioze un tās ierosinātāji- cisticerkoze un tās ierosinātāji- toksoplazmoze un tās ierosinātāji4. Citas zoonozes un zoonožu ierosinātāji--------------------------------------------------II PIELIKUMSPrasības antimikrobu rezistences uzraudzībai, ievērojot 7. pantuA. Vispārīgas prasībasDalībvalstīm jānodrošina tas, ka 7. pantā paredzētā mikrobu rezistences uzraudzības sistēma sniedz vismaz šādu informāciju:1. Uzraudzībā iekļautā dzīvnieku suga;2. Uzraudzībā iekļautās baktēriju sugas un/vai celmi;3. Uzraudzībā izmantotā paraugu ņemšanas stratēģija;4. Uzraudzībā iekļautie antibakteriālie līdzekļi;5. Rezistences konstatēšanai izmantotā laboratorijas metodoloģija;6. Mikrobu izolātu identificēšanai izmantotā laboratorijas metodoloģija;7. Datu vākšanā izmantotās metodes.B. Konkrētas prasībasDalībvalstīm ir jānodrošina, lai uzraudzības sistēma sniegtu attiecīgo informāciju vismaz attiecībā uz Salmonella spp., Campylobacter jejuni un Campylobacter coli reprezentatīvo daudzumu no liellopiem, cūkām un mājputniem, kā arī no dzīvnieku izcelsmes pārtikas, kura iegūta no šīm sugām.--------------------------------------------------III PIELIKUMSKoordinētās uzraudzības programmas, kas minētas 5. pantāIzveidojot koordinētu uzraudzības programmu, jānosaka vismaz šādi programmas raksturlielumi:- tās mērķis,- tās ilgums,- tās ģeogrāfiskais apgabals vai reģions,- attiecīgās zoonozes un/vai zoonožu ierosinātāji,- paraugu veids un citas pieprasītās datu vienības,- paraugu ņemšanas shēmu minimums,- laboratorisko pārbaužu metodes,- kompetento iestāžu uzdevumi,- piešķiramie līdzekļi,- tās izmaksu provizoriskais aprēķins un tas, kā tās tiks segtas,- rezultātu paziņošanas metode un laiks.--------------------------------------------------IV PIELIKUMSPrasības attiecībā uz ziņojumiem, kas iesniedzami, ievērojot 9. panta 1. punktuZiņojumā, kas minēts 9. panta 1. punktā, jāsniedz vismaz šāda informācija. A līdz D daļa attiecas uz ziņojumiem par uzraudzību, kas veikta saskaņā ar 4. vai 7. pantu. E daļa attiecas uz ziņojumiem par uzraudzību, kas veikta saskaņā ar 8. pantu.A. Sākotnēji par katru zoonozi vai zoonozes ierosinātāju rakstiski jāsniedz šāda informācija (vēlāk jāziņo tikai par izmaiņām):a) uzraudzības sistēmas (paraugu ņemšanas stratēģijas, paraugu ņemšanas biežums, parauga veids, gadījuma definīcija, izmantotās diagnostikas metodes);b) vakcinācijas politika un citas profilaktiskas darbības;c) kontrolmehānismi un vajadzības gadījumā programmas;d) pasākumi, ja tiek atklāti pozitīvi rezultāti vai atsevišķi gadījumi;e) esošās ziņošanas sistēmas;f) slimības un/vai infekcijas vēsture valstī.B. Katru gadu ir rakstiski jāsniedz šāda informācija:a) attiecīgā uzņēmīgo dzīvnieku populācija (līdz ar datumu, uz kuru attiecas skaitļi):- ganāmpulku vai saimju skaits,- dzīvnieku kopskaits un- attiecīgā gadījumā iesaistītās ražošanas metodes;b) uzraudzībā iesaistīto laboratoriju un iestāžu skaits un vispārīgs apraksts.C. Katru gadu ir rakstiski jāsniedz šādas ziņas par katru zoonozes ierosinātāju un attiecīgo datu kategoriju līdz ar to sekām:a) izmaiņas jau aprakstītajās sistēmās;b) izmaiņas iepriekš aprakstītās metodēs;c) izmeklējumu un tālākas tipizēšanas vai citas raksturošanas metodes rezultāti laboratorijās (par katru kategoriju jāziņo atsevišķi);d) jaunākās situācijas, infekcijas tendences un avotu novērtējums valsts mērogā;e) atbilstība zoonozes statusam;f) atbilstība cilvēku gadījumiem kā cilvēku infekcijas avotam, ja tiek konstatēts dzīvniekos un pārtikā;g) atzītās kontroles stratēģijas, ko varētu izmantot, lai novērstu vai mazinātu zoonožu ierosinātāju pārnēsāšanu uz cilvēkiem;h) vajadzības gadījumā jebkura konkrēta darbība, par ko nolemts dalībvalstī vai kas ierosināta visai Kopienai, pamatojoties uz jaunāko situāciju.D. Pārbaužu rezultātu paziņošana.Rezultātus sniedz, uzrādot izmeklēto epidemioloģisko vienību (saimju, ganāmpulku, paraugu, partiju) skaitu un pozitīvo paraugu skaitu saskaņā ar gadījuma definīciju. Vajadzības gadījumā rezultātus sniedz tā, lai tiktu parādīta zooozes vai zoonozes ierosinātāja ģeogrāfiskā izplatība.E. Attiecībā uz datiem par pārtikas izraisītiem uzliesmojumiem:a) uzliesmojumu kopskaits viena gada laikā;b) cilvēku nāves un saslimšanas gadījumu skaits šajos uzliesmojumos;c) uzliesmojumu ierosinātāji, tostarp, ja iespējams, šo ierosinātāju serotips vai cits pilnīgs apraksts. Ja ierosinātāju nav iespējams identificēt, jānorāda šādas neidentificējamības iemesls;d) pārtikas produkti, ko skāris uzliesmojums, un citi iespējami pārnēsātāji;e) tās vietas veida identifikācija, kur aplūkojamais pārtikas produkts ticis ražots/pirkts/iegūts/patērēts;f) veicinoši faktori, piemēram, pārtikas pārstrādes higiēnas nepilnības.--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva (1990. gada 4. aprīlis), ar kuru groza Otro Direktīvu 82/434/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz analīzes metodēm, kas vajadzīgas, lai pārbaudītu kosmētikas līdzekļu sastāvu

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31990L0207

Oficiālais Vēstnesis L 108 , 28/04/1990 Lpp. 0092 - 0101 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 13 Sējums 19 Lpp. 0177  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 13 Sējums 19 Lpp. 0177

		Komisijas Direktīva(1990. gada 4. aprīlis),ar kuru groza Otro Direktīvu 82/434/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz analīzes metodēm, kas vajadzīgas, lai pārbaudītu kosmētikas līdzekļu sastāvu(90/207/EEK)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu,tā kā Komisijas 1982. gada 14. maija Otrajā Direktīvā 82/434/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz analīzes metodēm, kas vajadzīgas, lai pārbaudītu kosmētikas līdzekļu sastāvu [1], ir noteikta kopēja analīzes metode brīvā formaldehīda kvalitatīvai un kvantitatīvai noteikšanai;tā kā, ņemot vērā jaunus zinātniskos un tehniskos datus, šī analīzes metode ir jāgroza;tā kā šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi Komiteja to direktīvu pielāgošanai tehnikas attīstībai, kuras attiecas uz tehnisko šķēršļu atcelšanu kosmētiskas līdzekļu tirdzniecībā,IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.1. pantsDirektīvas 82/434/EEK pielikuma IV nodaļu aizstāj ar šīs direktīvas pielikumā norādīto tekstu.2. pantsDalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības vēlākais līdz 1990. gada 31. decembrim. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.Saskaņā ar pirmo daļu pieņemtie noteikumi attiecas konkrēti uz šo direktīvu.3. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1990. gada 4. aprīlīKomisijas vārdā —Komisijas loceklisKarel Van Miert[1] OV L 185, 30.6.1982., 1. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMS“IV. BRĪVĀ FORMALDEHĪDA KVALITATĪVA UN KVANTITATĪVA NOTEIKŠANA1. MĒRĶIS UN JOMAŠī metode izklāsta kvalitatīvo un kvantitatīvo noteikšanu atbilstīgi formaldehīda donoru klātbūtnei vai neesībai. Tā piemērojama visiem kosmētikas līdzekļiem.1.1. Kvalitatīva noteikšana1.2. Vispārēja kvantitatīva noteikšana ar pentān-2,4-diona kolorimetrijuŠo metodi piemēro, ja formaldehīdu izmanto vienu pašu vai kopā ar citiem konservantiem, kas nav formaldehīda donori.Ja tas tā nav un ja rezultāts pārsniedz maksimālo atļauto koncentrāciju, jāizmanto šāda apstiprināšanas metode.1.3. Kvantitatīva noteikšana formaldehīda donoru klātbūtnēIepriekšminētajā metodē (1.2. iedaļa) atvasināšanas laikā formaldehīda donori atšķeļas un dod pārāk augstus rezultātus (saistītais un polimērais formaldehīds).Šķidrumu hromatogrāfijā jāatdala brīvais formaldehīds.2. DEFINĪCIJAAr šo metodi kvantitatīvi noteikta brīvā formaldehīda saturu paraugā izsaka masas procentos.3. KVALITATĪVA NOTEIKŠANA3.1. PrincipsBrīvais un saistītais formaldehīds sērskābes vidē Šifa reaģentu nokrāso rozā vai gaišsārti violetu.3.2. ReaģentiVisiem reaģentiem jābūt analīzēm/analītiski tīriem, un ūdenim jābūt demineralizētam.3.2.1. Fuksīns3.2.2. Nātrija sulfīts, hidratēts līdz 7H2O3.2.3. Koncentrēta sālsskābe (d = 1,19)3.2.4. Sērskābe, aptuveni 1M3.2.5. Šifa reaģents:100 mg fuksīna (3.2.1. iedaļa) iesver vārglāzē un izšķīdina 75 ml ūdens 80 °C. Pēc atdzesēšanas pievieno 2,5 g nātrija sulfīta (3.2.2. iedaļa). Uzpilda līdz 100 ml.Izlietot divās nedēļās.3.3. Darba gaita3.3.1. Iesver 2 g parauga 10 ml vārglāzē.3.3.2. Pievieno divus pilienus sērskābes (3.2.4. iedaļa) un 2 ml Šifa reaģenta (3.2.5. iedaļa). Šim reaģentam lietošanas laikā jābūt pilnīgi bezkrāsainam.Sakrata un atstāj uz piecām minūtēm.3.3.3. Ja šajās piecās minūtēs novēro rozā vai gaišsārti violetu krāsojumu, tad šķīdumā ir formaldehīds koncentrācijā, kas pārsniedz 0,01 %, un tas kvantitatīvi jānosaka ar 4. iedaļā aprakstīto brīvo un saistīto metodi un – vajadzības gadījumā – 5. iedaļā aprakstīto procedūru.4. VISPĀRĒJA KVANTITATĪVA NOTEIKŠANA AR PENTĀN-2,4-DIONA KOLORIMETRIJU4.1. PrincipsFormaldehīds amonija acetāta klātbūtnē reaģē ar pentān-2,4-dionu, veidojot 3,5-diacetil-1,4-dihidrolutidīnu. To ekstrahē ar butān-1-olu, un izmēra ekstrakta absorbciju 410 nm līmenī.4.2. ReaģentiVisiem reaģentiem jābūt analīzēm, un ūdenim jābūt demineralizētam.4.2.1. Bezūdens amonijs, acetāts4.2.2. Koncentrēta etiķskābe, d204 = 1,054.2.3. Pentān-2,4-dions, kas ir tikko destilēts pazeminātā spiedienā 25 mm Hg 25°– tam nedrīkstētu absorbēt 410 nm līmenī.4.2.4. Butān-1-ols4.2.5. Sālsskābe, 1 M4.2.6. Sālsskābe, aptuveni 0,1 M4.2.7. Nātrija hidroksīds, 1 M4.2.8. Izšķīdināta ciete, kas tikko pagatavota saskaņā ar Eiropas Farmakopeju (1 g/50 ml ūdens), 2. izdevums, 1980. gads, I-VII-1-1 daļa.4.2.9. 37 līdz 40 % m/V formaldehīda4.2.10 Joda standartšķīdums, 0,05 M4.2.11. Nātrija tiosulfāta standartšķīdums, 0,1 M4.2.12 Pentān-2,4-diona reaģentsMērkolbā ar 1000 ml ietilpību izšķīdina:- 150 g amonija acetāta (4.2.1. iedaļa),- 2 ml pentān-2,4-diona (4.2.3. iedaļa),- 3 ml etiķskābes (4.2.2. iedaļa).Uzpilda ar ūdeni līdz 1000 ml (šķīduma pH ir aptuveni 6,4).Šim reaģentam jābūt tikko pagatavotam.4.2.13. Reaģents (4.2.12. iedaļa) bez pentān-2,4-diona4.2.14 Formaldehīda references standarts: standartšķīdums5 g formaldehīda (4.2.9. iedaļa) ielej mērkolbā ar 1000 ml ietilpību un uzpilda ar ūdeni līdz 1000 ml.Šā šķīduma stiprumu nosaka šādi:nolej 10,00 ml; pievieno 25,00 ml joda standartšķīduma (4.2.10. iedaļa) un 10,00 ml nātrija hidroksīda šķīduma (4.2.7. iedaļa).Ļauj nostāties piecas minūtes.Paskābina ar 11,00 ml HCl (4.2.5. iedaļa) un kvantitatīvi nosaka joda pārākumu ar nātrija tiosulfāta standartšķīdumu (4.2.11. iedaļa), par rādītāju izmantojot izšķīdinātu cieti (4.2.8. iedaļa).1 ml 0,05 M joda (4.2.10. iedaļa), ko patērē, ir līdzvērtīgs 1,5 mg formaldehīda;4.2.15. Formaldehīda references standarts: atšķaidīts šķīdumsFormaldehīda standartšķīdumu secīgi atšķaida ar ūdeni 1/20 un tad 1/100.1 ml šā šķīduma satur apmēram 1 mg formaldehīda.Aprēķina reālo daudzumu.4.3. Aparatūra4.3.1. Standarta laboratorijas iekārta4.3.2. Fāzu atdalīšanas filtrs, Vatmaņa papīrs 1 PS (vai līdzvērtīgs)4.3.3. Centrifūga4.3.4. Ūdens vanna, kurā temperatūra noregulēta uz 60 °C4.3.5. Spektrofotometrs4.3.6. Stikla kivetes ar optiskā ceļa garumu 1 cm4.4. Darba gaita4.4.1. Parauga šķīdums100 ml mērkolbā ar 0,001 g precizitāti iesver analizējamā parauga daudzumu (gramos), kas atbilst iepriekš pieņemtam aptuvenam 150 μg formaldehīda daudzumam.Uzpilda līdz 100 ml ar ūdeni un sajauc (S šķīdums).(Pārbauda, lai pH būtu tuvu 6; ja tas tā nav, atšķaida sālsskābes šķīdumā (4.2.6. iedaļa).)Erlenmeijera 50 ml kolbā pievieno:- 10,00 ml S šķīduma,- 5,00 ml pentān-2,4-diona reaģenta (4.2.12. iedaļa),- demineralizētu ūdeni, ko uzpilda līdz 30 ml.4.4.2. KontrolšķīdumsAr šo kontrolšķīdumu analizējamā paraugā likvidē iespējamu traucējošu fona krāsas iedarbību.Erlenmeijera 50 ml kolbā pievieno:- 10,00 ml S šķīduma,- 5,00 ml reaģenta (4.2.13. iedaļa),- demineralizētu ūdeni, ko uzpilda līdz 30 ml.4.4.3. Tukšā analīzeErlenmeijera 50 ml kolbā pievieno:- 5,0 ml pentān-2,4-diona reaģenta (4.2.12. iedaļa),- demineralizētu ūdeni, ko uzpilda līdz 30 ml.4.4.4. Kvantitatīva noteikšana4.4.4.1. Sakrata maisījumus, kas norādīti 4.4.1., 4.4.2. un 4.4.3. iedaļā. Erlenmeijera kolbas precīzi uz 10 minūtēm iegremdē ūdens vannā 60 °C. Ļauj atdzist divas minūtes vannā ar ledus ūdeni.4.4.4.2 Pārnes uz 50 ml atdalāmajām piltuvēm, kurās ir 10 ml butān-1-ola (4.2.4. iedaļa). Katru kolbu izskalo ar 3 līdz 5 ml ūdens. Precīzi 30 sekundes maisījumu stipri krata. Ļauj tam sadalīties.4.4.4.3. Caur fāzu sadalīšanas filtru butān-1-ola fāzi iefiltrē mērkivetēs (4.3.2. iedaļa). Var izmantot arī centrifugēšanu (3000 gn uz piecām minūtēm).4.4.4.4. Izmēra 4.4.1. iedaļā norādītā parauga šķīduma ekstrakta absorbciju A1 410 nm līmenī un salīdzina ar kontrolšķīduma (4.4.2. iedaļa) ekstraktu.4.4.4.5. Līdzīgi izmēra tukšā šķīduma ekstrakta (4.4.3. iedaļa) absorbciju A2 un salīdzina ar butān-1-olu.NB.Visas šīs darbības jāveic 25 minūtēs, skaitot no brīža, kad Erlenmeijera kolbas ieliek ūdens vannā 60 °C.4.4.5. Kalibrēšanas līkne4.4.5.1. Erlenmeijera 50 ml kolbā ielej:- 5,00 ml atšķaidīta standartšķīduma, kas norādīts 4.2.15. iedaļā,- 5,00 ml pentān-2,4-diona reaģenta (4.2.12. iedaļa),- demineralizētu ūdeni, ko uzpilda līdz 30 ml.4.4.5.2. Turpina, kā izklāstīts 4.4.4. iedaļā, un izmēra absorbciju, salīdzinot to ar butān-1-olu (4.2.4. iedaļa).4.4.5.3. Atkārto procedūru ar 10, 15, 20 un 25 ml atšķaidīta standartšķīduma (4.2.15. iedaļa).4.4.5.4. Lai iegūtu nullpunkta vērtību (atbilstoši reaģentu krāsojumam), rīkojas, kā norādīts 4.4.4.5. iedaļā.4.4.5.5. Kalibrēšanas līkni konstruē, atņemot nullpunkta vērtību no katras absorbcijas, kas iegūta saskaņā ar 4.4.5.1. un 4.4.5.3. iedaļu. Bēra likums ir spēkā, ja formaldehīds nepārsniedz 30 μg.4.5. Aprēķini4.5.1. Atņem A2 no A1, un no kalibrēšanas līknes (4.4.5.5. iedaļa) nolasa C daudzumu mikrogramos analizējamā šķīdumā (4.4.1. iedaļa).4.5.2. Formaldehīda saturu paraugā (% m/m) aprēķina ar šādas formulas palīdzību: 1.2.3formaldehīda saturs % =10· mkurm = testa porcijas masa gramos.4.6. Atkārtojamība [1]Ja formaldehīda saturs ir 0,2 %, tad no viena parauga divās paralēlās kvantitatīvās noteikšanās iegūto rezultātu starpība nedrīkstētu pārsniegt 0,005 %, nosakot ar pentān-2,4-diona kolorimetriju.Ja brīvā formaldehīda kvantitatīvajā noteikšanā iegūst rezultātus, kas ir lielāki par maksimālajām koncentrācijām, kuras paredzētas Direktīvā 76/768/EEK, t.i.:a) no 0,05 % līdz 0,2 % nemarķētā produktā;b) produktā, kas ir vai nav marķēts, koncentrācija ir lielāka par 0,2 %,tad jārīkojas saskaņā ar turpmāk 5. iedaļā izklāstīto darba gaitu.5. KVANTITATĪVA NOTEIKŠANA FORMALDEHĪDA DONORU KLĀTBŪTNĒ.5.1. PrincipsAtdalīto formaldehīdu pārnes dzeltenā lutidīna atvasinājumā, izmantojot reakciju ar pentān-2,4-dionu pēckolonnas reaktorā, un iegūto atvasinājumu nosaka pēc absorbcijas 420 nm līmenī.5.2. ReaģentiVisiem reaģentiem jābūt analīzēm, un ūdenim jābūt demineralizētam.5.2.1. HPLC tīrības pakāpes ūdens vai līdzvērtīgas kvalitātes ūdens5.2.2. Bezūdens amonija acetāts5.2.3. Koncentrēta etiķskābe5.2.4. Pentān-2,4-dions (glabāts 4 °C)5.2.5. Bezūdens dinātrija fosfāts5.2.6. 85 % ortofosforskābes (d = 1,7)5.2.7. HPLC tīrības pakāpes metanols5.2.8. Dihlormetāns5.2.9. 37 līdz 40 % m/V formaldehīda5.2.10. Nātrija hidroksīds, 1 M5.2.11. Sālsskābe, 1 M5.2.12. Sālsskābe, 0,002 M5.2.13. Izšķīdināta ciete, kas tikko pagatavota saskaņā ar Eiropas Farmakopeju (sk. 4.2.8. iedaļu).5.2.14. Joda standartšķīdums, 0,05 M5.2.15. Nātrija tiosulfāta standartšķīdums, 0,1 M.5.2.16. Kustīgā fāze:nātrija fosfāta ūdens šķīdums (5.2.5. iedaļa), 0,006 M, kas koriģēts līdz pH 2,1 ar ortofosforskābi (5.2.6. iedaļa)5.2.17. Pēckolonnas reaģentsMērkolbā ar 1000 ml ietilpību izšķīdina:- 62,5 g amonija acetāta (5.2.2. iedaļa),- 7,5 ml etiķskābes (5.2.3. iedaļa),- 5 ml pentān-2,4-diona (5.2.4. iedaļa).Uzpilda ar ūdeni (5.2.1. iedaļa) līdz 1000 ml.Šo reaģentu turēt tumšā vietā.Uzglabāšanas laiks: maksimālais, trīs dienas 25 °C.Nedrīkstētu būt krāsas izmaiņu.5.2.18. Formaldehīda references standarts: standartšķīdums.10 g formaldehīda (5.2.9. iedaļa) ielej mērkolbā ar 1000 ml ietilpību un uzpilda ar ūdeni līdz 1000 ml.Šā šķīduma stiprumu nosaka šādi:nolej 5,00 ml; pievieno 25,00 ml joda standartšķīduma (5.2.14. iedaļa) un 10,00 ml nātrija hidroksīda šķīduma (5.2.10. iedaļa).Ļauj nostāties piecas minūtes.Paskābina ar 11,00 ml HCl (5.2.11. iedaļa) un ar nātrija tiosulfāta standartšķīdumu (5.2.15. iedaļa) titrē joda standartšķīduma pārākumu, par rādītāju izmantojot izšķīdinātu cieti (5.2.13. iedaļa).1 ml joda šķīdums (5.2.14. iedaļa) ir ekvivalents 1,5 g formaldehīda5.2.19. Formaldehīda references standarts: atšķaidīts šķīdumsStandartšķīdumu atšķaida līdz 1/100 tā izejas šķīduma kustīgajā fāzē (5.2.16. iedaļa).1 ml šā šķīduma satur apmēram 37 mg formaldehīda.Aprēķina reālo daudzumu.5.3. Aparatūra5.3.1. Standarta laboratorijas iekārta5.3.2. HPCL sūknis bez vibrācijas5.3.3. Zemspiediena, nevibrējošs sūknis reaģentam (vai otrs HPLC sūknis)5.3.4. Inžektora vārsts ar 10 ml cilpu5.3.5. Pēckolonnas reaktors ar šādām sastāvdaļām:+ viena 1 litra trīskaklu kolba,+ viens 1 litra kolbas sildītājs,+ divas Vigrē kolonnas ar vismaz 10 šķīvjiem, no kuriem divi ir dzesējami ar gaisu,+ nerūsējošā tērauda caurule (siltuma apmaiņai) 1,6 mm, iekšējais diametrs – 0,23 mm, garums – 400 mm,+ teflona caurule 1,6 mm, iekšējais diametrs – 0,30 mm, garums – 5 m (reakcijas cilpa) (sk. 1. pielikumu),+ viena T-veida daļa bez mirušā tilpuma (Valko vai līdzvērtīga),+ trīs savienojumi bez mirušā tilpumavai: viena pēckolonnas uzmava Applied Biosystems PCRS 520 vai līdzvērtīga, kas aprīkota ar 1 ml reaktoru5.3.6. Membrānfiltrs, kura poru lielums ir 0,45 mm5.3.7. SEP-PAKR C18 kārtridžs vai līdzvērtīgs5.3.8. Gatavas kolonnas:- Bischoff hypersil RP 18 (veida NC norāde C 25.461805)(5 μm, garums = 250 mm, iekšējais diametrs = 4,6 mm),- vai Dupont, Zorbax ODS(5 μm, garums = 250 mm, iekšējais diametrs = 4,6 mm),- vai Phase SEP, spherisorb ODS 2(5 μm, garums = 250 mm, iekšējais diametrs = 4,6 mm).5.3.9 PirmskolonnaBischoff K1 hypersil RP 18 (norāde K1 G 6301 1805)(5 μm, garums = 10 mm vai līdzvērtīga)5.3.10 Kolonna un priekškolonna ir savienotas ar Ecotube sistēmu (norāde A 15020508 Bischoff) vai līdzvērtīgu.5.3.11. Ierīci (5.3.5. iedaļa) komplektē, kā parādīts blokshēmā 2. papildinājumā.Savienojumi pēc iešprices tilpuma jāsaglabā, cik iespējams īsu brīdi. Šādā gadījumā nerūsējošā tērauda caurule starp reaktora izeju un detektora ieeju ir domāta, lai atdzesētu maisījumu pirms kvantitatīvas noteikšanas, un temperatūra detektorā nav zināma, bet ir nemainīga.5.3.12. Redzams UV detektors5.3.13. Pašrakstītājs5.3.14. Centrifūga5.3.15 Ultraskaņas vanna5.3.16. Vibrācijas tipa maisītājs (virpuļmaisītājs vai līdzvērtīgs)5.4. Procedūra5.4.1. Kalibrēšanas līkneTo iegūst, uzzīmējot pīķa augstumus, kas ir formaldehīda references standarta – atšķaidīta – koncentrācijas funkcija.Sagatavo standartšķīdumus, formalehīda standartšķīdumu (5.2.19. iedaļa) atšķaidot ar kustīgo fāzi (5.2.16. iedaļa):- 1,00 ml šķīduma (5.2.19. iedaļa), ko atšķaida līdz 20,00 ml (aptuveni 185 μg/100 ml),- 2,00 ml šķīduma (5.2.19. iedaļa), ko atšķaida līdz 20,00 ml (aptuveni 370 μg/100 ml),- 5,00 ml šķīduma (5.2.19. iedaļa), ko atšķaida līdz 25,00 ml (aptuveni 740 μg/100 ml),- 5,00 ml šķīduma (5.2.19. iedaļa), ko atšķaida līdz 20,00 ml (aptuveni 925 μg/100 ml).Šos standartšķīdumus nostādina vienu stundu laboratorijas temperatūrā, un tiem jābūt tikko pagatavotiem.Kalibrācijas līknes linearitāte ir laba koncentrācijām no 1,00 līdz 15,00 μg/ml.5.4.2. Paraugu pagatavošana5.4.2.1. Emulsijas (krēmi, grims, kontūrzīmuļi)Aizkorķētā 100 ml kolbā ar 0,001 g precizitāti iesver analizējamā parauga daudzumu (mg), kas atbilst iepriekš pieņemtam 100 μg formaldehīda daudzumam. Pievieno precīzi nomērītus 20,00 ml dihlormetāna (5.2.8. iedaļa) un 20,00 ml sālsskābes (5.2.12. iedaļa). Sajauc ar vibrācijas maisītāju (5.3.16. iedaļa), izmantojot ultraskaņas vannu (5.3.15. iedaļa). Centrifugējot sadala pa divām fāzēm (3000 gn divas minūtes). Tikmēr ar 2 ml metanola (5.2.7. iedaļa) nomazgā kārtridžu, pēc tam kondicionē ar 5 ml ūdens (5.2.1. iedaļa).4 ml ekstrakta ūdens fāzes iztecina cauri kondicionētajam kārtridžam, pirmos 2 ml izlej un nākamo daļu atgūst.5.4.2.2. Losjoni, šampūniAiztaisītā 100 ml kolbā ar 0,001 g precizitāti iesver analizējamā parauga daudzumu (mg), kas atbilst iepriekš pieņemtam aptuvenam 500 μg formaldehīda daudzumam.Uzpilda līdz 100 ml ar kustīgo fāzi (5.2.16. iedaļa).Šo šķīdumu izfiltrē caur filtru (5.3.6. iedaļa) un iešļircina vai izlaiž caur kārtridžu (5.3.7. iedaļa), kas kondicionēts tāpat kā iepriekš (5.4.2.1. iedaļa). Visi šķīdumi jāiešļircina tūlīt pēc pagatavošanas.5.4.3. Hromatogrāfijas nosacījumi- Kustīgās fāzes plūsmas ātrums – 1 ml/min,- Reaģenta plūsmas ātrums – 0,5 ml/min,- Kopējais plūsmas ātrums pie detektora izejas – 1,5 ml/min,- Iešprices daudzums – 10 μl,- Eluācijas temperatūra. Ja viela grūti sadalās pa fāzēm, iegremdē kolonnu vannā ar kūstošu ledu; gaida, kamēr temperatūra nostabilizējas (15—20 min.),- Pēckolonnas reakcijas temperatūra – 100 °C,- Kvantitatīva noteikšana – 420 nm līmenī.NB.Visa hromatogrāfijas sistēma un pēckolonna pēc lietošanas (5.2.1. iedaļa) jāskalo ar ūdeni. Ja sistēmu nelieto ilgāk par divām dienām, pēc skalošanas ar ūdeni jāskalo ar metanolu (5.2.7. iedaļa). Pirms sistēmas rekondicionēšanas caur to iztecina ūdeni, lai izvairītos no rekristalizācijas.5.5. AprēķinsEmulsijas – 5.4.2.1. iedaļaC · 10· 100=C · 10−45 mLosjoni, šampūniŠajā fāzē ir šāda formula:C · 10· 100=C · 10kurm = analizētā parauga masa gramos (5.4.2.1. iedaļa),C = formaldehīda koncentrācija μg/100 ml, ko nolasa no kalibrēšanas līknes (5.4.1. iedaļa).5.6. Atkārtojamība [2].No viena parauga ar 0,05 % formaldehīda saturu divās paralēlās kvantitatīvās noteikšanās iegūto rezultātu starpība nedrīkstētu pārsniegt 0,001 %.No viena parauga ar 0,2 % formaldehīda saturu divās paralēlās kvantitatīvās noteikšanās iegūto rezultātu starpība nedrīkstētu pārsniegt 0,005 %, kas ir vienāds ar 1,5 mg formaldehīda.[1] ISO 5725[2] ISO 5725--------------------------------------------------


title: Komisijas 20. Direktīva 97/1/EK (1997. gada 10. janvāris), ar ko tehnikas attīstībai pielāgo II, III, VI un VII pielikumu Padomes Direktīvai 76/768/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kosmētikas līdzekļiemDokuments attiecas uz EEZ.

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31997L0001

Oficiālais Vēstnesis L 016 , 18/01/1997 Lpp. 0085 - 0086

		Komisijas 20. Direktīva 97/1/EK(1997. gada 10. janvāris),ar ko tehnikas attīstībai pielāgo II, III, VI un VII pielikumu Padomes Direktīvai 76/768/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kosmētikas līdzekļiem(dokuments attiecas uz EEZ)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1976. gada 27. jūlija Direktīvu 76/768/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kosmētikas līdzekļiem [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 96/41/EK [2], un jo īpaši tās 12. pantu,pēc apspriešanās ar Kosmetoloģijas zinātnisko komiteju,tā kā Francijas valdība, ievērojot Direktīvas 76/768/EEK 12. pantu, ir informējusi Komisiju par to, ka tā uz vienu gadu pārtrauc laist tirgū par brīvu vai par atlīdzību kosmētikas līdzekļus un personiskās higiēnas līdzekļus, kas satur par sešiem mēnešiem vecāku liellopu un par 12 mēnešiem vecāku aitu vai kazu galvas smadzeņu, muguras smadzeņu vai acu ābolu ekstraktus;tā kā ar Komisijas Lēmumu 96/362/EK [3], ar ko groza Komisijas Lēmumu 96/239/EK [4] par ārkārtas pasākumiem aizsardzībai pret govju sūkļveida encefalopātiju, ir noteikts, ka Apvienotā Karaliste nedrīkst no savas teritorijas uz pārējām dalībvalstīm vai trešām valstīm eksportēt produktus, kas iegūti no Apvienotajā Karalistē kautiem liellopiem un paredzēti lietošanai inter alia kosmētikas līdzekļos, izņemot tos, kuri iekļauti šā lēmuma pielikumā, un ka Apvienotā Karaliste tur minētos produktus atļauj izgatavot tikai uzņēmumos, kas ir oficiālā veterinārajā kontrolē un kas ir pierādījuši, ka darbojas saskaņā ar pielikuma nosacījumiem;tā kā Apvienotajā Karalistē ir govju sūkļveida encefalopātijas (GSE) epizootija; tā kā pašlaik tās ģeogrāfiskā izplatība tomēr nav zināma;tā kā pašlaik slimību nevar atklāt inkubācijas periodā;tā kā zinātniskā pieredze attiecībā uz sūkļveida encefalopātiju pastāvīgi attīstās; tā kā dažādās zinātniskās publikācijās un ziņojumos, ko sniedz tādas atzītas starptautiskās organizācijas kā Pasaules veselības organizācija, var būt jauna informācija;tā kā Kreicfelda-Jakoba slimības paveida (CJD-V) rašanās liecina par iespējamu GSE transmisiju uz cilvēkiem; tā kā cēloniskais sakars starp CJD-V un GSE infekcijas ierosinātāja iedarbību uz iedzīvotājiem tomēr vēl nav pierādīts;tā kā saskaņā ar pašlaik pieejamiem datiem ir bijis iespējams atklāt infekciozitāti ar GSE inficētu liellopu galvas smadzenēs, muguras smadzenēs un acu ābolos;tā kā ir atzīts tas, ka ieteicamās inaktivācijas metodes attiecībā uz galvas smadzeņu, muguras smadzeņu un acu ābolu ekstraktiem nevar izmantot kosmētikas līdzekļu nozarē;tā kā kosmētikas līdzekļu nozarē vairākus gadus ievieš valsts un starptautisko aģentūru ieteikumus, kas attiecas uz GSE; tā kā 1996. gada 22. aprīlī Parfimērijas, kosmētikas līdzekļu un tualetes piederumu nozaru Eiropas asociācija (Colipa) saviem locekļiem ieteica nelietot liellopu audus vai liellopu audu ekstraktus, kas iegūti no galvas smadzenēm, muguras smadzenēm un acīm; tā kā aitu un kazu audus un galvas smadzeņu un muguras smadzeņu, un acu šķidrumus un sastāvdaļas, ko no tiem iegūst, kosmētikas līdzekļos faktiski nelieto;tā kā 1994. gada 21. oktobrī, 1996. gada 29. martā, 11. aprīlī un 18. jūlijā Kosmetoloģijas zinātniskā komiteja sniedza atzinumus par risku, kas rodas, lietojot liellopu izcelsmes kosmētikas līdzekļus, kas var būt GSE infekcijas ierosinātāja transmisīvi;tā kā 1996. gada 2. oktobrī Kosmetoloģijas zinātniskā komiteja sniedza atzinumu par to, ka nevar izslēgt risku, kas saistīts ar liellopu, aitu vai kazu audu un galvas smadzeņu, muguras smadzeņu vai acu šķidrumu un no tiem iegūtu sastāvdaļu lietošanu kosmētikas līdzekļos;tā kā pēc pieredzes ir zināms, ka aitu skrepi nerada draudus cilvēkiem; tā kā jaunākie dati tomēr liecina, ka GSE ierosinātāju var nodot aitām; tā kā tāpēc jāņem vērā tas, ka GSE ierosinātāja transmisijas spektrs neaprobežojas ar aitu skrepi;tā kā tāpēc jāveic pasākumi, lai nodrošinātu patērētāju veselību un drošību, negaidot neapstrīdamu zinātnisku pierādījumu, ka ir cēlonisks sakars starp GSE un CJD vai tās paveidu;tā kā tāpēc ir lietderīgi uz laiku aizliegt tirdzniecību ar dažām liellopu, aitu un kazu izcelsmes kosmētikas līdzekļu sastāvdaļām;tā kā pēc visu minēto elementu izpētes šī direktīva jāpārskata, vēlākais, divus gadus pēc pielikumā noteikto pasākumu ieviešanas;tā kā šajā direktīvā paredzētie pasākumi saskan ar atzinumu, ko sniegusi Komiteja to direktīvu pielāgošanai tehnikas attīstībai, kuras attiecas uz tehnisko šķēršļu atcelšanu kosmētikas līdzekļu tirdzniecībā,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvu 76/786/EEK groza, kā noteikts pielikumā.2. pantsDalībvalstis veic visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu to, ka no 1997. gada 30. jūnija nelaiž tirgū kosmētikas līdzekļus, kas satur vielas, kuras minētas pielikumā.3. pantsVēlākais, divus gadus pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā Komisija iesniedz priekšlikumu par iespējamu šīs direktīvas grozījumu atbilstīgi zinātniskās pieredzes attīstībai.4. pants1. Dalībvalstīs, vēlākais, 1997. gada 30. jūnijā stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem minētos tiesību aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu, vai šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka kārtību, kā izdarāmas šādas atsauces.2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus tos savu tiesību aktu noteikumus, kurus tās pieņem jomā, uz ko attiecas šī direktīva.5. pantsŠī direktīva stājas spēkā trešajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.6. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1997. gada 10. janvārīKomisijas vārdā —Komisijas locekleEmma Bonino[1] OV L 262, 27.9.1976., 169. lpp.[2] OV L 198, 8.8.1996., 36. lpp.[3] OV L 139, 12.6.1996., 17. lpp.[4] OV L 78, 28.3.1996., 47. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSDirektīvas 76/768/EEK II pielikumam pievieno ierakstu ar šādu numuru:"419. Liellopu, aitu un kazu audi un galvas smadzeņu, muguras smadzeņu, un acu šķidrumi un sastāvdaļas, ko no tiem iegūst."--------------------------------------------------


title: Padomes direktīva 91/371/EEK (1991. gada 20. jūnijs) par nolīguma starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Šveices Konfederāciju attiecībā uz tādas tiešās apdrošināšanas īstenošanu, kas nav dzīvības apdrošināšana, īstenošanu

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31991L0371

Oficiālais Vēstnesis L 205 , 27/07/1991 Lpp. 0048 - 0048 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 11 Sējums 17 Lpp. 0050  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 11 Sējums 17 Lpp. 0050

		Padomes direktīva 91/371/EEK(1991. gada 20. jūnijs)par nolīguma starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Šveices Konfederāciju attiecībā uz tādas tiešās apdrošināšanas īstenošanu, kas nav dzīvības apdrošināšana, īstenošanuEIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 57. panta 2. punkta pēdējo teikumu un 235. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],sadarbībā ar Eiropas Parlamentu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā nolīgumu starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Šveices Konfederāciju attiecībā uz tiešo apdrošināšanu, kas nav dzīvības apdrošināšana, parakstīja Luksemburgā 1989. gada 10. oktobrī;tā kā viens no minētā nolīguma mērķiem ir attiecībā uz apdrošināšanas uzņēmumiem, kuru galvenie biroji atrodas Šveicē, ieviest tiesību normas, kas atšķiras no tām tiesību normām, kuras saskaņā ar III sadaļu Padomes Direktīvā 73/239/EEK (1973. gada 24. jūlijs) par administratīvu un normatīvu aktu koordināciju attiecībā uz uzņēmējdarbības sākšanu un izvēršanu tiešās apdrošināšanas jomā, kas nav dzīvības apdrošināšana [4], ir piemērojamas attiecībā uz tādu Kopienā reģistrētu uzņēmumu aģentūrām un filiālēm, kuru galvenie biroji atrodas ārpus Kopienas;tā kā saskaņotajām normām attiecībā uz minētajām darbībām, ko Kopienā veic Šveices uzņēmumi, uz kuriem attiecas minētā nolīguma noteikumi, ir jāstājas spēkā vienā un tajā pašā dienā visās Kopienas dalībvalstīs; tā kā minētais nolīgums nestāsies spēkā līdz tā kalendārā gada pirmajai dienai, kas seko dienai, kurā notiek apmaiņa ar apstiprinājuma dokumentiem,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDalībvalstis 24 mēnešos no šīs direktīvas paziņošanas groza savus tiesību aktus atbilstīgi nolīgumam starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Šveices Konfederāciju. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka metodes, kā izdarīt šādas atsauces.2. pantsDalībvalstis savos tiesību aktos precizē, ka grozījumi, kas tajos izdarīti saskaņā ar nolīgumu, nestājas spēkā tikmēr, kamēr nav stājies spēkā nolīgums.3. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 1991. gada 20. jūnijāPadomes vārdā —priekšsēdētājsR. Goebbels[1] OV C 53, 5.3.1990., 45. lpp.[2] OV C 72, 18.3.1991., 175. lpp. un 1991. gada 12. jūnija lēmums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).[3] OV C 56, 7.3.1990., 27. lpp.[4] OV L 228, 16.8.1973., 3. lpp.--------------------------------------------------