title: Komisijas Direktīva 2001/52/EK (2001. gada 3. jūlijs), ar kuru groza Direktīvu 95/31/EK, ar ko nosaka īpašus tīrības kritērijus pārtikas produktos lietojamiem saldinātājiemDokuments attiecas uz EEZ.

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32001L0052

Oficiālais Vēstnesis L 190 , 12/07/2001 Lpp. 0018 - 0020

		Komisijas Direktīva 2001/52/EK(2001. gada 3. jūlijs),ar kuru groza Direktīvu 95/31/EK, ar ko nosaka īpašus tīrības kritērijus pārtikas produktos lietojamiem saldinātājiem(dokuments attiecas uz EEZ)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvu 89/107/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pārtikas piedevām, ko atļauts izmantot cilvēku uzturā [1], kura grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 94/34/EK [2], un jo īpaši tās 3. panta 3. punkta a) apakšpunktu,apspriedusies ar Pārtikas zinātnisko komiteju,tā kā:(1) Eiropas Parlamenta un Padomes 1994. gada 30. jūnija Direktīvā 94/35/EK par saldinātājiem, kurus lieto pārtikas produktos [3], kas grozīta ar Direktīvu 96/83/EK [4], uzskaitītas vielas, kuras var lietot par saldinātājiem pārtikā.(2) Komisijas 1995. gada 5. jūlija Direktīva 95/31/EK, ar ko nosaka īpašus tīrības kritērijus pārtikas produktos lietojamiem saldinātājiem [5], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2000/51/EK [6], nosaka tīrības kritērijus Direktīvā 94/35/EK minētajiem saldinātājiem.(3) Ievērojot tehnikas attīstību, ir jāgroza tīrības kritēriji, kas Direktīvā 95/31/EK noteikti mannītam (E 421) un kālija acesulfamam (E 950).(4) Ir jāņem vērā saldinātāju specifikācijas un analītiskās metodes, kas norādītas Pārtikas kodeksā, ko izstrādājusi Apvienotā FAO /PVO pārtikas piedevu ekspertu komiteja (JECFA).(5) Tādēļ ir jāpielāgo Direktīva 95/31/EK.(6) Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pārtikas produktu pastāvīgās komitejas atzinumu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvas 95/31/EK pielikumā tekstu attiecībā uz E 421 mannītu un E 950 kālija acesulfamu aizstāj ar tekstu šīs direktīvas pielikumā.2. pantsDalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai vēlākais līdz 2002. gada 30. jūnijam panāktu atbilstību šai direktīvai. Par to dalībvalstis nekavējoties informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.3. pantsŠī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.4. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2001. gada 3. jūlijāKomisijas vārdā —Komisijas loceklisDavid Byrne[1] OV L 40, 11.2.1989., 27. lpp.[2] OV L 237, 10.9.1994., 1. lpp.[3] OV L 237, 10.9.1994., 3. lpp.[4] OV L 48, 19.2.1997., 16. lpp.[5] OV L 178, 28.7.1995., 1. lpp.[6] OV L 198, 4.8.2000., 41. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMS"E 950 KĀLIJA ACESULFAMSSinonīmi | Acesulfamkālijs, 3,4-dihidro-6-metil-1, 2,3-oksatiazin-4-ona 2,2-dioksīda kālija sāls |DefinīcijaĶīmiskais nosaukums | 6-metil-1,2,3-oksatiazin-4(3H)-ona-2,2-dioksīda kālija sāls |EINECS | 259–715–3 |Ķīmiskā formula | C4H4KNO4S |Molekulmasa | 201,24 |Pamatvielas saturs | Ne mazāk kā 99 % C4H4KNO4S bezūdens vielā |Apraksts | Balts, kristālisks pulveris, bez smaržas Apmēram 200 reižu saldāks par saharozi |IdentifikācijaA. Šķīdība | Ļoti labi šķīst ūdenī, ļoti vāji šķīst etanolā |B. Ultravioletā absorbcija | Maksimāli 227 ± 2 nm 10 mg šķīdumam 1000 ml ūdens |C. Pozitīvs kālija tests | Atbilst testam (testē atlikumu, kas iegūts, dedzinot 2 g parauga) |D. Izgulsnēšanas tests | Dažus pilienus 10 % nātrija kobaltnitrīta šķīduma pievieno tādam šķīdumam, kur 0,2 g parauga izšķīdināts 2 ml etiķskābes un 2 ml ūdens. Iegūst dzeltenas nogulsnes |TīrībaZudumi pēc žāvēšanas | Ne vairāk kā 1 % (105 oC, divas stundas) |Organiski piemaisījumi | Atbilst testam attiecībā uz UV aktīvajām sastāvdaļām 20 mg/kg |Fluorīds | Ne vairāk kā 3 mg/kg |Svins | Ne vairāk kā 1 mg/kg |E 421 MANNĪTS1.MannītsSinonīmi | D-mannīts |Definīcija | Izgatavots, katalītiski hidrogenizējot ogļhidrātu šķīdumus, kas satur glikozi un/vai fruktozi |Ķīmiskais nosaukums | D-mannīts |EINECS | 200–711–8 |Ķīmiskā formula | C6H14O6 |Molekulmasa | 182,2 |Pamatvielas saturs | Ne mazāk kā 96,0 % D-mannīta un ne vairāk kā 102 % bezūdens vielā |Apraksts | Balts, kristālisks pulveris, bez smaržas |IdentifikācijaA. Šķīdība | Šķīst ūdenī, ļoti vāji šķīst etanolā, praktiski nešķīst ēterī |B. Kušanas temperatūra | Starp 164 un 169 °C |C. Plānslāņa hromatogrāfija. | Atbilst testam |D. Īpatnējais griešanas leņķis | [α] 20D: +23o līdz +25o |E. pH | Starp 5 un 8 Pievieno 0,5 ml piesātināta kālija hlorīda šķīduma 10 ml 10 % (masas/tilpuma) parauga šķīduma, tad nosaka pH |TīrībaZudumi pēc žāvēšanas | Ne vairāk kā 0,3 % (105 °C, četras stundas) |Reducējošie cukuri | Ne vairāk kā 0,3 % (glikozes izteiksmē) |Kopā cukuri | Ne vairāk kā 1 % (glikozes izteiksmē) |Pelni, sulfātu veidā | Ne vairāk kā 1 % |Hlorīdi | Ne vairāk kā 70 mg/kg |Sulfāts | Ne vairāk kā 100 mg/kg |Niķelis | Ne vairāk kā 2 mg/kg |Svins | Ne vairāk kā 1 mg/kg |2.Mannīts, izgatavots fermentācijas ceļāSinonīmi | D-mannīts |Definīcija | Izgatavots, ar pārtraukumiem fermentējot aerobos apstākļos, izmantojot rauga parasto klonu Zugosaccharomyces rouxii |Ķīmiskais nosaukums | D-mannīts |EINECS | 200–711–8 |Ķīmiskā formula | C6H14O6 |Molekulmasa | 182,2 |Pamatvielas saturs | Ne mazāk kā 99,0 % bezūdens vielā |Apraksts | Balts, kristālisks pulveris, bez smaržas |IdentifikācijaA. Šķīdība | Šķīst ūdenī, ļoti vāji šķīst etanolā, praktiski nešķīst ēterī |B. Kušanas temperatūra | Starp 164 un 169oC |C. Plānslāņa hromatogrāfija. | Atbilst testam |D. Īpatnējais griešanas leņķis | [α] 20D: + 23o līdz + 25o (borāta šķīdums) |E. pH | Starp 5 un 8 Pievieno 0,5 ml piesātināta kālija hlorīda šķīduma 10 ml 10 % (masas/tilpuma) parauga šķīduma, tad nosaka pH |TīrībaArabīts | Ne vairāk kā 0,3 % |Zudumi pēc žāvēšanas | Ne vairāk kā 0,3 % (105 °C, četras stundas) |Reducējošie cukuri | Ne vairāk kā 0,3 % (glikozes izteiksmē) |Kopā cukuri | Ne vairāk kā 1 % (glikozes izteiksmē) |Pelni, sulfātu veidā | Ne vairāk kā 1 % |Hlorīdi | Ne vairāk kā 70 mg/kg |Sulfāts | Ne vairāk kā 100 mg/kg |Svins | Ne vairāk kā 1 mg/kg |Aerobās mezofilās baktērijas | Ne vairāk kā 103/g |Koliformas | Nekonstatē 10 g paraugā |Salmonella | Nekonstatē 10 g paraugā |E. coli | Nekonstatē 10 g paraugā |Staphylococcus aureus | Nekonstatē 10 g paraugā |Pseudomonas aeruginosa | Nekonstatē 10 g paraugā |Pelējums | Ne vairāk kā 100/g |Raugi | Ne vairāk kā 100/g" |--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva 93/23/EEK (1993. gada 1. jūnijs) par statistikas pārskatiem, kas veicami attiecībā uz cūkkopību

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31993L0023

Oficiālais Vēstnesis L 149 , 21/06/1993 Lpp. 0001 - 0004 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 3 Sējums 50 Lpp. 0042  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 3 Sējums 50 Lpp. 0042

		Padomes Direktīva 93/23/EEK(1993. gada 1. jūnijs)par statistikas pārskatiem, kas veicami attiecībā uz cūkkopībuEIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomiskās Kopienas dibināšanu un jo īpaši tā 43. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],tā kā Padomes 1976. gada 20. jūlija Direktīva 76/630/EEK par dalībvalstu veiktajiem pārskatiem attiecībā uz cūkkopību [3] ir vairākkārt grozīta; un tā kā vajadzīgi turpmāki grozījumi, noteikumi skaidrības labad būtu jāsastāda no jauna;tā kā būtu jāpieņem noteikumi par tām dalībvalstīm, kuru cūku kopskaits veido tikai nelielu procentu no Kopienas vispārējā kopskaita, lai vajadzības gadījumā samazinātu gada pārskatu skaitu;tā kā pienācīgas kopējās lauksaimniecības politikas vadības nodrošināšanas nolūkos, īpaši attiecībā uz cūkgaļas tirgu, Komisija pieprasa regulārus datus par tendencēm lopkopībā un cūkkopībā;tā kā datu vākšana un apstrāde, kā arī pārskata organizēšana valsts līmenī arī turpmāk būtu jāatstāj dalībvalstu statistikas iestāžu ziņā, un Komisijai būtu jāatbild par statistikas informācijas koordinēšanu un saskaņošanu Kopienas līmenī, kā arī jāveido saskaņotas metodoloģijas, kas nepieciešamas Kopienas politikas īstenošanai;tā kā šīs direktīvas īstenošanas atvieglošanai ir vajadzīga cieša sadarbība starp dalībvalstīm un Komisiju, kas būtu jāīsteno īpaši caur Lauksaimniecības statistikas pastāvīgo komiteju, kas izveidota ar Lēmumu 72/279/EEK [4],IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.I SADAĻA KOPSKAITA PĀRSKATIA. Valstu līmenīBiežums – pārskata sfēra1. pants1. Dalībvalstis katru gadu veic statistikas pārskatus par cūku kopskaitu savā teritorijā, par atsauces punktu ņemot kādu no aprīļa, augusta un decembra pirmajām dienām.2. Dalībvalstīm drīkst pēc to lūguma atļaut pašām veikt aprīļa un augusta pārskatus atsevišķos reģionos, ja šajos reģionos ir pārstāvēti vismaz 70 % no cūku kopskaita.Tām dalībvalstīm, kuru cūku populācija nepārsniedz 3 miljonus, drīkst atļaut iesniegt aprīļa un augusta apvienotos pārskatus.Dalībvalstīm drīkst pēc to lūguma atļaut izmantot administratīvos statistikas avotus pārskatu vietā, kā paredzēts 1. punktā.3. Izskatot 2. punktā minētos lūgumus, Komisija pieņem lēmumu saskaņā ar 17. pantā noteikto procedūru.2. pants1. Šajā direktīvā jēdziens "cūka" nozīmē mājdzīvniekus, kas pieder pie sugas Sus.2. Direktīvas 1. pantā minētie pārskati aptver visas cūkas, kuras tiek turētas lauku saimniecībās, kā to paredz 17. pantā noteiktā procedūra. Pārskati aptver pietiekamu saimniecību skaitu, kurā ietilpst vismaz 95 % no cūku populācijas, kā to nosaka pēdējais lauku saimniecību struktūras pārskats.3. Iespēju robežās dalībvalstis nodrošina 2. punktā minētos pārskatu rezultātus kopā ar cūku populācijas aprēķinu, kurš nav ietverts minētajos pārskatos.Sadalījums pēc kategorijām3. pants1. Direktīvas 1. pantā minētos pārskatus veic tā, lai nodrošinātu cūku populācijas sadalījumu sekojošās kategorijās:A. Sivēni ar dzīvsvaru, mazāku par 20 kg;B. Cūkas ar dzīvsvaru 20 kg vai vairāk, taču mazāku kā 50 kg;C. Nobarojamās cūkas, tai skaitā kaujamie vepri un kaujamās sivēnmātes ar dzīvsvaru:a) 50 kg vai vairāk, taču mazāk kā 80 kg;b) 80 kg vai vairāk, taču mazāk kā 110 kg;c) 110 kg vai vairāk;D. Vaislas cūkas ar dzīvsvaru 50 kg un vairāk:a) kuiļi;b) apsēklotās sivēnmātes, no kurām:b1) pirmoreiz apsēklotas sivēnmātes;c) citas sivēnmātes, ko kurām:c1) vēl neapsēklotas sivēnmātes.2. Panta 1. punktā minētās kategorijas drīkst izmainīt saskaņā ar 17. pantā noteikto procedūru.3. Kategorijas definē saskaņā ar 17. pantā noteikto procedūru.Precizitāte4. pants1. Direktīvas 1. pantā minētie pārskati tiek veikti vispusīgo apskatu vai izlases veida pārbaudi.2. Katras dalībvalsts izlases kļūda pārskatu rezultātos, ko paredz 2. pants 2. punkts, nedrīkst pārsniegt 2 % (ar ticamības intervālu 68 %) no kopējā cūku skaita.3. Papildus izlases struktūrai un papildus aprēķiniem, kas minēti 2. panta 3. punktā, dalībvalstis veic visus vajadzīgos pasākumus, lai saglabātu pārskatu kvalitāti.Iesniegšanas termiņš5. pants1. Dalībvalstis Komisijai iesniedz pārskatu provizoriskos rezultātus un papildus aprēķinus līdz:- tā paša gada 15. jūnijam par aprīļa pārskatu,- tā paša gada 15. oktobrim par augusta pārskatu,- nākamā gada 15. februārim par decembra pārskatu.2. Dalībvalstis Komisijai iesniedz pārskatu rezultātus un papildus aprēķinus, kā paredz 4. panta 2. punkts, līdz:- tā paša gada 1. augustam par aprīļa pārskatu,- tā paša gada 1. decembrim par augusta pārskatu,- nākama gada 1. aprīlim par decembra pārskatu.B. Reģiona līmenīTeritoriālās apakšvienības6. pants1. Decembra pārskata gala rezultātus sastāda katrai teritoriālajai apakšvienībai saskaņā ar 17. pantā noteikto procedūru.2. Saskaņā ar 17. pantā noteikto procedūru Komisija drīkst pieņemt dalībvalsts pieteikumu par 1. punktā minētā reģionālā sadalījuma pielietošanu aprīļa vai augusta pārskata gala rezultātu apkopošanā.3. Komisija drīkst grozīt 1. punktā minētās teritoriālās apakšvienības saskaņā ar 17. pantā noteikto procedūru.Iesniegšanas termiņš7. pantsDalībvalstis iesniedz Komisijai 6. pantā minētos datus līdz atsauces mēnesim sekojošā gada 15. maijam.C. Sadalījums pēc ganāmpulku lielumaLieluma kategorijas8. pants1. Nepārskaitļa gados dalībvalstis valsts līmenī sadala decembra gala rezultātus pēc lieluma kategorijām saskaņā ar 17. pantā noteikto procedūru.2. Saskaņā ar 17. pantā noteikto procedūru Komisija drīkst pieņemt dalībvalsts pieteikumu par 1. punktā minētā sadalījuma pēc lieluma kategorijām pielietošanu pārskaitļa gadu un/vai gada dotā mēneša gala rezultātu apkopošanā.3. Panta 1. punktā minētās lieluma kategorijas drīkst grozīt saskaņā ar 17. pantā noteikto procedūru.Iesniegšanas termiņš9. pantsDalībvalstis iesniedz Komisijai 8. pantā minētos datus līdz atsauces mēnesim sekojošā gada 15. maijam.II SADAĻA KAUŠANAS STATISTIKA10. pants1. Dalībvalstis apkopo mēneša statistiku par to teritorijā esošajās kautuvēs nokauto cūku skaitu un liemeņu svaru, kā arī gaļu, kura paredzēta lietošanai cilvēku pārtikā.Vajadzības gadījumā tās arī iesniedz pārskatos neietvertos kaušanas aprēķinus tā, lai statistikā būtu ietvertas visas to teritorijā nokautās cūkas.2. Panta 1. punktā minēto statistiku apkopo par sekojošu kategoriju:A. Cūkas, kopā.3. Panta 1. punktā minēto liemeņu svaru un panta 2. punktā minēto kategoriju definē saskaņā ar 17. pantā noteikto procedūru.Iesniegšanas termiņš11. pantsDalībvalstis iesniedz Komisijai 10. panta 1. punktā minētos statistikas datus divu mēnešu laikā pēc atsauces mēneša.III SADAĻA RAŽOŠANAS PROGNOZES12. pants1. Dalībvalstis izmanto pārskatu rezultātus un citu pieejamu informāciju, lai sastādītu katra kalendārā gada ceturkšņa prognozes savam cūkgaļas piedāvājumam.Šo piedāvājumu izsaka kā bruto vietējo produkciju, kas ietver visu nokauto cūku skaitu plus Kopienas iekšējo un ārējo dzīvu cūku tirdzniecības bilanci.2. Panta 1. pantā minētās prognozes sastāda sekojošai kategorijai:A. Cūkas, kopā.3. "Piedāvājuma" definīciju, kas minēta 1. punktā, drīkst grozīt saskaņā ar 17. pantā noteikto procedūru.Iesniegšanas termiņš13. pantsDalībvalstis iesniedz Komisijai 12. panta 1. punktā minētās prognozes sekojošos laikos un par sekojošiem triju mēnešu periodiem:a) līdz 15. februārim par prognozēm līdz esošā gada trešajam ceturksnim (ieskaitot);b) līdz 15. jūnijam par prognozēm līdz nākošā gada pirmajam ceturksnim (ieskaitot);c) līdz 15. oktobrim par prognozēm līdz nākošā gada otrajam ceturksnim (ieskaitot).IV SADAĻA VISPĀRĪGIE NOTEIKUMI14. pantsDalībvalstis iesniedz Komisijai 5., 7., 9., 11. un 13. pantos minētos datus saskaņā ar Padomes 1990. gada 11. jūnija Regulu (Euratom, EEK) Nr. 1588/90 par Eiropas Kopienu Statistikas biroja statistikas konfidencialitātei pakļautu datu iesniegšanu [5].15. pantsKomisija, konsultējoties ar dalībvalstīm, pārbauda:a) iesniegtos rezultātus;b) tehniskās problēmas, kuras rodas, jo īpaši sagatavojot un veicot pārskatus un prognozes;c) pārskatu rezultātu un aprēķinu ticamību.16. pantsDalībvalstis informē Komisiju par jebkurām metodoloģiskām vai citām pārmaiņām, kuras varētu ievērojami ietekmēt statistiku. To dara ne vēlāk kā trīs mēnešus pēc tam, kad stājusies spēkā attiecīgā izmaiņa. Komisija informē pārējās dalībvalstis par šādām izmaiņām caur attiecīgajām pusēm.17. pants1. Ja vajadzīgs ievērot šajā pantā noteikto kārtību, Lauksaimniecības statistikas pastāvīgās komitejas (šeit turpmāk "Komiteja") priekšsēdētājs pēc savas iniciatīvas vai dalībvalsts pārstāvja lūguma informē Komiteju par attiecīgo jautājumu.2. Komisijas pārstāvis iesniedz Komitejai pieņemamo pasākumu projektu. Komiteja sniedz savu atzinumu par projektu laikā, kuru drīkst noteikt priekšsēdētājs saskaņā ar jautājuma steidzamību. Atzinumu pieņem ar 54 balsu vairākumu, dalībvalstu pārstāvju balsis izsver saskaņā ar Līguma 148. panta 2. punktu. Priekšsēdētājs nebalso.3. a) Komisija pieņem paredzētos pasākumus, ja tie nav pretrunā ar Komitejas atzinumu;b) ja paredzētie pasākumi ir pretrunā ar Komitejas atzinumu vai šāds atzinums vispār nav ticis sniegts, tad Komisija bez kavēšanās iesniedz Padomei priekšlikumu par pasākumiem, kuri jāparedz. Padome pieņem lēmumu ar kvalificētu vairākumu.Ja triju mēnešu laikā no ziņojuma iesniegšanas datuma Padome nav pieņēmusi lēmumu, tad paredzētos pasākumus pieņem Komisija.18. pants1. Direktīva 76/630/EEK tiek atcelta ar 1994. gada 1. janvāri.2. Jebkura atsauce uz atcelto direktīvu ir jāveic attiecībā uz šo direktīvu.19. pantsDalībvalstis līdz 1994. gada 1. janvārim pieņem vajadzīgos normatīvos un administratīvos aktus, kas atbilstu šai direktīvai.Pieņemot šos pasākumus, dalībvalstis tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai pievieno tiem šādu atsauci, tos oficiāli publicējot. Dalībvalstis nosaka šādas atsauces veikšanas metodes.20. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 1993. gada 1. jūnijāPadomes vārdā —prezidentsJ. Andersen[1] OV C 18, 23.1.1993., 12. lpp.[2] OV C 115, 26.4.1993.[3] OV L 223, 16.8.1976., 4. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi veikti ar Regulu (EEK) Nr. 1057/91 (OV L 107, 27.4.1991., 11. lpp.).[4] OV L 179, 7.8.1972., 1. lpp.[5] OV L 151, 15.6.1990., 1. lpp.--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva (1986. gada 20. jūnijs), ar ko groza Padomes Direktīvu 66/402/EEK par graudaugu sēklu tirdzniecību

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31986L0320

Oficiālais Vēstnesis L 200 , 23/07/1986 Lpp. 0038 - 0038 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 3 Sējums 21 Lpp. 0158  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 3 Sējums 21 Lpp. 0158

		Komisijas Direktīva(1986. gada 20. jūnijs),ar ko groza Padomes Direktīvu 66/402/EEK par graudaugu sēklu tirdzniecību(86/320/EEK)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1966. gada 14. jūnija Direktīvu 66/402/EEK par graudaugu sēklu tirdzniecību [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 86/155/EEK [2], un jo īpaši tās 2. panta 1.a punktu un 21.a pantu,tā kā, ņemot vērā zinātnes un tehnikas atziņu attīstību attiecībā uz hibrīdiem, kas radušies, krustojot sugas, uz kurām attiecas Direktīva 66/402/EEK, hibrīdi, kas radušies Sorghum bicolor un Sorghum sudanense krustošanas rezultātā, būtu jāiekļauj Direktīvas darbības jomā, ņemot vērā to palielināto nozīmi Kopienā;tā kā, ņemot vērā zinātnes un tehnikas atziņu attīstību, būtu jāgroza minētās direktīvas I pielikums, lai pielāgotu Sorghum sugām piemērojamos nosacījumus;tā kā šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pastāvīgās lauksaimniecības, dārzkopības un mežsaimniecības sēklu un reproduktīvā materiāla komitejas atzinumu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvu 66/402/EEK ar šo pantu groza šādi:1. Direktīvas 2. panta 1. punkta A daļai pievieno šādu tekstu:"Šī definīcija attiecas arī uz šādiem hibrīdiem, kas radušies, krustojot iepriekš minētās sugas:Sorghum bicolor (L.) Moench × Sorghum sudanense (Piper) Stapf. | Hibrīdi, kas radušies, krustojot sorgo un Sudānas zāli. |Ja nav norādīts citādi, iepriekš minēto hibrīdu sēklām piemēro standartus un citus nosacījumus, ko piemēro katras sugas, no kurām tās atvasinātas, sēklām."2. Direktīvas I pielikuma 3. punkta C daļas b) apakšpunktā pirms vārdiem "sertificētu sēklu" iekļauj vārdus "šķirņu hibrīdu".3. Direktīvas I pielikuma 3. punkta C daļai pievieno šādu tekstu:"c) Sorghumspp. brīvi apputeksnētu šķirņu vai sintētisko šķirņu kultūras atbilst šādiem standartiem: kultūras augu, kas atpazīstami kā acīm redzami nepiederoši šķirnei, skaits nepārsniedz:- vienu uz 30 m2 bāzes sēklu ražošanai,- vienu uz 10 m2 sertificētu sēklu ražošanai".2. pantsDalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai līdz 1987. gada 1. jūlijam izpildītu šīs direktīvas prasības. Par to tās tūlīt informē Komisiju.3. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1986. gada 20. jūnijāKomisijas vārdā —priekšsēdētāja vietnieksFrans Andriessen[1] OV 125, 11.7.1966., 2308./66. lpp.[2] OV L 118, 7.5.1986., 23. lpp.--------------------------------------------------


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/8/EK (2004. gada 11. februāris) par tādas koģenerācijas veicināšanu, kas balstīta uz lietderīgā siltuma pieprasījumu iekšējā enerģijas tirgū, un ar kuru groza Direktīvu 92/42/EEK

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32004L0008

Oficiālais Vēstnesis L 052 , 21/02/2004 Lpp. 0050 - 0060

		Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/8/EK(2004. gada 11. februāris)par tādas koģenerācijas veicināšanu, kas balstīta uz lietderīgā siltuma pieprasījumu iekšējā enerģijas tirgū, un ar kuru groza Direktīvu 92/42/EEKEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 175. panta 1. punktu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un Sociālo lietu komitejas atzinumu [2],ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu [3],rīkojoties saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru [4],tā kā:(1) Pašlaik Kopienā nepietiekami izmanto koģenerācijas kā enerģijas taupīšanas līdzekļa potenciālu. Augstas efektivitātes koģenerācijas, kas balstīta uz lietderīgā siltuma pieprasījumu, veicināšana ir Kopienas prioritāte, ievērojot iespējamo ieguvumu no koģenerācijas attiecībā uz primārās enerģijas taupīšanu, elektrotīklu zudumu novēršanu un emisiju, jo īpaši siltumnīcefekta gāzu emisiju, samazināšanu. Bez tam efektīva koģenerācijā saražotās enerģijas izmantošana var pozitīvi ietekmēt arī energoapgādes drošību un Eiropas Savienības un tās dalībvalstu konkurētspēju. Tādēļ jāveic pasākumi, lai nodrošinātu šā potenciāla labāku izmantošanu iekšējā enerģijas tirgū.(2) Ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. jūnija Direktīvu 2003/54/EK [5] nosaka kopīgus noteikumus elektroenerģijas ražošanai, pārvadei, sadalei un piegādei elektroenerģijas iekšējā tirgū. Šajā sakarā koģenerācijas attīstība veicina konkurenci, tai skaitā attiecībā uz jaunajiem tirgus dalībniekiem.(3) Zaļajā grāmatā ar nosaukumu "Eiropas energoapgādes drošības stratēģija" norādīts, ka Eiropas Savienība ļoti lielā mērā ir atkarīga no ārējiem enerģijas avotiem, kas pašlaik nodrošina 50 % pieprasījuma un, saglabājoties pašreizējām tendencēm, līdz 2030. gadam varētu nodrošināt pat 70 % pieprasījuma. Atkarība no ievešanas un ievešanas īpatsvara pieauguma, palielinās energoapgādes pārtraukumu vai sarežģījumu risks. Tomēr elektroapgādes drošību nedrīkst uzskatīt par jautājumu, kas saistīts tikai ar to, lai samazinātu atkarību no ievešanas un palielinātu vietējo ražošanu. Elektroapgādes drošībai vajadzīgas dažādas politikas iniciatīvas, kas vērstas, cita starpā, arī uz enerģijas avotu un tehnisko paņēmienu diversifikāciju un starptautisko attiecību uzlabošanu. Bez tam Zaļajā grāmatā ir uzsvērts, ka energoapgādes drošība ir būtiska noturīgai attīstībai nākotnē. Zaļajā grāmatā secināts, ka jaunu pasākumu pieņemšana, lai mazinātu enerģijas pieprasījumu, ir būtiska, gan lai samazinātu atkarību no ievešanas, gan lai ierobežotu siltumnīcefekta gāzu emisijas. Eiropas Parlaments 2001. gada 15. novembra rezolūcijā par Zaļo grāmatu [6] aicināja veikt veicināšanas pasākumus, lai sekmētu pāreju uz efektīvām enerģijas ražošanas iekārtām, tajā skaitā termoelektrocentrālēm.(4) Komisijas paziņojumā "Noturīga Eiropa labākai pasaulei – Eiropas Savienības noturīgas attīstības stratēģija", kas tika iesniegts Eiropadomes sanāksmē Gēteborgā 2001. gada 15. un 16. jūnijā, norādīts, ka klimata pārmaiņas ir viens no galvenajiem noturīgas attīstības šķēršļiem, un uzsvērts, ka biežāk jāizmanto tīra enerģija un jāveic konkrēti pasākumi, lai samazinātu enerģijas pieprasījumu.(5) Biežāka koģenerācijas izmantošana, kas vērsta uz to, lai taupītu primāro enerģiju, varētu veidot nozīmīgu daļu to pasākumu kompleksā, kas vajadzīgi, lai izpildītu prasības, ko paredz Apvienoto Nāciju Organizācijas Vispārējai konvencijai par klimata pārmaiņām pievienotais Kioto protokols, kā arī nozīmīgu daļu visos pasākumos turpmāku saistību izpildei. Paziņojumā par Eiropas klimata pārmaiņu programmas pirmās fāzes īstenošanu Komisija norādīja, ka koģenerācijas veicināšana ir viens no pasākumiem, kas vajadzīgi, lai samazinātu siltumnīcefekta gāzu emisijas enerģētikas nozarē, un paziņoja par tās nodomu 2002. gadā iesniegt priekšlikumu direktīvai par koģenerācijas veicināšanu.(6) Eiropas Parlaments 2002. gada 25. septembra rezolūcijā par Komisijas paziņojumu par Eiropas klimata pārmaiņu programmas pirmās fāzes īstenošanu [7] atbalsta domu iesniegt priekšlikumu Kopienas pasākumu sekmēšanai, lai veicinātu termoelektrocentrāļu izmantošanu, un aicina nekavējoties pieņemt direktīvu par termoelektrocentrāļu izmantošanas veicināšanu.(7) Koģenerācijas nozīme tika atzīta par pamatotu arī Padomes 1997. gada 18. decembra rezolūcijā [8] un Eiropas Parlamenta 1998. gada 15. maija rezolūcijā [9] par Kopienas stratēģiju termoelektrocentrāļu izmantošanas veicināšanai.(8) Padome 2000. gada 30. maija un 2000. gada 5. decembra secinājumos apstiprināja Komisijas Rīcības plānu attiecībā uz energoefektivitāti un norādīja, ka koģenerācijas veicināšana ir viena no īstermiņa prioritātēm. Eiropas Parlaments 2001. gada 14. marta rezolūcijā par Rīcības plānu attiecībā uz energoefektivitāti [10] aicināja Komisiju iesniegt priekšlikumus, lai noteiktu kopīgus noteikumus koģenerācijas veicināšanai, ja tam ir nozīme vides aizsardzībā.(9) Padomes 1996. gada 24. septembra Direktīvā 96/61/EK par piesārņojuma integrētu novēršanu un kontroli [11], Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 23. oktobra Direktīvā 2001/80/EK par ierobežojumiem attiecībā uz dažu piesārņojošo vielu emisiju gaisā no lielām sadedzināšanas iekārtām [12] un Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 4. decembra Direktīvā 2000/76/EK par atkritumu sadedzināšanu [13] uzsver nepieciešamību novērtēt jauno iekārtu koģenerācijas potenciālu.(10) Saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 16. decembra Direktīvu 2002/91/EK par ēku energoefektivitāti [14] dalībvalstīm ir jānodrošina tas, ka attiecībā uz jaunām ēkām, kuru kopējā izmantojamā grīdas platība pārsniedz 1000 m2, pirms būvniecības sākuma apsver un ņem vērā tādu alternatīvo sistēmu kā siltuma un elektroenerģijas koģenerācija tehniskās īstenošanas iespējas un vides un ekonomisko pamatojumu.(11) Šajā direktīvā augstas efektivitātes koģenerāciju nosaka enerģijas ietaupījums, ko iegūst, apvienojot, nevis nodalot siltuma un elektroenerģijas ražošanu. Enerģijas ietaupījumam, kas pārsniedz 10 %, ir piemērojams termins "augstas efektivitātes koģenerācija". Lai palielinātu enerģijas ietaupījumu un izvairītos no enerģijas ietaupījuma zuduma, visvairāk uzmanības jāpievērš koģenerācijas staciju darbības apstākļiem.(12) Saistībā ar primārās enerģijas ietaupījuma novērtējumu ir svarīgi ņemt vērā stāvokli tajās dalībvalstīs, kurās lielāko daļu elektroenerģijas patēriņa nodrošina ievešana.(13) Pārredzamības labad ir svarīgi pieņemt saskaņotu koģenerācijas pamatdefinīciju. Ja koģenerācijas iekārtās var arī atsevišķi ražot vai nu elektroenerģiju, vai siltumu, šo ražošanas daļu izcelsmes apliecināšanas un statistikas vajadzībām nedrīkst norādīt kā koģenerāciju.(14) Lai nodrošinātu to, ka atbalsts, ko koģenerācijai sniedz saistībā ar šo direktīvu, ir balstīts uz lietderīgā siltuma pieprasījumu un primārās enerģijas ietaupījumu, jānosaka kritēriji, saskaņā ar kuriem nosaka un novērtē pamatdefinīcijai atbilstošās koģenerācijas energoefektivitāti.(15) Šīs direktīvas vispārējam mērķim jābūt saskaņota koģenerācijas režīmā saražotās elektroenerģijas aprēķināšanas paņēmiena izveidei, kā arī tās īstenošanai vajadzīgo pamatnostādņu izstrādei, ņemot vērā tādas metodes, kādas pašlaik pilnveido Eiropas Standartizācijas organizācijas. Šo metodi būtu jāpielāgo tehnikas attīstībai. Šīs direktīvas II un III pielikumā doto aprēķinu piemērošanu mikro koģenerācijas stacijām saskaņā ar proporcionalitātes principu varētu pamatot ar kompetentas, neatkarīgas iestādes apstiprinātas modeļu pārbaudes rezultātiem.(16) Šajā direktīvā izmantotās koģenerācijas un augstas efektivitātes koģenerācijas definīcijas neierobežo atšķirīgu definīciju izmantošanu valstu tiesību aktos tādā nolūkā, kas nav izklāstīts šajā direktīvā. Turklāt ir lietderīgi pārņemt attiecīgās definīcijas, kas ietvertas Direktīvā 2003/54/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 27. septembra Direktīvā 2001/77/EK par tādas elektroenerģijas pielietojuma veicināšanu iekšējā elektrības tirgū, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus [15].(17) Lietderīgā radītā siltuma mērījumi koģenerācijas iekārtas siltuma atdeves punktā liecina par nepieciešamību nodrošināt to, ka koģenerācijā saražotā lietderīgā siltuma priekšrocības netiek zaudētas augsto siltuma zudumu sadales tīklā dēļ.(18) Attiecība starp elektroenerģiju un siltumu ir tehnisks parametrs, kas jādefinē, lai aprēķinātu koģenerācijas režīmā saražotās elektroenerģijas daudzumu.(19) Šajā direktīvā "koģenerācijas staciju" definīcijā var iekļaut arī iekārtas, kurās var ražot vai nu tikai elektroenerģiju, vai siltumenerģiju, piemēram, sadedzināšanas palīgiekārtas un pēcdedzināšanas krāsnis. Izcelsmes apliecināšanas un statistikas vajadzībām enerģijas ražošanu šajās iekārtās nedrīkst uzskatīt par koģenerāciju.(20) "Maza apjoma koģenerācijas" definīcijā ietver, cita starpā, mikro koģenerācijas stacijas un dalītās koģenerācijas stacijas, piemēram, koģenerācijas stacijas, kas apgādā izolētus apgabalus vai arī apmierina ierobežotu privātpersonu, uzņēmēju vai rūpniecisko patērētāju pieprasījumu.(21) Lai palielinātu pārredzamību par labu patērētāja izvēlei starp koģenerācijas režīmā saražoto elektroenerģiju un elektroenerģiju, kas ražota, balstoties uz citiem paņēmieniem, jānodrošina tas, lai, pamatojoties uz saskaņotām efektivitātes atskaites vērtībām, var apliecināt to, ka elektroenerģija saražota, izmantojot augstas efektivitātes koģenerāciju. Izcelsmes apliecināšanas shēmas pašas par sevi nenozīmē tiesības gūt labumu no valsts līmeņa atbalsta mehānismiem.(22) Ir svarīgi, lai izcelsmes apliecinājumos varētu ietvert visus augstas efektivitātes koģenerācijas režīmā saražotās elektroenerģijas veidus. Ir svarīgi, lai izcelsmes apliecinājumi tiktu skaidri nošķirti no apmaiņai paredzētajiem sertifikātiem.(23) Lai nodrošinātu koģenerācijas režīmā saražotās elektroenerģijas pieaugošu izplatīšanos tirgū vidēji ilgā laikā, ir lietderīgi pieprasīt, lai visas dalībvalstis pieņem un publicē ziņojumus, kuros analizēts valsts potenciāls attiecībā uz augstas efektivitātes koģenerāciju, un iekļauj tajā atsevišķu koģenerācijas šķēršļu un apliecinājumu sistēmas ticamības nodrošināšanai veikto pasākumu analīzi.(24) Valsts atbalstam jābūt samērīgam ar noteikumiem Kopienas pamatnostādnēs par valsts atbalstu vides aizsardzībai [16], ieskaitot noteikumus, kas attiecas uz atbalsta neuzkrāšanu. Pašlaik šajās pamatnostādnēs atļauts sniegt konkrētus valsts atbalsta veidus, ja iespējams pierādīt, ka šis atbalsta pasākums labvēlīgi ietekmē vides aizsardzību tāpēc, ka konversijas efektivitāte ir īpaši augsta, šie pasākumi ļauj samazināt enerģijas patēriņu vai enerģijas ražošanas process ir videi nekaitīgāks. Dažos gadījumos šis atbalsts ir vajadzīgs, lai pilnīgāk izmantotu koģenerācijas potenciālu un jo īpaši lai ņemtu vērā nepieciešamību internalizēt ārējās izmaksas.(25) Valsts atbalsta shēmās koģenerācijas veicināšanai galvenokārt jāatbalsta koģenerācija, kas balstīta uz ekonomiski pamatotu siltuma un dzesēšanas pieprasījumu.(26) Dalībvalstis pielieto dažādus mehānismus, ieskaitot ieguldījumu atbalstu, atbrīvojumu no nodokļiem vai to samazināšanu, zaļos sertifikātus un tiešās cenu atbalsta shēmas, lai valsts līmenī atbalstītu koģenerācijas izmantošanu. Lai saglabātu ieguldītāju uzticību, svarīgs veids, kā sasniegt šīs direktīvas mērķi, ir garantēt minēto mehānismu pienācīgu darbību, līdz sāk darboties saskaņota Kopienas sistēma. Komisija plāno pārraudzīt stāvokli un ziņot par valsts atbalsta plānu piemērošanā gūto pieredzi.(27) Lai pārvadītu un sadalītu augstas efektivitātes koģenerācijas režīmā saražoto elektroenerģiju, jāpiemēro Direktīvas 2001/77/EK 7. panta 1., 2. un 5. punkta noteikumi, kā arī attiecīgie Direktīvas 2003/54/EK noteikumi. Kamēr enerģijas ražotājs, kurš izmanto koģenerāciju, saskaņā ar valsts tiesību aktiem nav tiesīgais patērētājs Direktīvas 2003/54/EK 21. panta 1. punkta nozīmē, tarifi, kas attiecas uz papildu elektroenerģijas iepirkumu, kas dažreiz nepieciešams minētajiem enerģijas ražotājiem, jānosaka atbilstoši objektīviem, pārredzamiem un nediskriminējošiem kritērijiem. Attiecībā uz augstas efektivitātes koģenerācijas režīmā saražoto elektroenerģiju pieeju elektrotīkliem, īpaši mazajām un mikro koģenerācijas stacijām, var atvieglot, par to ziņojot Komisijai.(28) Koģenerācijas stacijas ar jaudu līdz 400 kW, kas atbilst definīcijām Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvā 92/42/EEK par efektivitātes prasībām jauniem karstā ūdens apkures katliem, kas tiek kurināti ar šķidriem vai gāzveida kurināmiem [17], parasti neatbilst šīs direktīvas efektivitātes prasību minimumam, un tāpēc uz tām nedrīkst attiecināt minēto direktīvu.(29) Jāņem vērā koģenerācijas nozares īpašā struktūra, kas ietver daudzus mazus un vidējus ražotājus, jo īpaši pārskatot administratīvās procedūras, kas jāievēro, lai saņemtu atļauju koģenerācijas iekārtu ierīkošanai.(30) Ņemot vērā šīs direktīvas mērķi noteikt koģenerācijas veicināšanas pamatprincipus, jāuzsver stabilas ekonomiskās un administratīvās vides nepieciešamība ieguldījumiem jaunās koģenerācijas iekārtās. Dalībvalstis jāmudina risināt šo jautājumu, izveidojot atbalsta shēmas, kuru ilgums ir vismaz četri gadi, un novēršot biežas administratīvās procedūras izmaiņas utt. Turklāt dalībvalstis jāmudina nodrošināt to, ka valsts atbalsta shēmās ir ievērots izslēgšanas princips.(31) Koģenerācijas kopējā efektivitāte un ilgtspējība ir atkarīga no daudziem faktoriem, piemēram, no izmantotās tehnoloģijas, kurināma veida, slodzes līknēm, stacijas lieluma un arī no siltuma īpašībām. Praktisku apsvērumu dēļ un pamatojoties uz to, ka saražotā siltuma izmantošanai dažādiem mērķiem vajadzīgi dažādi siltuma temperatūras līmeņi un ka šīs un citas atšķirības ietekmē koģenerācijas efektivitāti, koģenerāciju varētu iedalīt šādās kategorijās: "rūpnieciskā koģenerācija", "siltuma koģenerācija" un "lauksaimnieciskā koģenerācija".(32) Saskaņā ar subsidiaritātes un proporcionalitātes principiem, kas izklāstīti Līguma 5. pantā, Kopienas līmenī jāievieš vispārēji pamatprincipi koģenerācijas veicināšanai iekšējā enerģijas tirgū, taču to īstenošana jāatstāj dalībvalstu ziņā, tādējādi ļaujot katrai dalībvalstij pašai izvēlēties to režīmu, kas vislabāk atbilst tās konkrētajai situācijai. Šī direktīva nepārsniedz minēto mērķus sasniegšanai vajadzīgo minimumu un to, kas ir vajadzīgs šim nolūkam.(33) Šīs direktīvas ieviešanai vajadzīgie pasākumi jāpieņem saskaņā ar Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmumu 1999/468/EK, ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību [18],IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsMērķisŠīs direktīvas mērķis ir palielināt energoefektivitāti un uzlabot piegādes drošību, nosakot pamatprincipus augstas efektivitātes siltuma un elektroenerģijas koģenerācijas, kas balstīta uz lietderīgā siltuma pieprasījumu un primārās enerģijas ietaupījumu, veicināšanai un attīstībai iekšējā enerģijas tirgū, ņemot vērā valstu īpašos apstākļus, jo īpaši tos, kas attiecas uz klimatu un ekonomiku.2. pantsDarbības jomaŠī direktīva attiecas uz koģenerāciju, kas definēta 3. pantā, un koģenerācijas tehniskajiem paņēmieniem, kas minēti I pielikumā.3. pantsDefinīcijasŠajā direktīvā piemēro šādas definīcijas:a) "koģenerācija" ir siltumenerģijas un elektroenerģijas un/vai mehāniskās enerģijas vienlaicīga ražošana vienā procesā;b) "lietderīgais siltums" ir siltums, kas saražots koģenerācijas procesā, lai apmierinātu ekonomiski pamatotu siltuma vai dzesēšanas pieprasījumu;c) "ekonomiski pamatots pieprasījums" ir pieprasījums, kas nepārsniedz vajadzīgo siltuma vai dzesēšanas jaudu un ko pretējā gadījumā atbilstoši tirgus nosacījumiem apmierinātu, izmantojot elektroenerģijas ražošanas metodes, kas nav koģenerācija;d) "koģenerācijas režīmā saražotā elektroenerģija" ir elektroenerģija, kas saražota procesā, kurš ir saistīts ar lietderīgā siltuma ražošanu un kura aprēķini veikti saskaņā ar II pielikumā noteiktajām metodēm;e) "rezerves elektroenerģija" ir elektroenerģija, ko, izmantojot elektrotīklus, piegādā ikreiz, kad tiek pārtraukts koģenerācijas process, tai skaitā apkopes laikā, vai ja koģenerācijas iekārta ir bojāta;f) "papildu elektroenerģija" ir elektroenerģija, ko, izmantojot elektrotīklus, piegādā gadījumos, kad elektroenerģijas pieprasījums ir lielāks nekā koģenerācijas procesā saražotās elektroenerģijas daudzums;g) "kopējā efektivitāte" ir gadā saražotās elektroenerģijas, mehāniskās enerģijas un lietderīgā siltuma summa attiecībā pret kurināmā daudzumu, kas izmantots siltuma ražošanai koģenerācijas režīmā un bruto elektroenerģijas un mehāniskās enerģijas ražošanai;h) "efektivitāte" ir efektivitāte, kuru aprēķina, pamatojoties uz kurināmā "neto siltumietilpību" (sauktu arī par "zemāku siltumspēju");i) "augstas efektivitātes koģenerācija" ir koģenerācija, kas atbilst III pielikumā norādītajiem kritērijiem;j) "efektivitātes atskaites vērtība atsevišķai ražošanai" ir tās alternatīvās atsevišķās siltuma un elektroenerģijas ražošanas efektivitāte, kura jāaizstāj ar koģenerāciju;k) "attiecība starp elektroenerģiju un siltumu" ir attiecība starp koģenerācijas režīmā saražoto elektroenerģiju un lietderīgo siltumu, ko, izmantojot attiecīgās stacijas darbības datus, aprēķina laikā, kad stacija pilnībā darbojas koģenerācijas režīmā;l) "koģenerācijas stacija" ir stacija, kas var darboties koģenerācijas režīmā;m) "mikro koģenerācijas stacija" ir koģenerācijas stacija, kuras maksimāla jauda nepārsniedz 50 kWe;n) "maza apjoma koģenerācija" ir koģenerācijas stacijas, kuru uzstādītā jauda nepārsniedz 1 Mwe;o) "ražošana koģenerācijas režīmā" ir koģenerācijas režīmā saražotās elektroenerģijas, mehāniskās enerģijas un lietderīgā siltuma summa;Turklāt piemēro attiecīgās Direktīvas 2003/54/EK un Direktīvas 2001/77/EK definīcijas.4. pantsKoģenerācijas efektivitātes kritēriji1. Lai saskaņā ar III pielikumu noteiktu koģenerācijas efektivitāti, Komisija saskaņā ar 14. panta 2. punktā minēto procedūru ne vēlāk kā 2006. gada 21. februārī nosaka saskaņotas efektivitātes atskaites vērtības atsevišķai elektroenerģijas un siltuma ražošanai. Šīs saskaņotās efektivitātes atskaites vērtības sastāv no vairākām vērtībām, kuras sasvstarpēji atšķir būtiski faktori, tai skaitā iekārtas izlaides gads un kurināmā veidi, un tās jānosaka saskaņā ar III pielikumā noteiktajiem principiem, pamatojoties uz sīki dokumentētu analīzi, kurā, cita starpā, ņemti vērā dati par ekspluatācijas vajadzībām reālos apstākļos, pārrobežu elektroenerģijas apmaiņu, kurināmā maisījumiem un klimatiskajiem apstākļiem, kā arī par pielietotajiem koģenerācijas tehniskajiem paņēmieniem.2. Komisija 1. punktā minētās saskaņotās efektivitātes atskaites vērtības atsevišķai elektroenerģijas un siltuma ražošanai saskaņā ar 14. panta 2. punktā minēto procedūru pirmo reizi pārskata 2011. gada 21. februārī un pēc tam ik pēc četriem gadiem, lai tās atbilstu tehnoloģijas attīstībai un izmaiņām enerģijas avotu sadalījumā.3. Dalībvalstīm, kas īsteno šo direktīvu pirms Komisija noteikusi 1. punktā minētās saskaņotās efektivitātes atskaites vērtības atsevišķai elektroenerģijas un siltuma ražošanai, līdz 1. punktā minētajam datumam jāpieņem to valsts līmeņa efektivitātes atskaites vērtības atsevišķai siltuma un elektroenerģijas ražošanai, kas izmantojamas, lai saskaņā ar III pielikumā izklāstītajām metodēm aprēķinātu primārās enerģijas ietaupījumu, kas radies, izmantojot koģenerāciju.5. pantsIzcelsmes apliecinājums augstas efektivitātes koģenerācijas režīmā saražotajai elektroenerģijai1. Pamatojoties uz 4. panta 1. punktā minētajām saskaņotajām efektivitātes atskaites vērtībām, dalībvalstis ne vēlāk kā sešus mēnešus pēc šo vērtību pieņemšanas nodrošina to, lai būtu iespējams apliecināt augstas efektivitātes koģenerācijas režīmā saražotās elektroenerģijas izcelsmi saskaņā ar objektīviem, pārredzamiem un nediskriminējošiem kritērijiem, kurus noteikusi katra dalībvalsts. Tās nodrošina to, ka šāds elektroenerģijas izcelsmes apliecinājums ļauj ražotājiem uzskatāmi pierādīt, ka to pārdotā elektroenerģija ir saražota augstas efektivitātes koģenerācijas režīmā, un ka šādā nolūkā to izsniedz pēc ražotāja pieprasījuma.2. Dalībvalstis var izraudzīties vienu vai vairākas kompetentas iestādes, kas nav atkarīgas no ražošanas un sadales darbībām, lai tās uzraudzītu 1. punktā minēto izcelsmes apliecinājumu izsniegšanu.3. Dalībvalstis vai kompetentās iestādes ievieš attiecīgus mehānismus, lai nodrošinātu to, ka izcelsmes apliecinājums ir gan precīzs, gan ticams, un tās izklāsta pasākumus, kas veikti, lai nodrošinātu apliecinājumu sistēmas ticamību, 10. panta 1. punktā minētajā ziņojumā.4. Izcelsmes apliecināšanas shēmas pašas par sevi nenozīmē tiesības gūt labumu no valsts līmeņa atbalsta mehānismiem.5. Izcelsmes apliecinājumā:- norāda elektroenerģijas ražošanā izmantotā degvielas avota zemāko siltumspēju, norāda tā siltuma izmantojumu, kas iegūts līdz ar elektroenerģiju, un visbeidzot norāda ražošanas datumu un vietu,- saskaņā ar II pielikumu norāda augstas efektivitātes koģenerācijas režīmā saražotās elektroenerģijas daudzumu, uz kuru attiecas apliecinājums,- norāda primārās enerģijas ietaupījumu, kas aprēķināts saskaņā ar III pielikumu, pamatojoties uz Komisijas noteiktajām saskaņotajām efektivitātes atskaites vērtībām, kā minēts 4. panta 1. punktā.Dalībvalstis var iekļaut izcelsmes apliecinājumā papildu informāciju.6. Šāds izcelsmes apliecinājums, kas izsniegts saskaņā ar 1. punktu, dalībvalstīm abpusēji jāatzīst, taču vienīgi kā 5. punktā minēto elementu pierādījums. Atteikums atzīt izcelsmes apliecinājumu par šādu pierādījumu, jo īpaši ar krāpšanas novēršanu saistītu iemeslu dēļ, jāpamato ar objektīviem, pārredzamiem un nediskriminējošiem kritērijiem.Izcelsmes apliecinājuma atzīšanas atteikuma gadījumā Komisija var piespiest atteikuma paudēju atzīt izcelsmes apliecinājumu, jo īpaši attiecībā uz objektīviem, pārredzamiem un nediskriminējošiem kritērijiem, ar kuriem pamatota šāda atzīšana.6. pantsValsts potenciāls attiecībā uz augstas efektivitātes koģenerāciju1. Dalībvalstis veic valsts potenciāla analīzi attiecībā uz augstas efektivitātes koģenerācijas, tai skaitā augstas efektivitātes mikro koģenerācijas, izmantošanu.2. Šī analīze:- ir balstīta uz labi dokumentētiem zinātniskiem datiem un atbilst IV pielikumā minētajiem kritērijiem,- norāda uz visu augstas efektivitātes koģenerācijas izmantošanai piemēroto lietderīgo apkures un dzesēšanas pieprasījumu potenciālu, kā arī koģenerācijā izmantojamā kurināmā un citu enerģijas resursu pieejamību,- ietver atsevišķu to šķēršļu analīzi, kas varētu aizkavēt valsts potenciāla izmantošanu attiecībā uz augstas efektivitātes koģenerāciju. Šajā analīzē jo īpaši ņem vērā šķēršļus, kas saistīti ar kurināmā cenām un izmaksām un tā pieejamību, šķēršļus, kas saistīti ar jautājumiem, kas skar elektrotīklus, šķēršļus, kas saistīti ar administratīvām procedūrām, un šķēršļus, kas saistīti ar nepietiekamu ārējo izmaksu internalizāciju enerģijas cenās.3. Dalībvalstis pirmo reizi ne vēlāk kā 2007. gada 21. februārī un pēc tam ik pēc četriem gadiem pēc Komisijas pieprasījuma, kas iesniegts vismaz sešus mēnešus pirms noteiktā datuma, novērtē veikumu attiecībā uz augstas efektivitātes koģenerācijas īpatsvara palielināšanu.7. pantsAtbalsta shēmas1. Dalībvalstis nodrošina to, ka koģenerāciju – gan pašreizējās, gan turpmākās stacijas – atbalsta, pamatojoties uz lietderīgā siltuma pieprasījumu un primārās enerģijas ietaupījumu, ņemot vērā enerģijas pieprasījuma samazināšanas iespējas, ko piedāvā citi ekonomiski īstenojami un vides aizsardzības ziņā izdevīgi pasākumi, piemēram, citi energoefektivitātes pasākumi.2. Neskarot Līguma 87. un 88. pantu, Komisija novērtē tādu dalībvalstu izmantoto atbalsta mehānismu piemērošanu, saskaņā ar kuriem ražotājs, kurš izmanto koģenerāciju, balstoties uz valsts iestāžu izdotajiem noteikumiem, saņem tiešu vai netiešu atbalstu, un kuri varētu izraisīt tirdzniecības ierobežojumus.Komisija apsver, vai šie mehānismi veicina Līguma 6. pantā un 174. panta 1. punktā izklāstīto mērķu sasniegšanu.3. Šīs direktīvas 11. pantā minētajā ziņojumā Komisija sniedz labi dokumentētu šā panta 2. punktā minēto dažādo atbalsta mehānismu piemērošanā gūtās pieredzes un to līdzāspastāvēšanas analīzi. Šajā ziņojumā novērtē atbalsta sistēmu sasniegumus, tai skaitā izmaksu lietderību augstas efektivitātes koģenerācijas izmantošanas veicināšanā saskaņā ar 6. pantā minēto valsts potenciālu. Turklāt šajā ziņojumā pārskata to, kādā mērā atbalsta shēmas ir veicinājušas stabilu nosacījumu izveidi ieguldījumiem koģenerācijā.8. pantsElektrotīklu sistēma un tarifu jautājumi1. Lai nodrošinātu augstas efektivitātes koģenerācijas režīmā saražotās elektroenerģijas pārvadi un sadali, piemēro Direktīvas 2001/77/EK 7. panta 1., 2. un 5. punkta noteikumus, kā arī attiecīgos Direktīvas 2003/54/EK noteikumus.2. Kamēr enerģijas ražotājs, kurš izmanto koģenerāciju, saskaņā ar valsts tiesību aktiem nav tiesīgais patērētājs Direktīvas 2003/54/EK 21. panta 1. punkta nozīmē, dalībvalstīm jāveic vajadzīgie pasākumi, lai nodrošinātu to, ka tarifus, kas attiecas uz elektroenerģijas iepirkumu rezerves elektroenerģijas vai papildu elektroenerģijas ražošanai, nosaka, pamatojoties uz publicētajiem tarifiem un noteikumiem.3. Paziņojot par to Komisijai, attiecībā uz augstas efektivitātes koģenerācijas režīmā saražoto elektroenerģiju dalībvalstis var īpaši atvieglot pieeju elektrotīkliem mazajām un mikro koģenerācijas stacijām.9. pantsAdministratīvās procedūras1. Dalībvalstis vai to izraudzītās kompetentās iestādes novērtē pašreizējo likumā noteikto pamatu un reglamentējošos noteikumus attiecībā uz atļaujas izsniegšanas kārtību vai citām procedūrām, kas noteiktas Direktīvas 2003/54/EK 6. pantā un ko piemēro augstas efektivitātes koģenerācijas stacijām.Šādu novērtēšanu veic, lai:a) veicinātu to, ka koģenerācijas staciju uzbūve atbilst ekonomiski pamatotam saražotā lietderīgā siltuma pieprasījumam, un novērstu to, ka saražotais siltuma daudzums pārsniedz lietderīgā siltuma daudzumu;b) samazinātu reglamentējošos un nereglamentējošos koģenerācijas attīstības šķēršļus;c) racionalizētu un paātrinātu administratīvās procedūras attiecīgajā pārvaldes līmenī; und) nodrošinātu to, ka noteikumi ir objektīvi, pārredzami un nediskriminējoši, kā arī to, ka tajos pilnībā ievērotas koģenerācijas dažādo tehnisko paņēmienu īpatnības.2. Ja tas atbilst valsts tiesību aktiem, dalībvalstis norāda, kurš posms ir sasniegts, jo īpaši:a) koordinācijā starp dažādām administratīvām iestādēm attiecībā uz termiņiem, atļauju pieteikumu saņemšanu un izskatīšanu;b) šā panta 1. punktā minēto darbību iespējamo pamatnostādņu un operatīvas plānošanas pamatojuma sastādīšanā ražotājiem, kuri izmanto koģenerāciju; unc) to institūciju izvēlē, kas būs vidutājas strīdos starp iestādēm, kuras atbild par atļauju izsniegšanu, un atļauju pieprasītājiem.10. pantsDalībvalstu ziņojumi1. Dalībvalstis ne vēlāk kā 2006. gada 21. februārī publicē ziņojumu, iekļaujot tajā to analīžu un novērtējumu rezultātus, kas veikti saskaņā ar 5. panta 3. punktu, 6. panta 1. punktu un 9. panta 1. un 2. punktu.2. Dalībvalstis ne vēlāk kā 2007. gada 21. februārī un pēc tam ik pēc četriem gadiem pēc Komisijas pieprasījuma, kas iesniegts vismaz sešus mēnešus pirms noteiktā datuma, publicē ziņojumu, kurā iekļauj 6. panta 3. punktā minētā novērtējuma rezultātus.3. Dalībvalstis Komisijai iesniedz statistiku par valstī koģenerācijas režīmā saražoto elektroenerģiju un siltumu pirmo reizi par 2003. gada datiem līdz 2004. gada decembra beigām un pēc tam ik gadu saskaņā ar II pielikumā noteiktajām metodēm.Tās iesniedz arī ikgadējo koģenerācijas jaudas un koģenerācijā izmantotā kurināmā statistiku. Dalībvalstis var saskaņā ar III pielikumā noteiktajām metodēm iesniegt statistiku par primārās enerģijas ietaupījumu, kas sasniegts, izmantojot koģenerāciju.11. pantsKomisijas ziņojumi1. Pamatojoties uz ziņojumiem, kas iesniegti, ievērojot 10. pantu, Komisija pārskata šīs direktīvas piemērošanu un ne vēlāk kā 2008. gada 21. februārī un pēc tam ik pēc četriem gadiem iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei progresa ziņojumu par šīs direktīvas īstenošanu.Jo īpaši šajā ziņojumā:a) aplūko veikumu virzībā uz 6. pantā minētā valsts potenciāla izmantošanu attiecībā uz augstas efektivitātes koģenerāciju;b) novērtē to, cik lielā mērā nosacījumi un procedūras, kas veido pamatnosacījumus koģenerācijai iekšējā enerģijas tirgū, ir balstīti uz objektīviem, pārredzamiem un nediskriminējošiem kritērijiem, ievērojot koģenerācijas priekšrocības;c) pārbauda dažādo koģenerācijas atbalsta mehānismu piemērošanā gūto pieredzi un to līdzāspastāvēšanu;d) pārskata efektivitātes atskaites vērtības atsevišķai ražošanai, pamatojoties uz pašreizējiem tehniskajiem paņēmieniem.Vajadzības gadījumā Komisija kopā ar ziņojumu iesniedz turpmākus priekšlikumus Eiropas Parlamentam un Padomei.2. Novērtējot 1. punkta a) apakšpunktā minēto veikumu, Komisija apsver, cik lielā mērā izmantots 6. pantā minētais valsts potenciāls attiecībā uz augstas efektivitātes koģenerāciju vai cik lielā mērā to paredzēts izmantot, ņemot vērā dalībvalsts veiktos pasākumus, apstākļus, tai skaitā klimatiskos apstākļus, un iekšējā enerģijas tirgus ietekmi, kā arī citu Kopienas iniciatīvu, piemēram, Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīvas 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK [19], sekas.Vajadzības gadījumā Komisija iesniedz turpmākus priekšlikumus Eiropas Parlamentam un Padomei, galvenokārt ar mērķi izveidot rīcības plānu augstas efektivitātes koģenerācijas attīstīšanai Kopienā.3. Novērtējot 4. panta 1. punktā minēto aprēķina metožu turpmākas saskaņošanas apjomu, Komisija apsver 12. pantā, kā arī II un III pielikumā minēto aprēķinu līdzāspastāvēšanas ietekmi uz iekšējo enerģijas tirgu, ņemto vērā arī valsts atbalsta mehānismu piemērošanā gūto pieredzi.Vajadzības gadījumā Komisija iesniedz turpmākus priekšlikumus Eiropas Parlamentam un Padomei ar mērķi turpmāk saskaņot aprēķina metodes.12. pantsAlternatīvas aprēķinu metodes1. Līdz 2010. gada beigām, iepriekš saņemot Komisijas apstiprinājumu, dalībvalstis var izmantot citas metodes, kas nav paredzētas II pielikuma b) punktā, lai no paziņotajiem skaitļiem atņemtu iespējamo elektroenerģijas daudzumu, kas nav saražots koģenerācijas procesā. Tomēr 5. panta 1. punktā un 10. panta 3. punktā minētajiem mērķiem koģenerācijas režīmā saražotās elektroenerģijas daudzumu nosaka saskaņā ar II pielikumu.2. Dalībvalstis var aprēķināt primārās enerģijas ietaupījumu, kas radies, ražojot siltumu, elektroenerģiju un mehānisko enerģiju, saskaņā ar III pielikuma c) punktu, neizmantojot II pielikumu, lai izslēgtu siltumu, kas nav ražots koģenerācijas procesā, un šā procesa elektroenerģijas daļu. Šādu ražošanu var uzskatīt par augstas efektivitātes koģenerāciju, ja tā atbilst III pielikuma a) punktā minētajiem efektivitātes kritērijiem un ja attiecībā uz koģenerācijas stacijām, kuru elektroenerģijas ražošanas jauda ir lielāka par 25 MW, kopējā efektivitāte pārsniedz 70 %. Tomēr šādā ražošanā koģenerācijas režīmā saražotās elektroenerģijas daudzumu izcelsmes apliecināšanas un statistikas vajadzībām nosaka saskaņā ar II pielikumu.3. Līdz 2010. gada beigām dalībvalstis, izmantojot alternatīvās metodes, var definēt koģenerāciju kā augstas efektivitātes koģenerāciju, nepārbaudot, vai koģenerācijas režīmā saražotā enerģija atbilst III pielikuma a) punkta kritērijiem, ja valsts līmenī ir pierādīts, ka koģenerācijas režīmā saražotā enerģija, ko nosaka ar šādām alternatīvām aprēķinu metodēm, caurmērā atbilst III pielikuma a) punkta kritērijiem. Ja attiecībā uz šādu enerģiju izsniedz izcelsmes apliecinājumu, tad apliecinājumā norādītā koģenerācijas efektivitāte nepārsniedz III pielikuma a) punktā minēto kritēriju robežvērtības, izņemot gadījumus, kad aprēķini saskaņā ar III pielikumu liecina par pretējo. Tomēr šādā ražošanā koģenerācijas režīmā saražotās elektroenerģijas daudzumu izcelsmes apliecināšanas un statistikas vajadzībām nosaka saskaņā ar II pielikumu.13. pantsPārskatīšana1. Robežvērtības, ko izmanto II pielikuma a) punktā minētajos koģenerācijas režīmā saražotās elektroenerģijas aprēķinos, pielāgo tehnikas attīstībai atbilstoši 14. panta 2. punktā minētajai procedūrai.2. Robežvērtības, ko izmanto III pielikuma a) punktā minētajos koģenerācijas efektivitātes un primārās enerģijas ietaupījuma aprēķinos, pielāgo tehnikas attīstībai atbilstoši 14. panta 2. punktā minētajai procedūrai.3. Pamatnostādnes II pielikuma d) punktā minētajai attiecības noteikšanai starp elektroenerģiju un siltumu pielāgo tehnikas attīstībai atbilstoši 14. panta 2. punktā minētajai procedūrai.14. pantsKomitejas procedūra1. Komisijai palīdz Komiteja.2. Ja ir atsauce uz šo punktu, tad piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5. un 7. pantu, ņemot vērā tā 8. panta noteikumus.Lēmuma 1999/468/EK 5. panta 6. punktā paredzētais termiņš ir trīs mēneši.3. Komiteja pieņem savu reglamentu.15. pantsTransponēšanaNe vēlāk kā 2006. gada 21. februārī dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Par to tās tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem šos tiesību aktus, tajos iekļauj atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarāmas šādas atsauces.16. pantsDirektīvas 92/42/EEK grozījumiDirektīvas 92/42/EEK 3. panta 1. punktam pievieno šādu ievilkumu:"— koģenerācijas stacijām, kas definētas Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Direktīvā 2004/8/EK par koģenerācijas, kas balstīta uz lietderīgā siltuma pieprasījumu, veicināšanu iekšējā enerģijas tirgū [20]."17. pantsStāšanās spēkāŠī direktīva stājas spēkā tās publicēšanas dienā Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.18. pantsAdresātiŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Strasbūrā, 2004. gada 11. februārīEiropas Parlamenta vārdā —priekšsēdētājsP. CoxPadomes vārdā —priekšsēdētājsM. McDowell[1] OV C 291 E, 26.11.2002., 182. lpp.[2] OV C 95, 23.4.2003., 12. lpp.[3] OV C 244, 10.10.2003., 1. lpp.[4] Eiropas Parlamenta 2003. gada 13. maija atzinums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts), Padomes 2003. gada 8. septembra kopējā nostāja (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēta) un Eiropas Parlamenta 2003. gada 18. decembra nostāja (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēta).[5] OV L 176, 15.7.2003., 37. lpp.[6] OV C 140 E, 13.6.2002., 543. lpp.[7] OV C 273 E, 14.11.2003., 172. lpp.[8] OV C 4, 8.1.1998., 1. lpp.[9] OV C 167, 1.6.1998., 308. lpp.[10] OV C 343, 5.12.2001., 190. lpp.[11] OV C 257, 10.10.1996., 26. lpp.[12] OV L 309, 27.11.2001., 1. lpp.[13] OV L 332, 28.12.2000., 91. lpp.[14] OV L 1, 4.1.2003., 65. lpp.[15] OV L 283, 27.10.2001., 33. lpp.[16] OV C 37, 3.2.2001., 3. lpp.[17] OV L 167, 22.6.1992., 17. lpp.. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 93/68/EEK (OV L 220, 30.8.1993., 1. lpp.).[18] OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp.[19] OV L 275, 25.10.2003., 32. lpp.[20] OV L 52, 21.2.2004., 50. lpp.--------------------------------------------------I PIELIKUMSKoģenerācijas tehniskie paņēmieni, uz kuriem attiecas šī direktīvaa) Kombinētā cikla gāzes turbīna ar siltuma reģenerācijub) Tvaika pretspiediena turbīnac) Tvaika kondensācijas turbīnad) Gāzes turbīna ar siltuma reģenerācijue) Iekšdedzes dzinējsf) Mikro turbīnasg) Sterlinga dzinējih) Kurināmā elementii) Tvaika dzinējij) Organiskais Renkina ciklsk) Citi tehniskie paņēmieni vai to kombinācijas, kas atbilst 3. panta a) punktā noteiktajai definīcijai--------------------------------------------------II PIELIKUMSKoģenerācijas režīmā saražotās elektroenerģijas aprēķināšanaVērtības, ko izmanto koģenerācijas režīmā saražotās elektroenerģijas aprēķināšanai, nosaka, pamatojoties uz stacijas paredzamo vai faktisko darbību normālos lietošanas apstākļos. Attiecībā uz mikro koģenerācijas stacijām šos aprēķinus var balstīt uz apstiprinātām vērtībām.a) Koģenerācijas režīmā saražotās elektroenerģijas daudzumu uzskata par vienlīdzīgu ar stacijas kopējo gadā saražotās elektroenerģijas daudzumu, ko mēra galvenā ģeneratora izejas punktā:i) koģenerācijas stacijās, kas atbilst I pielikuma b), d), e), f), g) un h) tipam un kuru dalībvalstu noteiktā gada kopējā efektivitāte ir vismaz 75 %, unii) koģenerācijas stacijās, kas atbilst I pielikuma a) un c) tipam un kuru dalībvalstu noteiktā gada kopējā efektivitāte ir vismaz 80 %.b) Koģenerācijas stacijās, kuru gada kopējā efektivitāte ir zemāka par to, kas minēta a) punkta i) apakšpunktā (koģenerācijas stacijas, kas atbilst I pielikuma b), d), e), f), g) un h) tipam) vai kuru gada kopējā efektivitāte ir zemāka par to, kas minēta a) punkta ii) apakšpunktā (koģenerācijas stacijas, kas atbilst I pielikuma a) un c) tipam), koģenerāciju aprēķina saskaņā ar šādu formulu:ECHP = HCHP. CkurECHP  ir koģenerācijas režīmā saražotās elektroenerģijas daudzums,C  ir attiecība starp elektroenerģiju un siltumu,HCHP  ir koģenerācijas režīmā saražotā lietderīgā siltuma daudzums (šim nolūkam aprēķināts kā kopējais saražotais siltuma daudzums, no kura atņemts siltuma daudzums, kas saražots atsevišķos apkures katlos vai iegūts, ekstrahējot tiešo tvaiku no tvaika ģeneratora pirms turbīnas).Koģenerācijas režīmā saražotās elektroenerģijas aprēķins jāpamato ar faktisko attiecību starp elektroenerģiju un siltumu. Ja nav zināma faktiskā attiecība starp elektroenerģiju un siltumu koģenerācijas stacijā, attiecībā uz stacijām, kas atbilst I pielikuma a), b), c), d) un e) tipam, galvenokārt statistikas vajadzībām var izmantot šādas standarta vērtības, ja aprēķinātais koģenerācijas režīmā saražotās elektroenerģijas daudzums ir mazāks par kopējo stacijā saražoto elektroenerģijas daudzumu vai vienāds ar to:Stacijas tips | Standarta attiecība starp elektroenerģiju un siltumu, C |Kombinētā cikla gāzes turbīna ar siltuma reģenerāciju | 0,95 |Tvaika pretspiediena turbīna | 0,45 |Tvaika kondensācijas turbīna | 0,45 |Gāzes turbīna ar siltuma reģenerāciju | 0,55 |Iekšdedzes dzinējs | 0,75 |Ja dalībvalstis ievieš standarta vērtības attiecībai starp elektroenerģiju un siltumu stacijās, kas atbilst I pielikuma f), g), h), i), j) un k) tipam, šādas vērtības publicē un par tām paziņo Komisijai.c) Ja daļu koģenerācijas procesā izmantotajā kurināmajā esošās enerģijas atgūst ķīmisku vielu veidā un pārstrādā, šo daļu var atņemt no izmantotā kurināmā daudzuma pirms a) un b) punktā izmantotās kopējās efektivitātes aprēķināšanas.d) Ja stacija koģenerācijas režīmā darbojas ar mazāku jaudu, dalībvalstis var noteikt attiecību starp elektroenerģiju un siltumu kā attiecību starp elektroenerģiju un lietderīgo siltumu, izmantojot attiecīgās stacijas darbības datus.e) Komisija saskaņā ar 14. panta 2. punktā minēto procedūru nosaka sīki izstrādātas pamatnostādnes II pielikuma īstenošanai un piemērošanai, tai skaitā attiecības noteikšanai starp elektroenerģiju un siltumu.f) To aprēķinu vajadzībām, kas veikti saskaņā ar a) un b) punktu, dalībvalstis var ievērot citus pārskata periodus, kas nav vienu gadu gari.--------------------------------------------------III PIELIKUMSKoģenerācijas procesa efektivitātes noteikšanas metodesVērtības, ko izmanto koģenerācijas efektivitātes un primārās enerģijas ietaupījuma aprēķināšanai, nosaka, pamatojoties uz stacijas paredzamo vai faktisko darbību normālos lietošanas apstākļos.a) Augstas efektivitātes koģenerācijaŠajā direktīvā augstas efektivitātes koģenerācija atbilst šādiem kritērijiem:- ražošana koģenerācijas režīmā koģenerācijas stacijās salīdzinājumā ar atskaites vērtībām siltuma un elektroenerģijas atsevišķai ražošanai ļauj sasniegt primārās enerģijas ietaupījumu vismaz 10 % apmērā, ko aprēķina saskaņā ar b) punktu,- ražošanu maza apjoma koģenerācijas stacijās un mikro koģenerācijas stacijās, kas ļauj sasniegt primārās enerģijas ietaupījumu, var uzskatīt par augstas efektivitātes koģenerāciju.b) Primārās enerģijas ietaupījuma aprēķināšanaPrimārās enerģijas ietaupījuma apjomu, kuru sasniedz koģenerācijas režīmā, kas definēts saskaņā ar II pielikumu, aprēķina, balstoties uz šādu formulu:+++++ TIFF +++++kurPES  ir primārās enerģijas ietaupījums.CHP Hη  ir siltuma efektivitate, kas sasniegta, ražojot koģenerācijas režīmā, un kuru formulē kā gadā saražoto lietderīgo siltumu attiecībā pret kurināmā daudzumu, kas izmantots, lai koģenerācijas režīmā saražotu kopējo lietderīgā siltuma un elektroenerģijas daudzumu.Ref Hη  ir efektivitates atskaites vērtība atsevišķai siltuma ražošanai.CHP Eη  ir elektroenergijas efektivitāte, kas sasniegta, ražojot koģenerācijas režīmā, un kuru formulē kā gadā koģenerācijas režīmā saražoto elektroenerģiju attiecībā pret kurināmā daudzumu, kas izmantots, lai koģenerācijas režīmā saražotu kopējo lietderīgā siltuma un elektroenerģijas daudzumu. Ja koģenerācijas stacijā ražo mehānisko enerģiju, gadā koģenerācijas režīmā saražotās elektroenerģijas daudzumu var palielināt, iekļaujot tajā papildu vienību, kas ir mehāniskās enerģijas daudzumam ekvivalents elektroenerģijas daudzums. Šī papildu vienība nedod tiesības izsniegt izcelsmes apliecinājumus saskaņā ar 5. pantu.Ref Eη  ir efektivitātes atskaites vērtība atsevišķai elektroenerģijas ražošanai.c) Enerģijas ietaupījuma aprēķināšana, izmantojot alternatīvas aprēķinu metodes saskaņā ar 12. panta 2. punktuJa primārās enerģijas ietaupījumu ražošanas procesā aprēķina saskaņā ar 12. panta 2. punktu, primārās enerģijas ietaupījumu aprēķina, izmantojot šā pielikuma b) punktā doto formulu, aizstājot:"CHP Hη" ar "Hη" un"CHP Eη" ar "Eη",kurHη  ir razošanas procesa siltuma efektivitāte, ko formulē kā gadā saražotā siltuma daudzumu attiecībā pret kurināmā daudzumu, kas izmantots, lai saražotu kopējo siltuma un elektroenerģijas daudzumu.Eη  ir razošanas procesa elektroenerģijas efektivitāte, ko formulē kā gadā saražotās elektroenerģijas daudzumu attiecībā pret kurināmā daudzumu, kas izmantots, lai saražotu kopējo siltuma un elektroenerģijas daudzumu. Ja koģenerācijas stacijā ražo mehānisko enerģiju, gadā koģenerācijas režīmā saražotās elektroenerģijas daudzumu var palielināt, iekļaujot tajā papildu vienību, kas ir mehāniskās enerģijas daudzumam ekvivalents elektroenerģijas daudzums. Šī papildu vienība nedod tiesības izsniegt izcelsmes apliecinājumus saskaņā ar 5. pantu.d) To aprēķinu vajadzībām, kas veikti saskaņā ar šā pielikuma b) un c) punktu, dalībvalstis var ievērot citus pārskata periodus, kas nav vienu gadu gari.e) Attiecībā uz mikro koģenerācijas stacijām primārās enerģijas ietaupījumu var aprēķināt, balstoties uz apstiprinātām vērtībām.f) Efektivitātes atskaites vērtības atsevišķai siltuma un elektroenerģijas ražošanaiPrincipi, saskaņā ar kuriem nosaka 4. panta 1. punktā minētās efektivitātes atskaites vērtības atsevišķai siltuma un elektroenerģijas ražošanai un uz kuriem balstīta šā pielikuma b) punktā dotā formula, nosaka darbības efektivitāti siltuma un elektroenerģijas atsevišķai ražošanai, kuru jāaizstāj ar koģenerāciju.Efektivitātes atskaites vērtības aprēķina saskaņā ar šādiem principiem:1. Attiecībā uz koģenerācijas stacijām, kas definētas 3. pantā, salīdzinājums ar atsevišķo elektroenerģijas ražošanu balstās uz principu, ka salīdzina viena veida kurināmo.2. Katru koģenerācijas staciju salīdzina ar labāko šīs stacijas izlaides gadā tirgū pieejamo un ekonomiski pamatoto tehnoloģiju atsevišķai siltuma un elektroenerģijas ražošanai.3. Efektivitātes atskaites vērtības koģenerācijas stacijām, kas ir vecākas par 10 gadiem, nosaka, pamatojoties uz atskaites vērtībām 10 gadus vecām stacijām.4. Efektivitātes atskaites vērtības atsevišķai elektroenerģijas un siltuma ražošanai atspoguļo klimatiskās atšķirības starp dalībvalstīm.--------------------------------------------------IV PIELIKUMSKritēriji valsts potenciāla analīzei attiecībā uz augstas efektivitātes koģenerācijua) Šīs direktīvas 6. pantā minētajā valsts potenciāla analīzē aplūko:- kurināmā veidus, kurus varētu lietot, lai izmantotu koģenerācijas potenciālu, kā arī īpašus apsvērumus par to, kā, izmantojot koģenerāciju, iespējams paplašināt neizsīkstošo enerģijas avotu izmantošanu valsts siltuma tirgū,- koģenerācijas tehnisko paņēmienu veidus, kā minēts I pielikumā, kurus varētu lietot, lai izmantotu valsts potenciālu,- atsevišķas siltuma un elektroenerģijas vai, ja iespējams, mehāniskās enerģijas ražošanas veidus, kurus varētu aizstāt ar augstas efektivitātes koģenerāciju,- potenciāla dalījumu pašreizējo iekārtu modernizācijā un jaunu iekārtu būvniecībā.b) Analīzē iekļauj attiecīgus mehānismus, lai novērtētu tādu izmaksu lietderību (izteikta kā primārās elektroenerģijas ietaupījums), kas saistītas ar augstas efektivitātes koģenerācijas daļas palielināšanu valsts enerģijas bilancē. Izmaksu lietderības analīzē ņem vērā arī valsts saistības, ko tā uzņēmusies, ievērojot saistības par klimata pārmaiņām, kuras Kopienas uzņēmusies atbilstoši Kioto protokolam, kas pievienots Apvienoto Nāciju Vispārējai konvencijai par klimata pārmaiņām.c) Valsts koģenerācijas potenciāla analīzē norāda potenciālu 2010., 2015. un 2020. gadam un, ja iespējams, iekļauj attiecīgus tāmes aprēķinus par katru no šiem termiņiem.--------------------------------------------------


title: Padomes direktīva (1982. gada 22. marts) par robežvērtībām un kvalitātes mērķiem attiecībā uz dzīvsudraba emisiju sārmu metālu hlorīdu elektrolīzes rūpniecībā

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31982L0176

Oficiālais Vēstnesis L 081 , 27/03/1982 Lpp. 0029 - 0034 Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 15 Sējums 3 Lpp. 0142  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 15 Sējums 3 Lpp. 0142  Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 15 Sējums 3 Lpp. 0211  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 15 Sējums 3 Lpp. 0211

		Padomes Direktīva(1982. gada 22. marts)par robežvērtībām un kvalitātes mērķiem attiecībā uz dzīvsudraba emisiju sārmu metālu hlorīdu elektrolīzes rūpniecībā(82/176/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 100. un 235. pantu,ņemot vērā 1976. gada 4. maija Direktīvu 76/464/EEK par piesārņojumu, ko rada dažas bīstamas vielas, kuras novada Kopienas ūdens vidē [1], un jo īpaši tās 6. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [2],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [3],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [4],tā kā, lai aizsargātu Kopienas ūdens vidi no piesārņojuma ar dažām bīstamām vielām, Direktīvas 76/464/EEK 3. pantā paredzēta iepriekšēju atļauju sistēma, kas nosaka emisijas standartus attiecībā uz tās pielikuma I saraksta vielu novadīšanu; tā kā tās pašas direktīvas 6. pantā paredzēts, ka tādiem emisijas standartiem un arī kvalitātes mērķiem nosaka robežvērtības attiecībā uz ūdens vidi, ko ietekmē minētās vielas;tā kā dzīvsudrabs un tā savienojumi ir iekļauti I sarakstā;tā kā dalībvalstīm ir jāpiemēro robežvērtības, izņemot gadījumus, kad tās var izmantot kvalitātes mērķus;tā kā, ievērojot, ka piesārņojumu, kas rodas no dzīvsudraba emisijām ūdenī, lielā mērā rada sārmu metālu hlorīdu elektrolīze, vispirms ir jāizstrādā robežvērtības šai nozarei un jānosaka kvalitātes mērķi ūdens videi, kurā šī nozare novada dzīvsudrabu; tā kā šādām emisijām tādēļ vajadzīga iepriekšēja atļauja;tā kā šādu kvalitātes mērķu nolūkam ir jābūt dzīvsudraba piesārņojuma likvidēšanai dažādās ūdens vides daļās, kuras varētu ietekmēt dzīvsudrabu saturošas emisijas, kas radušās sārmu metālu hlorīdu elektrolīzē;tā kā šādi kvalitātes mērķi ir jānosaka tieši šajā nolūkā un nevis ar nodomu izstrādāt noteikumus, kas attiecas uz patērētāju aizsardzību vai uz ūdens vides produktu laišanu pārdošanā;tā kā jāievieš īpaša monitoringa procedūra, lai dalībvalstis varētu parādīt, ka sasniegta atbilstība kvalitātes mērķiem;tā kā jāparedz, ka dalībvalstis veic minēto dzīvsudraba emisiju ietekmētās ūdens vides monitoringu, lai efektīvi piemērotu šo direktīvu; tā kā Direktīvas 76/464/EEK 6. pants neparedz pilnvaras ieviest šādu monitoringu; tā kā, ievērojot, ka vajadzīgās darbības pilnvaras nav paredzētas Līgumā, jāatsaucas uz tā 235. pantu;tā kā ir svarīgi, lai Komisija reizi piecos gados nosūtītu Padomei salīdzinošu vērtējumu par to, kā dalībvalstis īstenojušas šo direktīvu;tā kā, ievērojot, ka gruntsūdens ir īpašas direktīvas temats, uz to neattiecas šīs direktīvas darbības joma,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pants1. Šajā direktīvā:- ievērojot Direktīvas 76/464/EEK 6. panta 1. punktu, noteiktas dzīvsudraba emisijas standartu robežvērtības emisijās no rūpniecības uzņēmumiem, kas definēti šīs direktīvas 2. panta d) punktā,- ievērojot Direktīvas 76/464/EEK 6. panta 2. punktu, noteikti kvalitātes mērķi attiecībā uz dzīvsudrabu ūdens vidē,- ievērojot Direktīvas 76/464/EEK 6. panta 4. punktu, noteikti termiņi, kuros jāpanāk atbilstība to atļauju nosacījumiem, ko piešķir dalībvalstu kompetentās iestādes attiecībā uz esošām emisijām,- ievērojot Direktīvas 76/464/EEK 12. panta 1. punktu, noteiktas mērījumu standartmetodes, kas dod iespēju noteikt dzīvsudraba saturu emisijās un ūdens vidē,- ievērojot Direktīvas 76/464/EEK 6. panta 3. punktu, izstrādāta monitoringa procedūra,- prasīts dalībvalstīm sadarboties savā starpā, ja emisijas ietekmē vairāk nekā vienas dalībvalsts ūdeņus.2. Šī direktīva piemērojama Direktīvas 76/464/EEK 1. pantā norādītajiem ūdeņiem, izņemot gruntsūdeni.2. pantsŠajā direktīvā:a) "dzīvsudrabs" ir:- ķīmiskais elements dzīvsudrabs,- dzīvsudrabs, ko satur kāds no tā savienojumiem;b) "robežvērtības" irI pielikumā norādītās vērtības;c) "kvalitātes mērķi" irII pielikumā norādītās prasības;d) "rūpniecības uzņēmums" iruzņēmums, kurā elektrolizē sārmu metālu hlorīdus, izmantojot dzīvsudraba elektrolīzerus;e) "esošs uzņēmums" irrūpniecības uzņēmums, kas darbojas šīs direktīvas paziņošanas dienā;f) "jauns uzņēmums" ir:- rūpniecības uzņēmums, kas sācis darboties pēc šīs direktīvas paziņošanas dienas,- esošs rūpniecības uzņēmums, kā jauda sārmu metālu hlorīdu elektrolīzē, kurā izmanto dzīvsudraba elektrolīzerus, ir ievērojami palielinājusies pēc šīs direktīvas paziņošanas dienas.3. pants1. Robežvērtības, termiņi, līdz kuriem ir jāpanāk atbilstība robežvērtībām, un emisiju monitoringa procedūra ir noteikta I pielikumā.2. Direktīvas 76/464/EEK 3. pantā norādītajās atļaujās noteikumiem jābūt vismaz tikpat stingriem kā šīs direktīvas I pielikumā, izņemot gadījumu, kad dalībvalsts izpilda Direktīvas 76/464/EEK 6. panta 3. punkta prasības, pamatojoties uz šīs direktīvas II un IV pielikumu.Atļaujas pārskata vismaz reizi četros gados.3. Neskarot pienākumus, kas izriet no 1. un 2. punkta, un Direktīvas 76/464/EEK noteikumus, dalībvalstis var piešķirt atļaujas jauniem uzņēmumiem tikai tad, ja šādās atļaujās ir norāde uz standartiem, kas atbilst labākajiem tehniskajiem līdzekļiem, kuri pieejami dzīvsudraba emisiju novēršanai.Neatkarīgi no tā, kādu metodi dalībvalsts pieņem, ja paredzētie pasākumi tehnisku iemeslu dēļ neatbilst labākajiem pieejamiem tehniskiem līdzekļiem, tā pirms atļauju došanas sniedz Komisijai šo iemeslu pamatojumu.Trīs mēnešu laikā Komisija nosūta dalībvalstīm ziņojumu, kurā paziņo savu atzinumu par izņēmumiem, uz ko attiecas šā punkta otrā daļa.4. Analīzes standartmetode dzīvsudraba klātbūtnes noteikšanai dota III pielikuma 1. punktā. Citas metodes var izmantot ar nosacījumu, ka šādu metožu noteikšanas robežas, precizitāte un ticamība ir vismaz līdzvērtīga III pielikuma 1. punktā noteiktajai. Notekūdeņu plūsmas mērījumos vajadzīgā ticamība ir norādīta III pielikuma 2. punktā.4. pantsAttiecīgās dalībvalstis ir atbildīgas par tās ūdens vides monitoringu, ko ietekmē rūpnieciskās emisijas.Ja emisijas ietekmē vairāku dalībvalstu ūdeņus, attiecīgās dalībvalstis sadarbojas, lai saskaņotu monitoringa procedūras.5. pants1. No informācijas, ko dalībvalstis sniedz Komisijai saskaņā ar Direktīvas 76/464/EEK 13. pantu pēc pieprasījuma saņemšanas, kurš tai jāiesniedz katrā atsevišķā gadījumā, jo īpaši attiecībā uz:- datiem par atļaujām, kurās noteikti emisijas standarti attiecībā uz dzīvsudraba emisijām,- dzīvsudraba koncentrāciju noteikšanai izveidotā valsts tīkla izdarīto mērījumu rezultātiem,Komisija izdara salīdzinošu vērtējumu par šīs direktīvas īstenošanu dalībvalstīs.2. Reizi piecos gados Komisija nosūta Padomei 1. punktā norādīto salīdzinošo vērtējumu.Ja mainījušās zinātnes atziņas galvenokārt attiecībā uz dzīvsudraba toksicitāti, stabilitāti un uzkrāšanos dzīvos organismos un nosēdumos vai ja uzlabojušies labākie pieejamie tehniskie līdzekļi, Komisija iesniedz Padomei attiecīgus priekšlikumus ar nolūku vajadzības gadījumā padarīt stingrākas robežvērtības un kvalitātes mērķus.6. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā pasākumi, kas vajadzīgi, lai līdz 1983. gada 1. jūlijam izpildītu šīs direktīvas prasības. Par šiem pasākumiem tās tūlīt informē Komisiju.2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.7. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1982. gada 22. martāPadomes vārdā —priekšsēdētājsL. Tindemans[1] OV L 129, 18.5.1976., 23. lpp.[2] OV C 169, 6.7.1979., 2. lpp.[3] OV C 341, 31.12.1980., 24. lpp.[4] OV C 83, 2.4.1980., 16. lpp.--------------------------------------------------I PIELIKUMSRobežvērtības, termiņi, līdz kuriem jāpanāk atbilstība robežvērtībām, un emisiju monitoringa procedūra1. Robežvērtības, izteiktas kā koncentrācijas, kuras principā nedrīkst pārsniegt, ir norādītas šajā tabulā.Mērvienība | Mēneša vidējās robežvērtības, ko nedrīkst pārsniegt no 1. jūlija | Piezīmes |1983 | 1986 |Otrreizējas izmantošanas sāļu šķīdums un zaudētais sāļu šķīdumsMikrogrami dzīvsudraba litrā | 75 | 50 | Piemēro kopējam dzīvsudraba daudzumam, kas ir visos dzīvsudrabu saturošos ūdeņos, kurus novada no rūpniecības uzņēmuma vietas. |Katrā ziņā robežvērtības, kas izteiktas kā maksimālās koncentrācijas, nevar būt lielākas par vērtībām, kas izteiktas kā maksimālie daudzumi, dalīti ar ūdens patēriņu uz tonnu uzstādītās hlora ražošanas jaudas.2. Tomēr, tā kā dzīvsudraba koncentrācija notekūdeņos ir atkarīga no izmantotā ūdens tilpuma, kas atšķirīgos procesos un atšķirīgos uzņēmumos ir atšķirīgs, robežvērtības, kas izteiktas kā novadītā dzīvsudraba daudzums attiecībā pret uzstādīto hlora ražošanas jaudu un kas norādītas šajā tabulā, ir katrā ziņā jāievēro.Mērvienība | Mēneša vidējās robežvērtības, ko nedrīkst pārsniegt no 1. jūlija | Piezīmes |1983 | 1986 |Otrreizējas izmantošanas sāļu šķīdumsGrami dzīvsudraba uz tonnu uzstādītās hlora ražošanas jaudas | 0,5 | 0,5 | Piemēro dzīvsudrabam, kas ir hlora ražošanas uzņēmuma novadītajos notekūdeņos. || 1,5 | 1,0 | Piemēro kopējam dzīvsudraba daudzumam, kas ir visos dzīvsudrabu saturošajos ūdeņos, kurus novada no rūpniecības uzņēmuma vietas. |Zaudētais sāļu šķīdumsGrami dzīvsudraba uz tonnu uzstādītās hlora ražošanas jaudas | 8,0 | 5,0 | Piemēro kopējam dzīvsudraba daudzumam, kas ir visos dzīvsudrabu saturošajos ūdeņos, ko novada no rūpniecības uzņēmuma vietas. |3. Dienas vidējās robežvērtības ir četrreiz lielākas par attiecīgajām mēneša vidējām robežvērtībām, kas norādītas 1. un 2. punktā.4. Lai pārbaudītu, vai izplūdes atbilst emisijas standartiem, kas noteikti saskaņā ar šajā pielikumā noteiktajām robežvērtībām, ir jāievieš monitoringa procedūra. Šajā procedūrā ir jāparedz:- katru dienu ņemt paraugu, kas ir reprezentatīvs attiecībā uz emisiju 24 stundu laika posmā, un mērīt dzīvsudraba koncentrāciju šajā paraugā, un- mērīt kopējo emisiju plūsmu minētajā periodā.Mēneša laikā izplūdušā dzīvsudraba daudzums ir jāaprēķina, saskaitot kopā dzīvsudraba daudzumus, kas attiecīgā mēneša laikā izplūduši katru dienu. Šī kopējā summa pēc tam jādala ar uzstādīto hlora ražošanas jaudu.--------------------------------------------------II PIELIKUMSKvalitātes mērķiTām dalībvalstīm, kas piemēro Direktīvas 76/464/EEK 6. panta 3. punktā paredzēto izņēmumu, emisijas standartus, kas dalībvalstīm jānosaka un kā ievērošana jānodrošina saskaņā ar minētās direktīvas 5. pantu, nosaka tā, lai attiecīgais kvalitātes mērķis vai mērķi no tiem, kas turpmāk uzskaitīti, būtu izpildīti platībā, ko ietekmē dzīvsudraba emisijas, kuras rada sārmu metālu hlorīdu elektrolīzes rūpniecība. Kompetentā iestāde nosaka ietekmēto platību katrā atsevišķā gadījumā un no 1. punktā uzskaitītajiem kvalitātes mērķiem izvēlas mērķi vai mērķus, kurus tā uzskata par atbilstīgiem, ņemot vērā ietekmētās platības paredzēto izmantojumu un ievērojot faktu, ka šīs direktīvas mērķis ir likvidēt visu piesārņojumu.1. Lai likvidētu piesārņojumu, kas definēts Direktīvā 76/464/EEK, un ievērojot minētās direktīvas 2. pantu, ir noteikti šādi kvalitātes mērķi.1.1. Dzīvsudraba koncentrācija par indikatoru izraudzītā zivju gaļas reprezentatīvā paraugā nedrīkst pārsniegt 0,3 mg uz kilogramu mitras gaļas.1.2. Dzīvsudraba kopējā koncentrācija iekšējos virszemes ūdeņos, ko ietekmē emisijas, nedrīkst pārsniegt 1 μg/l; to izsaka kā gadā iegūto rezultātu aritmētisko vidējo.1.3. Dzīvsudraba kopējā koncentrācija šķīdumā estuāra ūdeņos, ko ietekmē emisijas, nedrīkst pārsniegt 0,5 μg/l; to izsaka kā gadā iegūto rezultātu aritmētisko vidējo.1.4. Kopējā dzīvsudraba koncentrācija šķīdumā emisiju ietekmētos teritoriālajos jūras ūdeņos un iekšējos piekrastes ūdeņos, kas nav estuāra ūdeņi, nedrīkst pārsniegt 0,3 μg/l, izsakot kā iepriekšējā gadā iegūto rezultātu aritmētisko vidējo.1.5. Ūdeņu kvalitātei jābūt pietiekamai, lai attiecībā uz dzīvsudraba klātbūtni tie atbilstu jebkuras citas tādiem ūdeņiem piemērojamas Padomes direktīvas prasībām.2. Dzīvsudraba koncentrācija nosēdumos vai gliemenēs nedrīkst ievērojami palielināties laikā.3. Ja ūdeņiem platībā piemēro vairākus kvalitātes mērķus, ūdens kvalitātei jābūt pietiekamai, lai tie atbilstu katram mērķim.4. Kvalitātes mērķu skaitliskās vērtības, kas noteiktas 1.2., 1.3. un 1.4. punktā, izņēmuma kārtā, un ja tas ir nepieciešams tehnisku iemeslu dēļ, var reizināt ar 1,5 līdz 1986. gada 30. jūnijam, ja tas iepriekš ir paziņots Komisijai.--------------------------------------------------III PIELIKUMSMērījumu standartmetode1. Analīzes standartmetode dzīvsudraba satura noteikšanai ūdeņos, zivju gaļā, nosēdumos un gliemenēs ir bezliesmas atomu absorbcijas spektrofotometrija pēc piemērotas parauga iepriekšējās apstrādes, kurā jo īpaši ņem vērā dzīvsudraba iepriekšēju oksidēšanos un dzīvsudraba jonu Hg (II) turpmāku reducēšanos.Noteikšanas robežai [1] jābūt tādai, lai dzīvsudraba koncentrāciju varētu mērīt ar ticamību [2] ± 30 % un ar precizitāti [3] ± 30 % šādām koncentrācijām:- emisijās viena desmitdaļa no maksimāli pieļaujamās dzīvsudraba koncentrācijas, kas norādīta atļaujā,- virszemes ūdeņos viena desmitdaļa no dzīvsudraba koncentrācijas, kas norādīta kvalitātes mērķī,- zivju gaļā un gliemenēs viena desmitdaļa no dzīvsudraba koncentrācijas, kas norādīta kvalitātes mērķī,- nosēdumos viena desmitdaļa no dzīvsudraba koncentrācijas paraugā vai 0,05 mg/kg sausa svara — izvēlas lielāko no abiem.2. Plūsmas mērīšana jāizdara ar ticamību ± 20 %.[1] Šo terminu definīcijas ir dotas Padomes 1979. gada 9. oktobra Direktīvā 79/869/EEK par dzeramā ūdens ieguvei paredzētā virszemes ūdens mērīšanas metodēm un paraugu ņemšanas un analīžu biežumu dalībvalstīs (OV L 271, 29.10.1979., 44. lpp.).[2] Šo terminu definīcijas ir dotas Padomes 1979. gada 9. oktobra Direktīvā 79/869/EEK par dzeramā ūdens ieguvei paredzētā virszemes ūdens mērīšanas metodēm un paraugu ņemšanas un analīžu biežumu dalībvalstīs (OV L 271, 29.10.1979., 44. lpp.).[3] Šo terminu definīcijas ir dotas Padomes 1979. gada 9. oktobra Direktīvā 79/869/EEK par dzeramā ūdens ieguvei paredzētā virszemes ūdens mērīšanas metodēm un paraugu ņemšanas un analīžu biežumu dalībvalstīs (OV L 271, 29.10.1979., 44. lpp.).--------------------------------------------------IV PIELIKUMSKvalitātes mērķu monitoringa procedūra1. Katrai atļaujai, kas piešķirta saskaņā ar šo direktīvu, kompetentā iestāde norāda ierobežojumus, monitoringa procedūru un termiņus attiecībā uz atbilstības nodrošināšanu attiecīgajam kvalitātes mērķim vai mērķiem.2. Saskaņā ar Direktīvas 76/464/EEK 6. panta 3. punktu dalībvalsts par katru izraudzīto un piemēroto kvalitātes mērķi ziņo Komisijai:- emisijas vietas un izkliedēšanas līdzekļus,- platību, kurā piemēro kvalitātes mērķi,- paraugu ņemšanas vietu izvietojumu,- paraugu ņemšanas biežumu,- paraugu ņemšanas un mērīšanas metodes,- iegūtos rezultātus.3. Paraugiem jābūt pietiekami reprezentatīviem attiecībā uz ūdens vides kvalitāti emisiju ietekmētajā platībā, un paraugi jāņem tik bieži, lai parādītu izmaiņas ūdens vidē, jo īpaši ņemot vērā hidroloģiskā režīma dabīgās izmaiņas. Sālsūdens zivju analīzes jāizdara pietiekami reprezentatīvam skaitam paraugu un sugu.4. Ņemot vērā II pielikuma 1.1. punktā norādīto kvalitātes mērķi, kompetentā iestāde izvēlas zivju sugas, ko pieņems par indikatoriem analīzei. Attiecībā uz sālsūdeņiem starp sugām, kuras izraudzītas no tām, kas dzīvo piekrastes ūdeņos un ko ķer uz vietas, var būt menca, merlangs, jūras zeltplekste, skumbrija, pikša un bute.--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 2009/137/EK ( 2009. gada 10. novembris ), ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2004/22/EK par mērinstrumentiem attiecībā uz maksimālajām pieļaujamajām kļūdām, ciktāl tas attiecas uz īpašajiem mērinstrumentu pielikumiem MI-001 līdz MI-005 (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               11.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 294/7

      KOMISIJAS DIREKTĪVA 2009/137/EK
   (2009. gada 10. novembris),
   ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2004/22/EK par mērinstrumentiem attiecībā uz maksimālajām pieļaujamajām kļūdām, ciktāl tas attiecas uz īpašajiem mērinstrumentu pielikumiem MI-001 līdz MI-005
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvu 2004/22/EK par mērinstrumentiem (1) un jo īpaši tās 16. panta 2. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Ar Direktīvu 2004/22/EK saskaņo prasības tādu mērinstrumentu laišanai tirgū un/vai nodošanai ekspluatācijā, kuru mērfunkcija ir noteikta īpašajos mērinstrumentu pielikumos MI-001 līdz MI-010. Mērinstrumentiem jāatbilst I pielikumā un attiecīgajā īpašajā mērinstrumentu pielikumā noteiktajām pamatprasībām.

               (2)

               Direktīvas 2004/22/EK īpašajos mērinstrumentu pielikumos ir ietvertas prasības, kas pielāgotas dažādiem mērinstrumentu veidiem. Šajās prasībās ir ietverti konkrēti noteikumi par pieļaujamajām kļūdām, lai nodrošinātu mērinstrumenta precizitāti un mērīšanas veiktspēju un lai garantētu, ka nominālajos darbības apstākļos, ja nav traucējumu, mērījumu kļūda nedrīkst pārsniegt maksimālās pieļaujamās kļūdas (MPK) vērtību.

               (3)

               Tā kā ir izstrādātas jaunas specifikācijas attiecībā uz gāzes skaitītājiem un tilpuma korektoriem, pielikuma MI-002 2.1. punkta īpašā prasība varētu traucēt tehnikas attīstību un jauninājumus un radīt šķēršļus gāzes skaitītāju brīvai apritei. Tādēļ tā jāaizstāj ar vispārīgāku mērīšanas veiktspējas prasību.

               (4)

               Direktīvas 2004/22/EK I pielikuma 7.3. punktā attiecībā uz komunālo pakalpojumu mērinstrumentiem paredzēta vispārēja aizsardzība pret kļūdu pārmērīgu nosvēršanos vienā pusē ārpus ierastā diapazona. Tomēr pieredze liecina, ka vajadzīga arī aizsardzība pret kļūdu pārmērīgu nosvēršanos vienā pusē šo instrumentu ierastā diapazona robežās, lai garantētu, ka mērinstrumentam neizmanto maksimālo pieļaujamo kļūdu (MPK) un labumu sistemātiski negūst viena no darījumā iesaistītajām personām.

               (5)

               Saskaņā ar 34. punktu Iestāžu nolīgumā par labāku likumdošanas procesu (2) dalībvalstis tiek aicinātas savās un Komisijas interesēs sagatavot tabulas, kas pēc iespējas precīzāk atspoguļotu atbilstību starp šo direktīvu un transponēšanas pasākumiem, un padarīt tās publiski pieejamas.

               (6)

               Tādēļ atbilstīgi jāgroza Direktīva 2004/22/EK.

               (7)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi Mērinstrumentu komiteja, kas izveidota ar Direktīvas 2004/22/EK 15. panta 1. punktu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 2004/22/EK īpašos mērinstrumentu pielikumus MI-001 līdz MI-005 groza saskaņā ar šīs direktīvas pielikumu.
   2. pants
   1.   Dalībvalstis ne vēlāk kā 2010. gada 1. decembrī pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara Komisijai zināmus minēto noteikumu tekstus.
   Tās piemēro minētos noteikumus no 2011. gada 1. jūnija.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus savu tiesību aktu galvenos noteikumus, kurus tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   3. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   4. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2009. gada 10. novembrī

            Komisijas vārdā –

            priekšsēdētāja vietnieks

         Günter VERHEUGEN

      (1)  OV L 135, 30.4.2004., 1. lpp.

      (2)  OV C 321, 31.12.2003., 1. lpp.

      PIELIKUMS
      Direktīvu 2004/22/EK groza šādi.

                  1.

                  MI-001 pielikumā īpašo prasību nodaļā “MPK” pievieno šādu 6.a punktu:

                              “6.a

                              Skaitītājam neizmanto MPK vai labumu sistemātiski negūst kāda persona.”

                  2.

                  MI-002 pielikumu groza šādi:

                              a)

                              I daļas 2.1. punktā rindkopu aiz tabulas aizstāj ar šādu tekstu:
                              “Gāzes skaitītājam neizmanto MPK vai labumu sistemātiski negūst kāda persona.”;

                              b)

                              II daļas 8. punktā pēc piezīmes pievieno šādu daļu:
                              “Tilpuma korektoram neizmanto MPK vai labumu sistemātiski negūst kāda persona.”

                  3.

                  MI-003 pielikumā īpašo prasību 3. punktā pievieno šādu daļu:
                  “Skaitītājam neizmanto MPK vai labumu sistemātiski negūst kāda persona.”

                  4.

                  MI-004 pielikumā īpašo prasību 3. punktā pievieno šādu daļu:
                  “Siltumenerģijas skaitītājam neizmanto MPK vai labumu sistemātiski negūst kāda persona.”

                  5.

                  MI-005 pielikumā īpašo prasību 2. punktā pievieno šādu 2.8. punktu:

                              “2.8.

                              Mērsistēmai neizmanto MPK vai labumu sistemātiski negūst kāda persona.”


title: Komisijas direktīva (1984. gada 26. jūlijs), ar ko groza pielikumu Padomes Direktīvai 82/471/EEK par dažiem produktiem, ko izmanto dzīvnieku barībā

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31984L0443

Oficiālais Vēstnesis L 245 , 14/09/1984 Lpp. 0021 - 0027 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 3 Sējums 18 Lpp. 0043  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 03 Sējums 32 Lpp. 0095  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 3 Sējums 18 Lpp. 0043  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 03 Sējums 32 Lpp. 0095

		Komisijas direktīva(1984. gada 26. jūlijs),ar ko groza pielikumu Padomes Direktīvai 82/471/EEK par dažiem produktiem, ko izmanto dzīvnieku barībā(84/443/EEK)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1982. gada 30. jūnija Direktīvu 82/471/EEK par dažiem produktiem, ko izmanto dzīvnieku barībā [1], un jo īpaši tās 6. pantu,tā kā Direktīva 82/471/EEK nosaka, ka pielikumu saturs pastāvīgi jāpielāgo jaunākajām zinātnes un tehnikas atziņām;tā kā ir lietderīgi izdalīt atsevišķi "neolbaltumvielu slāpekļa savienojumus un tiem līdzīgas vielas", lai skaidri nodalītu šos produktus no "neolbaltumvielu slāpekļa savienojumiem", "aminoskābēm un to sāļiem" un "aminoskābju hidroksianalogiem"; tā kā šī dalījuma un veikto pētījumu rezultātā jaunu produktu izmantošana var tikt atļauta, ievērojot noteiktus nosacījumus;tā kā dažiem pielikumā iekļautajiem produktiem bija nepieciešams mainīt sastāvu un īpašos noteikumus;tā kā šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Barības pastāvīgās komitejas atzinumu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvas 82/471/EEK pielikumu groza saskaņā ar šīs direktīvas pielikumu.2. pantsDalībvalstīs, vēlākais, 1985. gada 30. jūnijā stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas 1. panta prasības. Par to tās tūlīt informē Komisiju.3. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1984. gada 26. jūlijāKomisijas vārdā —Komisijas loceklisPoul Dalsager[1] OV L 213, 21.7.1982., 8. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMS1.2.3.4. 3. ailes virsrakstu"Produkta ķīmiskais nosaukums vai mikroorganisma identitāte"aizvieto ar"Barības vielas nosaukums vai mikroorganisma identitāte".Angļu tekstā 4. ailes virsrakstu"Barības vielas substrāts (specifikācijas, ja tādas ir)"aizvieto ar"Kultūras substrāts (specifikācijas, ja tādas ir)".Pievieno šādu zemsvītras piezīmi:"Sastāvs, ko nosaka vai deklarē saskaņā ar 5. un 7. aili, attiecas uz produktu kā tādu."2. punktu"neolbaltumvielu slāpekļa savienojumi un līdzīgie produkti šajās grupās"aizvieto ar šādu:1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |Produktu grupas nosaukums | Produkta nosaukums | Barības vielas apzīmējums vai mikroorganisma identitāte | Kultūras substrāts (specifikācijas, ja tādas ir) | Produkta sastāva raksturojums | Dzīvnieku suga | Īpaši noteikumi |2.Neolbaltumvielu slāpekļa savienojums2.1.Urīnviela un tās atvasinājumi | 2.1.1.Urīnviela, tehniski tīra | CO(NH2)2 | — | Urīnviela: minimāli 97 % | Atgremotāji no atgremošanas sākuma | Uz produkta etiķetes vai iepakojuma jānorāda: nosaukums "urīnviela", "biurets", "urīnvielas fosfāts" vai "diureidoizobutāns", atkarībā no gadījuma,slāpekļa līmenis papildus attiecībā uz produktu 2.1.3, fosfora līmenis,dzīvnieku suga vai kategorija.Uz barības maisījuma etiķetes vai iepakojuma jānorāda: nosaukums "urīnviela", "biurets", "urīnvielas fosfāts" vai "diureidoizobutāns", atkarībā no gadījuma,produkta daudzums, ko satur barības viela,kopproteīna procentuālais saturs, izteikts kā neolbaltumvielu slāpeklis,norāde lietošanas pamācībā par kopējā neolbaltumvielu slāpekļa līmeni, ko nedrīkst pārsniegt katras dzīvnieku sugas vai kategorijas dienas devā. |2.1.2.Biurets, tehniski tīrs | (CONH2)2–NH | — | Biurets: minimāli 97 % |2.1.3.Urīnvielas fosfāts, tehniski tīrs | CO(NH2)2 . H3PO4 | — | Slāpeklis: minimāli 16,5 % Fosfors: minimāli 18 % |2.1.4.Diureidoizobutāns, tehniski tīrs | (CH3)2–(CH)2 – (NHCONH2)2 | — | Slāpeklis minimāli 30 % Izobutiraldehīds: minimāli 35 % |2.2.Amonija sāļi | 2.2.1.Amonija laktāts, ko iegūst, raudzējot ar Lactobacillus bulgaricus | CH3CHOHCOONH4 | Sūkalas | Slāpeklis, izteikts kā kopproteīns: minimāli 44 % | Atgremotāji no atgremošanas sākuma | Uz produkta etiķetes vai iepakojuma jānorāda: nosaukums "amonija laktāts no raudzēšanas",slāpeklis, izteikts kā kopproteīns,koppelni,mitrums,dzīvnieku suga vai kategorija.Uz barības maisījuma etiķetes vai iepakojuma jānorāda: nosaukums "amonija laktāts no raudzēšanas",produkta daudzums, ko satur barības viela,kopproteīna procentuālais saturs, izteikts kā neolbaltumvielu slāpeklis,norāde lietošanas pamācībā par kopējā neolbaltumvielu slāpekļa līmeni, ko nedrīkst pārsniegt katras dzīvnieku sugas vai kategorijas dienas devā. |2.3.Blakusprodukti no aminoskābju raudzēšanas | 2.3.1.Koncentrēti šķidrie blakusprodukti no L-glutamīnskābesražošanas, raudzējot ar Corynebacterium melassecola | Amonija sāļi un citi slāpekļa savienojumi | Saharoze, melase, cietes produkti un to hidrolizāti | Slāpeklis, izteikts kā kopproteīns: minimāli 48 % Mitrums: maksimāli 28 % | Atgremotāji no atgremošanas sākuma | Uz produkta etiķetes un iepakojuma jānorāda: nosaukums "blakusprodukti no L-glutamīnskābes ražošanas" produkta 2.3.1 gadījumā, "blakusprodukti no L-lizīna ražošanas" produkta 2.3.2 gadījumā,slāpeklis, izteikts kā kopproteīns,koppelni,mitrums,dzīvnieku suga vai kategorija.Uz barības maisījuma etiķetes un iepakojuma jānorāda: nosaukums "blakusprodukti no L-glutamīnskābes ražošanas" produkta 2.3.1 gadījumā, nosaukums "blakusprodukti no L-lizīna ražošanas" produkta 2.3.2 gadījumā,kopproteīna procentuālais saturs, izteikts kā neolbaltumvielu slāpeklis,norāde lietošanas pamācībā par kopējā neolbaltumvielu slāpekļa līmeni, ko nedrīkst pārsniegt katras dzīvnieku sugas vai kategorijas dienas devā. |2.3.2.Koncentrēti šķidrie blakusprodukti no L-lizīna monohidrohlorīda ražošanas, raudzējot ar Brevibacterium lactofermentum | Amonija sāļi un citi slāpekļa savienojumi | Saharoze, melase, cietes produkti un to hidrolizāti | Slāpeklis, izteikts kā kopproteīns: minimāli 45 % | Atgremotāji no atgremošanas sākuma |3.Aminoskābes un to sāļi | 3.1DL-metionīns, tehniski tīrs | CH3S(CH2)2-CH(NH2)-COOH | — | DL-metionīns: minimāli 98 % | Visas dzīvnieku sugas | Uz produkta etiķetes un iepakojuma jānorāda: nosaukums "DL-metionīns" produkta 3.1 gadījumā, "N-hidroksimetil-DL-metionīna kalcija sāls dihidrāts" produkta 3.2 gadījumā,DL-metionīns un mitruma saturs,īvnieku suga vai kategorija produkta 3.2 gadījumā. || 3.2N-hidroksimetil-DL-metionīna kalcija sāls dihidrāts, tehniski tīrs | (CH3S(CH2)2-CH(NH-CH2OH)-COO)2Ca.2H2O | — | DL-metionīns: minimāli 67 % Formaldehīds: maksimāli 14 % Kalcijs: minimāli 9 % | Atgremotāji no atgremošanas sākuma | || 3.3.L-lizīns, tehniski tīrs | NH2(CH2)4-CH(NH2)-COOH | — | L-lizīns minimāli 98 % | Visas dzīvnieku sugas | Uz produkta etiķetes vai iepakojuma jānorāda: nosaukums "L — lizīns" produkta 3.3 gadījumā, "L-lizīna monohidrohlorīds" produkta 3.4 gadījumā, "L — lizīna sulfāts un tā fermentācijas blakusprodukti" produkta 3.2.5 gadījumā,L-lizīns un mitruma saturs || 3.4.L-lizīna monohidrohlorīds, tehniski tīrs | NH2(CH2)4-CH(NH2)-COOH. HCl | — | L-lizīns: minimāli 78 % | || 3.5.L-lizīna sulfāts, ko iegūst, raudzējot ar Corynebacteriumglutamicum | (NH2- (CH2)4-CH(NH2)-COOH). H2SO4 | Cukura sīrups, melase, graudaugi, cietes produkti un to hidrolizāti | L-lizīns: minimāli 40 % | || 3.6.L-treonīns, tehniski tīrs | CH3-CH(OH)-CH(NH2)-COOH | — | L-treonīns: minimāli 98 % | Visas dzīvnieku sugas | Uz produkta etiķetes un iepakojuma jānorāda: nosaukums "L-treonīns",L-treonīns un mitruma saturs |4.Aminoskābju hidroksianalogi. | 4.1DL-2-hidroksi-4-metilmerkaptosviestskābe | CH3S-(CH2)2- CH(OH)-COOH | — | Skābes monomērs: minimāli 65 % | Visas dzīvnieku sugas, izņemot atgremotājus | Uz produkta etiķetes vai iepakojuma jānorāda: nosaukums (2. aile),skābes monomēra un mitruma saturs,dzīvnieku suga vai kategorija. || 4.2.DL-2-hidroksi-4-metilmerkaptosviestskābes kalcija sāls | (CH3S-(CH2)2 – CH(OH)-COO)2Ca | — | Skābes monomērs: minimāli 83 % Kalcijs: minimāli 12 % | |--------------------------------------------------