title: Padomes direktīva (1991. gada 11. decembris), ar ko groza Direktīvu 72/462/EEK par veselības un veterināro pārbaužu problēmām, ievedot liellopus, aitas, kazas, cūkas un svaigu gaļu vai gaļas produktus no trešām valstīm (91/688/EEK)

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31991L0688

Oficiālais Vēstnesis L 377 , 31/12/1991 Lpp. 0018 - 0019 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 3 Sējums 40 Lpp. 0044  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 3 Sējums 40 Lpp. 0044

		Padomes direktīva(1991. gada 11. decembris),ar ko groza Direktīvu 72/462/EEK par veselības un veterināro pārbaužu problēmām, ievedot liellopus, aitas, kazas, cūkas un svaigu gaļu vai gaļas produktus no trešām valstīm(91/688/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 43. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā Direktīvā 72/462/EEK [4], kurā jaunākie grozījumi ir izdarīti ar Direktīvu 91/266/EEK [5], jo īpaši ir paredzēti nosacījumi, kas ir jāizpilda attiecībā uz klasisko cūku mēri, ievedot dzīvas cūkas, svaigu cūkgaļu un gaļas produktus no trešām valstīm;tā kā, ņemot vērā to, ka veselības stāvoklis Kopienā attiecībā uz klasisko cūku mēri ir uzlabojies un ir atsaukta sistemātiska vakcinācija pret šo slimību, ir lietderīgi grozīt nosacījumus dzīvu cūku, svaigas cūkgaļas un gaļas produktu ievešanai,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsAr šo Direktīvu 72/462/EEK groza šādi:1. Direktīvas 6. pantu papildina ar šādiem punktiem:"4. Attiecībā uz klasisko cūku mēri cūkām jānāk no trešās valsts teritorijas, kas:- vismaz 12 mēnešus ir bijusi brīva no klasiskā cūku mēra,- iepriekšējos 12 mēnešus nav atļāvusi veikt vakcināciju,- neatļauj tās teritorijā ievest cūkas, kuras ir vakcinētas mazāk nekā 12 mēnešus iepriekš.5. Atkāpjoties no 4. punkta, saskaņā ar 29. pantā noteikto procedūru var nolemt atļaut ievest cūkas, kas nāk no trešās valsts teritorijas daļas, ja vakcinācija pret klasisko cūku mēri ir aizliegta attiecīgās valsts visā teritorijā un ja attiecīgās trešās valsts teritorijas daļa atbilst 4. punktā paredzētajiem nosacījumiem.6. Atkāpjoties no 4. punkta, ja klasiskais cūku mēris uzliesmo trešā valstī, kas atbilst 4. punkta nosacījumiem, saskaņā ar 29. pantā noteikto procedūru var izlemt, ka 4. punkta pirmajā ievilkumā minēto 12 mēnešu laikposmu var samazināt līdz sešiem mēnešiem, ja:a) uzliesmojums vai vairāki epizootioloģiski savstarpēji saistīti uzliesmojumi izceļas ģeogrāfiski ierobežotā platībā unb) uzliesmojums vai uzliesmojumi ir likvidēti trīs mēnešu laikā un bez vakcinācijas palīdzības."2. Direktīvas 14. panta 2. punktu papildina ar šādu daļu:"c) kurā vismaz iepriekšējos 12 mēnešus nav konstatēts klasiskais cūku mēris, vismaz 12 iepriekšējos mēnešus nav bijusi atļauta vakcinācija pret klasisko cūku mēri un kurā vismaz iepriekšējos 12 mēnešus cūkas nav vakcinētas pret klasisko cūku mēri."3. Direktīvas 15. pantam pievieno šādu teikumu:"Saskaņā ar 29. pantā noteikto procedūru var izlemt izdarīt izņēmumu no 14. panta 2. punkta c) apakšpunkta."2. pantsDalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai ne vēlāk par 1992. gada 1. jūliju izpildītu šīs direktīvas prasības. Par to tās tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem minētos pasākumus, tajos iekļauj atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka procedūru, kas jāievēro, izdarot šādu atsauci.3. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1991. gada 11. decembrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsP. Bukman[1] OV C 226, 31.8.1991., 21. lpp.[2] OV C 326, 16.12.1991.[3] Atzinums sniegts 1991. gada 28. novembrī (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).[4] OJ L 302, 31.12.1972., 28. lpp.[5] OV L 134, 29.5.1991., 45. lpp.--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva 2002/38/EK (2002. gada 7. maijs), ar kuru groza un īslaicīgi groza Direktīvu 77/388/EEK attiecībā uz pievienotās vērtības nodokļa piemērošanu radio un televīzijas apraides pakalpojumiem un dažiem elektroniski sniegtiem pakalpojumiem

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32002L0038

Oficiālais Vēstnesis L 128 , 15/05/2002 Lpp. 0041 - 0044

		Padomes Direktīva 2002/38/EK(2002. gada 7. maijs),ar kuru groza un īslaicīgi groza Direktīvu 77/388/EEK attiecībā uz pievienotās vērtības nodokļa piemērošanu radio un televīzijas apraides pakalpojumiem un dažiem elektroniski sniegtiem pakalpojumiemEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 93. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā:(1) Noteikumi, kas pašlaik attiecas uz PVN par radio un televīzijas apraides pakalpojumiem un elektroniski sniegtiem pakalpojumiem atbilstīgi 9. pantam Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388 par dalībvalstu tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz apgrozījuma nodokļiem — pievienotās vērtības nodokļa kopējā sistēma: nodokļa vienotā bāze [4] - nav piemēroti, lai šādiem Kopienā sniegtiem pakalpojumiem uzliktu nodokli un novērstu konkurences traucējumus šajā jomā.(2) Lai iekšējais tirgus darbotos pareizi, šādi traucējumi būtu jālikvidē un būtu jāievieš jauni saskaņoti noteikumi attiecībā uz šādiem darbības veidiem. Būtu jāveic pasākumi, lai nodrošinātu jo īpaši to, ka šiem pakalpojumiem, kas ir paredzēti Kopienā reģistrētiem patērētājiem un ko tie saņem par maksu, uzliek nodokļus Kopienā un ka tiem neuzliek nodokļus, ja tos saņem ārpus Kopienas.(3) Tādēļ radio un televīzijas apraides pakalpojumi un elektroniski sniegti pakalpojumi, ko nodrošina no trešām valstīm Kopienā reģistrētām personām vai no Kopienas trešās valstīs reģistrētām personām, būtu jāapliek ar nodokli pakalpojumu saņēmēja vietā.(4) Lai definētu elektroniski sniegtus pakalpojumus, šādu pakalpojumu piemēri būtu jāietver direktīvas pielikumā.(5) Būtu jāizstrādā īpašs režīms, lai operatoriem, kuri nodrošina elektroniski sniegtus pakalpojumus, bet nav reģistrēti Kopienā un kuriem nav jābūt identificētiem Kopienā nodokļu maksāšanas nolūkos, atvieglotu nodokļu saistību izpildi. Piemērojot šo režīmu, operators, kurš nodrošina elektroniskus pakalpojumus personām, kas nav nodokļu maksātājas Kopienā, var izvēlēties identificēties kādā konkrētā dalībvalstī, ja tas Kopienā nav identificēts nodokļu maksāšanas nolūkos.(6) Nereģistrētam operatoram, kas vēlas izmantot šādu īpašo režīmu, būtu jāatbilst tajā paredzētajām prasībām, kā arī attiecīgiem spēkā esošiem noteikumiem tajā dalībvalstī, kurā pakalpojumus saņem.(7) Identifikācijas dalībvalstij zināmos apstākļos ir jāparedz iespēja nepiemērot šo īpašo režīmu nereģistrētam operatoram.(8) Ja nereģistrētais operators izvēlas īpašo režīmu, visus pievienotās vērtības priekšnodokļus, ko tas ir samaksājis attiecībā uz izmantotajām precēm un pakalpojumiem saistībā ar savām darbībām, ko apliek ar nodokļiem un kas atbilst īpašajam režīmam, būtu jāatmaksā tai dalībvalstij, kurā pievienotās vērtības priekšnodoklis ir samaksāts, saskaņā ar noteikumiem Padomes 1986. gada 17. novembra Trīspadsmitajā direktīvā 86/560/EEK par dalībvalstu likumu saskaņošanu attiecībā uz apgrozījuma nodokļiem — pievienotās vērtības nodokļa atmaksāšanas noteikumi nodokļu maksātājiem, kas nav reģistrēti Kopienas teritorijā [5]. Neobligātie ierobežojumi, kas attiecas uz atmaksāšanu un ir paredzēti minētās direktīvas 2. panta 2. un 3. punktā, kā arī 4. panta 2. punktā, nav jāpiemēro.(9) Ievērojot dalībvalstu izstrādātos noteikumus, tām būtu jāļauj noteiktus paziņojumus veikt elektroniski, kā arī tās var pieprasīt, ka jālieto tikai elektroniski līdzekļi.(10) Būtu jāpieņem pastāvīgi noteikumi, kas attiecas uz elektronisku nodokļu deklarāciju ieviešanu. Visus pārējos noteikumus ir lietderīgi pieņemt uz trīsgadīgu pagaidu termiņu, ko nepieciešamības gadījumā var pagarināt, bet kas, pamatojoties uz iegūto pieredzi, ir noteikti jāpārskata trīs gadu laikā, sākot no 2003. gada 1. jūlija.(11) Tāpēc atbilstīgi ir jāgroza Direktīva 77/388/EEK,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvu 77/388/EEK īslaicīgi groza šādi:1. Direktīvas 9. pantā:a) tā 2. punkta e) apakšpunktā punktu aizstāj ar komatu un pievieno šādus ievilkumus:"— radio un televīzijas apraides pakalpojumi,— elektroniski sniegti pakalpojumi, inter alia, tie, kas aprakstīti L pielikumā."b) panta 2. punktam pievieno šādu apakšpunktu:"f) vieta, kurā e) apakšpunkta pēdējā ievilkumā minētos pakalpojumus sniedz, ja tos sniedz personām, kas nav nodokļu maksātājas, bet kas ir reģistrētas kādā dalībvalstī, kam tajā ir pastāvīgā adrese vai kas parasti tajā uzturas, un ja tos sniedz nodokļu maksātāja persona, kam ir pastāvīga uzņēmējdarbības vieta jeb objekts, no kura pakalpojumu sniedz ārpus Kopienas, vai, ja šādas pastāvīgas uzņēmējdarbības vietas jeb objekta nav, kam ir pastāvīga adrese vai uzturēšanās vieta ārpus Kopienas, ir vieta, kurā personas, kas nav nodokļu maksātājas, ir reģistrētas, kurā tām ir pastāvīgā adrese vai parastā uzturēšanās vieta."c) tā 3. punktā pirmo frāzi aizstāj ar šādu frāzi:"3. Lai izvairītos no nodokļu dubultās uzlikšanas, nodokļu neuzlikšanas vai konkurences traucējumiem, dalībvalstis attiecībā uz 2. punkta e) apakšpunktā minēto pakalpojumu sniegšanu, — izņemot pēdējā ievilkumā minētos pakalpojumus, ja tos sniedz personām, kas nav nodokļu maksātājas, — kā arī attiecībā uz transportlīdzekļu izīrēšanu, var apsvērt:"g) tā 4. punktu groza šādi:"4. Dalībvalstis piemēro 3. punkta b) apakšpunktu, ja 2. punkta e) apakšpunktā minētos telekomunikāciju pakalpojumus un radio un televīzijas apraides pakalpojumus personām, kas nav nodokļu maksātājas, bet kuras ir reģistrētas kādā dalībvalstī, kurām tajā ir pastāvīgā adrese vai kuras tajā parasti uzturas, sniedz nodokļu maksātāja persona, kam ir pastāvīga uzņēmējdarbības vieta vai objekts, no kura pakalpojumus sniedz ārpus Kopienas, vai, ja šādas pastāvīgas uzņēmējdarbības vietas vai objekta nav, kam pastāvīgā adrese vai parastā uzturēšanās vieta ir ārpus Kopienas."2. Direktīvas 12. panta 3. punkta a) apakšpunktam pievieno šādu ceturto daļu:"Trešā daļa neattiecas uz pakalpojumiem, kas minēti 9. panta 2. punkta e) apakšpunkta pēdējā ievilkumā."3. Direktīvai pievieno šādu pantu:"26.c pantsĪpašs režīms nereģistrētām nodokļu maksātājām personām, kuras nodrošina elektroniskus pakalpojumus personām, kas nav nodokļu maksātājasA. DefinīcijasŠajā pantā piemēro šādas definīcijas, neskarot citus Kopienas noteikumus:a) "nereģistrēta nodokļu maksātāja persona" ir nodokļu maksātāja persona, kam Kopienas teritorijā nav ne reģistrētas pastāvīgas uzņēmējdarbības vietas, ne objekta, un kam nav arī citādi jāidentificējas nodokļu nolūkos atbilstīgi 22. pantam;b) "elektroniski pakalpojumi" un "elektroniski sniegti pakalpojumi" ir pakalpojumi, kas minēti 9. panta 2. punkta e) apakšpunkta pēdējā ievilkumā;c) "identifikācijas dalībvalsts" ir tā dalībvalsts, kurai nereģistrēta nodokļu maksātāja persona izvēlas paziņot, kad tā Kopienas teritorijā sāk darboties kā nodokļu maksātāja persona saskaņā ar šā panta noteikumiem;d) "patēriņa dalībvalsts" ir tā dalībvalsts, par kuru uzskata, ka tajā notiek elektronisko pakalpojumu saņemšana saskaņā ar 9. panta 2. punkta f) apakšpunktu;e) "pievienotās vērtības nodokļa deklarācija" ir deklarācija, kurā ir ietverta informācija, kas vajadzīga, lai noteiktu nodokļa apjomu, kurš katrā dalībvalstī jāiekasē.B. Īpašs režīms elektroniski sniegtiem pakalpojumiem1. Dalībvalstis atļauj nereģistrētai nodokļu maksātājai personai, kura sniedz elektroniskus pakalpojumus personai, kas nav nodokļu maksātāja, bet kas ir reģistrēta kādā dalībvalstī vai kam tajā ir pastāvīgā adrese vai parastā uzturēšanās vieta, izmantot īpašu režīmu saskaņā ar turpmāk izklāstītajiem noteikumiem. Īpašo režīmu piemēro visiem šādiem pakalpojumiem Kopienā.2. Nereģistrētā nodokļu maksātāja persona paziņo identifikācijas dalībvalstij, kad tā sāk savu darbību kā nodokļu maksātāja persona, kā arī kad tā šo darbību izbeidz vai maina tā, ka tā vairs neatbilst īpašajam režīmam. Šo paziņojumu veic elektroniski.Informācijā, ko nereģistrētā nodokļu maksātāja persona paziņo identifikācijas dalībvalstij, kad tā uzsāk savu ar nodokli apliekamo darbību, ietver šādas ziņas: vārdu, pasta adresi, elektroniskās adreses, ietverot tīmekļa vietnes, valsts nodokļu maksātāja reģistrācijas numuru, ja tāds ir, kā arī deklarāciju, ka attiecīgā persona Kopienā nav identificēta pievienotās vērtības nodokļa nolūkos. Nereģistrētā nodokļu maksātāja persona identifikācijas dalībvalstij paziņo jebkādas izmaiņas iesniegtajā informācijā.3. Identifikācijas dalībvalsts identificē nereģistrēto nodokļu maksātāju personu, piešķirot tai atsevišķu numuru. Pamatojoties uz identifikācijai izmantoto informāciju, patēriņa dalībvalstis var uzturēt pašas savas identifikācijas sistēmas.Identifikācijas dalībvalsts elektroniski paziņo nereģistrētajai nodokļu maksātājai personai tai piešķirto identifikācijas numuru.4. Identifikācijas dalībvalsts svītro nereģistrēto nodokļu maksātāju personu no identifikācijas reģistra, ja:a) tā paziņo, ka tā vairs nesniedz elektroniskus pakalpojumus; vaib) kādas citas pazīmes liek uzskatīt, ka tās ar nodokļiem apliekamā darbība ir beigusies; vaic) tā vairs neatbilst nosacījumiem, kas jāievēro, lai īpašo režīmu varētu izmantot; vaid) tā pastāvīgi neievēro noteikumus attiecībā uz īpašo režīmu.5. Nereģistrētā nodokļu maksātāja persona elektroniski iesniedz identifikācijas dalībvalstij pievienotās vērtības nodokļa deklarāciju par katru kalendārā gada ceturksni neatkarīgi no tā, vai tā ir vai nav sniegusi elektroniskus pakalpojumus. Deklarācija jāiesniedz 20 dienu laikā pēc tā perioda beigām, uz kuru deklarācija attiecas.Pievienotās vērtības nodokļa deklarācijā norāda identifikācijas numuru un attiecībā uz katru patēriņa dalībvalsti, kur nodoklis jāmaksā, konkrētajā periodā sniegto elektronisko pakalpojumu kopējo vērtību bez pievienotās vērtības nodokļa, kā arī kopējo attiecīgā nodokļa summu. Norāda arī piemērojamās nodokļu likmes un kopējo maksājamo nodokli.6. Pievienotās vērtības nodokļa deklarācijā izmantotā naudas vienība ir eiro. Dalībvalstis, kuras nav pieņēmušas eiro, var noteikt, ka nodokļu deklarācija jāaizpilda šo valstu valūtā. Ja pakalpojumu sniegšanai ir izmantotas citas valūtas, aizpildot pievienotās vērtības nodokļu deklarāciju, izmanto to maiņas kursu, kas ir spēkā pēdējā atskaites perioda dienā. Maiņu izdara pēc valūtas kursiem, kurus tai dienai publicējusi Eiropas Centrālā banka, vai, ja attiecīgajā dienā nav šādas publikācijas, tad nākamajai publikācijas dienai.7. Nereģistrētā nodokļu maksātāja persona pievienotās vērtības nodokli maksā, iesniedzot deklarāciju. Maksājumu veic identifikācijas dalībvalsts noteiktā bankas kontā, kura atļautā valūta ir eiro. Dalībvalstis, kuras nav pieņēmušas eiro, var noteikt, ka maksājumu veic bankas kontā, kurš ir attiecīgās valsts valūtā.8. Neatkarīgi no Direktīvas 86/560/EEK 1. panta 1. punkta, nereģistrētajai nodokļu maksātājai personai, kura izmanto šo režīmu, nevis izdara atvilkumus atbilstīgi šīs direktīvas 17. panta 2. punktam, bet gan veic atmaksāšanu saskaņā ar Direktīvu 86/560/EEK. Direktīvas 86/560/EEK 2. panta 2. un 3. punktu, kā arī 4. panta 2. punktu nepiemēro atmaksāšanai, kas saistās ar elektroniskiem pakalpojumiem, kurus aptver šis īpašais režīms.9. Nereģistrētā nodokļu maksātāja persona veic pietiekami sīku uzskaiti darījumiem, uz ko attiecas šis īpašais režīms, lai patēriņa dalībvalsts nodokļu administrācija varētu noteikt, ka 5. punktā minētā pievienotās vērtības nodokļa deklarācija ir pareiza. Šie dati pēc lūguma būtu elektroniski jādara pieejami identifikācijas dalībvalstij un patēriņa dalībvalstij. Šos datus saglabā 10 gadus no tā gada beigām, kad darījums veikts.10. Nereģistrētām nodokļu maksātājām personām, kuras ir izvēlējušās šo īpašo režīmu, nepiemēro 21. panta 2. punkta b) apakšpunktu."2. pantsDirektīvas 22. pantā, kas ir ietverts Direktīvas 77/388/EEK 28.h pantā, izdara šādus grozījumus:1. Panta 1. punkta a) apakšpunktu aizstāj ar šādu apakšpunktu:"a) katra nodokļu maksātāja persona paziņo, kad sākas, mainās vai beidzas tās darbība kā nodokļu maksātājai. Atbilstīgi dalībvalstu izstrādātajiem noteikumiem, tās ļauj nodokļu maksātājai personai to paziņot elektroniski, kā arī var izvirzīt prasību, ka jālieto tikai elektroniskie līdzekļi.";2. 4. punkta a) apakšpunktu aizstāj ar šādu apakšpunktu:"a) katra nodokļu maksātāja persona līdz dalībvalstu noteiktam termiņam iesniedz deklarāciju. Šis termiņš nevar būt ilgāks par diviem mēnešiem pēc katra taksācijas perioda beigām. Taksācijas periodu katra dalībvalsts nosaka uz vienu mēnesi, diviem mēnešiem vai gada ceturksni. Tomēr dalībvalstis var noteikt atšķirīgus periodus, ar noteikumu, ka tie nepārsniedz vienu gadu. Atbilstīgi dalībvalstu izstrādātajiem noteikumiem, dalībvalstis ļauj nodokļu maksātājai personai deklarācijas iesniegt elektroniski, kā arī var noteikt, ka tas jādara elektroniski.";3. 6. panta a) apakšpunktu aizstāj ar šādu apakšpunktu:"a) dalībvalstis var pieprasīt, lai nodokļu maksātāja persona iesniedz paziņojumu, ietverot visas 4. punktā noteiktās ziņas par visiem iepriekšējā gadā veiktajiem darījumiem. Šajā paziņojumā sniedz visu informāciju, kas vajadzīga jebkādām korekcijām. Atbilstīgi dalībvalstu izstrādātajiem noteikumiem, dalībvalstis ļauj nodokļu maksātājai personai to paziņot elektroniski, kā arī var noteikt, ka tas jādara elektroniski.";4. 6. punkta b) apakšpunkta otro daļu aizstāj ar šādu daļu:"Rezumējošu paziņojumu sagatavo par katru kalendārā gada ceturksni dalībvalstu noteiktā laikā un saskaņā ar procedūrām, ko nosaka dalībvalstis, kuras veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka noteikti tiek ievēroti noteikumi attiecībā uz administratīvo sadarbību netiešo nodokļu uzlikšanas jomā. Atbilstīgi dalībvalstu izstrādātajiem noteikumiem, dalībvalstis ļauj nodokļu maksātājai personai to paziņot elektroniski, kā arī var noteikt, ka tas jādara elektroniski."3. pants1. Dalībvalstīs 2003. gada 1. jūlijā stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to uzreiz informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to savu tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.4. pantsDirektīvas 1. pantu piemēro uz trīs gadiem, sākot no 2003. gada 1. jūlija.5. pantsPamatojoties uz Komisijas ziņojumu, Padome līdz 2006. gada 30. jūnijam pārskata šīs direktīvas 1. panta noteikumus un vai nu saskaņā ar Līguma 93. pantu pieņem pasākumus attiecībā uz piemērotu nediskriminējošu elektronisku sistēmu, lai aprēķinātu, deklarētu, iekasētu un sadalītu nodokļus par elektroniski sniegtiem pakalpojumiem, kuriem uzliek nodokļus to saņemšanas vietā, vai arī, ja to uzskata par vajadzīgu, vienbalsīgi pēc Komisijas priekšlikuma pagarina 4. pantā minēto termiņu.6. pantsŠī direktīva stājas spēkā tās publicēšanas dienā Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.7. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2002. gada 7. maijāPadomes vārdā —priekšsēdētājsR. De Rato Y Figaredo[1] OV C 337 E, 28.11.2000., 65. lpp.[2] OV C 232, 17.8.2001., 202. lpp.[3] OV C 116, 20.4.2001., 59. lpp.[4] OV L 145, 13.6.1977., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Padomes Direktīvu 2001/115/EK (OV L 15, 17.1.2002., 24. lpp.).[5] OV L 326, 21.11.1986., 40. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMS"L PIELIKUMSDIREKTĪVAS 9. PANTA 2. PUNKTA e) APAKŠPUNKTĀ MINĒTO ELEKTRONISKI SNIEGTO PAKALPOJUMU PARAUGSARAKSTS1. Tīmekļa vietņu apkalpošana, tīmekļa saimniekošana, programmu un iekārtu uzturēšana no attāluma.2. Programmatūras pievadīšana un tās atjaunināšana.3. Attēlu, teksta un informācijas pievadīšana un pieejas datu bāzēm nodrošināšana.4. Mūzikas, filmu un spēļu, to skaitā laimes spēļu un azartspēļu, pievadīšana, kā arī politisku, kultūras, mākslas, sporta, zinātnes un izklaides raidījumu un notikumu pievadīšana.5. Tālmācības pievadīšana.Ja pakalpojuma sniedzējs un tā klients sazinās pa elektronisko pastu, tas vien nenozīmē, ka sniegtais pakalpojums ir elektronisks pakalpojums 9. panta 2. punkta e) apakšpunkta pēdējā ievilkuma nozīmē."--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva 93/43/EEK (1993. gada 14. jūnijs) par pārtikas produktu higiēnu

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31993L0043

Oficiālais Vēstnesis L 175 , 19/07/1993 Lpp. 0001 - 0011 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 13 Sējums 24 Lpp. 0126  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 13 Sējums 24 Lpp. 0126

		Padomes Direktīva 93/43/EEK(1993. gada 14. jūnijs)par pārtikas produktu higiēnuEIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 100.a pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,sadarbībā ar Eiropas Parlamentu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],tā kā pārtikas produktu brīva aprite ir svarīgs priekšnosacījums iekšējā tirgus izveidei; tā kā šis princips ietver pārliecību par to pārtikas produktu, kas domāti cilvēku patēriņam brīvā apritē, drošības prasību un jo īpaši to higiēnas prasību visos sagatavošanas, apstrādes, ražošanas, iepakošanas, uzglabāšanas, pārvadāšanas, izplatīšanas, manipulācijas un piedāvāšanas pārdošanai vai piegādes patērētājam posmos;tā kā cilvēku veselības aizsardzība ir sevišķi svarīga;tā kā par šo aizsardzību jau ir Padomes 1989. gada 14. jūnija Direktīva 89/397/EEK par pārtikas produktu oficiālu kontroli [3], kā arī īpaši noteikumi šajā jomā; tā kā svarīgs mērķis šādām pārbaudēm ir pārtikas higiēna; tā kā Direktīva89/397/EEK ir galvenokārt par pārbaudēm, paraugu ņemšanu un analīzi, un to vajadzētu papildināt ar noteikumiem, kas paredzēti pārtikas higiēnas līmeņa uzlabošanai un lielākai pārliecībai par to pārtikas produktu, kuri ir brīvā apritē, higiēnas standartu;tā kā jāsaskaņo vispārīgie higiēnas noteikumi, kas jāievēro pārtikas produktu sagatavošanas, apstrādes, ražošanas, iepakošanas, uzglabāšanas, pārvadāšanas, izplatīšanas, manipulācijas un piedāvāšanas pārdošanai vai piegādes patērētājam laikā, lai aizsargātu cilvēku veselību;tā kā ir atzīta apdraudējuma analīzes, riska novērtēšanas un citu vadības paņēmienu izmantošana, lai noteiktu, kontrolētu un uzraudzītu kritiskos punktus;tā kā dažām pārtikas produktu klasēm var pieņemt mikrobioloģiskos kritērijus un temperatūras kontroles kritērijus; tā kā, ja tie ir pieņemti, tiem vajadzētu būt saskaņā ar zinātniski pieņemtiem vispārīgiem principiem;tā kā dalībvalstis veicina un piedalās norādījumu izstrādāšanā attiecībā uz vajadzības gadījumā ieteikto starptautisko prakses kodeksu, Pārtikas kodeksa pārtikas higiēnas vispārīgiem principiem [4] balstītu labu pārtikas higiēnas praksi, uz ko var atsaukties pārtikas uzņēmumi;tā kā Komisijai ar dalībvalstu un citu ieinteresēto personu palīdzību jāveicina norādījumu izstrādāšana attiecībā uz labu pārtikas higiēnas praksi, uz ko vajadzības gadījumā var atsaukties pārtikas uzņēmumi visā Kopienā;tā kā tirgus dalībnieks, kas iesaistīts pārtikas apritē, tomēr ir atbildīgs par higiēnas apstākļiem savā pārtikas uzņēmumā; tā kā šī direktīva tādēļ neuzliek par pienākumu ievērot to norādījumu attiecībā uz labu pārtikas higiēnas praksi, kam nav juridiska spēka;tā kā, lai vispārīgie pārtikas produktu higiēnas noteikumi un norādījumi attiecībā uz labu pārtikas higiēnas praksi būtu ieviesti, būtu jāiesaka piemērot EN 29000 sērijas standarti;tā kā saskaņā ar Direktīvu 89/397/EEK vispārīgie pārtikas produktu higiēnas noteikumi būtu jākontrolē dalībvalstu kompetentām iestādēm, lai aizkavētu, ka patērētājam tiek nodarīts kaitējums ar pārtikas produktiem, kas ir nepiemēroti cilvēku patēriņam vai iespējami bīstami cilvēku veselībai;tā kā tirgus dalībniekiem, kas iesaistīti pārtikas apritē, jānodrošina tas, ka tikai tādus pārtikas produktus, kas nav kaitīgi veselībai, laiž tirgū, un kompetentajām iestādēm būtu jāpiešķir attiecīgās pilnvaras, lai aizsargātu sabiedrības veselību; tā kā tomēr būtu jānodrošina pārtikas uzņēmumu leģitīmās tiesības;tā kā Komisija būtu jāinformē par dalībvalstu to kompetento iestāžu identitāti, kas ir atbildīgas par pārtikas higiēnas oficiālu kontroli,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pants1. Šī direktīva nosaka vispārīgus pārtikas produktu higiēnas noteikumus un kārtību, kādā apstiprina saskaņu ar šo noteikumu ievērošanu.2. Šo regulu piemēro, neskarot noteikumus, kas pieņemti kā konkrēti Kopienas pārtikas higiēnas noteikumi. Trīs gadu laikā pēc šīs direktīvas pieņemšanas Komisija pārbauda attiecības starp konkrētiem Kopienas pārtikas higiēnas noteikumiem un šīs direktīvas noteikumiem un, ja vajadzīgs, iesniedz priekšlikumus.2. pantsŠajā direktīvā:- "pārtikas higiēna", še turpmāk "higiēna", ir visi pasākumi, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu pārtikas produktu drošību un veselīgumu. Pasākumi aptver visus posmus pēc primārās ražošanas (tā ietver, piemēram, ražas novākšanu, nokaušanu un slaukšanu), sagatavošanas, apstrādes, ražošanas, iepakošanas, uzglabāšanas, pārvadāšanas, izplatīšanas, manipulācijas un piedāvāšanas pārdošanai vai piegādes patērētājam laikā,- "pārtikas uzņēmums" ir jebkurš uzņēmums, neatkarīgi no tā, vai tas ir peļņai vai ne, un vai tas ir valsts vai privāts, kas veic kaut ko vai visu no turpmāk minētā: pārtikas produktu sagatavošana, apstrāde, ražošana, iepakošana, uzglabāšana, pārvadāšana, izplatīšana, manipulācija vai piedāvāšana pārdošanai vai piegāde,- "veselīga pārtika" ir pārtika, kas ir piemērota cilvēku patēriņam, ciktāl tas attiecas uz higiēnu.3. pants1. Pārtikas produktu sagatavošanu, apstrādi, ražošanu, iepakošanu, uzglabāšanu, pārvadāšanu, izplatīšanu, manipulāciju un piedāvāšanu pārdošanai vai piegādi veic higiēniski.2. Tirgus dalībnieki, kas iesaistīti pārtikas apritē, identificē katru savu darbību posmu, kas ir nozīmīgs, lai nodrošinātu pārtikas drošību un to, ka ir noteikta, ieviesta, uzturēta un pārskatīta atbilstīga drošības kārtība, balstoties uz šādiem principiem, kuri ir izmantoti, lai izveidotu HACCP (riska analīzes un kritisko kontrolpunktu noteikšanas) sistēmu:- iespējamās pārtikas apdraudējuma analīze pārtikas uzņēmuma darbībā,- to punktu noteikšana, kur var rasties pārtikas apdraudējums,- to identificēto punktu noteikšana, kas var būt kritiski pārtikas drošībā – "kritiskie punkti",- efektīvas kontroles un uzraudzības kārtības noteikšana un ieviešana šajos kritiskajos punktos,- pārtikas apdraudējuma analīzes, kritisko kontrolpunktu, kontroles un uzraudzības kārtības pārskatīšana periodiski un tad, kad mainās pārtikas uzņēmuma darbības.3. Pārtikas uzņēmums atbilst higiēnas prasībām, kas uzskaitītas pielikumā. Var piešķirt atkāpes no dažiem pielikuma noteikumiem saskaņā ar kārtību, kas noteikta šīs direktīvas 14. pantā.4. pantsNeskarot konkrētus Kopienas noteikumus, var pieņemt mikrobioloģiskos kritērijus un temperatūras kontroles kritērijus dažām pārtikas produktu klasēm saskaņā ar kārtību, kas noteikta 14. pantā, un pēc konsultācijām ar Pārtikas zinātnisko komiteju, kura izveidota ar Lēmumu 74/234/EEK [5].5. pants1. Dalībvalstis veicina norādījumu izstrādāšanu attiecībā uz labu pārtikas higiēnas praksi, ko pārtikas uzņēmumi var brīvprātīgi izmantot kā rokasgrāmatu, ievērojot 3. panta noteikumus.2. Šā panta 1. punktā minētos norādījumus attiecībā uz labu pārtikas higiēnas praksi izstrādā:- pārtikas uzņēmumu un citu ieinteresēto personu pārstāvji, piemēram, attiecīgas iestādes un patērētāju grupas,- konsultējoties ar būtiski ietekmētajām ieinteresētajām personām, ietverot kompetentās iestādes,- vajadzības gadījumā ņem vērā ieteikto starptautisko prakses kodeksu, Pārtikas kodeksa pārtikas higiēnas vispārīgos principus.3. Šī panta 1. un 2. pantā minētos norādījumus var izstrādāt valsts standartu institūta pārraudzībā, kurš minēts pielikuma 2. sarakstā Padomes 1983. gada 28. marta Direktīvā 83/189/EEK, ar ko nosaka kārtību, kādā sniedz informāciju tehnisko standartu un noteikumu jomā [6].4. Dalībvalstis izvērtē norādījumus attiecībā uz labu pārtikas higiēnas praksi, kas minētas šī panta 1. un 2. punktā, lai noteiktu, kādā mērā tie atbilst šīs direktīvas 3. pantam.5. Dalībvalstis pārsūta Komisijai šos norādījumus attiecībā uz labu pārtikas higiēnas praksi, kuras pēc viņu uzskatiem atbilst šīs direktīvas 3. pantam.Komisija dara šos norādījumus pieejamus dalībvalstīm.6. Ja viena vai vairākas dalībvalstis vai Komisija uzskata, ka saskaņošanas nolūkos var būt nepieciešams izstrādāt norādījumus attiecībā uz labu pārtikas higiēnas praksi Eiropā (še turpmāk tekstā "Eiropas norādījumi attiecībā uz labu pārtikas higiēnas praksi"), saskaņā ar šīs direktīvas 14. pantu, Komisija konsultējas ar dalībvalstīm Patstāvīgās pārtikas produktu komitejā. Šo konsultāciju mērķis ir apsvērt šādus brīvprātīgos norādījumus atbilstīgās nozarēs un darbībās un, ja šādus norādījumus uzskata par vajadzīgiem:- lai norādītu šādu brīvprātīgo norādījumu plānoto darbības jomu, priekšmetu un izstrādāšanas laika grafiku, ņemot vērā laiku, kas vajadzīgs konsultācijām ar ieinteresētajām personām, kuras tās būtiski ietekmē,- lai atsauktos uz šādiem brīvprātīgiem norādījumiem izstrādē un/vai novērtēšanā Eiropas standartu institūta pārraudzībā.7. Eiropas norādījumu attiecībā uz labu pārtikas higiēnas praksi, kas minētas šī panta 6. punktā, izstrādes procesā veic visus vajadzīgos pasākumus, lai:- nodrošinātu to, ka šādus norādījumus izstrādā pārtikas uzņēmumu pārstāvji un citu būtiski ietekmēto ieinteresēto personu pārstāvji, piemēram, kompetentās iestādes un patērētāju grupas,- nodrošinātu to, ka šādi norādījumi atbilst šīs direktīvas 3. panta noteikumiem un, vajadzības gadījumā ņemot vērā ieteikto starptautisko prakses kodeksu, Pārtikas kodeksa pārtikas higiēnas vispārīgos principus,- nodrošinātu to, ka šādu norādījumu saturs ir derīgs lietošanai tajās pārtikas rūpniecības nozarēs, uz kurām tās attiecas visā Kopienā,- nodrošinātu to, ka attiecīgos norādījumus ņemtu vērā attiecībā uz labu pārtikas higiēnas praksi, ko sastāda saskaņā ar šī panta 1. līdz 3. punktu,- nodrošinātu to, ka apspriežas ar visām ieinteresētām personām, to skaitā ar dalībvalstīm, kuras būtiski ietekmē šādi norādījumi, un ka to komentāri ir ņemti vērā.8. To Eiropas norādījumu attiecībā uz labu pārtikas higiēnas praksi, kas izstrādāti saskaņā ar šī panta 6. un 7. punktā noteikto kārtību, nosaukumus un atsauces publicē Eiropas Kopienu Oficiālā Vēstneša C sērijā. Dalībvalstis nodrošina to, ka uz šādi publicētiem norādījumiem vērsta atbilstīgo pārtikas aprites nozares un to teritorijā esošo attiecīgo iestāžu uzmanība.6. pantsDalībvalstis, ja tās uzskata to par vajadzīgu, iesaka tirgus dalībniekiem, kas iesaistīti pārtikas apritē, piemērot EN 29000 sērijas Eiropas standartus, lai ieviestu vispārīgos higiēnas noteikumus un norādījumus attiecībā uz labu pārtikas higiēnas praksi.7. pants1. Saskaņā ar Līgumu dalībvalstis var paturēt spēkā, grozīt vai ieviest valsts higiēnas noteikumus, kas ir konkrētāki kā tie, kurus nosaka šī direktīva, ja šādi noteikumi:- nav stingrāki kā tie noteikumi, kas doti pielikumā,- nerada ierobežojumu, traucējumu vai šķērsli tirdzniecībai ar pārtikas produktiem, kas saražoti saskaņā ar šo direktīvu.2. Kamēr sīki izstrādātus noteikumus paredz saskaņā ar šīs direktīvas 4. pantu, dalībvalstis var saskaņā ar Līgumu paturēt spēkā, grozīt vai ieviest atbilstīgus valsts tiesību aktus.3. Ja dalībvalsts uzskata par vajadzīgu gadījumos, kas noteikti šā panta 1. un 2. punktā, pieņemt jaunus tiesību aktus vai grozīt esošos tiesību aktus, tā paziņo Komisijai un citām dalībvalstīm par plānotajiem pasākumiem un paskaidro to. Komisija apspriežas ar dalībvalstīm Pastāvīgajā pārtikas produktu komitejā, kas dibināta ar Lēmumu 69/414/EEK [7], ja tā uzskata, ka šāda apspriešanās būtu noderīga, vai, ja to pieprasa dalībvalsts.Dalībvalstis var veikt plānotos pasākumus tikai trīs mēnešus pēc šādas paziņošanas un, ja tā nav saņēmusi pretēju atzinumu no Komisijas.Pēdējā gadījumā un pirms otrajā daļā minētā termiņa beigām Komisija uzsāk 14. pantā paredzēto kārtību, lai noskaidrotu, vai paredzētos pasākumus var īstenot, vajadzības gadījumā ievērojot atbilstīgos grozījumus.8. pants1. Saskaņā ar Direktīvu 89/397/EEK kompetentās iestādes veic pārbaudes, lai nodrošinātu to, ka pārtikas uzņēmumi atbilst šīs direktīvas 3. panta noteikumiem un vajadzības gadījumā jebkuriem noteikumiem, kas noteikti, saskaņā ar šīs direktīvas 4. pantu. Veicot šādas pārbaudes, jāņem vērā norādījumi, ja tādi ir, attiecībā uz labu pārtikas higiēnas praksi, kas minēti šīs direktīvas 5. pantā.2. Kompetento iestāžu pārbaudes ietver iespējamā pārtikas drošības apdraudējuma, kas saistīts ar uzņēmumu, vispārīgu novērtējumu. Kompetentās iestādes pievērš īpašu uzmanību kritiskajiem kontrolpunktiem, ko pārtikas uzņēmumi noteikuši, lai noteiktu, vai veic vajadzīgos kontroles pasākumus.Dalībvalstis nosaka, ka visas uzņēmuma telpas, kur uzglabā pārtiku, pārbauda ik pēc noteikta laikposma, ņemot vērā risku, kas saistīts ar šīm telpām.3. Kompetentās iestādes nodrošina to, ka to pārtikas produktu pārbaudes, ko importē Kopienā, veic saskaņā ar Direktīvu 89/397/EEK, lai nodrošinātu, ka ir ievēroti atbilstīgie šīs direktīvas 3. panta noteikumi un vajadzības gadījumā jebkuri noteikumi, kuri ir noteikti saskaņā ar šīs direktīvas 4. pantu.9. pants1. Ja, veicot pārbaudes, kas minētas šīs direktīvas 8. pantā, kompetentās iestādes apliecina, ka neatbilstība šīs direktīvas 3. panta noteikumiem un vajadzības gadījumā jebkuriem noteikumiem, kas ir noteikti atbilstīgi šīs direktīvas 4. pantam, var novest pie apdraudējuma pārtikas produktu drošībai vai veselīgumam, tās veic attiecīgus pasākumus, kurus var attiecināt uz pārtikas produktu izņemšanu un/vai iznīcināšanu vai uz visa uzņēmuma vai uzņēmuma daļēju darbības apturēšanu attiecīgajā laikā.Nosakot risku pārtikas drošībai vai veselīgumam, ņem vērā pārtikas raksturu, veidu, kādā ar to manipulē un kā to iepako, un visus procesus, kam pārtika ir pakļauta pirms piegādes patērētājam, un apstākļus, kuros tā ir piedāvāta un/vai uzglabāta.2. Dalībvalstis veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka visām fiziskām vai juridiskām personām, ko pārbaude ietekmē, ir tiesības pārsūdzēt pasākumus, kurus kompetentās iestādes veikušas saskaņā ar pārbaudi.10. pants1. Ja higiēnas problēma, kas, iespējams, rada nopietnu risku cilvēku dzīvībai, rodas vai izplatās trešās valsts teritorijā, Komisija pēc savas iniciatīvas vai pēc dalībvalsts lūguma nekavējoties veic šādus pasākumus atkarībā no situācijas nopietnības:- aptur importu no visas attiecīgās trešās valsts vai tās daļas un vajadzības gadījumā no trešās tranzītvalsts,un/vai- nosaka īpašus nosacījumus pārtikas produktiem no visas attiecīgās trešās valsts vai tās daļas.2. Komisija gadījumos, kas noteikti šī panta 1. punktā, var veikt pagaidu aizsardzības pasākumus attiecībā uz atbilstīgajiem pārtikas produktiem.3. Komisija apspriežas ar dalībvalstīm pirms šī panta 1. un 2. punktā minēto pasākumu veikšanas, izņemot ārkārtas gadījumos.4. Komisija nekavējoties paziņo Padomei un dalībvalstīm par jebkuru lēmumu, kas pieņemts, atbilstīgi šī panta 1. un 2. punktam.Jebkura dalībvalsts 30 dienu laikā pēc tam, kad tā saņēmusi paziņojumu par šī punkta pirmajā daļā minēto Komisijas lēmumu, var nodot lēmumu izskatīšanai Padomē. Padome ar kvalificētu balsu vairākumu Komisijas pieņemto lēmumu var apstiprināt, grozīt vai atcelt. Ja Padome nav pieņēmusi lēmumu 30 dienu laikā, Komisijas lēmumu uzskata par atceltu.5. Ja dalībvalsts oficiāli informē Komisiju par vajadzību veikt aizsardzības pasākumus un ja Komisijai nav bijusi tiesiska aizsardzība pret šī panta 1.un 2. punkta noteikumiem, minētā dalībvalsts var veikt pagaidu aizsardzības pasākumus attiecībā uz konkrēto pārtikas produktu importu.Ja dalībvalsts veic pagaidu aizsardzības pasākumus, tā informē pārējās dalībvalstis un Komisiju.Komisija 10 darba dienu laikā iesniedz jautājumu izskatīšanai Patstāvīgajai pārtikas produktu komitejai saskaņā ar kārtību, kas noteikta šīs direktīvas 14. pantā, lai pagarinātu, grozītu vai atceltu valsts pagaidu aizsardzības pasākumus.11. pants1. Ja dalībvalstij jaunas informācijas vai esošās informācijas pārvērtēšanas rezultātā ir pamatots iemesls aizdomām, ka, piemērojot sīkāk izstrādātus noteikumus, kas paredzēti atbilstīgi šīs direktīvas 4. pantam, rodas risks veselībai, tā var uz laiku apturēt vai ierobežot konkrēto noteikumu piemērošanu tās teritorijā. Tā nekavējoties informē par to pārējās dalībvalstis un Komisiju un paskaidro savu lēmumu.2. Komisija pēc iespējas ātrāk pārbauda šī panta 1. punktā minētās dalībvalsts sniegto pamatojumu Pastāvīgajā pārtikas produktu komitejā un sniedz atzinumu, kā arī veic visus vajadzīgos pasākumus saskaņā ar šīs direktīvas 14. pantā noteikto kārtību.12. pantsDalībvalstis nosaka kompetentās iestādes, kas atbildīgas par higiēnas kontroli, un paziņo Komisijai par tām.13. pantsGrozījumus atsaucēs uz starptautiskajiem standartiem, piemēram, Pārtikas kodeksa standartiem, kas iekļauti šajā direktīvā, var pieņemt saskaņā ar šīs direktīvas 14. pantā noteikto kārtību.14. pantsKomisijai palīdz Pastāvīgā pārtikas produktu komiteja (še turpmāk tekstā "Komiteja").Komisijas pārstāvis iesniedz Komitejai veicamo pasākumu projektu. Komiteja sniedz atzinumu par šo projektu termiņā, ko priekšsēdētājs var noteikt atkarībā no jautājuma steidzamības. Atzinumu pieņem ar balsu vairākumu, kas Līguma 148. panta 2. punktā noteikts attiecībā uz lēmumiem, kuri Padomei jāpieņem pēc Komisijas priekšlikuma. Dalībvalstu pārstāvju balsis komitejā vērtē tā, kā tas noteikts minētajā pantā. Priekšsēdētājs nebalso.Komisija pieņem paredzētos pasākumus, ja tie ir atbilstīgi komitejas atzinumam.Ja paredzētie pasākumi nav atbilstīgi komitejas atzinumam vai ja atzinums nav sniegts, Komisija nekavējoties iesniedz Padomei priekšlikumu, kas attiecas uz veicamajiem pasākumiem. Padome pieņem lēmumu ar kvalificētu balsu vairākumu.Ja trīs mēnešos no priekšlikuma iesniegšanas dienas Padome nav pieņēmusi lēmumu, Komisija apstiprina ierosinātos pasākumus, izņemot, ja Padome ar vienkāršu balsu vairākumu pieņēmusi lēmumu pret tiem.15. pantsKomisija iesniedz ziņojumu par pieredzi, kas gūta no šīs direktīvas ieviešanas, Eiropas Parlamentam un Padomei līdz 1998. gada 31. decembrim kopā ar visiem attiecīgajiem priekšlikumiem.16. pantsNe vēlāk kā 30 mēnešus pēc šīs direktīvas pieņemšanas dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Par to dalībvalstis nekavējoties informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem šos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu, vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka kārtību, kas jāievēro, izdarot šādas atsauces.Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva. Komisija par to informē pārējās dalībvalstis.17. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 1993. gada 14. jūnijāPadomes vārdā —priekšsēdētājsJ. Troejborg[1] OV C 174, 23.11.1992., unOV C 150, 31.5.1993.[2] OV C 223, 31.8.1992., 16. lpp.[3] OV L 186, 30.6.1989., 23. lpp.[4] Pārtikas kodeksa A sējums. Ieteiktais starptautiskās prakses kodekss. Pārtikas higiēnas vispārīgie principi. Otrais pārstrādātais izdevums (1985). Apvienoto Nāciju Organizācijas Pārtikas un lauksaimniecības organizācija, Pasaules veselības organizācija, Roma, 1988.[5] OV L 136, 20.5.1974., 1. lpp.[6] OV L 109, 26.4.1983., 8. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Lēmumu 92/400/EEK (OV L 221, 6.8.1992., 55. lpp.).[7] OV L 291, 19.11.1969., 9. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSPriekšvārds1. Šī pielikuma V līdz X nodaļu piemēro visos posmos pēc primārās ražošanas sagatavošanas, apstrādes, ražošanas, iepakošanas, uzglabāšanas, pārvadāšanas, izplatīšanas, manipulācijas un piedāvāšanas pārdošanai vai piegādes patērētājam laikā.Šī pielikuma pārējās nodaļas piemēro šādi:- I nodaļu piemēro attiecībā uz visām uzņēmuma telpām, kur uzglabā pārtiku, izņemot tās telpas, kas minētas III nodaļā,- II nodaļu piemēro attiecībā uz visām telpām, kur ēdienu sagatavo, apstrādā vai pārstrādā, izņemot attiecībā uz tām telpām, kuras atbilst III nodaļai, un izņemot attiecībā uz ēdamtelpām,- III nodaļu piemēro attiecībā uz telpām, kas minētas nodaļas virsrakstā,- IV nodaļu piemēro attiecībā uz visiem pārvadājumiem.2. Termins "vajadzības gadījumā", kas izmantots šajā pielikumā, nozīmē nodrošināt pārtikas produktu drošību un veselīgumu.IVispārīgas prasības attiecībā uz uzņēmumu telpām, kur uzglabā pārtiku (kas nav minētas III nodaļā)1. Uzņēmumu telpas, kur uzglabā pārtiku, jātur tīras, un tās jāuztur labā kārtībā un stāvoklī.2. Uzņēmumu telpu, kur uzglabā pārtiku, izvietojums, projekts, konstrukcija un izmērs:a) ļauj veikt atbilstīgu tīrīšanu un/vai dezinfekciju;b) ir tāds, lai aizsargātu no netīrumu uzkrāšanās, kontakta ar indīgām vielām, daļiņu nokļūšanu pārtikā un kondensācijas vai nevēlama pelējuma veidošanās uz virsmām;c) ļauj veikt labu pārtikas higiēnas praksi, to skaitā aizsardzību pret piesārņojuma tālāku izplatību saistībā ar pārtikas produktu, iekārtu, materiālu, ūdens, gaisa apgādes vai darbinieku un ārēju piesārņojuma avotu, piemēram, kaitēkļu darbībām, vai to laikā;d) vajadzības gadījumā nodrošina atbilstīgu temperatūru higiēniskai produktu pārstrādei vai uzglabāšanai.3. Jābūt pieejamam atbilstīgam izlietņu skaitam, kas ir novietotas piemēroti un paredzētas roku tīrīšanai. Jābūt pieejamam atbilstīgam ūdensskalojuma tualešu skaitam, un tām jābūt savienotām ar piemērotu kanalizācijas sistēmu. Tualetes nedrīkst būt tieši savienotas ar telpām, kurās apstrādā pārtiku.4. Izlietnēm roku tīrīšanai jābūt apgādātām ar karsto un auksto tekošu ūdeni, materiāliem roku tīrīšanai un higiēniskai nosusināšanai. Vajadzības gadījumā pārtikas mazgāšanas iekārtas jānovieto atsevišķi no roku mazgāšanas iekārtām.5. Jābūt piemērotiem un pietiekami daudziem dabīgās vai mehāniskās ventilācijas līdzekļiem. Jāizvairās no mehāniskās gaisa plūsmas no piesārņotās vietas uz tīru vietu. Ventilācijas sistēmām jābūt izveidotām tā, lai filtri un citas daļas, kam vajadzīga tīrīšana vai nomaiņa, būtu viegli pieejamas.6. Visām sanitārajām labierīcībām uzņēmumu telpās, kur uzglabā pārtiku, jābūt aprīkotām ar atbilstīgu dabīgo vai mehānisko ventilāciju.7. Visās uzņēmumu telpās, kur uzglabā pārtiku, jābūt atbilstīgam dabīgajam un/vai mākslīgajam apgaismojumam.8. Drenāžas sistēmām jābūt atbilstīgām paredzētajam nolūkam – tām jābūt projektētām un veidotām tā, lai izvairītos no pārtikas produktu piesārņojuma riska.9. Vajadzības gadījumā jānodrošina atbilstīgas ģērbtuves darbiniekiem.IIKonkrētas prasības attiecībā uz telpām, kur pārtikas produktus sagatavo, apstrādā vai pārstrādā (izņemot ēdamtelpas un tās telpas, kas noteiktas III nodaļā)1. Telpās, kur pārtikas produktus sagatavo, apstrādā vai pārstrādā (izņemot ēdamtelpās):a) grīdas virsmas jāuztur labā stāvoklī, un tām jābūt viegli tīrāmām un vajadzības gadījumā dezinficējamām. Tāpēc būs jāizmanto ūdens necaurlaidīgi, neabsorbējoši, mazgājami un netoksiski materiāli, izņemot gadījumus, kad tirgus dalībnieki, kas iesaistīti pārtikas apritē, var pārliecināt kompetentās iestādes par to, ka citi izmantotie materiāli ir atbilstīgi. Vajadzības gadījumā grīdām jānodrošina atbilstīga virsmas drenāža;b) sienu virsmas jāuztur labā stāvoklī, un tām jābūt viegli tīrāmām un vajadzības gadījumā dezinficējamām. Tāpēc jāizmanto ūdens necaurlaidīgi, neabsorbējoši, mazgājami un netoksiski materiāli un vajadzīga gluda virsma tādā augstumā, kā tas vajadzīgs darbībām, izņemot gadījumus, kad tirgus dalībnieki, kas iesaistīti pārtikas apritē, var pārliecināt kompetentās iestādes par to, ka citi izmantotie materiāli ir atbilstīgi;c) griestiem un griestu lampām jābūt projektētām, veidotām un apdarinātām tā, lai aizkavētu netīrumu uzkrāšanos un lai samazinātu kondensēšanos, nevēlamu pelējumu augšanu un daļiņu izplatību;d) logiem un citiem atvērumiem jābūt veidotiem tā, lai aizkavētu netīrumu uzkrāšanos. Tiem, ko var atvērt uz āru, vajadzības gadījumā jābūt aprīkotiem ar kukaiņu sietu, kuru var viegli noņemt, lai notīrītu. Ja tādēļ, ka tur atvērtus logus, var piesārņot pārtikas produktus, logiem jāpaliek aizvērtiem un nostiprinātiem ražošanas laikā;e) durvīm jābūt viegli tīrāmām un vajadzības gadījumā dezinficējamām. Tāpēc jāizmanto gludas un neabsorbējošas virsmas, izņemot gadījumus, kad tirgus dalībnieki, kas iesaistīti pārtikas apritē, var pārliecināt kompetentās iestādes par to, ka citi izmantotie materiāli ir atbilstīgi;f) virsmas (tai skaitā aprīkojuma virsmas), kas nonāk saskarē ar pārtiku, jāuztur labā stāvoklī, un tām jābūt viegli tīrāmām un vajadzības gadījumā dezinficējamām. Tāpēc būs jāizmanto gludi, mazgājami un netoksiski materiāli, izņemot gadījumus, kad tirgus dalībnieki, kas iesaistīti pārtikas apritē, var pārliecināt kompetentās iestādes par to, ka citi izmantotie materiāli ir atbilstīgi.2. Vajadzības gadījumā jānodrošina atbilstīgas iekārtas darbarīku un aprīkojuma tīrīšanai un dezinfekcijai. Šīm iekārtām jābūt veidotām no materiāliem, kas ir izturīgi pret koroziju, un tām jābūt viegli tīrāmām un ar atbilstīgu karstā un aukstā ūdens piegādi.3. Vajadzības gadījumā atbilstīgi jāparedz jebkāda vajadzīga pārtikas mazgāšana. Visām izlietnēm vai citām šādām iekārtām, kas domātas pārtikas mazgāšanai, jābūt atbilstīgai karstā un/vai aukstā dzeramā ūdens piegādei pēc vajadzības, un tās jātur tīras.IIIPrasības pārvietojamām un/vai pagaidu telpām (piemēram, tirdzniecības teltīm, tirgus stendiem, tirdzniecības vietām pārvietojamos transporta līdzekļos), telpām, ko galvenokārt izmanto kā privātmājas, telpām, kuras laiku pa laikam notiek ēdināšana, un tirdzniecības automātiem1. Telpas un tirdzniecības automātus novieto, projektē, veido un uztur tīrus un labā kārtībā un stāvoklī tā, lai izvairītos no pārtikas produktu piesārņojuma un kaitēkļu uzturēšanās riska, ciktāl tas ir praktiski iespējams.2. Īpaši un vajadzības gadījumā:a) jābūt pieejamām attiecīgām iekārtām, lai uzturētu atbilstīgu personīgo higiēnu (tai skaitā higiēniskām roku mazgāšanas un nosusināšanas iekārtām, higiēniskam sanitārajam aprīkojumam un ģērbtuvēm);b) virsmām, kas nonāk saskarē ar pārtiku, jābūt labā stāvoklī, un tām jābūt viegli tīrāmām un vajadzības gadījumā dezinficējamām. Tāpēc būs jāizmanto gludi, mazgājami, netoksiski materiāli, izņemot gadījumus, kad tirgus dalībnieki, kas iesaistīti pārtikas apritē, var pārliecināt kompetentās iestādes par to, ka citi izmantotie materiāli ir atbilstīgi;c) atbilstīgi jāparedz darba instrumentu un aprīkojuma tīrīšana un vajadzības gadījumā dezinfekcija;d) atbilstīgi jāparedz pārtikas produktu tīrīšana;e) jābūt pieejamai atbilstīgai karstā un/vai aukstā dzeramā ūdens piegādei;f) jābūt pieejamam atbilstīgam aprīkojumam un/vai iekārtām bīstamo un/vai neēdamo vielu un atkritumu (šķidro un cieto) higiēniskai uzglabāšanai un apglabāšanai;g) jābūt pieejamām atbilstīgām iekārtām un/vai aprīkojumam atbilstīgu pārtikas temperatūras uzturēšanai un uzraudzībai;h) pārtikas produkti jānovieto tā, lai izvairītos, ciktāl tas ir praktiski iespējams, no piesārņojuma riska.IVTransports1. Pārvadāšanas līdzekļi un/vai konteineri, ko izmanto pārtikas produktu pārvadāšanai, jātur tīri, un tiem jābūt labā kārtībā un stāvoklī, lai aizsargātu pārtikas produktus no piesārņojuma, un vajadzības gadījumā tiem jābūt projektētiem un veidotiem tā, lai ļautu veikt atbilstīgu tīrīšanu un/vai dezinfekciju.2. Tvertnes transportlīdzekļos un/vai konteineros drīkst izmantot arī citu produktu pārvadāšanai, ja tas neizraisa pārtikas produktu piesārņojumu.Nefasētus pārtikas produktus šķidrā, granulu vai pūderveidā jāpārvadā tvertnēs un/vai konteineros/cisternās, kas paredzētas pārtikas produktu pārvadāšanai. Šādi konteineri jāmarķē skaidri redzamā un neizdzēšamā veidā, vienā vai vairākās Kopienas valodās, lai parādītu, ka tos izmanto pārtikas produktu pārvadāšanai, vai arī tie jāmarķē – "tikai pārtikas produktiem".3. Ja pārvadāšanas līdzekļus un/vai konteinerus izmanto ne tikai pārtikas produktu pārvadāšanai vai dažādu pārtikas produktu vienlaicīgai pārvadāšanai, pārtikas produktiem vajadzības gadījumā jābūt rūpīgi nodalītiem, lai aizsargātu tos pret piesārņojuma risku.4. Ja pārvadāšanas līdzekļus un/vai konteinerus izmanto ne tikai pārtikas produktu pārvadāšanai vai dažādu pārtikas produktu pārvadāšanai vienlaikus, lai nepieļautu piesārņojuma risku, pēc katras kravas izkraušanas jāveic rūpīga tīrīšana.5. Pārtikas produktiem pārvadāšanas līdzekļos un/vai konteineros jābūt novietotiem un aizsargātiem tā, lai samazinātu piesārņojuma risku.6. Vajadzības gadījumā pārvadāšanai līdzekļiem un/vai konteineriem, ko izmanto pārtikas līdzekļu pārvadāšanai, jāuztur pārtikas produkti atbilstīgās temperatūrās un vajadzības gadījumā jābūt projektētiem tā, lai ļautu kontrolēt šīs temperatūras.VPrasības aprīkojumamVisi izstrādājumi, iekārtas un aprīkojums, ar ko pārtika nonāk kontaktā, jātur tīrs, un:a) tiem jābūt tā veidotiem, no tādiem materiāliem un tādā labā kārtībā un stāvoklī, lai samazinātu jebkādu pārtikas piesārņojuma risku;b) izņemot vienreizlietojamos konteinerus un vienreizlietojamo iepakojumu, jābūt tā veidotiem, no tādiem materiāliem un tādā labā kārtībā un stāvoklī, lai tos varētu turēt pilnīgi tīrus un vajadzības gadījumā dezinficētus un lai to būtu pietiekami daudz paredzētajiem nolūkiem;c) tiem jābūt uzstādītiem tāda veidā, lai ļautu veikt apkārtējās teritorijas atbilstīgu tīrīšanu.VIPārtikas atkritumi1. Pārtikas atkritumiem un citiem atkritumiem nedrīkst ļaut uzkrāties telpās, kas paredzētas pārtikas uzglabāšanai, izņemot ciktāl tas ir nenovēršams uzņēmuma pareizai darbībai.2. Pārtikas atkritumi un citi atkritumi jānovieto aiztaisāmos konteineros, izņemot gadījumus, kad tirgus dalībnieki, kas iesaistīti pārtikas apritē, var pārliecināt kompetentās iestādes par to, ka cita veida izmantotie konteineri ir atbilstīgi. Šiem konteineriem jābūt ar attiecīgu konstrukciju, tie jātur labā stāvoklī, un vajadzības gadījumā tiem jābūt viegli tīrāmiem un dezinficējamiem.3. Atbilstīgi jāparedz pārtikas atkritumu un citu atkritumu aizvākšana un uzglabāšana. Atkritumu glabātuvēm jābūt projektētām un apsaimniekotām tādā veidā, lai tās varētu turēt tīras un lai aizsargātu tās no kaitēkļu piekļūšanas un no pārtikas, dzeramā ūdens, aprīkojuma vai telpu piesārņojuma.VIIŪdensapgāde1. Jābūt atbilstīgai dzeramā ūdens apgādei tā, kā tas noteikts Padomes 1980. gada 15. jūlija Direktīvā 80/778/EEK, kas attiecas uz tā ūdens kvalitāti, kurš domāts cilvēku patēriņam [1]. Šīs dzeramais ūdens jāizmanto vajadzības gadījumā, lai nodrošinātu to, ka pārtikas produkti nav piesārņoti.2. Vajadzības gadījumā no ūdens, kas atbilst Direktīvā 80/778/EEK noteiktajām specifikācijām, jāpagatavo ledus. Šīs ledus jāizmanto vajadzības gadījumā, lai nodrošinātu to, ka pārtikas produkti nav piesārņoti. Tas jāpagatavo, to jāapstrādā un tas jāuzglabā apstākļos, kas aizsargā to no jebkāda piesārņojuma.3. Tvaiks, ko izmanto tieši kontaktā ar pārtiku, nedrīkst saturēt vielas, kas rada apdraudējumu veselībai vai iespējams var piesārņot produktu.4. Ūdeni, kas nav derīgs dzeršanai un ko izmanto tvaika ražošanai, sasaldēšanai, ugunsdrošībai un citiem līdzīgiem nolūkiem, kuri neattiecas uz pārtiku, jāvada atsevišķās sistēmās, jābūt viegli atpazīstamam, un tas nedrīkst būt saistīts ar dzeramā ūdens sistēmām, kā arī nedrīkst būt iespējai tam atplūst dzeramā ūdens sistēmās.VIIIPersonīgā higiēna1. Katrs, kas strādā telpās, kur apstrādā pārtiku, uztur augstu personīgās tīrības līmeni un valkā piemērotas, tīras un vajadzības gadījumā aizsargājošas drēbes.2. Nevienam, par ko ir zināms vai par ko ir aizdomas, ka viņš saslimst ar tādu slimību vai ka viņš ir tādas slimības nēsātājs, kuru var nodot tālāk ar pārtiku, vai ja viņam ir, piemēram, inficētas brūces, ādas infekcijas, pušumi vai diareja, neatļauj strādāt nevienā no telpām, kur apstrādā pārtiku, nevienā statusā, kur ir jebkāda iespēja tieši vai netieši piesārņot pārtiku ar patogēniem mikroorganismiem.IXNoteikumi, ko piemēro pārtikas produktiem1. Pārtikas uzņēmums nepieņem nekādus izejmateriālus vai sastāvdaļas, ja ir zināms ka tās ir vai ka tās iespējams varētu būt tā piesārņotas ar kaitēkļiem, patogēniem mikroorganismiem vai toksiskām, sadalījušām vielām vai piemaisījumiem, ka pēc normālas šķirošanas un/vai sagatavošanas vai pārstrādes procedūrām, ko pārtikas uzņēmumi higiēniski piemēro, tās joprojām nebūtu derīgas cilvēku patēriņam.2. Izejmateriālus un sastāvdaļas, ko uzglabā uzņēmumā, uztur attiecīgos apstākļos, lai aizkavētu kaitīgu bojāšanos un lai aizsargātu tās no piesārņojuma.3. Visu pārtiku, ko apstrādā, uzglabā, iepako, izstāda un pārvadā, pasargā no jebkura piesārņojuma, kurš varētu padarīt pārtiku nederīgu cilvēku patēriņam, kaitīgu veselībai vai piesārņotu tādā veidā, ka nebūtu saprātīgi domāt, ka to varētu patērēt tādā stāvoklī. Jo īpaši pārtiku jānovieto un/vai jāpasargā tā, lai samazinātu jebkādu piesārņojuma risku. Jābūt izstrādātām atbilstīgām procedūrām, lai nodrošinātu to, ka kaitēkļus apkaro.4. Izejmateriālus, sastāvdaļas, starpproduktus un gatavus produktus, kas varētu sekmēt patogēnu mikroorganismu augšanu vai toksīnu veidošanos, jāuzglabā temperatūrās, kuras nevar radīt risku veselībai. Saskaņā ar pārtikas nekaitīgumu var atļaut vajadzības gadījumā ierobežotus periodus ārpus temperatūras kontroles, lai nokārtotu apstrādes praktiskās problēmas, sagatavojot, pārvadājot, uzglabājot, izstādot un pasniedzot pārtiku.5. Ja pārtikas produktus uzglabā vai pasniedz atdzesētus, cik iespējams drīz pēc pēdējā termiskā apstrādes posma – ja tos nekarsē – pēc pēdējā sagatavošanās posma tiem jābūt atdzesētiem līdz temperatūrai, kas nevar radīt risku veselībai.6. Bīstamas un/vai neēdamas vielas, tai skaitā dzīvnieku barību, atbilstīgi marķē un glabā atsevišķos un drošos konteineros.XApmācībaTirgus dalībnieki, kas iesaistīti pārtikas apritē, nodrošina to, ka pārtikas apstrādātājus uzrauga un instruē un/vai apmāca par pārtikas higiēnas jautājumiem atbilstīgi viņu darba veidam.[1] OV L 229, 30.8.1980., 11. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 91/692/EEK (OV L 377, 31.12.1991., 48. lpp.).--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 2004/29/EEK (2004. gada 4. marts), ar ko nosaka vīnogulāju šķirņu pārbaudāmās īpašības un minimālos pārbaužu nosacījumus

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32004L0029

Oficiālais Vēstnesis L 071 , 10/03/2004 Lpp. 0022 - 0027

		Komisijas Direktīva 2004/29/EEK(2004. gada 4. marts),ar ko nosaka vīnogulāju šķirņu pārbaudāmās īpašības un minimālos pārbaužu nosacījumusEIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1968. gada 9. aprīļa Direktīvu 68/193/EEK par vīnogulāju veģetatīvās pavairošanas materiāla tirdzniecību [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2003/61/EEK [2], un jo īpaši tās 5.d panta 2. punktu,tā kā:(1) Komisijas 1972. gada 14. aprīļa Direktīva 72/169/EEK, ar ko nosaka vīnogulāju šķirņu pārbaudāmās īpašības un minimālos pārbaužu nosacījumus [3], ir būtiski grozīta [4]. Skaidrības un lietderības labad minētā direktīva ir jākodificē.(2) Saskaņā ar direktīvas 68/193/EEK noteikumiem dalībvalstīm ir jāizveido šķirņu katalogs, kas pieņemtas pavairojamā standartmateriāla sertificēšanai, kā arī pārbaudēm to teritorijā.(3) Šķirnes apstiprina saskaņā ar Kopienas nosacījumiem, ko īsteno, izmantojot oficiālas pārbaudes, īpaši augu inspekcijas.(4) Pārbaudēm jāattiecas uz pietiekamu īpašību skaitu, lai būtu iespējams aprakstīt šķirnes.(5) Īpašību minimums, uz ko attiecina pārbaudi, ir jānosaka Kopienas līmenī.(6) 6) Turklāt ir jānosaka pārbaužu veikšanas minimālie nosacījumi.(7) Šīs pazīmes un minimālie pārbaužu nosacījumi jānosaka, ņemot vērā pašreizējās zinātnes un tehnikas atziņas.(8) Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pastāvīgās lauksaimniecības, dārzkopības un mežsaimniecības sēklu un pavairošanas materiāla komitejas atzinumu.(9) Šai direktīva nevajadzētu ierobežot dalībvalstu saistības attiecībā uz III pielikuma B daļā noteiktajiem termiņiem attiecībā uz transponēšanu valsts tiesību aktos,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDalībvalstis nodrošina, ka oficiālajās pārbaudēs vīnogulāju šķirņu apstiprināšanai izskata vismaz tās īpašības, kas ir uzskaitītas I pielikumā.Dalībvalstis garantē, ka pārbaudēs tiek ievēroti minimālie nosacījumi, kas uzskaitīti II pielikumā.2. pantsDirektīva 72/169/EEK, kas grozīta ar direktīvu, kas minēta III pielikuma A daļā, tiek atcelta, neierobežojot dalībvalstu saistības attiecībā uz termiņiem III pielikuma B daļā noteikto direktīvu transponēšanai valsts tiesību aktosAtsauces uz atceltajām direktīvām uzskata par atsaucēm uz šo direktīvu, un tās jālasa saskaņā ar korelācijas tabulu IV pielikumā.3. pantsŠī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc dienas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.4. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2004. gada 4. martāKomisijas vārdā —Komisijas loceklisDavid Byrne[1] OV L 93, 17.4.1968., 15. lpp.[2] OV L 165, 3.7.2003., 23. lpp.[3] OV L 103, 2.5.1972., 25. lpp.[4] Sk. III pielikuma A daļu.--------------------------------------------------I PIELIKUMSA DAĻA MORFOLOĢISKĀS ĪPAŠĪBAS, KO ŅEM VĒRĀ PĀRBAUDOT ATŠĶIRĪGUMU, STABILITĀTI UN HOMOGENITĀTI1. VEĢETATĪVĀ PUMPURA VEIDOŠANĀS UZ AUGOŠA DZINUMA 10 LĪDZ 20 CM GARUMĀ1.1. Forma1.2. Krāsa (atvērumā antocianīna krāsojuma novērošanai)1.3. Matainība2. ZIEDĒŠANAS LAIKĀ NEPĀRKOKSNĒJIES DZINUMS2.1. Šķērsgriezums (forma un kontūra)2.2. Matainība3. KOKSNAINS DZINUMS3.1. Virsma3.2. Internodijs4. VĪŠU SADALĪJUMS5. JAUNĀS LAPAS 10 LĪDZ 30 CM GARA AUGOŠA DZINUMA GALĀ (PIRMĀS TRĪS LAPAS, UZ KURĀM NAV VEĢETATĪVO PUMPURU, SKAITOT NO ŠĪ PUNKTA)5.1. Krāsa5.2. Matainība6. NOBRIEDUŠAS LAPAS (ATRODAS STARP ASTOTO UN VIENPADSMITO MEZGLU)6.1. Fotoattēls6.2. Zīmējums vai izdruka ar mērogu6.3. Kopējā forma6.4. Lapu daivu skaits6.5. Galvenais dzinums6.6. Augšējā un apakšējā sāndzinuma dziļums,6.7. Zemākās virsmas matainība6.8. Virsma6.9. Apmales robojums7. ZIEDSRedzamais dzimums8. VĪNOGU ĶEKARS VĀKŠANAS GATAVĪBĀ (VĪNA VĪNOGU ŠĶIRNĒM UN GALDA VĪNOGU ŠĶIRNĒM)8.1. Fotoattēls (ar mērogu)8.2. Forma8.3. Lielums8.4. Kāts (garums)8.5. Vidējais svars, gramos8.6. Atdalīšanās vieglums8.7. Ķekara blīvums9. OGAS VĀKŠANAS GATAVĪBĀ (VĪNA VĪNOGU UN GALDA VĪNOGU ŠĶIRNĒM)9.1. Fotoattēls (ar mērogu)9.2. Forma9.3. Forma ar vidējā svara norādi9.4. Krāsa9.5. Miziņa (galda vīnogu šķirnēm)9.6. Sēkliņu skaits (galda vīnogu šķirnēm)9.7. Mīkstums9.8. Sula9.9. Aromāts10. SĒKLAS (VĪNA VĪNOGU UN GALDA VĪNOGU ŠĶIRNĒM)Fotoattēls no abām pusēm un profilā (ar mērogu).B DAĻA FIZIOLOĢISKĀS ĪPAŠĪBAS, KO ŅEM VĒRĀ PĀRBAUDOT ATŠĶIRĪGUMU, STABILITĀTI UN HOMOGENITĀTI1. VEĢETATĪVĀS ĪPATNĪBAS1.1. Fenoloģiskie novērojumiFenoloģiskos novērojumus veic, salīdzinot ar vienu vai vairākām kontrolšķirnēm.1.1.1.Vācijā:1.1.1.1.gaišo vīnogu šķirnes | —Weißer Riesling, Weißer Gutedel, Müller-Thurgau, |1.1.1.2.tumšo vīnogu šķirnes | —Blauer Spätburgunder |1.1.2.Grieķijā:1.1.2.1.gaišo vīnogu šķirnes | —Savatiano, Zoumiatiko, Vilana, Assyrtiko, Chardonnay |1.1.2.2.tumšo vīnogu šķirnes | —Mandilaria, Xynomavro, Cabernet Sauvignon, Korinthiaki |1.1.2.3.galda vīnogu šķirnes | —Razaki, Cardinal, Italia, Soultanina, Perlette |1.1.3.Spānijā:1.1.3.1.gaišo vīnogu šķirnes | —Airen, Palomino, Pedro Ximénez, Viura-Macabeo |1.1.3.2.tumšo vīnogu šķirnes | —Bobal, Garnacha, Mazuela, Tempranillo |1.1.3.3.galda vīnogu šķirnes | —Moscatel, Roseti, Aledo, Ohanes |1.1.4.Francijā:1.1.4.1.gaišo vīnogu šķirnes | —Riesling, Chasselas blanc, Müller-Thurgau, Sauvignon, Ugni blanc |1.1.4.2.tumšo vīnogu šķirnes | —Pinot noir, Gamay, Merlot, Cabernet, Sauvignon, Carignan, Grenache noir |1.1.4.3.galda vīnogu šķirnes | —Cardinal rouge, Chasselas blanc, Alphonse Lavallée, Servant blanc |1.1.5.Itālijā:1.1.5.1.gaišo vīnogu šķirnes | —Trebbiano toscano, Pinot bianco, Chasselas dorato |1.1.5.2.tumšo vīnogu šķirnes | —Barbera, Merlot, Sangiovese |1.1.5.3.galda vīnogu šķirnes | —Regina, Chasselas dorato, Cardinal |1.1.6.Luksemburgā:gaišo vīnogu šķirnes | —Riesling, Müller-Thurgau. |1.2. Plaukšanas datumsDatums, kurā normāli apgrieztiem vīnogulājiem ir izplaukusi puse acojamo pumpuru, atsedzot iekšpuses matainību, salīdzinot ar kontrolšķirnēm.1.3. Pilnas uzziedēšanas datumsDatums, kurā konkrētam skaitam augu ir atvērušies puse ziedu, salīdzinot ar kontrolšķirnēm.1.4. Gatavība (vīna vīnogu šķirnēm un galda vīnogu šķirnēm)Kopā ar gatavības laiku būtu jānorāda misas blīvums vai aptuvens alkohola saturs, kā arī skābums un attiecīgā vīnogu raža, ko izsaka kilogramos uz hektāru, salīdzinot ar vienu vai vairākām kontrolšķirnēm, kas dod pēc iespējas līdzīgas ražas.2. AUDZĒŠANAS ĪPAŠĪBAS2.1. Augšanas ātrums2.2. Augšanas veids (pirmā augļu pumpura atrašanās vieta, vēlamais izmērs)2.3. Audzēšana2.3.1. Regularitāte2.3.2. Raža2.3.3. Anomālijas2.4. Rezistence vai uzņēmība2.4.1. Pret nelabvēlīgu vidi2.4.2. Pret pesticīdiem2.4.3. Attiecībā uz vīnogu pārsprāgšanu2.5. Uzvedība veģetatīvās pavairošanas laikā2.5.1. Potēšana2.5.2. Pavairošana ar potzariem3. IZMANTOŠANA3.1. Vīna vīnogām3.2. Galda vīnogām3.3. Kā potcelmus3.4. Rūpnieciskai izmantošanai.--------------------------------------------------II PIELIKUMSMINIMĀLIE NOSACĪJUMI PĀRBAUŽU VEIKŠANAI1. EKOLOĢISKĀ INFORMĀCIJA1.1. Vieta1.2. Ģeogrāfiskie nosacījumi1.2.1. garums1.2.2. platums1.2.3. augstums1.2.4. augšanas vieta un slīpums1.3. klimatiskie apstākļi1.4. augsnes tips2. TEHNISKĀ PROCEDŪRA2.1. Vīna vīnogām un galda vīnogām2.1.1. 24 vīnogulāji uz vairākiem atšķirīgiem potcelmiem2.1.2. vismaz trīs ražas gadi2.1.3. vismaz divās dažādās vietās ar atšķirīgiem vides apstākļiem2.1.4. potzara pieaugšana būtu jāpārbauda, izmantojot vismaz 3 potcelmu šķirnes2.2. Potzaru šķirnēm2.2.1. pieciem vīnogulājiem ar vismaz divām augšanas veidu formām2.2.2. piecus gadus pēc stādīšanas2.2.3. trīs vietās ar atšķirīgiem vides apstākļiem2.2.4. potzara pieaugšana būtu jāpārbauda, izmantojot vismaz trīs atvašu šķirnēm--------------------------------------------------III PIELIKUMSA DAĻA Atceltā direktīva ar grozījumiem(minēts 2. pantā)—Komisijas Direktīva 72/169/EEK | (OV L 103, 2.5.1972., 25. lpp.) |—Komisijas Direktīva 86/267/EEK | (OV L 169, 26.6.1986., 46. lpp.) |B DAĻA Termiņu saraksts transponēšanai valsts tiesību aktos(minēts 2. pantā)Direktīva | Transponēšanas termiņš |72/169/EEK | 1972. gada 1. jūlijs |86/267/EEK | 1987. gada 1. janvāris |--------------------------------------------------IV PIELIKUMSKORELĀCIJU TABULADirektīva 72/169/EEK | Šajā direktīvā |1. pants | 1. pants |2. pants | — |— | 2. pants |— | 3. pants |3. pants | 4. pants |I pielikuma A daļa | I pielikuma A daļa |I pielikuma B daļas 1.1. punkts | I pielikuma B daļas 1.1. punkts |I pielikuma B daļas 1.1.1. punkts | I pielikuma B daļas 1.1.1. punkts |I pielikuma B daļas 1.1.1a. punkts | I pielikuma B daļas 1.1.2. punkts |I pielikuma B daļas 1.1.1a.1. punkts | I pielikuma B daļas 1.1.2.1. punkts |I pielikuma B daļas 1.1.1a.2. punkts | I pielikuma B daļas 1.1.2.2. punkts |I pielikuma B daļas 1.1.1a.3. punkts | I pielikuma B daļas 1.1.2.3. punkts |I pielikuma B daļas 1.1.1b. punkts | I pielikuma B daļas 1.1.3. punkts |I pielikuma B daļas 1.1.1b.1. punkts | I pielikuma B daļas 1.1.3.1. punkts |I pielikuma B daļas 1.1.1b.2. punkts | I pielikuma B daļas 1.1.3.2. punkts |I pielikuma B daļas 1.1.1b.3. punkts | I pielikuma B daļas 1.1.3.3. punkts |I pielikuma B daļas 1.1.2. punkts | I pielikuma B daļas 1.1.4. punkts |I pielikuma B daļas 1.1.2.1. punkts | I pielikuma B daļas 1.1.4.1. punkts |I pielikuma B daļas 1.1.2.2. punkts | I pielikuma B daļas 1.1.4.2. punkts |I pielikuma B daļas 1.1.2.3. punkts | I pielikuma B daļas 1.1.4.3. punkts |I pielikuma B daļas 1.1.3. punkts | I pielikuma B daļas 1.1.5. punkts |I pielikuma B daļas 1.1.3.1. punkts | I pielikuma B daļas 1.1.5.1. punkts |I pielikuma B daļas 1.1.3.2. punkts | I pielikuma B daļas 1.1.5.2. punkts |I pielikuma B daļas 1.1.3.3. punkts | I pielikuma B daļas 1.1.5.3. punkts |I pielikuma B daļas 1.1.4. punkts | I pielikuma B daļas 1.1.6. punkts |I pielikuma B daļas 1.2. punkts | I pielikuma B daļas 1.2. punkts |I pielikuma B daļas 1.3. punkts | I pielikuma B daļas 1.3. punkts |I pielikuma B daļas 1.4. punkts | I pielikuma B daļas 1.4. punkts |I pielikuma B daļas 2. un 3. punkts | I pielikuma B daļas 2. un 3. punkts |II pielikums | II pielikums |— | III pielikums |— | IV pielikums |--------------------------------------------------


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 97/16/EK (1997. gada 10. aprīlis), ar ko piecpadsmito reizi groza Direktīvu 76/769/EEK par dažu bīstamu vielu un preparātu tirgū laišanas un lietošanas ierobežojumiem

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31997L0016

Oficiālais Vēstnesis L 116 , 06/05/1997 Lpp. 0031 - 0032

		Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 97/16/EK(1997. gada 10. aprīlis),ar ko piecpadsmito reizi groza Direktīvu 76/769/EEK par dažu bīstamu vielu un preparātu tirgū laišanas un lietošanas ierobežojumiemEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 100.a pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],saskaņā ar Līguma 189.b pantā noteikto procedūru [3],tā kā saskaņā ar Līguma 7.a pantu ir izveidota telpa bez iekšējām robežām, kurā ir nodrošināta brīva preču, personu, pakalpojumu un kapitāla aprite;tā kā visas dalībvalstis, izņemot Austriju, Somiju, Grieķiju, Itāliju un Luksemburgu, ir līgumslēdzējas puses Konvencijai par sauszemes avotu radītā jūras piesārņojuma novēršanu (1974. gada Parīzes Konvencija); tā kā Parīzes Komisija, kas ir Parīzes Konvencijas izpildstruktūra, uzskata, ka heksahloretāns un vielas, kas var veidoties tā lietošanas dēļ, ir vielas, kas rada piesārņojumu, kurš jālikvidē saskaņā ar Parīzes Konvencijas 4. panta 1. punkta a) apakšpunktu; tā kā Padome ar pilnvarojumu, kas pieņemts 1996. gada 4. martā, ir pilnvarojusi Komisiju sarunu ceļā pieņemt lēmumu ar dažiem izņēmumiem pakāpeniski izbeigt heksahloretāna lietošanu krāsaino metālu rūpniecībā, jo īpaši neintegrētās lietuvēs, kur lej alumīniju, kā arī dažiem magnija sakausējumiem; tā kā pēc sarunām, kas 1996. gada jūnijā notika Oslo un Parīzes Komisijas sanāksmē, tika pieņemts Parcom Lēmums 96/1 par heksahloretāna lietošanas pakāpenisku izbeigšanu krāsaino metālu rūpniecībā, ar kuru aizstāja spēkā esošos Parcom Lēmumus 92/4 un 93/1 par to pašu jautājumu; tā kā ar Parcom Lēmumu 96/1 paredz 1998. gadā pārskatīt vajadzību pēc izņēmumiem heksahloretāna lietošanas aizliegumā;tā kā dalībvalstīm noteiktie ierobežojumi attiecībā uz heksahloretāna tirgū laišanu lietošanai krāsaino metālu rūpniecībā tieši ietekmē iekšējā tirgus darbību; tā kā tādēļ jātuvina dalībvalstu tiesību akti šajā jomā un jāgroza Direktīvas 76/769/EEK [4] I pielikums;tā kā, ņemot vērā ierosinātās rīcības jomu un ietekmi, šajā direktīvā paredzētie Kopienas pasākumi ir ne tikai vajadzīgi, bet ļoti svarīgi, lai sasniegtu izvirzītos mērķus; tā kā šos mērķus dalībvalstis nevar sasniegt katra atsevišķi; tā kā turklāt šos mērķus paredzēts sasniegt Kopienas līmenī jau Direktīvā 76/769/EEK,IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvas 76/769/EEK I pielikumu groza tā, kā noteikts šīs direktīvas pielikumā.2. pantsDalībvalstis pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai ne vēlāk kā līdz 1997. gada 31. decembrim izpildītu šīs direktīvas prasības. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.Minētos tiesību aktus dalībvalstīs piemēro no 1998. gada 1. janvāra.Kad dalībvalstis pieņem šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarīt šādas atsauces.3. pantsŠī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.4. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1997. gada 10. aprīlīEiropas Parlamenta vārdā —priekšsēdētājsJ. M. Gil-RoblesPadomes vārdā —priekšsēdētājaA. Van Dok Van Weele[1] OV C 382, 31.12.1994., 35. lpp. unOV C 12, 17.1.1996., 12. lpp.[2] OV C 236, 11.9.1995., 12. lpp.[3] Eiropas Parlamenta 1995. gada 20. septembra lēmums (OV C 269, 16.10.1995., 63. lpp.), Padomes 1996. gada 26. novembra kopējā nostāja (OV C 41, 10.2.1997., 1. lpp.) un Eiropas Parlamenta 1997. gada 16. janvāra lēmums (OV C 33, 3.2.1997.), un Padomes 1997. gada 13. marta lēmums.[4] OV L 262, 27.9.1976., 201. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 94/60/EK (OV L 365, 31.12.1994., 1. lpp.).--------------------------------------------------PIELIKUMSDirektīvas 76/769/EEK I pielikumā pievieno šādu vielu:"41. Heksahloretāns, CAS Nr. 67-72-1 EINECS Nr. 2006664 | Nedrīkst lietot krāsaino metālu ražošanā vai apstrādē. Pieļaujot izņēmumu, dalībvalstis var atļaut to teritorijā lietot heksahloretānu (HCE): neintegrētās alumīnija lietuvēs, kurās ražo īpašus lējumus lietojumiem, kur vajadzīga augsta kvalitāte un augsti drošības standarti, ja vidēji tiek patērēts mazāk nekā 1,5 kg HCE dienā. Ņemot vērā jaunākās zināšanas un metodes aizstājējproduktu jomā, Komisija, vienojoties ar dalībvalstīm, Parcom struktūrā pārskata šo izņēmumu līdz 1998. gada 31. decembrim,attīrīšanai no graudiņiem magnija sakausējumu AZ81, AZ91 un AZ92 ražošanā. Ņemot vērā jaunākās zināšanas un metodes aizstājējproduktu jomā, Komisija, vienojoties ar dalībvalstīm, Parcom struktūrā pārskata šo izņēmumu līdz 1998. gada 31. decembrim." |--------------------------------------------------