title: Padomes direktīva (1972. gada 19. decembris), ar ko groza Padomes Direktīvu 72/166/EEK (1972. gada 24. aprīlis) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu un attiecībā uz kontroli saistībā ar pienākumu apdrošināt šādu atbildību

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31972L0430

Oficiālais Vēstnesis L 291 , 28/12/1972 Lpp. 0162 - 0162 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 6 Sējums 1 Lpp. 0114  Speciālizdevums dāņu valodā: Sērija I Nodaļa 1972(31.12)L291 Lpp. 0023  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 6 Sējums 1 Lpp. 0114  Speciālizdevums angļu valodā: Sērija I Nodaļa 1972(28-30.12) Lpp. 0077  Speciālizdevums grieķu valodā Nodaļa 06 Sējums 1 Lpp. 0143  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 13 Sējums 2 Lpp. 0179  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 13 Sējums 2 Lpp. 0179

		Padomes direktīva(1972. gada 19. decembris),ar ko groza Padomes Direktīvu 72/166/EEK (1972. gada 24. aprīlis) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu un attiecībā uz kontroli saistībā ar pienākumu apdrošināt šādu atbildību(72/430/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Briselē 1972. gada 22. janvārī parakstīto Līgumu par jaunu dalībvalstu pievienošanos Eiropas Ekonomikas kopienai un Eiropas Atomenerģijas kopienai [1] un jo īpaši tam pievienotā akta 153. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,tā kā pēc Kopienas paplašināšanās valsts apdrošināšanas apvienību skaits, kas ņemts vērā Padomes Direktīvā 72/166/EEK [2] (1972. gada 24. aprīlis) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu un attiecībā uz kontroli saistībā ar pienākumu apdrošināt šādu atbildību, ir palielinājies no sešām uz deviņām apvienībām, radot nepieciešamību grozīt minēto direktīvu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pants"pēc tam, kad ir noslēgts nolīgums starp deviņām valstu apdrošināšanas apvienībām ar noteikumiem, ar kādiem katra valsts apvienība saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem par obligāto apdrošināšanu garantē prasījumu nokārtošanu attiecībā uz negadījumiem, ko tās valsts teritorijā izraisījuši transportlīdzekļi, kuri parasti atrodas citas dalībvalsts teritorijā neatkarīgi no tā, vai šie transportlīdzekļi ir apdrošināti;"2. pantsŠī direktīva stājas spēkā pēc jauno dalībvalstu pievienošanās Eiropas Kopienām.Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1972. gada 19. decembrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsT. Westerterp[1] OV L 73, 27.3.1972., 1. lpp.[2] OV L 103, 2.5.1972., 1. lpp.--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 2005/61/EK (2005. gada 30. septembris), ar ko īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2002/98/EK attiecībā uz izsekojamības prasībām un nopietnu blakņu un nevēlamu notikumu paziņošanu   (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               1.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 256/32

      KOMISIJAS DIREKTĪVA 2005/61/EK
   (2005. gada 30. septembris),
   ar ko īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2002/98/EK attiecībā uz izsekojamības prasībām un nopietnu blakņu un nevēlamu notikumu paziņošanu
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 27. janvāra Direktīvu 2002/98/EK, ar kuru nosaka kvalitātes un drošības standartus attiecībā uz cilvēka asins un asins komponentu savākšanu, testēšanu, apstrādi, uzglabāšanu un izplatīšanu, kā arī groza Direktīvu 2001/83/EK (1), un jo īpaši 29. panta otrās daļas a) un i) apakšpunktu,
   tā kā:

               (1)

               Direktīva 2002/98/EK nosaka kvalitātes un drošības standartus attiecībā uz cilvēka asins un asins komponentu savākšanu un testēšanu neatkarīgi no asins izmantošanas mērķa, kā arī apstrādi, uzglabāšanu un izplatīšanu, kad asinis ir paredzētas pārliešanai, lai nodrošinātu augstu cilvēka veselības aizsardzības līmeni.

               (2)

               Lai novērstu slimību izplatību ar asinīm un asins komponentiem un lai nodrošinātu līdzvērtīgu kvalitātes un drošuma līmeni, Direktīvā 2002/98/EK aicināts izveidot īpašas tehniskas prasības, kas ir saistītas ar izsekojamību, Komisijas procedūru nopietnu blakņu un nevēlamu notikumu paziņošanai un šādu paziņojumu formu.

               (3)

               Iespējamu nopietnu blakņu un nevēlamu notikumu paziņojumi jāiesniedz kompetentajai iestādei iespējami drīz. Tādēļ ar šo direktīvu izveidota paziņojumu veidlapa, kurā noteikts nepieciešamo ziņu minimums, neskarot dalībvalstu iespēju savā teritorijā izvēlēties stingrākus aizsardzības pasākumus, kas atbilst Līguma noteikumiem, kā noteikts Direktīvas 2002/98/EK 4. panta 2. punktā.

               (4)

               Šī direktīva nosaka tās tehniskās prasības, kuras ņem vērā Padomes 1998. gada 29. jūnija Ieteikumu 98/463/EK par asins un plazmas donoru piemērotību un nodoto asiņu pārbaudi Eiropas Kopienā (2), Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīvu 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (3), Komisijas 2004. gada 22. marta Direktīvu 2004/33/EK par Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/98/EK piemērošanu attiecībā uz dažām tehniskajām prasībām asinīm un asins komponentiem (4) un dažus Eiropas Padomes ieteikumus.

               (5)

               Tādējādi asinīm un asins komponentiem, kas ir importēti no trešām valstīm, tostarp tiem, kurus izmanto kā izejmateriālus vai izejvielas zāļu ražošanā, kas ir iegūtas no cilvēka asinīm vai cilvēka plazmas un paredzētas izplatīšanai Kopienā, ir jāatbilst attiecīgajiem Kopienas standartiem un specifikācijām attiecībā uz izsekojamību un nopietnu blakņu un nevēlamu notikumu paziņošanas prasībām, kas izklāstītas šajā direktīvā.

               (6)

               Ir jānosaka vienotas definīcijas attiecībā uz tehnisko terminoloģiju, lai nodrošinātu Direktīvas 2002/98/EK konsekventu piemērošanu.

               (7)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi saskaņā ar Direktīvu 2002/98/EK izveidotā komiteja,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Definīcijas
   Šajā direktīvā izmanto šādas definīcijas:

               a)

               “izsekojamība” ir spēja izsekot asins un asins komponenta katrai atsevišķai vienībai no donora līdz tās galamērķim un vice versa – neatkarīgi no tā, vai tas attiecas uz recipientu, zāļu ražotāju vai iznīcināšanu;

               b)

               “ziņotāja iestāde” ir sagatavotājs, slimnīcas asins banka vai iestāde, kur notiek asins pārliešana, kas ziņo par nopietnām blaknēm un/vai nevēlamiem notikumiem kompetentajai iestādei;

               c)

               “recipients” ir ikviens, kuram ir pārlietas asinis vai asins komponenti;

               d)

               “izsniegšana” ir sagatavotāju vai slimnīcas asins bankas veikta apgāde ar asinīm vai asins komponentiem pārliešanai recipientiem;

               e)

               “attiecināmība” ir varbūtība, ka nopietnu blakni, kas radusies recipientam, var attiecināt uz pārlietajām asinīm vai asins komponentiem vai ka nevēlamu notikumu, kas radies donoram, var attiecināt uz asins nodošanas procesu;

               f)

               “iestādes” ir slimnīcas, klīnikas, ražotāji un biomedicīnas izpētes iestādes, kurām var piegādāt asinis vai asins komponentus.

         2. pants
   Izsekojamība
   1.   Dalībvalstis nodrošina asins un asins komponentu izsekojamību, izmantojot rūpīgas identifikācijas procedūras, uzskaiti un atbilstošu marķēšanas sistēmu.
   2.   Dalībvalstis nodrošina, ka ieviestā izsekojamības sistēma asinsdonoru centros sekmē asins komponentu izsekošanu līdz izvietošanas un apstrādes pakāpei.
   3.   Dalībvalstis nodrošina, ka ikvienam asins sagatavotājam ir ieviesta sistēma, lai unikāli identificētu ikvienu donoru, ikvienu nodoto asiņu vienību un ikvienu sagatavoto asiņu komponentu, lai arī kāds būtu to paredzētais mērķis, un iestādes, uz kurām minētais asins komponents tiek nogādāts.
   4.   Dalībvalstis nodrošina, ka visām iestādēm ir ieviesta sistēma, lai reģistrētu ikvienu saņemto asins vienību un asins komponentu, uz vietas pārstrādātu vai ne, un tās saņemtās vienības galamērķi, kas ir vai nu pārlieta, vai iznīcināta, vai atgriezta tam sagatavotājam, kas to ir piegādājis.
   5.   Dalībvalstis nodrošina, ka ikvienam sagatavotājam ir unikāls identifikators, kas ļauj to precīzi saistīt ar ikvienu savākto asins vienību un sagatavoto asins komponentu.
   3. pants
   Pārbaudes procedūra asins un asins komponentu izsniegšanai
   Dalībvalstis nodrošina, ka asinsdonoru centriem, izsniedzot asinis un asins komponentu vienības pārliešanai, vai slimnīcu asins bankām ir ieviesta procedūra, kas pārbauda to, ka ikviena izsniegtā vienība ir pārlieta paredzētajam recipientam, vai, ja tā nav pārlieta, pārbauda tās iznīcināšanu.
   4. pants
   Izsekojamības datu reģistrēšana
   Izsekojamības nolūkā dalībvalstis nodrošina, ka asins sagatavotāji vai slimnīcu asins bankas vai iestādes piemērotā un lasāmā datu nesējā saglabā I pielikumā noteiktos datus vismaz 30 gadus.
   5. pants
   Paziņošana par nopietnām blaknēm
   1.   Dalībvalstis nodrošina, ka iestādēm, kurās notiek pārliešana, ir ieviestas procedūras attiecībā uz pārliešanas datu reģistrēšanu un operatīvu paziņošanu sagatavotājiem par jebkādām nopietnām blaknēm, kas novērotas recipientiem asins pārliešanas laikā vai pēc tās un kuras var attiecināt uz asins un asins komponentu kvalitāti un drošumu.
   2.   Dalībvalstis nodrošina, ka ziņotājām iestādēm ir izstrādātas procedūras, ar kuru palīdzību tūlīt pēc uzzināšanas paziņo kompetentajām iestādēm visu saistīto informāciju par iespējamām nopietnām blaknēm. Ir jāizmanto II pielikuma A un C daļā noteiktā paziņošanas veidlapa.
   3.   Dalībvalstis nodrošina, ka ziņotājas iestādes:

               a)

               paziņo kompetentajām iestādēm visu saistīto informāciju par nopietnām 2. un 3. attiecināmības pakāpes blaknēm, kā minēts II pielikuma B daļā, kuras ir attiecināmas uz asins un asins komponentu kvalitāti un drošumu;

               b)

               tiklīdz tas ir zināms, paziņo kompetentai iestādei par jebkādiem inficēšanās gadījumiem ar asinīm un asins komponentiem;

               c)

               raksturo veiktās darbības attiecībā uz citiem iesaistītiem asins komponentiem, kas ir izplatīti pārliešanas vajadzībām vai kā plazma frakcionēšanai;

               d)

               izvērtē iespējamās nopietnās blaknes saskaņā ar attiecināmības līmeņiem, kas ir noteikti II pielikuma B daļā;

               e)

               pabeidz paziņošanu par īpaši nopietnām blaknēm līdz izmeklēšanas slēgšanai, izmantojot II pielikuma C daļā noteikto veidlapu;

               f)

               katru gadu iesniedz pilnīgu ziņojumu par nopietnām blaknēm kompetentajai iestādei, izmantojot II pielikuma D daļā noteikto veidlapu.

         6. pants
   Paziņošana par nevēlamiem notikumiem
   1.   Dalībvalstis nodrošina, ka asins sagatavotājiem un slimnīcu asins bankām ir ieviestas procedūras, lai reģistrētu visus nevēlamus notikumus, kas var ietekmēt asins un asins komponentu kvalitāti un drošumu.
   2.   Dalībvalstis nodrošina, ka ziņotājām iestādēm ir ieviestas procedūras, ar kuru palīdzību tūlīt pēc uzzināšanas, bet ne vēlāk kā 48 stundu laikā, izmantojot paziņošanas veidlapu, kas ir noteikta III pielikuma A daļā, paziņo kompetentajām iestādēm visu saistīto informāciju par nevēlamiem notikumiem, kas var pakļaut briesmām donorus vai recipientus, kuri nav tieši iesaistīti attiecīgajā notikumā.
   3.   Dalībvalstis nodrošina, ka ziņotājas iestādes:

               a)

               izvērtē nevēlamus notikumus, lai noteiktu novēršamus cēloņus pašā procesā;

               b)

               pabeidz paziņošanu par nevēlamiem notikumiem līdz izmeklēšanas slēgšanai, izmantojot III pielikuma B daļā noteikto veidlapu;

               c)

               katru gadu iesniedz pilnīgu ziņojumu par nevēlamiem notikumiem kompetentajai iestādei, izmantojot III pielikuma C daļā noteikto veidlapu.

         7. pants
   Prasības importētajām asinīm un asins komponentiem
   1.   Dalībvalstis nodrošina, ka asins un asins komponentu importam no trešo valstu asins sagatavotājiem ir ieviesta izsekojamības sistēma, kas līdzvērtīga 2. panta 2. līdz 5. punktā noteiktajai.
   2.   Dalībvalstis nodrošina, ka asins un asins komponentu importam no trešo valstu asins sagatavotājiem ir ieviesta paziņošanas sistēma, kas līdzvērtīga 5. un 6. pantā noteiktajai.
   8. pants
   Gada pārskati
   Dalībvalstis līdz katra nākamā gada 30. jūnijam, izmantojot II pielikuma D daļā un III pielikumā C daļā noteiktās veidlapas, iesniedz Komisijai gada pārskatu par nopietnu blakņu un nevēlamu notikumu paziņojumiem, kurus saņēmusi kompetentā iestāde.
   9. pants
   Informācijas apmaiņa starp kompetentajām iestādēm
   Dalībvalstis nodrošina, ka to kompetentās iestādes sniedz viena otrai atbilstošo informāciju attiecībā uz nopietnām blaknēm un nevēlamiem notikumiem, lai nodrošinātu, ka asins un asins komponenti, par kuriem ir zināms vai domājams, ka tie ir defektīvi, ir izņemti no aprites un iznīcināti.
   10. pants
   Transponēšana
   1.   Neskarot Direktīvas 2002/98/EK 7. pantu, dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai vēlākais līdz 2006. gada 31. augustam izpildītu šīs direktīvas prasības. Tās nekavējoties dara Komisijai zināmus šo noteikumu tekstus un atbilstības tabulu starp šiem noteikumiem un šo direktīvu.
   Kad dalībvalstis pieņem šos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus galvenos valsts tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   11. pants
   Stāšanās spēkā
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   12. pants
   Adresāti
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2005. gada 30. septembrī.

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Markos KYPRIANOU

      (1)  OV L 33, 8.2.2003., 30. lpp.

      (2)  OV L 203, 21.7.1998., 14. lpp.

      (3)  OV L 311, 28.11.2001., 67. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2004/27/EK (OV L 136, 30.4.2004., 34. lpp.).

      (4)  OV L 91, 30.3.2004., 25. lpp.

      I PIELIKUMS
      Izsekojamības datu uzskaite saskaņā ar 4. pantu
      ASINS SAGATAVOTĀJI

                  1)

                  Asins sagatavotāja identifikācija;

                  2)

                  Donora identifikācija;

                  3)

                  Asins vienības identifikācija;

                  4)

                  Atsevišķa asins komponenta identifikācija;

                  5)

                  Sagatavošanas datums (gads/mēnesis/diena);

                  6)

                  Asiņu un asins komponentu izplatīšana iestādēm vai to iznīcināšana.

            IESTĀDES

                  1)

                  Asins komponenta piegādātāja identifikācija;

                  2)

                  Piegādātā asins komponenta identifikācija;

                  3)

                  Recipienta identifikācija;

                  4)

                  Nepārlietajām asins vienībām – iznīcināšanas apstiprinājums;

                  5)

                  Pārliešanas vai iznīcināšanas datums (gads/mēnesis/diena);

                  6)

                  Komponenta partijas numurs, ja tāds ir.

      II PIELIKUMS
      PAZIŅOJUMS PAR NOPIETNĀM BLAKNĒM
      A DAĻA
      Veidlapa ātrai paziņošanai par iespējamām nopietnām blaknēm

         Ziņotāja iestāde

         Ziņojuma identifikācija

         Ziņošanas datums (gads/mēnesis/diena)

         Pārliešanas datums (gads/mēnesis/diena)

         Recipienta vecums un dzimums

         Nopietnas blaknes datums (gads/mēnesis/diena)

         Nopietna blakne attiecas uz:

                  —

                     Pilnasinīm

                  —

                     Eritrocītiem

                  —

                     Trombocītiem

                  —

                     Asins plazmu

                  —

                     Citu (precizēt)

         Nopietnas blaknes veids

                  —

                     Imunoloģiskā hemolīze ABO nesaderības dēļ

                  —

                     Imunoloģiskā hemolīze citu alloantivielu dēļ

                  —

                     Neimunoloģiskā hemolīze

                  —

                     Bakteriālas infekcijas pārnešana ar asins pārliešanu

                  —

                     Anafilakse/hipersensitivitāte

                  —

                     Ar pārliešanu saistīts akūts plaušu bojājums

                  —

                     Vīrusa infekcijas (HBV) pārnešana ar asins pārliešanu

                  —

                     Vīrusa infekcijas (HCV) pārnešana ar asins pārliešanu

                  —

                     Vīrusa infekcijas (HIV-1/2) pārnešana ar asins pārliešanu

                  —

                     Vīrusa infekcijas pārnešana ar asins pārliešanu, cita (precizēt)

                  —

                     Parazitāras infekcijas pārnešana ar asins pārliešanu (malārija)

                  —

                     Parazitāras infekcijas pārnešana ar asins pārliešanu, cita (precizēt)

                  —

                     Pēctransfūzijas purpura

                  —

                     Transplantāta atgrūšanas slimība

                  —

                     Cita(s) nopietna(s) blakne(s) (precizēt)

         Attiecināmības līmenis (NN, 0-3)

      B DAĻA
      Nopietnas blaknes – attiecināmības līmeņi
      Attiecināmības līmeņi, ar kuru palīdzību novērtē nopietnas blaknes.

                  Attiecināmības pakāpe

                  Skaidrojums

                  NN

                  Nav novērtējams

                  Ja nav pietiekamu datu attiecināmības novērtēšanai.

                  0

                  Izslēgts

                  Ja ir pārliecinoši pierādījumi, lai attiecinātu blaknes uz citiem cēloņiem.

                  Maz ticams

                  Ja pierādījumi skaidri norāda, ka blaknes, visticamāk, attiecas uz citiem cēloņiem – ne asinīm un asins komponentiem.

                  1

                  Iespējams

                  Ja nav skaidru pierādījumu, lai attiecinātu blaknes vai nu uz asinīm vai asins komponentu, vai citiem cēloņiem.

                  2

                  Ticams, varbūtējs

                  Ja pierādījumi skaidri norāda, ka blaknes, visticamāk, attiecas uz asinīm un asins komponentiem.

                  3

                  Droši

                  Ja ir pārliecinoši pierādījumi, lai attiecinātu blaknes uz asinīm vai asins komponentiem.

            C DAĻA
      Apstiprinājuma veidlapa par nopietnām blaknēm

         Ziņotāja iestāde

         Ziņojuma identifikācija

         Apstiprinājuma datums (gads/mēnesis/diena)

         Nopietnas blaknes datums (gads/mēnesis/diena)

         Nopietnas blaknes apstiprinājums (jā/nē)

         Attiecināmības līmenis (NN, 0-3)

         Nopietnas blaknes veida maiņa (jā/nē)

         Ja jā, precizēt

         Klīniskais iznākums (ja zināms)

                  —

                     Pilnīga atveseļošanās

                  —

                     Nenozīmīgas komplikācijas

                  —

                     Nopietnas komplikācijas

                  —

                     Nāve

            D DAĻA
      Ikgadējā paziņojuma veidlapa attiecībā uz nopietnām blaknēm

         Ziņotāja iestāde

         Ziņošanas periods

                  Šī tabula attiecas uz:

                     [ ] Pilnasinīm

                     [ ] Eritrocītiem

                     [ ] Trombocītiem

                     [ ] Asins plazmu

                     [ ] Citu

                     (katram komponentam izmantojiet atsevišķu tabulu)

                  Piegādāto vienību skaits (kopējais to vienību skaits, kas piegādātas ar attiecīgo asins komponentu skaitu)

                  Recipientu skaits, kam tika pārlietas asinis (kopējais recipientu skaits, kuriem tika pārlietas asinis ar attiecīgo asins komponentu skaitu) (ja zināms)

                  Pārlieto vienību skaits (kopējais asins komponentu (vienību) skaits, kas tika pārlietas pārskata periodā) (ja zināms)

                  Kopējais ziņotais skaits

                  Nopietnu blakņu skaits ar attiecināmības līmeni no 0 līdz 3 pēc apstiprināšanas (skat. IIA pielikumu)

                  Nāves gadījumu skaits

                  nav novērtējams

                  0.
                  līmenis

                  1.
                  līmenis

                  2.
                  līmenis

                  3.
                  līmenis

                  Imunoloģiskā hemolīze

                  ABO nesaderības dēļ

                  Kopā

                  Nāves gadījumi

                  Citu alloantivielu dēļ

                  Kopā

                  Nāves gadījumi

                  Neimunoloģiskā hemolīze

                  Kopā

                  Nāves gadījumi

                  Bakteriālas infekcijas pārnešana ar asins pārliešanu

                  Kopā

                  Nāves gadījumi

                  Anafilakse/hipersensitivitāte

                  Kopā

                  Nāves gadījumi

                  Ar asins pārliešanu saistīts plaušu bojājums

                  Kopā

                  Nāves gadījumi

                  Vīrusa infekcijas pārnešana ar asins pārliešanu

                  HBV

                  Kopā

                  Nāves gadījumi

                  HCV

                  Kopā

                  Nāves gadījumi

                  HIV-1/2

                  Kopā

                  Nāves gadījumi

                  Cits (precizēt)

                  Kopā

                  Nāves gadījumi

                  Parazitāras infekcijas pārnešana ar asins pārliešanu

                  Malārija

                  Kopā

                  Nāves gadījumi

                  Cits (precizēt)

                  Kopā

                  Nāves gadījumi

                  Pēctransfūzijas purpura

                  Kopā

                  Nāves gadījumi

                  Transplantāta atgrūšanas slimība

                  Kopā

                  Nāves gadījumi

                  Citas nopietnas blaknes (precizēt)

                  Kopā

                  Nāves gadījumi

      III PIELIKUMS
      PAZIŅOJUMS PAR NEVĒLAMIEM NOTIKUMIEM
      A DAĻA
      Veidlapa ātrai paziņošanai par nevēlamiem notikumiem

         Ziņotāja iestāde

         Ziņojuma identifikācija

         Ziņošanas datums (gads/mēnesis/diena)

         Nevēlama notikuma datums (gads/mēnesis/diena)

                     Nevēlams notikums, kas ietekmē asins komponentu kvalitāti un drošumu, radies nepilnību dēļ šādos posmos:

                     Specifikācijas

                  Produkta defekts

                  Aprīkojuma bojājums

                  Cilvēka kļūda

                  Cits

                     (precizēt)

                  Pilnasiņu sagatavošana

                  Aferēzes procedūra

                  Asins paraugu testēšana

                  Apstrāde

                  Uzglabāšana

                  Izplatīšana

                  Materiāli

                  Cits (precizēt)

            B DAĻA
      Apstiprināšanas veidlapa attiecībā uz nevēlamiem notikumiem

                     Ziņotāja iestāde

                     Ziņojuma identifikācija

                     Apstiprinājuma datums
                     (gads/mēnesis/diena)

                     Nevēlama notikuma datums
                     (gads/mēnesis/diena)

                     Sākotnējā cēloņa analīze (detalizēti)

                     Veiktie korektīvie pasākumi (detalizēti)

            C DAĻA
      Ikgadējā paziņojuma veidlapa attiecībā uz nevēlamiem notikumiem

         Ziņotāja iestāde

                     Ziņošanas periods

                     1. janvāris–31. decembris (gads)

         Kopējais apstrādātās asins un asins komponentu skaits:

                     Nevēlams notikums, kas ietekmē asins komponentu kvalitāti un drošumu, radies nepilnību dēļ šādos posmos:

                     Kopējais skaits

                     Specifikācija

                  Produkta defekts

                  Aprīkojuma bojājums

                  Cilvēka kļūda

                  Cits

                     (precizēt)

                  Pilnasiņu sagatavošana

                  Aferēzes procedūra

                  Asins paraugu testēšana

                  Apstrāde

                  Uzglabāšana

                  Izplatīšana

                  Materiāli

                  Cits (precizēt)


title: Padomes Direktīva 92/11/EEK (1992. gada 3. marts), ar kuru groza Direktīvu 89/396/EEK par norādēm vai zīmēm, kas identificē pārtikas produkta partiju

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31992L0011

Oficiālais Vēstnesis L 065 , 11/03/1992 Lpp. 0032 - 0032

		Padomes Direktīva 92/11/EEK(1992. gada 3. marts),ar kuru groza Direktīvu 89/396/EEK par norādēm vai zīmēm, kas identificē pārtikas produkta partijuEIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 100.a pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],sadarbībā ar Eiropas Parlamentu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā jāņem vērā nepārvaramas tehniskas problēmas, kuru dēļ līdz 1991. gada 20. jūnijam nav iespējams īstenot Direktīvu 89/396/EEK [4], kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 91/238/EEK [5]; tā kā tādēļ jāatliek tās ieviešanas datums,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsAr šo Direktīvas 89/396/EEK 7. panta pirmās daļas otro ievilkumu aizstāj ar šādu ievilkumu:"– aizliegtu tirdzniecību ar produktiem, kas neatbilst šīs direktīvas prasībām, sākot ar 1992. gada 1. jūliju. Tomēr tirdzniecību ar produktiem, kas laisti tirgū vai marķēti pirms minētā datuma un neatbilst šai direktīvai, var turpināt, līdz krājumi ir beigušies."2. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1992. gada 3. martāPadomes vārdā —priekšsēdētājsArlindo Marques Cunha[1] OV C 219, 22.8.1991., 11. lpp.[2] OV C 305, 25.11.1991., 54. lpp. un 1992. gada 12. februāra Lēmums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).[3] OV C 40, 17.2.1992., 12. lpp.[4] OV L 186, 30.6.1989., 21. lpp.[5] OV L 107, 27.4.1991., 50. lpp.--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva 2001/115/EK (2001. gada 20. decembris), ar ko groza Direktīvu 77/388/EEK, lai vienkāršotu, atjauninātu un saskaņotu nosacījumus rēķinu piesūtīšanai attiecībā uz pievienotās vērtības nodokli

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32001L0115

Oficiālais Vēstnesis L 015 , 17/01/2002 Lpp. 0024 - 0028

		Padomes Direktīva 2001/115/EK(2001. gada 20. decembris),ar ko groza Direktīvu 77/388/EEK, lai vienkāršotu, atjauninātu un saskaņotu nosacījumus rēķinu piesūtīšanai attiecībā uz pievienotās vērtības nodokliEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 93. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā:(1) Rēķinu piesūtīšanu pašreiz regulē tikai daži nosacījumi, kas uzskaitīti 22. panta 3. punktā Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā par dalībvalstu likumu saskaņošanu attiecībā uz apgrozījuma nodokļiem — pievienotās vērtības nodokļa kopīga sistēma: vienota novērtējuma pamats [4], tādējādi svarīgākie šāda veida nosacījumi ir jānosaka dalībvalstīm. Tai pašā laikā nosacījumi nav atbilstoši pārmaiņām jaunajās rēķinu piesūtīšanas tehnoloģijās un metodēs.(2) Komisijas ziņojumā par otro posmu SLIM iniciatīvā (iekšējā tirgus noteikumu vienkāršošana) ieteikts veikt pētījumu, lai noteiktu, kādi dati PVN vajadzībām būtu jāpievieno rēķina sastādīšanas brīdī un kādas ir juridiskās un tehniskās prasības, kas attiecas uz rēķinu piesūtīšanu elektroniski.(3) Ecofin Padomes secinājumos 1998. gada jūnijā tika uzsvērts fakts, ka sakarā ar elektroniskās tirdzniecības attīstību ir nepieciešams izveidot tiesisko sistēmu, lai varētu veikt rēķinu piesūtīšanu elektroniski, kas ļautu nodokļu pārvaldēm arī turpmāk veikt savas pārbaudes.(4) Tādēļ, lai nodrošinātu, ka iekšējais tirgus darbojas pienācīgi, ir nepieciešams sastādīt Kopienas līmenī saskaņotu sarakstu, kur būtu paredzētas ziņas, kas ir jānorāda rēķinos pievienotās vērtības nodokļa vajadzībām, kā arī vairākas kopīgas procedūras, kas attiecas uz rēķinu piesūtīšanu elektroniski, rēķinu glabāšanu elektroniski, gan veicot maksājamo summu pašaprēķinu, gan uzticot rēķinu piesūtīšanas darbības trešai personai.(5) Visbeidzot, rēķinu glabāšanā būtu jāievēro nosacījumi, kas paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvā 95/46/EK par indivīdu aizsardzību sakarā ar personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti [5].(6) Kopš 1993. gada, kad tika ieviesti pārejas PVN pasākumi, Grieķija pieņēma prefiksu EL, nevis prefiksu GR, kas paredzēts ISO Starptautiskajā standartā Nr. 3166 — alfa 2, uz kuru ir norāde 22. panta 1. punkta d) apakšpunktā. Ņemot vērā sekas, ko izraisītu šā prefiksa grozīšana visās dalībvalstīs, ir svarīgi Grieķijai paredzēt izņēmumu, nosakot, ka ISO standartu Grieķijā nepiemēro.(7) tāpēc atbilstīgi ir jāgroza Direktīva 77/388/EEK,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvu 77/388/EEK groza saskaņā ar turpmākajiem pantiem.2. pants28.h pantā (kas aizstāj tās pašas direktīvas 22. pantu) 22. pantu groza šādi:1. Panta 1. punkta d) apakšpunktam pievieno šādu teikumu:"Tomēr Grieķijas republikai ir atļauts izmantot prefiksu "EL"."2. Panta 3. punktu aizstāj ar šādu tekstu:"3. a) katram nodokļu maksātājam vai nu pašam ir jāizraksta rēķins par piegādātajām precēm vai pakalpojumiem, ko viņš sniedzis kādam citam nodokļu maksātājam vai juridiskai personai, kas nav nodokļu maksātājs, vai arī šim minētajam nodokļu maksātājam ir jāgādā, lai to izdarītu viņa klients vai viņa vārdā un uz viņa rēķina kāda trešā persona. Rēķins par preču piegādēm, kas paredzētas 28.b panta B daļas 1. punktā, un precēm, kas piegādātas atbilstoši nosacījumiem, kas paredzēti 28.c panta A daļā, tāpat ir jāsastāda vai nu pašam nodokļu maksātājam, vai arī viņa klientam, vai viņa vārdā un uz viņa rēķina kādai trešai personai.Attiecībā uz visiem maksājumiem, kas veikti nodokļu maksātāja kontā, pirms piegādātas pirmajā daļā minētās preces, un attiecībā uz visiem maksājumiem, ko pirms attiecīgo pakalpojumu sniegšanas viņa kontā pārskaitījis kāds cits nodokļu maksātājs vai juridiska persona, kas nav nodokļu maksātājs, katram nodokļu maksātājam tāpat vai nu pašam jāizraksta rēķins, vai arī jāgādā, lai to izdarītu viņa klients vai viņa vārdā un uz viņa rēķina kāda trešā persona.Dalībvalstis var uzdot nodokļu maksātājiem par pienākumu izrakstīt rēķinu attiecībā uz citām precēm vai pakalpojumiem, izņemot iepriekšējā daļā minētās preces un pakalpojumus, ko viņi piegādājuši vai snieguši tās teritorijā. Šajā sakarā dalībvalstis attiecībā uz šiem rēķiniem var noteikt mazāk pienākumu salīdzinājumā ar b), c) un d) punktā uzskaitītajiem pienākumiem.Dalībvalstis var atbrīvot nodokļu maksātājus no pienākuma izrakstīt rēķinu attiecībā uz precēm vai pakalpojumiem, ko šīs personas piegādājušas vai sniegušas savā teritorijā un kuras ar vēlāk samaksāta nodokļa kompensāciju vai bez tās ir atbrīvotas saskaņā ar 13. pantu, 28. panta 2. punkta a) apakšpunktu un 28. panta 3. punkta b) apakšpunktu.Jebkuru dokumentu vai paziņojumu, kas groza sākotnējo rēķinu vai īpaši un nepārprotami norāda uz to, pielīdzina rēķinam. Dalībvalstis, kuru teritorijā piegādā preces vai sniedz pakalpojumus, var atļaut, ka šādos dokumentos vai paziņojumos neiekļauj kādas no obligātajām ziņām.Dalībvalstis var noteikt termiņu, kādā nodokļu maksātājiem, kas piegādā preces vai sniedz pakalpojumus to teritorijā, ir jāizraksta rēķini.Ievērojot nosacījumus, ko nosaka dalībvalstis, kuru teritorijā piegādā preces vai sniedz pakalpojumus, var tikt izrakstīts pārskata rēķins vairākām atsevišķām preču piegādēm vai pakalpojumu sniegšanas reizēm.Nodokļu maksātāja klients var izrakstīt rēķinus par piegādātajām precēm vai pakalpojumiem, ko viņam piegādājis minētais nodokļu maksātājs, ja starp šīm divām pusēm pastāv iepriekšējs līgums un ja pastāv kāda procedūra, kā attiecīgais nodokļu maksātājs, kas piegādā preces vai sniedz pakalpojumus, akceptē katru rēķinu. Dalībvalstis, kuru teritorijā piegādā preces vai sniedz pakalpojumus, paredz nosacījumus un noteikumus iepriekšējiem līgumiem un akcepta procedūrām starp nodokļu maksātāju un viņa klientu.Dalībvalstis var noteikt citus nosacījumus, kas ir jāievēro nodokļu maksātājiem, kas piegādā preces vai sniedz pakalpojumus to teritorijā, kad rēķinus izraksta viņu klienti. Jo īpaši tās var prasīt, lai šādi rēķini tiktu izrakstīti attiecīgā nodokļu maksātāja vārdā un viņa interesēs. Šiem nosacījumiem vienmēr ir jābūt vieniem un tiem pašiem neatkarīgi no klienta uzņēmējdarbības vietas.Dalībvalstis cita starpā var noteikt īpašus nosacījumus, kas ir jāievēro nodokļu maksātājiem, kas piegādā preces vai sniedz pakalpojumus to teritorijā, kad trešās personas vai klients, kas izraksta rēķinus, ir reģistrēts kādā valstī, ar kuru nav pieņemts neviens juridisks instruments par savstarpēju palīdzību, kas darbības jomas ziņā ir līdzīga tai, ko paredz Padomes 1976. gada 15. marta Direktīva 76/308/EEK par savstarpēju palīdzību tādu prasījumu atgūšanas jomā, kuri attiecas uz atskaitījumiem, nodevām, nodokļiem, un citiem pasākumiem [6], Padomes 1977. gada 19. decembra Direktīva 77/799/EEK par dalībvalstu kompetento iestāžu savstarpēju palīdzību tiešu un netiešu nodokļu jomā [7] un Padomes 1992. gada 27. janvāra Regula (EEK) Nr. 218/92 par administratīvo sadarbību netiešu nodokļu jomā (PVN) [8];b) neskarot šajā direktīvā paredzētos īpašos noteikumus, rēķinos, kas izrakstīti saskaņā ar a) punkta pirmo, otro un trešo daļu, pievienotās vērtības nodokļa vajadzībām obligāti ir jāsniedz tikai šādas ziņas:- izrakstīšanas datums,- kārtas numurs, ko veido viena vai vairākas sērijas, kas īpaši identificē rēķinu,- PVN identifikācijas numurs, kas minēts 1. punkta c) apakšpunktā, pēc kura nodokļu maksātājs veica preču piegādi vai sniedza pakalpojumus,- kad klientam ir jāmaksā nodoklis par piegādātām precēm vai sniegtiem pakalpojumiem vai kad piegādātas 28.c panta A daļā minētās preces, — PVN identifikācijas numurs, kas minēts 1. punkta c) apakšpunktā, pēc kura viņam piegādātas preces vai sniegti pakalpojumi;- nodokļu maksātāja un viņa klienta pilnais vārds un adrese,- piegādāto preču daudzums un veids vai sniegto pakalpojumu apjoms un veids,- datums, kad veikta preču piegāde vai sniegti pakalpojumi, vai datums, kad uz a) punkta otrajā daļā minēto kontu veikts pārskaitījums, ja vien minētais datums ir zināms un atšķiras no rēķina izrakstīšanas dienas,- summa, kurai uzliek nodokļus, katrai likmei vai atbrīvojumam, ar nodokli neapliekamā vienības cena un visas cenas atlaides un rabati, ja tie nav iekļauti vienības cenā,- piemērotā PVN likme,- maksājamā PVN summa, izņemot gadījumus, kad piemēro īpašu kārtību, pēc kuras saskaņā ar šo direktīvu šāda norāde nav jāsniedz,- gadījumā, kad ir paredzēts atbrīvojums vai kad nodoklis ir jāmaksā klientam, atsauce uz attiecīgo šīs direktīvas noteikumu, atbilstošo valsts noteikumu vai jebkuru norādījumu par to, ka attiecīgā piegāde ir atbrīvota vai ka tai piemēro procedūru, pēc kuras nodokļa maksātājs pats aprēķina un nokārto maksājamo nodokļa summu,- gadījumā, kad Kopienā veikta kāda jauna transporta līdzekļa piegāde, 28.a panta 2. punktā paredzētās ziņas,- gadījumā, kad piemēro peļņas shēmu atbilstošajiem valsts noteikumiem vai kādiem citiem norādījumiem, kas liecina par to, ka tika piemērota peļņas shēma, atsauce uz 26. vai 26.a pantu,- gadījumā, kad persona, kurai ir jāmaksā nodoklis, ir nodokļa pārstāvis 21. panta 2. punkta nozīmē, minētā nodokļa pārstāvja PVN identifikācijas numurs, kas minēts 1. punkta c) apakšpunktā, kopā ar viņa pilno vārdu un adresi.Dalībvalstis nodokļu maksātājiem, kas reģistrēti to teritorijā un piegādā preces vai veic pakalpojumus to teritorijā, var uzlikt par pienākumu norādīt viņu klientu PVN identifikācijas numuru, kas minēts 1. punkta c) apakšpunktā, citos gadījumos nekā tie, kas minēti pirmās daļas ceturtajā ievilkumā.Dalībvalstis neprasa, lai rēķini būtu parakstīti.Rēķinā norādītās summas var izteikt jebkurā valūtā, ja vien maksājamā nodokļa summa ir izteikta tās dalībvalsts valūtā, kur veikta preču piegāde vai sniegti pakalpojumi, izmantojot 11.c panta 2. punktā paredzēto konversijas mehānismu.Kad tas ir vajadzīgs kontroles nolūkā, dalībvalstis var prasīt, lai rēķini attiecībā uz preču piegādēm un pakalpojumiem, kas veikti to teritorijā, kā arī tie, ko saņem to teritorijā reģistrētie nodokļu maksātāji, būtu iztulkoti to valsts valodā;c) rēķinus, kas izrakstīti saskaņā ar a) punktu, var pārsūtīt vai nu izmantojot papīru, vai arī elektroniski, ja vien adresāts to akceptē.Elektroniski pārsūtītos rēķinus dalībvalstis akceptē ar noteikumu, ka to izcelsmes autentiskumu un satura godīgumu garantē:- ar augsta līmeņa tehnoloģiju elektronisku parakstu atbilstoši 2. panta 2. punktam Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 13. decembra Direktīvā 1999/93/EK par elektronisko parakstu Kopienas shēmu [9]; dalībvalstis tomēr var prasīt, lai augsta līmeņa tehnoloģiju elektroniskā paraksta pamatā būtu kvalifikācijas sertifikāts un lai tas būtu radīts, izmantojot drošu parakstu radīšanas ierīci atbilstoši iepriekš minētās direktīvas 2. panta 6. un 10. punktam,- vai ar elektronisko datu apmaiņu (EDI), kas definēta 2. pantā Komisijas 1994. gada 19. oktobra Ieteikumā 1994/820/EK attiecībā uz elektronisko datu apmaiņas juridiskajiem aspektiem [10], kad attiecīgais līgums par šo apmaiņu paredz to, ka tiek izmantotas procedūras, kas garantē datu izcelsmes autentiskumu un godīgumu; tomēr dalībvalstis saskaņā ar nosacījumiem, kurus tās paredz, var noteikt, ka ir nepieciešams papildu pārskata dokuments uz papīra.Rēķinus tomēr var pārsūtīt elektroniski pēc citām metodēm, ja attiecīgā(-s) dalībvalsts(-is) tās akceptē. Vēlākais, līdz 2008. gada 31. decembrim Komisija iesniedz ziņojumu, vajadzības gadījumā kopā ar priekšlikumu, grozīt nosacījumus rēķinu piesūtīšanai elektroniski, lai ņemtu vērā varbūtējas tehnoloģijas pārmaiņas šajā jomā nākotnē.Dalībvalstis nevar noteikt nodokļu maksātājiem, kas piegādā preces vai sniedz pakalpojumus to teritorijā, kādus citus pienākumus vai formalitātes attiecībā uz rēķinu pārsūtīšanu elektroniski. Tomēr tās līdz 2005. gada 31. decembrim var paredzēt, ka par iepriekš minētās sistēmas izmantojumu ir jāpaziņo iepriekš.Dalībvalstis var paredzēt īpašus nosacījumus elektroniski izrakstītiem rēķiniem attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, ko piegādā to teritorijā no kādas valsts, ar kuru nav pieņemts neviens juridisks instruments par savstarpēju palīdzību, kas darbības jomas ziņā ir līdzīga tai, ko paredz ar Direktīvām 76/308/EEK un 77/799/EEK un ar Regulu (EEK) Nr. 218/92.Tādu preču partiju gadījumā, kam ir vairāki vienam un tam pašam adresātam elektroniski pārsūtīti rēķini, ziņas, kas ir kopīgas atsevišķajiem rēķiniem, var minēt tikai vienreiz, ja vien ir pieejama visa informācija katrā rēķinā;d) katram nodokļu maksātājam ir jāgādā, lai tiktu glabātas paša izrakstītu rēķinu kopijas, rēķinu kopijas, ko izrakstījis viņa klients vai viņa vārdā, vai uz viņa rēķinu kāda trešā persona, kā arī visi rēķini, ko viņš ir saņēmis.Šīs direktīvas nolūkiem nodokļu maksātājs var izvēlēties glabāšanas vietu, ja vien viņš bez kavēšanās dara pieejamus kompetentajām iestādēm rēķinus vai tajos glabāto informāciju vienmēr, kad tās to prasa. Dalībvalstis tomēr var prasīt no nodokļu maksātājiem, kas reģistrēti to teritorijā, lai viņi darītu zināmu glabāšanas vietu, ja tā ir ārpus to teritorijas. Dalībvalstis turklāt var prasīt no nodokļu maksātājiem, kas reģistrēti to teritorijā, lai viņi pašu izrakstītus rēķinus, viņu klientu izrakstītus rēķinus vai rēķinus, ko viņu vārdā vai viņu interesēs izrakstījušas kādas trešās personas, kā arī visus rēķinus, ko viņi ir saņēmuši, glabātu šīs valsts robežās, kad glabāšanu neveic elektroniski, garantējot tiešsaistes pieeju attiecīgajiem datiem.Rēķinu izcelsmes autentiskumam un satura godīgumam, kā arī to salasāmībai ir jābūt garantētai visu glabāšanas laiku. Informāciju c) punkta trešajā daļā minētajos rēķinos nevar grozīt, un tai ir jāpaliek salasāmai visu minētā perioda laiku.Dalībvalstis nosaka laika periodu, kurā to teritorijā reģistrētiem nodokļu maksātājiem ir jāgādā, lai tiktu glabāti rēķini attiecībā uz to teritorijā veiktajām preču piegādēm vai sniegtajiem pakalpojumiem.Lai nodrošinātu, ka tiek ievēroti trešajā daļā paredzētie nosacījumi, ceturtajā daļā minētās dalībvalstis var prasīt, lai rēķini tiktu glabāti to sākotnējā formā, uz papīra vai elektroniski, atbilstoši tam, kā tie tika pārsūtīti. Kad rēķinus glabā elektroniski, tās tāpat var prasīt, lai tiktu glabāti arī dati, kas garantē izcelsmes autentiskumu un satura godīgumu.Ceturtajā daļā minētās dalībvalstis var noteikt īpašus nosacījumus, kas aizliedz vai ierobežo rēķinu glabāšanu valstī, ar kuru nav pieņemts neviens juridisks instruments par savstarpēju palīdzību, kas darbības jomas ziņā ir līdzīga tai, ko paredz Direktīvas 76/308/EEK, 77/799/EEK un Regula (EEK) Nr. 218/92, kā arī par elektroniskas pieejas tiesībām, lejuplādes un izmantojuma tiesībām, kas minētas 22.a pantā.Dalībvalstis saskaņā ar nosacījumiem, kurus tā paredz, var prasīt, lai tiktu glabāti rēķini, kurus saņēmušas personas, kas nav nodokļu maksātāji;e) c) un d) punktu nolūkā rēķinu pārsūtīšana un glabāšana elektroniski ir rēķinu pārsūtīšana vai nodošana adresāta rīcībā, glabāšana, ko veic, izmantojot elektroniskas datu apstrādes un glabāšanas līdzekļus (tostarp digitālas kompresijas līdzekļus), kā arī izmantojot sakarus pa vadiem, radio sakarus, optiskās tehnoloģijas un citus elektromagnētiskus līdzekļus.Šīs direktīvas nolūkā dalībvalstis akceptē dokumentus vai paziņojumus uz papīra vai elektroniskā formā, ja tie atbilst nosacījumiem, kas paredzēti šajā punktā."3. 8. punktam pievieno šādu daļu:"Iespēju, kas paredzēta pirmajā daļā, nevar izmantot, lai noteiktu papildu pienākumus tiem, kas paredzēti 3. punktā."4. Panta 9. punkta a) apakšpunktu papildina ar šādu daļu:"Neskarot d) punktā paredzētos noteikumus, dalībvalstis tomēr nevar atbrīvot trešajā ievilkumā minētos nodokļu maksātājus no pienākumiem, kas minēti 22. panta 3. punktā."5. Panta 9. punktu papildina ar šādu apakšpunktu:"d) pēc apspriešanās ar 29. pantā noteikto komiteju un saskaņā ar nosacījumiem, kurus tā var noteikt, dalībvalstis attiecībā uz rēķiniem par to teritorijā piegādātajām precēm vai sniegtajiem pakalpojumiem var noteikt atbrīvojumu no dažiem nosacījumiem, kas paredzēti 3. punkta b) apakšpunktā, šādos gadījumos:- kad rēķina summa ir niecīga, vai- kad 3. punkta b) apakšpunktā paredzētos pienākumus ir grūti ievērot sakarā ar īpašu tirdzniecības vai administratīvo praksi attiecīgajā uzņēmējdarbības sektorā vai šo rēķinu izrakstīšanas tehniskajiem apstākļiem.- izrakstīšanas datums,- nodokļu maksātāja personības identifikācija,- piegādāto preču vai sniegto pakalpojumu veida identifikācija,- maksājamais nodoklis vai informācija, kas ir vajadzīga, lai to aprēķinātu.Vienkāršotos noteikumus, kas paredzēti šajā punktā, nevar piemērot darījumiem, kas minēti 4. punkta c) apakšpunktā."6. Panta 9. punktu papildina ar šādu apakšpunktu:"e) gadījumos, kad dalībvalstis izmanto iespēju, kas paredzēta a) apakšpunkta trešajā ievilkumā, un nodokļu maksātājiem, kas neveic 4. punkta c) apakšpunktā minētās darbības, nepiešķir numuru, kas minēts 1. punkta c) apakšpunktā, un ja piegādātājam vai klientam nav piešķirts šā tipa identifikācijas numurs, rēķinā tā vietā ir jānorāda cits numurs, ko sauc par nodokļa atsauces numuru, kuru definē attiecīgā dalībvalsts.Kad nodokļu maksātājiem piešķirts 1. punkta c) apakšpunktā minētais identifikācijas numurs, dalībvalstis, kas minētas pirmajā daļā, var prasīt, lai rēķinā tiktu norādīts:- par sniegtajiem pakalpojumiem, kas minēti 28.b panta C), D), E) un F) daļā, un preču piegādēm, kas minētas 28.c panta A daļā un E daļas 3. punktā, — 1. punkta c) apakšpunktā minētais numurs un piegādātāja nodokļa atsauces numurs,- par cita veida sniegtajiem pakalpojumiem un preču piegādēm — tikai piegādātāja nodokļa atsauces numurs un numurs, kas minēts 1. punkta c) apakšpunktā."3. pants"22.a pantsTiesības piekļūt rēķiniem, ko elektroniski glabā citā dalībvalstīKad nodokļa maksātājs rēķinus, ko viņš izraksta vai saņem, glabā elektroniski, garantējot tiešsaistes pieeju datiem, un kad glabāšanas vieta ir citā dalībvalstī nekā tā, kur viņš ir reģistrēts, kompetentajām iestādēm dalībvalstī, kur viņš ir reģistrēts, šīs direktīvas nolūkā ir tiesības elektroniski piekļūt šiem rēķiniem, veikt to lejuplādi un izmantot tos, nepārsniedzot limitus, ko nosaka nodokļu maksātāja reģistrācijas dalībvalsts noteikumi, ciktāl minētajai valstij tas ir vajadzīgs kontroles nolūkiem."4. pants1. 10. panta 2. punkta trešās daļas pirmajā un trešajā ievilkumā svītro vārdus "vai dokumenta, kas kalpo par rēķinu".2. 24. panta 5. punktā un 26.a panta B daļas 9. punktā svītro vārdus "vai kādā citā dokumentā, kas kalpo par rēķinu".3. 26.a panta C daļas 4. punktā svītro vārdus "vai dokuments, ko izmanto".4. 28.d panta 3. punktā un 28.d panta 4. punkta otrajā daļā svītro vārdus "vai cits dokuments, kas kalpo par rēķinu" un "vai šis dokuments".5. 28.g pantā (kas aizstāj tās pašas direktīvas 21. pantu) 21. pantu groza šādi:- 1. punkta d) apakšpunktā svītro vārdus "vai cits dokuments, kas kalpo par rēķinu".6. 28.o panta 1. punkta e) apakšpunktā svītro vārdus "vai visos citos dokumentos, ko izmanto".5. pantsDalībvalstis pieņem normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai no 2004. gada 1. janvāra izpildītu šīs direktīvas prasības. Tās par to tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarīt šādas atsauces.6. pantsŠī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.7. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2001. gada 20. decembrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsC. Picqué[1] OV C 96 E, 27.3.2001., 145. lpp.[2] Atzinums sniegts 2001. gada 13. jūnijā (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).[3] OV C 193, 10.7.2001., 53. lpp.[4] OV L 145, 13.6.1977., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2001/4/EK (OV L 22, 24.1.2001., 17. lpp.).[5] OV L 281, 23.11.1995., 31. lpp.[6] OV L 73, 19.3.1976., 18. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2001/44/EK (OV L 175, 28.6.2001., 17. lpp.).[7] OV L 336, 27.12.1977., 15. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar 1994. gada Iestāšanās aktu.[8] OV L 24, 1.2.1992., 1. lpp.[9] OV L 13, 19.1.2000., 12. lpp.[10] OV L 338, 28.12.1994., 98. lpp.--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 2000/41/EK (2000. gada 19. jūnijs), ar ko otrreiz atliek termiņu, pēc kura aizliedz kosmētikas līdzekļu sastāvdaļu vai sastāvdaļu savienojumu izmēģinājumus ar dzīvniekiemDokuments attiecas uz EEZ.

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32000L0041

Oficiālais Vēstnesis L 145 , 20/06/2000 Lpp. 0025 - 0026

		Komisijas Direktīva 2000/41/EK(2000. gada 19. jūnijs),ar ko otrreiz atliek termiņu, pēc kura aizliedz kosmētikas līdzekļu sastāvdaļu vai sastāvdaļu savienojumu izmēģinājumus ar dzīvniekiem(Dokuments attiecas uz EEZ)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1976. gada 27. jūlija Direktīvu 76/768/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kosmētikas līdzekļiem [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2000/11/EK [2], un jo īpaši tās 4. panta 1. punkta i) apakšpunktu,pēc apspriešanās ar Zinātnisko komiteju patērētājiem paredzēto kosmētikas līdzekļu un nepārtikas preču jautājumos ,tā kā:(1) Direktīvas 76/768/EEK galvenais mērķis ir aizsargāt sabiedrības veselību. Tādēļ ir obligāti jāveic noteiktas toksikoloģiskās pārbaudes, lai novērtētu kosmētikas līdzekļos izmantoto sastāvdaļu vai sastāvdaļu savienojumu nekaitīgumu cilvēku veselībai.(2) Ievērojot Direktīvas 76/768/EEK 4. panta 1. punkta i) apakšpunktu, dalībvalstīm ir jāaizliedz to kosmētikas līdzekļu realizācija, kuri satur sastāvdaļas vai sastāvdaļu savienojumus, kas izmēģināti uz dzīvniekiem pēc 2000. gada 30. jūnija, lai atbilstu šīs direktīvas prasībām.(3) Šī noteikuma otrajā daļā ir paredzēts arī tas, ka Komisijai ir jāiesniedz pasākumu projekti, lai atliktu šā noteikuma ieviešanas termiņu, ja ir bijušas nepietiekamas sekmes apmierinošu metožu izstrādē, lai aizvietotu izmēģinājumus ar dzīvniekiem, un jo īpaši tādos gadījumos, kad, neskatoties uz visām pieliktajām pūlēm, nav zinātniski apstiprināts, ka alternatīvās izmēģinājumu metodes sniedz līdzvērtīgu aizsardzības līmeni patērētājam, ņemot vērā ESAO toksiskuma pārbaužu pamatnostādnes.(4) Nepastāvot zinātniski apstiprinātām alternatīvajām metodēm izmēģinājumiem ar dzīvniekiem un atbilstīgām toksiskuma pārbaužu pamatnostādnēm ESAO pieņemto alternatīvo metožu jomā, bija nepieciešams atlikt termiņu, kas ar Komisijas Direktīvu 97/18/EK pirmo reizi paredzēts Direktīvas 76/768/EEK 4. panta 1. punkta i) apakšpunktā saskaņā ar šā noteikuma otro daļu.(5) Pašreiz Eiropā ir apstiprinātas trīs alternatīvas metodes. Ir maz ticams, ka zinātnes attīstībā notiks būtiskas izmaiņas līdz 2000. gada 30. jūnijam. Tāpēc ir otrreiz jāatliek Direktīvas 76/768/EEK 4. panta 1. punkta i) apakšpunktā paredzētais termiņš saskaņā ar šā noteikuma otro daļu un Direktīvas 97/18/EK 2. pantu.(6) Šīs trīs metodes ir inkorporētas Kopienu tiesībās, tās iekļaujot V pielikumā Padomes 1967. gada 27. jūnija Direktīvā 67/548/EEK par normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu vielu klasifikāciju, iesaiņošanu un marķēšanu [3], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2000/33/EK [4].(7) Padomes 1986. gada 24. novembra Direktīvā 86/609/EEK [5] par to dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu, kas attiecas uz izmēģinājumos un citiem zinātniskiem nolūkiem izmantojamo dzīvnieku aizsardzību [6], ir paredzēts, ka izmēģinājumu ar dzīvniekiem neveic, ja ir pieejama alternatīva metode.(8) Tāpēc šīs metodes obligāti jāizmanto visās nozarēs, tostarp arī kosmētikas nozarē.(9) Komisija ir ierosinājusi direktīvu, ar kuru septīto reizi groza Direktīvu 76/768/EEK, lai galīgi atrisinātu jautājumu par eksperimentiem ar dzīvniekiem kosmētikas līdzekļu nozarē. Šādu ierosinājumu ir jāpieņem ar koplēmuma procedūru, kas ietver Eiropas Parlamentu un Padomi.(10) Ņemot vērā to, ka ir sagaidāms, ka apstiprinātas alternatīvās metodes būs pieejamas citiem izmēģinājumiem nākamo divu gadu laikā un ka ierosinātā direktīva līdz tam laikam būs pieņemta, ir lietderīgi pēdējo reizi atlikt termiņu līdz 2002. gada 30. jūnijam.(11) Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Komitejas atzinumu par direktīvu par tehnisko šķēršļu novēršanu tirdzniecībai kosmētikas līdzekļu nozarē pielāgošanu tehnikas attīstībai,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvas 76/768/EEK 4. panta 1. punkta i) apakšpunkta pirmajā teikumā datumu "2000. gada 30. jūnijs" aizstāj ar datumu "2002. gada 30. jūnijs".2. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai, vēlākais, līdz 2000. gada 29. jūnijam izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.3. pantsŠī direktīva stājas spēkā trešajā dienā pēc publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.4. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2000. gada 19. jūnijāKomisijas vārdā —Komisijas loceklisErkki Liikanen[1] OV L 262, 27.9.1976., 169. lpp.[2] OV L 65, 14.3.2000., 22. lpp.[3] OV L 114, 1.5.1997., 43. lpp.[4] OV L 196, 16.8.1967., 1. lpp.[5] OV L 136, 8.6.2000., 90. lpp.[6] OV L 358, 18.12.1986., 1. lpp.--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 96/4/EK (1996. gada 16. februāris), ar ko groza Direktīvu 91/321/EEK par mākslīgā piena maisījumiem zīdaiņiem un maziem bērniem

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31996L0004

Oficiālais Vēstnesis L 049 , 28/02/1996 Lpp. 0012 - 0016

		Komisijas Direktīva 96/4/EK(1996. gada 16. februāris),ar ko groza Direktīvu 91/321/EEK par mākslīgā piena maisījumiem zīdaiņiem un maziem bērniem(Dokuments attiecas uz EEZ)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1989. gada 3. maija Direktīvu 89/398/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pārtikas produktiem īpašām uztura vajadzībām [1], un jo īpaši tās 4. pantu,tā kā, ievērojot mākslīgā piena maisījumu zīdaiņiem un mākslīgā piena maisījumu maziem bērniem būtību, jāprecizē noteikumi par to, kā parādīt etiķetē uzturvērtību, lai novērstu problēmas, ko var radīt citu attiecīgu Kopienas normu piemērošana;tā kā jaunākie zinātnisko pētījumu rezultāti pamato zināmas izmaiņas mākslīgā piena maisījumu zīdaiņiem un mākslīgā piena maisījumu maziem bērniem obligātajā pamatsastāvā, kā norādīts I un II pielikumā Komisijas Direktīvai 91/321/EEK [2], kas grozīta ar Austrijas, Somijas un Zviedrijas Pievienošanās aktu;tā kā daudzus gadus dalībvalstīs un trešajās valstīs mākslīgā piena maisījumus zīdaiņiem un mākslīgā piena maisījumus maziem bērniem bez jebkādām blakusparādībām papildina ar nukleotīdiem, kas ir mātes piena dabiska sastāvdaļa; tā kā nav pamata aizliegt to izmantošanu, ražojot šos produktus;tā kā tehnoloģiskais progress devis iespēju ražot mākslīgā piena maisījumus zīdaiņiem, kas sastāv no olbaltumvielu daļējiem hidrolizātiem, kuri var noderēt sakarā ar to imunoreaktīvo olbaltumvielu zemo līmeni; tā kā tādēļ sakarā ar šīm sevišķajām īpašībām pieļaujams to apstiprinājums; tā kā šie produkti atšķiras no tās sākotnējās diētas produktu daļas, kam pamatā ir augstas pakāpes hidrolizāti, kurus izmanto diētas regulēšanai diagnosticētos ārstnieciskos apstākļos, uz ko šī direktīva neattiecas;tā kā Direktīva 91/321/EEK būtu atbilstīgi jāgroza;tā kā saskaņā ar Direktīvas 89/398/EEK 4. pantu Pārtikas zinātniskā komiteja konsultējusi par noteikumiem, kas var ietekmēt cilvēku veselību;tā kā pasākumi, kas paredzēti šajā direktīvā, ir saskaņā ar Pārtikas produktu pastāvīgās komitejas atzinumu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvu 91/321/EEK groza šādi:1. 6. pantu aizstāj ar šādu:"6. pants1. Mākslīgā piena maisījumi zīdaiņiem un mākslīgā piena maisījumi maziem bērniem nedrīkst saturēt nevienu vielu tādā daudzumā, kas apdraudētu zīdaiņu un mazu bērnu veselību. Nepieciešamos maksimālos līmeņus nosaka nekavējoties.Vajadzības gadījumā ievieš arī mikrobioloģiskos kritērijus."2. 7. pantu groza šādi:a) 2. punkta d) un e) apakšpunktus aizstāj ar šādiem:"d) mākslīgā piena maisījumu zīdaiņiem un mākslīgā piena maisījumu maziem bērniem gadījumā, produktā esošo enerģētisko vērtību, izteiktu kJ un kcal, un olbaltumvielu, lipīdu un ogļūdeņražu saturu, izteiktu skaitliskā veidā uz 100 ml produkta, kas gatavs patēriņam;e) mākslīgā piena maisījumu zīdaiņiem un mākslīgā piena maisījumu maziem bērniem gadījumā, katras minerālvielas un katra vitamīna, kas minēti attiecīgi I un II pielikumā, vidējo daudzumu un, ja vajadzīgs, holīna, inozīta, karnitīna un taurīna saturu, izteiktu skaitliskā veidā uz 100 ml produkta, kas gatavs patēriņam";b) kā 2.a punktu iestarpina:"2.a Marķējums var saturēt:a) skaitliskā veidā izteiktu uz 100 ml produkta, kas gatavs patēriņam, III pielikumā minēto uzturvielu vidējo daudzumu, ja šāda prasība nav ietverta šā panta 2. punkta e) apakšpunkta noteikumos;b) mākslīgā piena maisījumiem maziem bērniem papildus skaitliskajai informācijai, informāciju par VIII pielikumā ietvertajiem vitamīniem un minerālvielām, izteiktu procentos no tur norādītā lieluma uz 100 ml produkta, kas gatavs patēriņam, ar noteikumu, ka klātesošie daudzumi atbilst vismaz 15 % no norādītajiem lielumiem";3. Pielikumus groza, kā parādīts šīs direktīvas pielikumā.2. pantsVēlākais, līdz 1997. gada 31. martam dalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju. Šie normatīvie un administratīvie akti piemērojami tādā veidā, lai:- atļautu tirgot produktus, kas atbilst šai direktīvai, vēlākais, 1997. gada 1. aprīlī,- aizliegtu tirgot produktus, kas neatbilst šai direktīvai, no 1999. gada 31. marta.Kad dalībvalstis paredz šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka metodes, kā veikt šādas atsauces.3. pantsŠī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.4. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1996. gada 16. februārīKomisijas vārdā –Komisijas loceklisMartin Bangemann[1] OV L 186, 30.6.1989., 27. lpp.[2] OV L 175, 4.7.1991., 35. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSDirektīvas 91/321/EEK pielikumus groza šādi.c) 1. Pirmo pielikumu groza šādi:a) Ievada formulējumu 2., 2.1. un 2.2. iedaļām aizstāj ar šādu:"2. Olbaltumvielas(Olbaltumvielu saturs = slāpekļa saturs × 6,38) govs piena olbaltumvielām.(Olbaltumvielu saturs = slāpekļa saturs × 6,25) no sojas izdalītām olbaltumvielām un olbaltumvielu daļējiem hidrolizātiem."Ķīmiskais indekss"; ir zemākā attiecība starp testa olbaltumvielu katras neaizvietojamās aminoskābes daudzumu, un katras atbilstošās aminoskābes daudzumu norādes olbaltumvielās.2.1. No govs piena olbaltumvielām ražots mākslīgā piena maisījumsMinimums | Maksimums |0,45 g/100 kJ | 0,7 g/100 kJ |(1,8 g/100 kcal) | (3 g/100 kcal) |Vienādam enerģijas lielumam mākslīgā piena maisījumam jāsatur katras neaizvietojamās un daļēji neaizvietojamās aminoskābes izmantojamais daudzums vienāds ar to, ko satur mātes piena olbaltumvielas (kā noteikts V pielikumā); tomēr aprēķinos cistīna un metionīna koncentrācijas var saskaitīt kopā.2.2. No olbaltumvielu daļējiem hidrolizātiem ražoti mākslīgā piena maisījumiMinimums | Maksimums |0,56 g/100 kJ | 0,7 g/100 kJ |(2,25 g/100 kcal) | (3 g/100 kcal) |Vienādas enerģētiskās vērtības nodrošināšanai mākslīgā piena maisījumam jāsatur katras neaizvietojamās un daļēji neaizvietojamās aminoskābes izmantojamais daudzums vienāds ar to, ko satur mātes piena olbaltumvielas (kā noteikts V pielikumā); tomēr aprēķinos cistīna un metionīna koncentrācijas var saskaitīt kopā.Olbaltumvielu lietderības koeficientiem (PER) un olbaltumvielas izmantojumam (NPU) jābūt vismaz līdzīgiem kā kazeīnam.Taurīna saturam jābūt vienādam vismaz 10 μmoli/100 kJ (42 μmoli/100 kcal) un L-karnitīna saturam jābūt vienādam vismaz 1,8 μmoli/100 kJ (7,5 μmoli/100 kcal)";b) lipīdu minimālo saturu 3. iedaļā maina šādi:"Minimums1,05 g/100 kJ(4,4 g/100 kcal)"trešo ievilkumu 3.1. iedaļā svītro;d) 3. iedaļu papildina ar šādu."3.5. Alfa-linoleīnskābes saturs nedrīkst būt mazāks par 12 mg/100 kJ (5 mg/100 kcal).Linoleīnskābes/alfa-linoleīnskābes attiecība nedrīkst būt mazāka par 5 un lielāka par 15.3.6. Trans-taukskābju saturs nedrīkst pārsniegt 4 % no kopējā tauku satura.3.7. Erukskābes saturs nedrīkst pārsniegt 1 % no kopējā tauku satura.3.8. Drīkst pievienot garo ķēžu (20 un 22 oglekļa atomi) polinepiesātinātās taukskābes (LCP). To saturs šajā gadījumā nedrīkst pārsniegt:1 % no kopējā tauku satura n-3 LCP un2 % no kopējā tauku satura n-6 LCP (1 % no kopējā tauku satura arahidonskābei).Eikozānpentakarbonskābes (20:5 n-3) saturs nedrīkst pārsniegt to dokozaheksaskābes (22:6 n-3) saturu";e) 5.1. iedaļu papildina ar šādu:| "100 kJ | 100 kcal |Minimums | Maksimums | Minimums | Maksimums |Selēns (μg) | — | 0,7 | — | 3 |f) I pielikuma 6. iedaļā nikotīnamīda norādi aizstāj ar šādu:| "100 kJ | 100 kcal |Minimums | Maksimums | Minimums | Maksimums |Niacīns (mg-NE) | 0,2 | — | 0,8 | -" |2. II pielikumu groza šādi:a) 2. iedaļas pirmajā daļā pēc skaitliskajām vērtībām, aiz vārda "kazeīns" pievieno vārdus "…vai mātes pienu…"un 2. iedaļas beigās pievieno šādu daļu:"Vienādam enerģijas lielumam mākslīgā piena maisījumam jāsatur izmantojamais metionīna daudzums vienāds vismaz ar to, ko satur mātes piens, kā noteikts V pielikumā";b) 3.1. iedaļas trešo ievilkumu svītro;c) 3. iedaļā iekļauj:"3.5. Trans-taukskābju saturs nedrīkst pārsniegt 4 % no kopējā tauku satura.3.6. Erukskābes saturs nedrīkst pārsniegt 1 % no kopējā tauku satura."3. Gan I, gan II pielikumam kā 7. iedaļu pievieno šādu:"7. Var pievienot šādus nukleotīdus:| Maksimums |(mg/100 kJ) | (mg/100 kcal) |citidīn-5’-monofosfāts | 0,60 | 2,50 |uridīn-5’-monofosfāts | 0,42 | 1,75 |adenozīn-5’-monofosfāts | 0,36 | 1,50 |guanozīn-5’-monofosfāts | 0,12 | 0,50 |inozīn-5’-monofosfāts | 0,24 | 1,00" |4. III pielikumu groza šādi.a) 2. iedaļai pievieno:"Minerālvielas | Atļautie sāļi |selēns | nātrija selenāts nātrija selenīts" |b) 3. iedaļai pievieno šādas vielas:"citidīn-5’-monofosfāts un tā nātrija sālsuridīn-5’-monofosfāts un tā nātrija sālsadenozīn-5’-monofosfāts un tā nātrija sālsguanozīn-5’-monofosfāts un tā nātrija sālsinozīn-5’-monofosfāts un tā nātrija sāls."5. IV pielikumam pievieno šādu:"Prasības | Prasību garantējošie nosacījumi |7.Samazināt alerģijas risku piena olbaltumvielām. Šī prasība var ietvert noteikumus attiecībā uz pazeminātu alergenu ar pazeminātām antigēna īpašībām. | a)Maisījumiem jāatbilst 1. pielikuma 2.2. iedaļas noteikumiem, un ar vispārpieņemtajām metodēm noteiktajam imunoreaktīvās olbaltumvielas daudzumam maisījumā jābūt zemākam par 1 % no slāpekli saturošajiem savienojumiem.b)Etiķetē norāda ka produkts nav jālieto zīdaiņiem, kuri ir alerģiski pret nesašķeltām olbaltumvielām, no kā tas pagatavots, ja vien vispārpieņemtas klīniskas pārbaudes nepierāda mākslīgā piena maisījuma toleranci vairāk nekā 90 % zīdaiņu (ticamības intervāls 95 %), kuri ir pārmērīgi jutīgi pret olbaltumvielām, no kurām pagatavots hidrolizāts.c)Iekšķīgi dots mākslīgā piena maisījums nedrīkst izraisīt pastiprinātu jutīgumu pret nesašķeltām olbaltumvielām dzīvniekiem, no kuriem iegūst mākslīgā piena maisījumu;d)Prasību pārbaudei jāizmanto objektīvi un zinātniski apstiprināti dati." |6. Pievieno šādu VIII pielikumu:"VIII PIELIKUMSNORĀDES VĒRTĪBAS UZTURVIELU MARĶĒŠANAI PĀRTIKAS PRODUKTIEM ZĪDAIŅIEM UN MAZIEM BĒRNIEMBarības viela | Norādes lielums marķējumā || |Vitamīns A | (μg) | 400 |Vitamīns D | (μg) | 10 |Vitamīns C | (mg) | 25 |Tiamīns | (mg) | 0,5 |Riboflavīns | (mg) | 0,8 |Niacīna ekvivalenti | (mg) | 9 |Vitamīns B6 | (mg) | 0,7 |Folāts | (μg) | 100 |Vitamīns B12 | (μg) | 0,7 |Kalcijs | (mg) | 400 |Dzelzs | (mg) | 6 |Cinks | (mg) | 4 |Jods | (μg) | 70 |Selēns | (μg) | 10 |Varš | (mg) | 0,4 |"--------------------------------------------------VIII PIELIKUMSNORĀDES VĒRTĪBAS UZTURVIELU MARĶĒŠANAI PĀRTIKAS PRODUKTIEM ZĪDAIŅIEM UN MAZIEM BĒRNIEMBarības viela | Norādes lielums marķējumā || |Vitamīns A | (μg) | 400 |Vitamīns D | (μg) | 10 |Vitamīns C | (mg) | 25 |Tiamīns | (mg) | 0,5 |Riboflavīns | (mg) | 0,8 |Niacīna ekvivalenti | (mg) | 9 |Vitamīns B6 | (mg) | 0,7 |Folāts | (μg) | 100 |Vitamīns B12 | (μg) | 0,7 |Kalcijs | (mg) | 400 |Dzelzs | (mg) | 6 |Cinks | (mg) | 4 |Jods | (μg) | 70 |Selēns | (μg) | 10 |Varš | (mg) | 0,4 |--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 2005/8/EK (2005. gada 27. janvāris), ar ko groza I pielikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2002/32/EK par nevēlamām vielām dzīvnieku barībāDokuments attiecas uz EEZ

text:
               29.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 27/44

      KOMISIJAS DIREKTĪVA 2005/8/EK
   (2005. gada 27. janvāris),
   ar ko groza I pielikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2002/32/EK par nevēlamām vielām dzīvnieku barībā
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. maija Direktīvu 2002/32/EK par nevēlamām vielām dzīvnieku barībā (1), un jo īpaši tās 8. panta 1. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Direktīvā 2002/32/EK noteikts, ka dzīvnieku barībā ir aizliegts lietot produktus, kuros nevēlamo vielu saturs pārsniedz I pielikumā noteikto maksimālo pieļaujamo daudzumu.

               (2)

               Pēc Direktīvas 2002/32/EK pieņemšanas Komisija paziņoja, ka minētās direktīvas I pielikumā izklāstītie noteikumi tiks pārskatīti, ņemot vērā atjaunoto zinātnisko riska novērtējumu un aizliegumu veikt jebkādu tādu inficētu, prasībām neatbilstošu produktu atšķaidīšanu, kas paredzēti dzīvnieku barošanai.

               (3)

               Pirms pilnīgas pārskatīšanas, pamatojoties uz atjaunotu zinātniskā riska novērtējumu, jāveic atsevišķi grozījumi, ņemot vērā zinātnes un tehnikas sasniegumus.

               (4)

               Ieteicams precizēt terminu “rupjā lopbarība zaļmasā”.

               (5)

               Ņemot vērā to, ka varētu tikt apdraudēta kalcija karbonāta kā būtiskas un vērtīgas barības sastāvdaļas piegāde, jo nevēlamo vielu ietekmē kopējā dzīvsudraba līmenis dažās pārtikas vielās parastā fona piesārņojuma dēļ ir tuvu maksimāli pieļaujamajam Direktīvas 2002/32/EK I pielikumā noteiktajam līmenim vai to pārsniedz, minētais maksimālais pieļaujamais līmenis ir jāmaina, pamatojoties uz to, ka dzīvsudrabs neorganiskā formā atrodams kalcija karbonāta sastāvā, un Dzīvnieku uztura zinātniskā komiteja ir apstiprinājusi, ka dzīvsudrabs neorganiskā formā ir mazāk toksisks salīdzinājumā ar organisko dzīvsudrabu, jo īpaši metildzīvsudrabu.

               (6)

               Maksimālais fluora līmenis citā papildbarībā ir 125 mg/kg uz 1 % fosfora. Vides aizsardzības apsvērumu dēļ fosfora līmenis dzīvnieku barībā ir ierobežots un fosfora sagremojamība un biopieejamība ir uzlabota, izmantojot, piemēram, tādus enzīmus kā fitāze. Tādēļ vairs nav lietderīgi maksimālo līmeni noteikt uz 1 % fosfora, bet gan to noteikt papildbarībai attiecībā uz barību ar mitruma saturu 12 %.

               (7)

               Tādēļ Direktīva 2002/32/EK ir attiecīgi jāgroza.

               (8)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgās komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 202/32/EK I pielikums ir grozīts saskaņā ar šīs direktīvas pielikumu.
   2. pants
   1.   Dalībvalstīs ne vēlāk kā 12 mēnešus pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara zināmus Komisijai minēto aktu tekstus, kā arī minēto aktu un šīs direktīvas korelācijas tabulu.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
   2.   Dalībvalstis dara zināmus Komisijai valsts tiesību aktu noteikumus, kurus tās pieņem šīs direktīvas jomā.
   3. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   4. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2005. gada 27. janvārī

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Markos KYPRIANOU

      (1)  OV L 140, 30.5.2002., 10. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2003/100/EK (OV L 285, 1.11.2003., 33. lpp.).

      PIELIKUMS
      Direktīvas 2002/32/EK I pielikums ir grozīts šādi:

                  1.

                  Pielikuma 2. rindas 2. slejā, svins, pēc vārdiem “rupjā lopbarība zaļmasā” iekļauj šādu zemsvītras piezīmi:

                              “(*)

                              rupjajā lopbarībā zaļmasā iekļauti tādi dzīvnieku barībai paredzēti produkti kā siens, skābbarība, svaiga zāle u. c. …”.

                  2.

                  Pielikuma 3. rindu, fluors, groza šādi:

                              a)

                              svītro zemsvītras piezīmi (1) un (2);

                              b)

                              vārdus “Minerālvielu maisījumi liellopiem, aitām un kazām — 2 000 (1)” un “Cita papildbarība — 125 (2)” aizstāj ar vārdiem: “Papildbarība, kuras sastāvā ir ≤ 4 % fosfora, — 500” un “Papildbarība, kuras sastāvā ir > 4 % fosfora, — 125 per 1 % fosfora”.

                  3.

                  Pielikuma 4. rindu, dzīvsudrabs, aizstāj ar šādu:

                              Nevēlamas vielas

                              Dzīvnieku barībai paredzēti produkti

                              Maksimālais saturs mg/kg (ppm) attiecībā uz barību ar mitruma saturu 12 %

                              (1)

                              (2)

                              (3)

                                          “4.

                                          Dzīvsudrabs

                              Barības sastāvdaļas, izņemot:

                              0,1

                                          —

                                          barību, kas iegūta zivju un citu jūras dzīvnieku pārstrādē

                              0,5

                                          —

                                          kalcija karbonātu

                              0,3

                              Komplekso barību, izņemot:

                              0,1

                                          —

                                          komplekso barību suņiem un kaķiem

                              0,4

                              Papildbarību, izņemot:

                                          —

                                          papildbarību suņiem un kaķiem

                              0,2”