title: Komisijas Direktīva 93/10/EEK (1993. gada 15. marts) par reģenerētas celulozes plēves materiāliem un priekšmetiem, kas paredzēti saskarei ar pārtikas produktiem

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31993L0010

Oficiālais Vēstnesis L 093 , 17/04/1993 Lpp. 0027 - 0036 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 13 Sējums 24 Lpp. 0027  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 13 Sējums 24 Lpp. 0027

		Komisijas Direktīva 93/10/EEK(1993. gada 15. marts)par reģenerētas celulozes plēves materiāliem un priekšmetiem, kas paredzēti saskarei ar pārtikas produktiemEIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvu 89/109/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz materiāliem un priekšmetiem, kas paredzēti saskarei ar pārtikas produktiem [1], un jo īpaši tās 3. pantu,apspriedusies ar Pārtikas zinātnisko komiteju,tā kā to izmaiņu skaits un veids, kas bija un arī tagad ir jāizdara Padomes 1983. gada 25. aprīļa Direktīvā 83/229/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz reģenerētas celulozes plēves materiāliem un priekšmetiem, kas paredzēti saskarei ar pārtikas produktiem [2], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 92/15/EEK [3], norāda uz vajadzību aizstāt iepriekšminēto direktīvu;tā kā šajā direktīvā paredzētie Kopienas pasākumi ir ne vien vajadzīgi, bet arī obligāti, lai sasniegtu iekšējā tirgus mērķus; tā kā šos mērķus dalībvalstis nevar sasniegt atsevišķi; tā kā turklāt šo mērķu sasniegšana Kopienas līmenī jau ir paredzēta Direktīvā 89/109/EEK;tā kā Direktīvas 89/109/EEK 2. pantā ir noteikts, ka no materiāliem un priekšmetiem pabeigtā veidā to komponenti nedrīkst pāriet uz pārtikas produktiem tādos daudzumos, kas var apdraudēt cilvēku veselību vai radīt nevēlamas izmaiņas pārtikas produktu sastāvā;tā kā, lai sasniegtu šo mērķi attiecībā uz reģenerētas celulozes plēvi, piemērots līdzeklis ir īpašā direktīva Direktīvas 89/109/EEK 3. panta nozīmē;tā kā uz reģenerētas celulozes sintētiskajiem apvalkiem jāattiecina īpaši noteikumi;tā kā metode, kā noteikt to, vai krāsvielas nemigrē, jāizveido vēlāk;tā kā valstu noteikumiem jāpaliek spēkā, līdz būs izstrādāti tīrības kritēriji un analīzes metodes;tā kā tāda apstiprināto vielu saraksta izveide, kurā ir norādīti minēto vielu robeždaudzumi, šajā konkrētajā gadījumā būs pietiekama, lai sasniegtu Direktīvas 89/109/EEK 2. pantā noteikto mērķi;tā kā bis-(2-hidroksietil)ēteris (= dietilēnglikols) un etāndiols (= monoetilēnglikols) tomēr var plaši migrēt uz konkrētiem pārtikas produktiem un tādēļ, lai nepieļautu šādu iespējamību, kā preventīvu pasākumu daudz svarīgāk ir noteikt šādu vielu maksimālo pieļaujamo daudzumu pārtikas produktos, kuri ir saskārušies ar reģenerētas celulozes plēvi;tā kā, lai aizsargātu patērētāju veselību, nedrīkst pieļaut tiešu kontaktu starp pārtikas produktiem un reģenerētas celulozes plēves apdrukātajām pusēm;tā kā attiecībā uz reģenerētas celulozes plēves profesionālu lietošanu materiālos un priekšmetos, kuriem paredzēts saskarties ar pārtikas produktiem, izņemot materiālus un priekšmetus, kuri savu īpašību dēļ ir paredzēti šim lietojumam, jāparedz Direktīvas 89/109/EEK 6. panta 5. punktā minētā rakstiskā deklarācija;tā kā šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pārtikas produktu pastāvīgās komitejas atzinumu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pants1. Šī direktīva ir īpašā direktīva Direktīvas 89/109/EEK 3. panta nozīmē.2. Šī direktīva attiecas uz to reģenerētas celulozes plēvi I pielikumā sniegtā apraksta nozīmē, kura vai nu:a) ir pabeigts produkts, vai arīb) ir daļa no pabeigta produkta, kas satur citus materiālusun kurai ir paredzēts saskarties ar pārtikas produktiem vai kura — atbilstīgi mērķim — nonāk šādā saskarē.3. Šī direktīva neattiecas uz:a) reģenerētas celulozes plēvi, kurai uz puses, kam paredzēts saskarties ar pārtikas produktiem vai kas — atbilstīgi mērķim — nonāk šādā saskarē, ir pārklājums, kurš pārsniedz vairāk nekā 50 mg/dm2;b) reģenerētas celulozes sintētiskajiem apvalkiem.2. pants1. Tikai II pielikumā uzskaitītās vielas vai vielu grupas var lietot reģenerētas celulozes plēves ražošanā un tikai saskaņā ar tur noteiktajiem nosacījumiem.2. Atkāpjoties no 1. punkta, vielas, kas nav uzskaitītas II pielikumā, drīkst lietot tikai par krāsvielām (krāsas un pigmenti) vai par adhezīviem, ja vien ar apstiprinātu metodi nevar atklāt, ka šādas vielas migrē uz pārtikas produktiem vai no tiem.3. pantsReģenerētas celulozes plēves apdrukātās puses nenonāk saskarē ar pārtikas produktiem.4. pants1. Visos tirdzniecības posmos, izņemot mazumtirdzniecību, reģenerētas celulozes plēves materiāliem un priekšmetiem, kam ir paredzēts saskarties ar pārtikas produktiem, saskaņā ar Direktīvas 89/109/EEK 6. panta 5. punktu pievieno rakstisku deklarāciju.2. Šā panta 1. punkts neattiecas uz reģenerētas celulozes plēves materiāliem un priekšmetiem, kas to īpašību dēļ ir tieši paredzēti saskarei ar pārtikas produktiem.3. Ja ir norādīti īpaši lietošanas nosacījumi, materiālus vai priekšmetus, kas izgatavoti no reģenerētas celulozes plēves, attiecīgi marķē.5. pants1. Dalībvalstīs līdz 1994. gada 1. janvārim stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Tās par to tūlīt informē Komisiju.Dalībvalstis:- no 1994. gada 1. janvāra atļauj laist tirgū un izmantot šai direktīvai atbilstīgu reģenerētu celulozes plēvi, kas paredzēta saskarei ar pārtikas produktiem,- no 1994. gada 1. janvāra aizliedz laist tirgū un izmantot reģenerētu celulozes plēvi, kas paredzēta saskarei ar pārtikas produktiem, ja tā neatbilst ne šai direktīvai, ne arī Direktīvai 83/229/EEK,- no 1995. gada 1. janvāra aizliedz laist tirgū un izmantot reģenerētu celulozes plēvi, kas paredzēta saskarei ar pārtikas produktiem, ja tā neatbilst šai direktīvai, bet atbilda Direktīvai 83/229/EEK.2. Kad dalībvalstis pieņem 1. punktā minētos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka procedūru, kas jāievēro, izdarot šādas atsauces.6. pants1. Ar šo no 1994. gada 1. janvāra atceļ Direktīvu 83/229/EEK.2. Atsauces uz Direktīvu 83/229/EEK uzskata par atsaucēm uz šo direktīvu, un tās lasa saskaņā ar korelācijas tabulu III pielikumā.7. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1993. gada 15. martāKomisijas vārdā —Komisijas loceklisMartin Bangemann[1] OV L 40, 11.02.1989., 38. lpp.[2] OV L 123, 11.05.1983., 31. lpp.[3] OV L 102, 16.04.1992., 44. lpp.--------------------------------------------------I PIELIKUMSREĢENERĒTAS CELULOZES PLĒVES APRAKSTSReģenerētas celulozes plēve ir plāns plēvveida materiāls, kas iegūts no attīrītas celulozes, kura atvasināta no otrreiz nepārstrādātas koksnes vai kokvilnas. Lai nodrošinātu atbilstību tehniskajām prasībām, reģenerētas celulozes plēves masai vai tās virsmai var pievienot attiecīgas vielas. Reģenerētas celulozes plēvei var būt pārklājums no vienas vai abām pusēm.--------------------------------------------------II PIELIKUMSREĢENERĒTĀS CELULOZES PLĒVES RAŽOŠANĀ ATĻAUTO VIELU SARAKSTSNB:- procenti šā pielikuma pirmajā un otrajā daļā ir izteikti ar svara attiecību (w/w), un tos aprēķina attiecībā pret tās bezūdens reģenerētas celulozes plēves daudzumu, kas ir bez pārklājuma,- parastie tehniskie apzīmējumi ir norādīti kvadrātiekavās,- vielām ir laba tehniskā kvalitāte attiecībā uz tīrības kritērijiem.PIRMĀ DAĻAREĢENERĒTAS CELULOZES PLĒVE AR PĀRKLĀJUMUNosaukums | Ierobežojumi |A.Reģenerēta celuloze | Ne mazāk kā 72 % (w/w) |B.Piedevas1.Mīkstinātāji | Ne mazāk kā 27 % (w/w) kopā |—Bis-(2-hidroksietil)ēteris [= dietilēnglikols] | Attiecas tikai uz plēvēm, kam paredzēts pārklājums un ko paredzēts lietot tādu pārtikas produktu iesaiņošanai, kuri nav mitri, t. i., uz to virsmas nav brīva ūdens. Bis-(2-hidroksietil)ētera un etāndiola kopējais daudzums pārtikas produktos, kuri ir bijuši saskarē ar šā veida plēvi, nedrīkst pārsniegt 30 mg/kg |—etāndiols [= monoetilēnglikols] |—1,3-butāndiols | |—Glicerīns | |—1,2-propāndiols [= 1,2- propilēnglikols] | |—Polietilēnoksīds [= polietilēnglikols] | Vidējā molekulmasa: starp 250 un 1200 |—1,2-polipropilēnoksīds [= 1,2-polipropilēnglikols] | Vidējā molekulmasa nav lielāka par 400, un brīvā 1,3-propāndiola saturs vielā nav lielāks par 1 % (w/w) |—Sorbīts | |—Tetraetilēnglikols | |—Trietilēnglikols | |—Urīnviela | |2.Citas piedevas | Ne vairāk kā 1 % (w/w) kopā |Pirmā klase | Katrā šajā ievilkumā minētās vielas vai vielu grupas daudzums nedrīkst pārsniegt 2 mg/dm2 plēves bez pārklājuma |—Etiķskābe un tās NH4, Ca, Mg, K un Na sāļi | |—Askorbīnskābe un tās NH4, Ca, Mg, K un Na sāļi | |—Benzoskābe un nātrija benzoāts | |—Skudrskābe un tās NH4, Ca, Mg, K un Na sāļi | |—Lineārās piesātinātās vai nepiesātinātās taukskābes ar pārskaitļa oglekļa atomiem (8 – 20 (ieskaitot)), kā arī behenskābe un rīcinskābe un šo skābju NH4, Ca, Mg, K, Na, Al un Zn sāļi | |—Citronskābe, D un L pienskābe, maleīnskābe, L-vīnskābe un to Na un K sāļi | |—Sorbīnskābe un tās NH4, Ca, Mg, K un Na sāļi | |—To lineāro piesātināto vai nepiesātināto taukskābju amīdi, kurās oglekļa atomi ir pārskaitlī (8 – 20 (ieskaitot)), kā arī behenskābes un rīcinskābes amīdi | |—Dabīgā pārtikas ciete un milti | |—Ķīmiskajā apstrādē modificēta pārtikas ciete un milti | |—Amiloze | |—Kalcija un magnija karbonāti un hlorīdi | |—Glicerīna esteri ar lineārām piesātinātajām vai nepiesātinātajām taukskābēm, kurās oglekļa atomi ir pārskaitlī (8 – 20 (ieskaitot)), un/vai ar adipīnskābi, citronskābi, 12-hidroksistearīn(oksi-stearīn)skābi, rīcinskābi | |—Polioksietilēna (8 – 14 oksietilēna grupas) esteri ar lineārajām piesātinātajām vai nepiesātinātajām taukskābēm, kurās oglekļa atomi ir pārskaitlī (8 – 20 (ieskaitot)) | |—Sorbīta esteri ar lineārajām piesātinātajām vai nepiesātinātajām taukskābēm, kurās oglekļa atomi ir pārskaitlī (8 – 20 (ieskaitot)) | |—Stearīnskābes monoesteri un/vai diesteri ar etāndiolu un/vai bis-(2-hidroksiletil)ēteri un/vai trietilēnglikolu | |—Alumīnija, kalcija, magnija un silīcija oksīdi un hidroksīdi un alumīnija, kalcija, magnija un kālija silikāti un silikātu hidrāti | |—Polietilēnoksīds [= polietilēnglikols] | Vidējā molekulmasa: starp 1200 un 4000 |—Nātrija propionāts | |Otrā klase | Vielu kopējais daudzums nedrīkst pārsniegt 1 mg/dm2 plēves bez pārklājuma, un katrā šajā ievilkumā minētās vielas vai vielu grupas daudzums nedrīkst pārsniegt 0,2 mg/dm2 (vai arī zemāku robežu, ja tāda ir noteikta) plēves bez pārklājuma |—Nātrija alkil(C8 – C18)benzolsulfonāts | |—Nātrija izopropilnaftalīnsulfonāts | |—Nātrija alkil(C8–C18)sulfāts | |—Nātrija alkil(C8–C18)sulfonāts | |—Nātrija dioktilsulfosukcināts | |—Dihidroksietildietilēna triamīnmonoacetāta distearāts | Ne vairāk kā 0,05 mg/dm2 plēves bez pārklājuma |—Amonija, magnija un kālija laurilsulfāti | |—N,N’-distearoildiaminoetāns, N,N’-dipalmitoildiaminoetāns un N,N’-dioleoildiaminoetāns | |—2-heptadecil-4,4-bis-(metilēnstearāta)oksazolīns | |—Polietilēna-aminostearamīda etilsulfāts | Ne vairāk kā 0,1 mg/dm2 plēves bez pārklājuma |Trešā klase – stabilizētāji | Vielu kopējais daudzums nedrīkst pārsniegt 1mg/dm2 plēves bez pārklājuma |—Melamīna-formaldehīda kondensācijas produkts, nemodificēts vai modificēts ar vienu vai vairākām šādām vielām:butanols, dietilēntriamīns, etanols, trietilēntetramīns, tetraetilēnpentamīns, tri-(2-hidroksietila)amīns, 3,3-diaminodipropilamīns, 4,4’-diaminodibutilamīns | Brīvā formaldehīda saturs: ne vairāk kā 0,5 mg/dm2 plēves bez pārklājuma Brīvā melamīna saturs: ne vairāk kā 0,3 mg/dm2 plēves bez pārklājuma |—Melamīna-urīnvielas-formaldehīda kondensācijas produkts, modificēts ar tri-(2-hidroksietil)amīnu | Brīvā formaldehīda saturs: ne vairāk kā 0,5 mg/dm2 plēves bez pārklājuma Brīvā melamīna saturs: ne vairāk kā 0,3 mg/dm2 plēves bez pārklājuma |—Sašūti katjonie polialkilēnamīni:a)poliamīda-epihlorhidrīna sveķi, kuru pamatā ir diaminopropilmetilamīns un epihlorhidrīnsb)poliamīda-epihlorhidrīna sveķi, kuru pamatā ir epihlorhidrīns, adipīnskābe, kaprolaktāms, dietilēntriamīns un/vai etilēndiamīnsc)poliamīda-epihlorhidrīna sveķi, kuru pamatā ir adipīnskābe, dietilēntriamīns un epihlorhidrīns vai epihlorhidrīna un amonjaka maisījumsd)poliamīda-poliamīna-epihlorhidrīna sveķi, kuru pamatā ir epihlorhidrīns, dimetiladipāts un dietilēntriamīnse)poliamīda-poliamīna-epihlorhidrīna sveķi, kuru pamatā ir epihlorhidrīns, dimetiladipināts un dietilēntriamīns, adipamīds un diaminopropilmetilamīns | Saskaņā ar Kopienas direktīvām un, ja tādu nav, saskaņā ar valstu tiesību aktiem, līdz šādas Kopienas direktīvas tiek pieņemtas |—polietilēnamīni un polietilēnimīni | Ne vairāk kā 0,75 mg/dm2 plēves bez pārklājuma |—Urīnvielas-formaldehīda kondensācijas produkts, nemodificēts vai modificēts ar vienu vai vairākām šādām vielām:aminometilsulfoskābe, sulfanilskābe, butanols, diaminobutāns, diaminodietilamīns, diaminodipropilamīns, diaminopropāns, dietilēntriamīns, etanols, guanidīns, metanols, tetraetilēnpentamīns, trietilēntetramīns, nātrija sulfīts | Brīvā formaldehīda saturs: ne vairāk kā 0,5 mg/dm2 plēves bez pārklājuma |Ceturtā klase | Vielu kopējais daudzums nedrīkst pārsniegt 0,01 mg/dm2 plēves bez pārklājuma |—Pārtikas eļļu amīnu un polietilēna oksīda reakcijas rezultātā radušies produkti | |—Monoetanolamīna laurilsulfāts | |OTRĀ DAĻAREĢENERĒTAS CELULOZES PLĒVE AR PĀRKLĀJUMUNosaukums | Ierobežojumi |A.Reģenerēta celuloze | Sk. pirmo daļu |B.Piedevas | Sk. pirmo daļu |C.Pārklājums | Ne vairāk kā 50 mg/dm2 pārklājuma, kas atrodas uz plēves puses, kura saskaras ar pārtikas produktiem |1.Polimēri | Kopējais vielu daudzums nedrīkst pārsniegt 50 mg/dm2 pārklājuma, kas atrodas uz plēves puses, kura saskaras ar pārtikas produktiem |—Celulozes etilēteris, hidroksietilēteris, hidroksipropilēteris un metilēteris | |—Celulozes nitrāti | Ne vairāk kā 20 mg/dm2 pārklājuma, kas atrodas uz plēves puses, kura saskaras ar pārtikas produktiem; slāpekļa saturs celulozes nitrātā: starp 10,8 % (w/w) un 12,2 % (w/w) |—Polimēri, kopolimēri un to maisījumi, kas izgatavoti no šādiem monomēriem:vinilacetāli, kas atvasināti no piesātinātajiem aldehīdiem (C1 – C6),vinilacetāts,alkil (C1 – C4) vinilēteri,akrilskābe, krotonskābe, itakonskābe, maleīnskābe, metakrilskābe un to esteri,butadiēns,stirols,metilstirols,vinilidēnhlorīds,akrilnitrils,metakrilnitrils,etilēns, propilēns, 1- un 2-butilēns | Saskaņā ar Kopienas direktīvām, bet, ja tādu nav, tad saskaņā ar valstu tiesību aktiem, līdz šādas Kopienas direktīvas tiek pieņemtas |vinilhlorīds | Saskaņā ar Direktīvu 78/142/EEK (OV L 44, 15.2.1978., 15. lpp.) |2.Sveķi | Vielu kopējais daudzums nedrīkst pārsniegt 12,5 mg/dm2 pārklājuma, kas atrodas uz plēves puses, kura saskaras ar pārtikas produktiem, un tas attiecas tikai uz reģenerētas celulozes plēves apstrādi ar celulozes nitrāta vai vinilhlorīda un vinilacetāta kopolimēru pārklājumiem |—Kazeīns | |—Kolofonijs un/vai tā polimerizācijas, hidrogenēšanas vai disproporcionēšanās produkti, kā arī metilspirta, etilspirta vai C2 – C6 daudzvērtīgo spirtu esteri vai šo spirtu maisījumi | |—Kolofonijs un/vai tā polimerizācijas, hidrogenēšanas vai disproporcionēšanās produkti, kas kondensēti ar akrilskābi, maleīnskābi, citronskābi, fumārskābi un/vai ftalskābi un/vai 2,2-bis-(4-hidroksifenil)propānformaldehīdu un esterificēti ar metilspirtu, etilspirtu vai C2 – C6 daudzvērtīgajiem spirtiem vai šo spirtu maisījumiem | |—Esteri, kas atvasināti no bis-(2-hidroksietil)ētera, pievienojot β-pinēnu un/vai dipentēnu, un/vai diterpēnu, un maleīnskābes anhidrīdu | |—Pārtikas želatīns | |—Rīcineļļa un tās dehidratācijas vai hidrogenēšanas produkti, kā arī tās kondensācijas produkti ar poliglicerīnu, adipīnskābi, citronskābi, maleīnskābi, ftalskābi un sebacīnskābi | |—Dabīgie sveķi [= damarsveķi] | |—Poli-β-pinēns [= terpēnu sveķi] | |—Urīnvielas-formaldehīda sveķi (sk. stabilizētāji) | |3.Plastifikatori | Kopējais vielu daudzums nedrīkst pārsniegt 6 mg/dm2 pārklājuma, kas atrodas uz plēves puses, kura saskaras ar pārtikas produktiem |—Acetil-tributilcitrāts | |—Acetil-tri-(2-etileksil)citrāts | |—Diizobutiladipāts | |—Di-n-butiladipāts | |—Di-n-heksilazelāts | |—Butilbenzilftalāts | Ne vairāk kā 2,0 mg/dm2 pārklājuma, kas atrodas uz plēves puses, kura saskaras ar pārtikas produktiem |—Di-n-butilftalāts | Ne vairāk kā 3,0 mg/dm2 pārklājuma, kas atrodas uz plēves puses, kura saskaras ar pārtikas produktiem |—Dicikloheksilftalāts | Ne vairāk kā 4,0 mg/dm2 pārklājuma, kas atrodas uz plēves puses, kura saskaras ar pārtikas produktiem |—(2-etilheksil)difenilfosfāts | Ne vairāk kā 2,5 mg/dm2 pārklājuma, kas atrodas uz plēves puses, kura saskaras ar pārtikas produktiem |—Glicerīna monoacetāts [= monoacetīns] | |—Glicerīna diacetāts [= diacetīns] | |—Glicerīna triacetāts [= triacetīns] | |—Dibutilsebakāts | |—Di-2-(etilheksil)sebakāts [= dioktilsebakāts] | |—Di-n-butiltartrāts | |—Diizobutiltartrāts | |4.Citas piedevas | Kopējais vielu daudzums nedrīkst pārsniegt 6 mg/dm2 reģenerētas celulozes plēves bez pārklājuma, ieskaitot pārklājumu, kas atrodas uz plēves puses, kura saskaras ar pārtikas produktiem |4.1.Pirmajā daļā uzskaitītās piedevas | Tādi paši ierobežojumi, kā pirmajā daļā (tomēr daudzumi mg/dm2 attiecas uz reģenerētu celulozes plēvi bez pārklājuma, tostarp pārklājumu, kas atrodas uz plēves puses, kura saskaras ar pārtikas produktiem) |4.2.Specifiskas pārklājuma piedevas: | Katrā šajā ievilkumā minētās vielas un vielu grupas daudzums nedrīkst pārsniegt 2 mg/dm2 (vai arī zemāku robežu, ja tāda ir noteikta) pārklājuma, kas atrodas uz plēves puses, kura saskaras ar pārtikas produktiem |—1-heksadekanols un 1-oktadekanols | |—To lineāro piesātināto vai nepiesātināto taukskābju esteri, kurās oglekļa atomi ir pārskaitlī (8 – 20 (ieskaitot)), un rīcinskābe ar lineāro etilspirtu, lineāro butilspirtu, lineāro amilspirtu un lineāro oleilspirtu | |—Montānvaski, kuru sastāvā ir attīrītas montānskābes (C26 – C32) un/vai to esteri ar etāndiolu un/vai 1,3 butāndiola un/vai to kalcija un kālija sāļi | |—Vaska palmas vasks | |—Bišu vasks | |—Esparto vasks | |—Kandelilvasks | |—Dimetilpolisiloksāns | Ne vairāk kā 1 mg/dm2 pārklājuma, kas atrodas uz plēves puses, kura saskaras ar pārtikas produktiem |—Epoksidizēta sojas pupu eļļa (oksirāna saturs 6 – 8 %) | |—Rafinēts parafīns un mikrokristāliskie vaski | |—Pentaeritrīta tetrastearāts | |—Mono- un bis-(oktadecildietilēnoksīd)fosfāti | Ne vairāk kā 0,2 mg/dm2 pārklājuma, kas atrodas uz plēves puses, kura saskaras ar pārtikas produktiem |—Alifātiskās skābes (C8 – C20), kuras esterificētas ar mono- vai di-(2-hidroksietil)amīnu | |—2-un-3-terc-butil-4-hidroksianizols [= butilhidroksianizols — BHA] | Ne vairāk kā 0,06 mg/dm2 pārklājuma, kas atrodas uz plēves puses, kura saskaras ar pārtikas produktiem |—2,6-di-terc-butil-4-metilfenols [= butilhidroksitoluols - BHT] | Ne vairāk kā 0,06 mg/dm2 pārklājuma, kas atrodas uz plēves puses, kura saskaras ar pārtikas produktiem |—Di-n-oktilalvas bis-(2-etilheksil)maleāts | Ne vairāk kā 0,06 mg/dm2 pārklājuma, kas atrodas uz plēves puses, kura saskaras ar pārtikas produktiem |5.Šķīdinātāji | Kopējais vielu daudzums nedrīkst pārsniegt 0,6 mg/dm2 pārklājuma, kas atrodas uz plēves puses, kura saskaras ar pārtikas produktiem |—Butilacetāts | |—Etilacetāts | |—Izobutilacetāts | |—Izopropilacetāts | |—Propilacetāts | |—Acetons | |—1-butanols | |—Etanols | |—2-butanols | |—2-propanols | |—1-propanols | |—Cikloheksāns | |—Etilēnglikola monobutilēteris | |—Etilēnglikola monobutilētera acetāts | |—Etilēnglikola monoetilēteris | |—Etilēnglikola monoetilētera acetāts | |—Etilēnglikola monometilēteris | |—Etilēnglikola monoetilētera acetāts | |—Metiletilketons | |—Metilizobutilketons | |—Tetrahidrofurāns | |—Toluols | Ne vairāk kā 0,06 mg/dm2 pārklājuma, kas atrodas uz plēves puses, kura saskaras ar pārtikas produktiem |--------------------------------------------------III PIELIKUMSKORELĀCIJAS TABULADirektīva 83/229/EEK | Šī direktīva |1. pants | 1. pants |2. pants | 2. pants |3. pants | 3. pants |- pants | 4. pants |4. panta 1. punkts | 5. pants |4. panta 2. punkts | - pants |- pants | 6. pants |5. pants | 7. pants |--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva (1990. gada 24. septembris) par pārtikas produktu uzturvielu marķēj

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31990L0496

Oficiālais Vēstnesis L 276 , 06/10/1990 Lpp. 0040 - 0044 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 15 Sējums 10 Lpp. 0007  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 15 Sējums 10 Lpp. 0007

		Padomes Direktīva(1990. gada 24. septembris)par pārtikas produktu uzturvielu marķēj(90/496/EEK)umuEIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 100.a pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],sadarbībā ar Eiropas Parlamentu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā būtu svarīgi paredzēt pasākumus, kas veicinātu iekšējā tirgus pakāpenisku izveidi līdz 1992. gada 31. decembrim; tā kā iekšējais tirgus ir teritorija bez iekšējām robežām, kurā nodrošināta preču, personu, pakalpojumu un kapitāla brīva aprite;tā kā arvien pieaug sabiedrības interese par veselības saistību ar diētu un par tādas diētas izvēli, kas būtu piemērota individuālām vajadzībām;tā kā Padomes sanāksmē Padomes un dalībvalstu valdību pārstāvji 1986. gada 7. jūlija rezolūcijā par Eiropas Pretvēža rīcības programmu kā vienu no prioritātēm ir izvēlējušies uztura uzlabošanu;tā kā zināšanas par pārtikas uzturvērtības pamatprincipiem un pienācīga pārtikas produktu uzturvielu marķējums varētu ievērojami palīdzēt patērētājiem izdarīt savu izvēli;tā kā uzturvielu marķējums būtu papildinājums sabiedrības izglītošanas pasākumiem uztura jomā;tā kā, no vienas puses, patērētāju interešu labad un, no otras puses, lai novērstu iespējamus tehniskus šķēršļus tirdzniecībai, uzturvielu marķējumam būtu jāpiemēro vienotas prasības visā Kopienā;tā kā pārtikas produktiem ar uzturvielu marķējumu būtu jāatbilst šajā direktīvā noteiktajām normām;tā kā būtu jāaizliedz visi pārējie uzturvielu marķējuma veidi, bet jāatļauj tādu pārtikas produktu brīva aprite, kam nav uzturvielu marķējuma;tā kā, lai vērstos pie vidusmēra patērētāja un lai sniegtā informācija kalpotu marķējuma ieviešanas mērķiem, arī ņemot vērā pašreizējo zemo zināšanu līmeni uztura jomā, tai ir jābūt vienkāršai un viegli saprotamai;tā kā laika gaitā šīs direktīvas piemērošana ļaus iegūt vērtīgu pieredzi šajā jomā un izvērtēt patērētāju reakciju uz to, kādā veidā tiek pasniegta informācija par uzturvielām, tādējādi dodot Komisijai iespēju pārskatīt reglamentatīvās normas un ierosināt attiecīgus grozījumus;tā kā, lai mudinātu ieinteresētās personas, jo īpaši mazos un vidējos uzņēmumus, nodrošināt uzturvielu marķējumu pēc iespējas lielākam produktu skaitam, būtu pakāpeniski jāievieš pasākumi, kas paredz arvien pilnīgāku un līdzsvarotāku informāciju;tā kā šajā direktīvā noteiktajās normās būtu jāņem vērā arī Codex Alimentarius pamatnostādnes attiecībā uz uzturvielu marķēšanu;tā kā vispārīgi marķēšanas noteikumi un marķējuma definīcijas ir ietvertas Padomes 1978. gada 18. decembra Direktīvā 79/112/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz galapatērētājam pārdodamu pārtikas produktu marķēšanu, noformējumu un reklāmu [4], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 89/395/EEK [5]; tā kā tādēļ šajā direktīvā ir iekļaujami tikai noteikumi, kas attiecas uz uzturvielu marķējumu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pants1. Šī direktīva skar uzturvielu marķējumu pārtikas produktiem, kas paredzēti galapatērētājam. Šī direktīva skar arī restorāniem, slimnīcām, ēdnīcām un citām tamlīdzīgām sabiedriskās ēdināšanas iestādēm (turpmāk tekstā "sabiedriskās ēdināšanas iestādes") piegādājamos pārtikas produktus.2. Šī direktīva neattiecas uz:- dabīgo minerālūdeni vai citu ūdeni, kas paredzēts lietošanai uzturā,- pārtikas piedevām.3. Šo direktīvu piemēro, neierobežojot marķēšanas noteikumus Padomes 1989. gada 3. maija Direktīvā 89/398/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pārtikas produktiem, kas paredzēti cilvēkiem ar īpašām uztura vajadzībām [6], un īpašās direktīvās, kuras norādītas minētās direktīvas 4. pantā.4. Šajā direktīvā:a) "uzturvielu marķējums" ir jebkura informācija, kas uzrādīta etiķetē saistībā ar:i) enerģētisko vērtību;ii) tādām uzturvielām kā:- proteīni,- ogļhidrāti,- tauki,- šķiedrvielas,- nātrijs,- vitamīni un minerālvielas, kas uzskaitīti pielikumā un ir sastopami ievērojamā daudzumā, kā tas norādīts minētajā pielikumā.Grozījumus vitamīnu, minerālvielu un to ieteicamo diennakts devu sarakstā apstiprina saskaņā ar 10. pantā noteikto kārtību;b) "uzturvērtības norāde" ir jebkurš apraksts vai reklāmas paziņojums, kas satur apgalvojumu, tiešu vai netiešu norādi, ka pārtikas produktam piemīt īpašas uzturīpašības tā enerģētiskās vērtības (kaloritātes) dēļ, kura tam:- piemīt,- piemīt samazinātā vai palielinātā devā, vai- nepiemīt,un/vai to uzturvielu dēļ, ko tas:- satur,- satur mazākā vai lielākā attiecībā, vai- nesatur.Atsauce uz uzturvielas īpašībām vai daudzumiem, ja to paredz tiesību akti, nav uzskatāma par uzturvērtības norādi.Saskaņā ar 10. pantā noteikto kārtību atsevišķos gadījumos var pieņemt lēmumu par šajā punktā izklāstīto nosacījumu ievērošanu vai neievērošanu;c) "proteīni" ir proteīnu saturs, kas aprēķināts pēc formulas: proteīni = pēc Kjeldāla metodes noteikts kopējais slāpeklis × 6,25;d) "ogļhidrāti" ir visi ogļhidrāti, ietverot poliolus, ko cilvēka organisms pārstrādā vielmaiņas ceļā;e) "cukuri" ir visi monosaharīdi un disaharīdi, ko satur pārtikas produkti, izņemot poliolus;f) "tauki" ir kopējais lipīdu saturs, ieskaitot fosfolipīdus;g) "piesātinātās taukskābes" ir taukskābes, kas nesatur divkāršo saiti;h) "mononepiesātinātās taukskābes" ir taukskābes ar vienu divkāršo cis-saiti;i) "polinepiesātinātās taukskābes" ir taukskābes ar cis, cis-metilēna divkāršās saites iestarpinājumiem;j) "šķiedrvielas" ir vielas, kas nosakāmas saskaņā ar 10. pantā izklāstīto procedūru, izmantojot analīzes metodi, kura jāizvēlas saskaņā ar minēto procedūru;k) "vidējā vērtība" ir rādītājs, kas vislabāk raksturo uzturvielas daudzumu, ko satur konkrēts pārtikas produkts, un atspoguļo iespējamas sezonālas atšķirības, patēriņa modeli un citus faktorus, kuri var ietekmēt rādītāja faktisko lielumu.2. pants1. Saskaņā ar 2. punktu uzturvielu marķēšana nav obligāta.2. Ja, rīkojot prezentāciju vai reklāmas kampaņu, marķējumā iekļauj uzturvērtības norādi, uzturvielu marķēšana ir obligāta, izņemot vispārīgas reklāmas gadījumus.3. pantsAtļautas ir tikai uzturvērtības norādes, kas skar enerģētisko vērtību, uzturvielas, kuras uzskaitītas 1. panta 4. punkta a) apakšpunkta ii) punktā, un vielas, kas pieder šo uzturvielu kategorijai vai ietilpst tajā kā sastāvdaļas. Noteikumus, kas ierobežo vai aizliedz uzturvērtības norāžu izmantošanu šā panta nozīmē, drīkst pieņemt, ievērojot 10. pantā noteikto kārtību.4. pants1. Ja ir nodrošināts uzturvielu marķējums, sniegtajā informācijā iekļauj 1. vai 2. grupas datus šādā secībā:1. grupaa) enerģētiskā vērtība;b) proteīnu, ogļhidrātu un tauku saturs.2. grupaa) enerģētiskā vērtība;b) proteīnu, ogļhidrātu, cukuru, tauku, piesātināto taukskābju, šķiedrvielas un nātrija saturs.2. Ja uzturvērtības norāde skar cukurus, piesātinātās taukskābes, šķiedrvielas vai nātriju, šajā informācijā iekļauj 2. grupas datus.3. Uzturvielu marķējumā var arī uzrādīt daudzumu vienam vai vairākiem tādiem savienojumiem kā:- ciete,- polioli,- mononepiesātinātās taukskābes,- polinepiesātinātās taukskābes,- holesterīns,- jebkuras minerālvielas vai vitamīni, kas uzskaitīti pielikumā un ir sastopami ievērojamā daudzumā, kā tas norādīts minētajā pielikumā.4. Uzturvērtības norādes gadījumā ir obligāti jāuzskaita vielas, kas pieder vienai no 1. un 3. punktā minētajām uzturvielu kategorijām vai ietilpst tajā kā sastāvdaļas.Turklāt, uzrādot polinepiesātināto taukskābju un/vai mononepiesātināto taukskābju saturu un/vai holesterīna līmeni, uzrāda arī piesātināto taukskābju saturu, šajā gadījumā pēdējo savienojumu satura uzskaitījums nav uzskatāms par uzturvērtības norādi 2. punkta nozīmē.5. pants1. Uzrādāmo enerģētisko vērtību aprēķina, izmantojot šādus pārrēķina koeficientus:—ogļhidrātiem (izņemot poliolus) | 4 kcal/g – 17 kJ/g |—polioliem | 2,4 kcal/g – 10 kJ/g |—proteīniem | 4 kcal/g – 17 kJ/g |—taukiem | 9 kcal/g – 37 kJ/g |—spirtam (etanolam) | 7 kcal/g – 29 kJ/g |—organiskajām skābēm | 3 kcal/g – 13 kJ/g |2. Noteikumus, kas skar zemāk norādītos punktus, pieņem saskaņā ar 10. pantā noteikto kārtību:- 1. punktā minēto pārrēķina koeficientu grozījumi,- 1. punktā iekļautā saraksta papildināšana ar vielām, kas pieder vienai no minētajā punktā uzskaitītajām uzturvielu kategorijām vai ir to sastāvdaļas, un ar to pārrēķina koeficientiem, lai varētu precīzāk aprēķināt pārtikas produktu enerģētisko vērtību.6. pants1. Uzturvielu enerģētisko vērtību un uzturvielu vai to sastāvdaļu attiecības uzrāda skaitliski. Izmantojamās mērvienības ir šādas:—enerģētiskā vērtība – kJ un kcal | |—proteīni | gramos (g) |—ogļhidrāti |—tauki |—šķiedrvielas |—nātrijs |—holesterīns | miligramos (mg) |—vitamīni un minerālvielas | pielikumā norādītās mērvienības |2. Informāciju norāda uz 100 g vai 100 ml. Turklāt šo informāciju drīkst norādīt vienai devai, nosakot tās lielumu etiķetē, vai porcijai, ja ir minēts porciju skaits iepakojumā.3. Saskaņā ar 10. pantā izklāstīto kārtību var pieņemt lēmumu, ka 1. un 2. punktā minētā informācija ir norādāma arī grafiskā veidā atbilstoši noteiktam paraugam.4. Minētie daudzumi attiecas uz pārtikas produktu, ko laiž pārdošanā. Šī informācija, pēc vajadzības, var attiekties uz pārtikas produktu pēc apstrādes, ja pievieno pietiekami sīkus apstrādes norādījumus un šī informācija skar pārtikas produktu, kas ir gatavs lietošanai uzturā.5. a) Vitamīnu un minerālvielu saturs ir jānorāda arī procentos no ieteicamās diennakts devas (IDD), kas minēta pielikumā saistībā ar 2. punktā noteiktajiem daudzumiem.b) Vitamīnu un minerālvielu ieteicamo diennakts devu (IDD) procentos var norādīt arī grafiskā veidā. Šā apakšpunkta piemērošanas noteikumus var pieņemt saskaņā ar 10. pantā noteikto kārtību.6. Norādot cukuru un/vai poliolu un/vai cietes saturu, šo informāciju iekļauj uzreiz aiz ogļhidrātu satura norādes šādā veidā:ogļhidrāti | g |to skaitā:—cukuri | g |—polioli | g |—ciete | g |7. Norādot taukskābju daudzumu un/vai tipu un/vai holesterīna līmeni, šo informāciju iekļauj uzreiz aiz kopējo tauku satura norādes šādā veidā:tauki | g |to skaitā:—piesātinātās taukskābes | g |—mononepiesātinātās taukskābes | g |—polinepiesātinātās taukskābes | g |—holesterīns | mg |8. Katrā atsevišķā gadījumā minētās vērtības ir vidējās vērtības, kas balstās uz:a) pārtikas produktu analīzi, ko veicis ražotājs;b) aprēķiniem, ņemot par pamatu zināmas vai faktiski noteiktas sastāvdaļu vidējās vērtības;c) aprēķiniem, ņemot par pamatu vispārīgi zināmus un atzītus datus.Par pirmās daļas piemērošanas noteikumiem, jo īpaši ņemot vērā atšķirības starp paziņotajiem rādītājiem un tiem, kas noteikti oficiālo pārbaužu laikā, lemj saskaņā ar 10. pantā izklāstīto kārtību.7. pants1. Informācija, kas paredzēta šajā direktīvā, ir jānorāda vienkopus tabulas formā, sakārtojot skaitļus cits citam apakšā, ja ir pietiekami daudz vietas. Ja vietas nav, informāciju izkārto vienlaidus.To iespiež redzamā vietā skaidri salasāmiem un neizdzēšamiem burtiem.2. Dalībvalstis nodrošina, ka šajā direktīvā paredzētā informācija tiek norādīta pircējiem viegli saprotamā valodā, ja vien nav veikti citi pasākumi, kas nodrošina pircēju informētību. Šis noteikums neliedz šādu informāciju uzrādīt vairākās valodās.3. Attiecībā uz uzturvielu marķējumu dalībvalstis atturas noteikt prasības, kas ir sīkākas par šajā direktīvā noteiktajām.8. pantsKamēr nav galīgi apstiprināti Kopienas pasākumi saskaņā ar 10. pantā noteikto kārtību, nefasētiem pārtikas produktiem, ko laiž pārdošanā galapatērētājiem vai sabiedriskās ēdināšanas iestādēm, un pārtikas produktiem, ko pēc pircēju pieprasījuma fasē tirdzniecības vietā vai fasē tūlītējai pārdošanai, 4. pantā minētās informācijas apmērus un tās pasniegšanas veidu nosaka attiecīgās valsts noteikumi.9. pantsJebkurus pasākumus, kas var ietekmēt sabiedrības veselību, apstiprina pēc apspriešanās ar Pārtikas zinātnisko komiteju, kas izveidota ar Lēmumu 74/234/EEK [7].10. pants1. Ja ir jāievēro šajā pantā paredzētā kārtība, ar Lēmumu 69/414/EEK [8] izveidotās Pārtikas produktu pastāvīgās komitejas (turpmāk tekstā "Komiteja") priekšsēdētājs pēc savas ierosmes vai pēc dalībvalsts pārstāvja pieprasījuma šo jautājumu tūlīt nodod izskatīšanai Komitejā.2. Komisijas pārstāvis iesniedz Komitejai veicamo pasākumu projektu. Komiteja sniedz atzinumu par šo projektu laikā, ko priekšsēdētājs var noteikt atkarībā no jautājuma steidzamības. Atzinumu pieņem ar balsu vairākumu, kā tas noteikts Līguma 148. panta 2. punktā attiecībā uz lēmumiem, kuri Padomei jāpieņem pēc Komisijas priekšlikuma. Dalībvalstu pārstāvju balsis Komitejā vērtē tā, kā tas noteikts minētajā pantā. Priekšsēdētājs nebalso.3. a) Komisija apstiprina paredzētos pasākumus, ja tie saskan ar Komitejas atzinumu.b) Ja paredzētie pasākumi nesaskan ar komitejas atzinumu vai atzinums nav sniegts, Komisija tūlīt iesniedz Padomei ierosinājumu par veicamajiem pasākumiem. Padome pieņem lēmumu ar kvalificētu balsu vairākumu.c) Ja 40 dienu laikā pēc ierosinājuma iesniegšanas Padomē, tā nav pieņēmusi lēmumu, ierosinātos pasākumus apstiprina Komisija.11. pants1. Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai izpildītu šīs direktīvas prasības, un uzreiz informē par tiem Komisiju. Šos pasākumus veic tā, lai:- līdz 1992. gada 1. aprīlim nodrošinātu tirdzniecību ar produktiem, kas atbilst šīs direktīvas prasībām,- no 1993. gada 1. oktobra aizliegtu tirdzniecību ar produktiem, kas neatbilst šīs direktīvas prasībām.2. Līdz 1995. gada 1. oktobrim neatkarīgi no uzturvielu uzskaitījuma, ko veic brīvprātīgi vai uzturvērtības norādes lietošanas dēļ saistībā ar vienu vai vairākām tādām uzturvielām kā cukuri, piesātinātās taukskābes, šķiedrvielas, nātrijs, vēl nestājas spēkā 4. panta 1. un 2. punktā noteiktais pienākums uzskaitīt visas šīs uzturvielas.3. Komisija līdz 1998. gada 1. oktobrim iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par šīs direktīvas piemērošanu. Tā vienlaicīgi iesniedz Padomei pienācīgus grozījumu priekšlikumus.12. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1990. gada 24. septembrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsV. Saccomandi[1] OV C 282, 5.11.1988., 8. lpp. unOV C 296, 24.11.1989., 3. lpp.[2] OV C 158, 26.6.1989., 250. lpp. unOV C 175, 16.7.1990., 76. lpp.[3] OV C 159, 26.6.1989., 41. lpp.[4] OV L 33, 8.2.1979., 1. lpp.[5] OV L 186, 30.6.1989., 17. lpp.[6] OV L 186, 30.6.1989., 27. lpp.[7] OV L 136, 20.5.1974., 1. lpp.[8] OV L 291, 19.11.1969., 9. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSVitamīni un minerālvielas, kuras drīkst uzskaitīt marķējumā, un to ieteicamās diennakts devas (IDD)A vitamīns μg | 800 |D vitamīns μg | 5 |E vitamīns mg | 10 |C vitamīns mg | 60 |Tiamīns mg | 1,4 |Riboflavīns mg | 1,6 |Niacīns mg | 18 |B6 vitamīns mg | 2 |Folijskābe μg | 200 |B12 vitamīns μg | 1 |Biotīns mg | 0,15 |Pantotēnskābe mg | 6 |Kalcijs mg | 800 |Fosfors mg | 800 |Dzelzs mg | 14 |Magnijs mg | 300 |Cinks mg | 15 |Jods μg | 150 ||Spriežot par to, kas ir uzskatāms par ievērojamu daudzumu, parasti būtu jāņem vērā 15 % no ieteicamās diennakts devas, kas norādīta pielikumā un ietilpst 100 g vai 100 ml produkta vai vienā iepakojumā, ja tas satur tikai vienu porciju.--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 2012/14/ES ( 2012. gada 8. maijs ), ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 98/8/EK, lai iekļautu tās I pielikumā aktīvo vielu metilnonilketonu  Dokuments attiecas uz EEZ

text:
               9.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 123/36

         KOMISIJAS DIREKTĪVA 2012/14/ES
   (2012. gada 8. maijs),
   ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 98/8/EK, lai iekļautu tās I pielikumā aktīvo vielu metilnonilketonu
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOMISIJA
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 16. februāra Direktīvu 98/8/EK par biocīdo produktu laišanu tirgū (1) un jo īpaši tās 16. panta 2. punkta otro daļu,
   tā kā:

               (1)

               Komisijas 2007. gada 4. decembra Regulā (EK) Nr. 1451/2007 par 10 gadu darba programmas otro fāzi, kas minēta 16. panta 2. punktā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 98/8/EK par biocīdo produktu laišanu tirgū (2), noteikts novērtējamo aktīvo vielu saraksts to iespējamai iekļaušanai Direktīvas 98/8/EK I, I A vai I B pielikumā. Minētajā sarakstā ir metilnonilketons.

               (2)

               Saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1451/2007 metilnonilketons ir novērtēts atbilstoši Direktīvas 98/8/EK 11. panta 2. punktam izmantošanai repelentos un atraktantos, kas ir minētās direktīvas V pielikumā definētais 19. produktu veids.

               (3)

               Par ziņotājvalsti tika izraudzīta Spānija, un saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1451/2007 14. panta 4. un 6. punktu 2009. gada 8. aprīlī tā ir iesniegusi Komisijai kompetentās iestādes sagatavotu ziņojumu un attiecīgu ieteikumu.

               (4)

               Dalībvalstis un Komisija ir izskatījušas kompetentās iestādes ziņojumu. Ziņojumā ietvertos konstatējumus saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1451/2007 15. panta 4. punktu Biocīdo produktu pastāvīgā komiteja 2011. gada 9. decembrī ir iekļāvusi novērtējuma ziņojumā.

               (5)

               Veikto novērtējumu rezultāti liecina, ka biocīdie produkti, kurus izmanto par repelentiem un kuri satur metilnonilketonu, varētu atbilst Direktīvas 98/8/EK 5. pantā noteiktajām prasībām. Tāpēc ir lietderīgi metilnonilketonu iekļaut minētās direktīvas I pielikumā.

               (6)

               Ne visi iespējamie lietojumi ir novērtēti Savienības mērogā. Tāpēc ir lietderīgi dalībvalstīm izvērtēt tos lietojumus vai iedarbības scenārijus un tos riskus attiecībā uz cilvēku populācijām un vides segmentiem, kuri nebija pārstāvēti riska novērtējumā Savienības līmenī, un atļauju piešķiršanas procesā nodrošināt, ka tiek veikti pienācīgi pasākumi vai noteikti īpaši nosacījumi, lai identificētos riskus samazinātu līdz pieņemamam līmenim.

               (7)

               Šīs direktīvas noteikumi būtu jāpiemēro vienlaicīgi visās dalībvalstīs, lai nodrošinātu vienādu attieksmi pret Savienības tirgū esošajiem biocīdajiem produktiem, kuri kā aktīvo vielu satur metilnonilketonu, un kopumā veicinātu biocīdo produktu tirgus sekmīgu darbību.

               (8)

               Pirms aktīvās vielas iekļaušanas Direktīvas 98/8/EK I pielikumā būtu jāparedz pietiekami ilgs laiks, kurā dalībvalstis un citas ieinteresētās personas varētu sagatavoties attiecīgo jauno prasību ievērošanai un nodrošināt, ka pieteikumu iesniedzējiem, kas sagatavojuši dokumentāciju, ir iespējams pilnībā izmantot datu aizsardzībai noteikto 10 gadu termiņu, kurš saskaņā ar Direktīvas 98/8/EK 12. panta 1. punkta c) apakšpunkta ii) punktu sākas iekļaušanas dienā.

               (9)

               Pēc iekļaušanas būtu jādod pietiekams laiks dalībvalstīm Direktīvas 98/8/EK 16. panta 3. punkta īstenošanai.

               (10)

               Tādēļ būtu atbilstīgi jāgroza Direktīva 98/8/EK.

               (11)

               Šajā direktīvā noteiktie pasākumi ir saskaņā ar Biocīdo produktu pastāvīgās komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 98/8/EK I pielikumu groza saskaņā ar šīs direktīvas pielikumu.
   2. pants
   1.   Dalībvalstis vēlākais līdz 2013. gada 30. aprīlim pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības.
   Šos noteikumus dalībvalstis piemēro no 2014. gada 1. maija.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos iekļauj atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   3. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   4. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2012. gada 8. maijā

            Komisijas vārdā –

            priekšsēdētājs

         José Manuel BARROSO

      (1)  OV L 123, 24.4.1998., 1. lpp.

      (2)  OV L 325, 11.12.2007., 3. lpp.

      PIELIKUMS
      Direktīvas 98/8/EK I pielikumā pievieno šādu ierakstu:

                     Nr.

                     Vispārpieņemtais nosaukums

                        IUPAC nosaukums
                     Identifikācijas numuri

                     Aktīvās vielas minimālā tīrības pakāpe tirgū laižamā biocīdā produktā

                     Iekļaušanas datums

                     Termiņš, līdz kuram jānodrošina atbilstība 16. panta 3. punkta prasībām (izņemot produktus, kas satur vairākas aktīvās vielas, kuriem termiņu, līdz kuram jānodrošina atbilstība 16. panta 3. punktam, nosaka pēc pēdējā iekļaušanas lēmuma, kas attiecas uz aktīvajām vielām to sastāvā)

                     Iekļaušanas termiņa beigu datums

                     Produkta veids

                     Īpaši noteikumi (1)

                     “54

                     Metilnonilketons

                     Undekān-2-ons

                        CAS Nr.: 112-12-9
                     EK Nr.: 203-937-5

                     975 g/kg

                     2014. gada 1. maijs

                     2016. gada 30. aprīlis

                     2024. gada 30. aprīlis

                     19

                     Riska novērtējumam Savienības mērogā par pamatu tika ņemts neprofesionālu lietotāju lietojums iekštelpās. Novērtējot pieteikumu atļaujai lietot produktu saskaņā ar 5. pantu un VI pielikumu, dalībvalstis, ja tas nepieciešams attiecībā uz konkrēto produktu, izvērtē tos lietojumus vai iedarbības scenārijus un tos riskus attiecībā uz cilvēku populācijām un vides segmentiem, kas nav pārstāvēti Savienības līmeņa riska novērtējumā.”

         (1)  Par VI pielikuma vienoto principu īstenošanu, novērtēšanas ziņojumu saturu un to secinājumiem sk. Komisijas tīmekļa vietnē: http://ec.europa.eu/comm/environment/biocides/index.htm.


title: Padomes Direktīva 93/25/EEK (1993. gada 1. jūnijs) par veicamajiem statistiskajiem apsekojumiem attiecībā uz aitu un kazu populāciju

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31993L0025

Oficiālais Vēstnesis L 149 , 21/06/1993 Lpp. 0010 - 0013 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 3 Sējums 50 Lpp. 0051  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 3 Sējums 50 Lpp. 0051

		Padomes Direktīva 93/25/EEK(1993. gada 1. jūnijs)par veicamajiem statistiskajiem apsekojumiem attiecībā uz aitu un kazu populācijuEIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 43. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],tā kā Padomes 1982. gada 22. marta Direktīva 82/177/EEK par dalībvalstīm veicamajiem statistiskajiem apsekojumiem attiecībā uz aitu un kazu populāciju [3] ir vairākas reizes grozīta; tā kā sakarā ar to, ka ir vajadzīgi tālāki grozījumi, tās noteikumi skaidrības labad būtu jāpārstrādā no jauna;tā kā attiecībā uz tām dalībvalstīm, kuru kazu populācija ir tikai maza daļa no visas Kopienas populācijas, vajadzības gadījumā jāparedz ikgadējo apsekojumu skaita samazinājums;tā kā ir svarīgi sekot lauku saimniecību struktūru tendencēm dalībvalstīs;tā kā, lai nodrošinātu pareizu kopējās lauksaimniecības politikas vadību, jo īpaši attiecībā uz aitas un kazas gaļas tirgu, Komisijai vajadzīgi sistemātiski dati par tendencēm attiecībā uz mājlopiem un uz aitas un kazas gaļas ražošanu;tā kā datu vākšanai un apstrādei, kā arī apsekojuma organizēšanai valsts līmenī būtu joprojām jāpaliek dalībvalstu statistikas dienestu kompetencē un Komisijai būtu jāatbild par statistiskās informācijas koordināciju un saskaņošanu Eiropas līmenī, kā arī jāvienojas par saskaņotu metodoloģiju, kas vajadzīga, lai īstenotu Kopienas rīcības programmas;tā kā, lai atvieglotu šīs direktīvas īstenošanu, vajadzīga cieša sadarbība starp dalībvalstīm un Komisiju, un to varētu veikt ar Lauksaimniecības statistikas pastāvīgās komitejas starpniecību, kura izveidota ar Lēmumu 72/279/EEK [4],IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.I NODAĻAPOPULĀCIJAS APSEKOJUMIA. Valstu līmenīBiežums – Apsekojamā joma1. pants1. Dalībvalstis katru gadu veic to teritorijā esošās aitu populācijas statistisku apsekojumu attiecībā uz vienu no pirmajām decembra dienām.2. Dalībvalstis veic arī kazu populācijas statistisku apsekojumu vai nu kā atsevišķu apsekojumu, vai arī kā kopīgu aitu un kazu populācijas apsekojumu:a) katru gadu attiecībā uz vienu no decembra pirmajām dienām – vietās, kur kazu populācija ir 500000 dzīvnieku un vairāk;b) vismaz reizi piecos gados – vietās, kur kazu populācija ir mazāka nekā 500000 dzīvnieku.3. Dalībvalstīm pēc to lūguma 1. un 2. punktā minēto statistisko apsekojumu vietā var atļaut izmantot administratīvus avotus.4. Izskatot 3. punktā minētos lūgumus, Komisija lemj saskaņā ar 20. pantā noteikto procedūru.2. pants1. Šajā direktīvā "aitas" ir Ovis sugas mājdzīvnieki, un "kazas" ir Capra sugas mājdzīvnieki.2. Apsekojumi, kas minēti 1. pantā, aptver visas aitas un kazas, ko tur lauku saimniecībās, kā tās definētas saskaņā ar 20. pantā noteikto procedūru. Apsekojumi aptver pietiekami daudz saimniecību, lai varētu sniegt rezultātu par vismaz 95 % no kopējās populācijas, kas noteikta pēdējā lauku saimniecību struktūras apsekojumā.3. Ciktāl iespējams, dalībvalstis papildina 2. punktā minētos apsekojumu rezultātus ar neapsekoto kazu un aitu populācijas novērtējumu.Sadalījums pa kategorijām3. pants1. Apsekojumus, kas minēti 1. pantā, veic tā, lai būtu iespējams aitu un kazu populāciju sadalīt vismaz pa turpmāk minētajām kategorijām:A. Aitas kopā:A.1. aitas un aplecināti jēri:A.1.1. slaucamās aitas un aplecināti slaucamo aitu jēri;A.1.2. citas aitas un aplecināti jēri;A.2. citas aitas.B. Kazas kopā:B.1. kazas, kurām jau bijuši kazlēni, un aplecinātas kazas:B.1.1. kazas, kurām jau bijuši kazlēni;B.1.2. kazas, kuras aplecinātas pirmoreiz;B.2. citas kazas.2. Kategorijas, kas minētas 1. punktā, var mainīt saskaņā ar 20. pantā noteikto procedūru.3. Kategorijas nosaka saskaņā ar 20. pantā noteikto procedūru.Precizitāte4. pants1. Apsekojumi, kas minēti 1. pantā, ir pilnīgi apsekojumi vai tipisku paraugu apsekojumi.2. Katrā dalībvalstī izlases kļūdas 2. panta 2. punktā paredzēto apsekojumu rezultātiem nepārsniedz 2 % (68 % uzticamība) no kopējā aitu un kazu skaita vai absolūta skaitļa, ko nosaka saskaņā ar 20. pantā noteikto procedūru.3. Papildus izvēles shēmai un 2. panta 3. punktā minētajiem papildus novērtējumiem dalībvalstis veic pasākumus, kādus tās uzskata par vajadzīgiem, lai saglabātu apsekojumu rezultātu kvalitāti.Nosūtīšanas termiņš5. pants1. Attiecībā uz 3. panta 1. punktā minētajiem datiem, dalībvalstis paziņo Komisijai provizoriskos apsekojumu rezultātus un papildu novērtējumus līdz 1. martam pēc atsauces mēneša.2. Dalībvalstis atbilstīgi 4. panta 2. punktam paziņo Komisijai apsekojumu un papildu novērtējumu rezultātus līdz 1. aprīlim pēc atsauces mēneša.Atkāpes6. pants1. Atkāpjoties no 3. panta 1. punkta:a) tām dalībvalstīm, kurās aitu populācija apsekojuma brīdī ir mazāka par 2500000 dzīvniekiem, A.1. kategorijas apakšgrupas ir fakultatīvas;b) tām dalībvalstīm, kurās kazu populācija apsekojuma brīdī ir mazāka par 500000 dzīvniekiem, B.1. kategorijas apakšgrupas ir fakultatīvas;c) katram apsekojuma neaptvertajam gadam 1. panta 2. punkta b) apakšpunktā minētās dalībvalstis izdara B kategorijā minēto kopskaitu novērtējumus bez dalījuma apakšgrupās;d) dalībvalstīm, kurās A.1.1. kategorijas populācija ir mazāka par 1 % no A.1. kategorijas, ir atļauts novērtēt šo skaitli vai iegūt to no citiem avotiem.2. Atkāpjoties no 1. un 5. panta, Dānijai un Nīderlandei ir atļauts novērtēt decembrī esošo aitu un kazu populāciju un Apvienotajai Karalistei – kazu populāciju, pamatojoties uz populācijām, kas reģistrētas ikgadējā lauksaimniecības skaitīšanas laikā, kuru tās veic tā paša gada maijā/jūnijā. Tās nosūta Komisijai 5. panta 1. punktā minētos provizoriskos rezultātus līdz 1. martam nākamajā gadā pēc atsauces gada, un 5. panta 2. punktā minētos rezultātus – līdz 15. septembrim nākamajā gadā pēc atsauces gada.B. Reģionālā līmenīTeritoriālās apakšvienības7. pants1. Apsekojuma galīgos rezultātus savāc katrai teritoriālajai apakšvienībai, kā noteikts saskaņā ar 20. pantā noteikto procedūru.2. Teritoriālās apakšvienības, kas minētas 1. punktā, var grozīt saskaņā ar 20. pantā noteikto procedūru.Nosūtīšanas termiņš8. pantsDalībvalstis dara zināmus Komisijai 7. pantā minētos datus līdz 15. maijam nākamajā gadā pēc atsauces mēneša.Atkāpes9. pantsAtkāpjoties no 8. panta:a) Nīderlandei ir atļauts paziņot aitu skaitu pa provincēm, attiecībā uz populācijām, ko aptver atsauces gada maijā veiktā lauksaimniecības skaitīšana, līdz tā paša gada 15. septembrim;b) 1. panta 2. punkta b) apakšpunktā minētās dalībvalstis ir atbrīvotas no kazu skaita paziņošanas pa reģioniem.C. Sadalījums pēc ganāmpulka lielumaLieluma klases10. pants1. Nepāra gados dalībvalstis veic valsts līmeņa apsekojuma rezultātu sadalījumu pa ganāmpulku lieluma klasēm kā noteikts saskaņā ar 20. pantā noteikto procedūru.2. Saskaņā ar 20. pantā noteikto procedūru, Komisija var apstiprināt dalībvalsts lūgumu izmantot 1. punktā minēto sadalījumu pa lieluma klasēm pāra gadu galīgajiem rezultātiem.3. 1. punktā minētās ganāmpulku lieluma klases var grozīt saskaņā ar 20. pantā noteikto procedūru.Nosūtīšanas termiņš11. pantsDalībvalstis nosūta Komisijai 10. panta 1. punktā minētos datus līdz 15. maijam nākamajā gadā pēc atsauces mēneša.Atkāpes12. pantsAtkāpjoties no 11. panta, Dānijai un Nīderlandei ir atļauts paziņot datus par to aitu un kazu populāciju struktūru un Apvienotajai Karalistei – par tās kazu populāciju struktūru, ko aptver atsauces gada maijā/jūnijā veiktā lauksaimniecības skaitīšana, līdz nākamā gada 15. maijam.II NODAĻAKAUŠANAS STATISTIKA13. pants1. Dalībvalstis veido ikmēneša statistiku par to teritorijā esošajās kautuvēs nokauto to aitu un kazu skaitu un liemeņu svaru, kuru gaļa atzīta par derīgu cilvēku patēriņam.Vajadzības gadījumā tās piegādā arī atskaitēs neietverto kaušanas gadījumu skaita novērtējumus, lai statistika ietvertu visas to teritorijā nokautās aitas un kazas.2. Statistiku, kas minēta 1. punktā, veido šādām kategorijām:A. aitas kopā:A.1. no kurām jēri;B. kazas kopā.3. Liemeņa svaru, kas minēts 1. punktā, kā arī 2. punktā minētās kategorijas nosaka saskaņā ar 20. pantā noteikto procedūru.Nosūtīšanas termiņš14. pantsDalībvalstis informē Komisiju par 13. panta 1. punktā minētās statistikas rezultātiem divu mēnešu laikā pēc atsauces mēneša.III NODAĻARAŽOŠANAS PROGNOZES15. pants1. Dalībvalstis izmanto apsekojumu rezultātus un citu pieejamo informāciju, lai katram kalendārajam pusgadam izstrādātu prognozes par to aitu un kazu piedāvājumu.Šo piedāvājumu izsaka kā bruto pašmāju produkciju, ietverot visas nokautās aitas un kazas, kā arī Kopienas iekšējās un ārējās tirdzniecības bilanci ar dzīvām aitām un kazām.2. 1. punktā minētā "piedāvājuma" definīciju var grozīt saskaņā ar 20. pantā noteikto procedūru.Nosūtīšanas termiņš16. pantsDalībvalstis nosūta Komisijai 15. panta 1. punktā minētās prognozes līdz 1. martam pēc apsekojuma attiecībā uz esošā gada diviem sešu mēnešu periodiem.IV NODAĻAVISPĀRĪGI NOTEIKUMI17. pantsDalībvalstis 5., 6., 8., 9., 11., 12., 14. un 16. pantā minētos datus Komisijai nosūta atbilstīgi Padomes 1990. gada 11. jūnija Regulai (Euratom, EEK) Nr. 1588/90 par tādu datu pārsūtīšanu Eiropas Kopienu Statistikas birojam, uz kuriem attiecas statistikas konfidencialitāte [5].18. pantsKonsultējoties ar dalībvalstīm, Komisija izskata:a) piegādātos rezultātus;b) tehniskas problēmas, kas rodas, jo īpaši sagatavojot un veicot apsekojumus un novērtējumus;c) apsekojuma rezultātu un novērtējumu uzticamību.19. pantsDalībvalstis informē Komisiju par metodoloģiskām vai citādām pārmaiņām, kas varētu ievērojami ietekmēt statistiku. To dara ne vēlāk kā trīs mēnešus pēc tam, kad attiecīgā pārmaiņa stājas spēkā. Komisija attiecīgās darba grupās par šādu paziņojumu dara zināmu citām dalībvalstīm.20. pants1. Gadījumos, kad jāievēro šajā pantā paredzētā procedūra, Lauksaimniecības statistikas pastāvīgās komitejas (še turpmāk "komiteja") priekšsēdētājs pēc savas iniciatīvas vai pēc dalībvalsts lūguma tūlīt nodod jautājumus izskatīšanai komitejā.2. Komisijas pārstāvis iesniedz komitejā veicamo pasākumu projektu. Komiteja sniedz atzinumu par šo projektu laikā, ko priekšsēdētājs var noteikt atkarībā no jautājuma steidzamības. Atzinumu sniedz ar 54 balsu vairākumu, dalībvalstu balsis komitejā vērtē saskaņā ar Līguma 148. panta 2. punktu. Priekšsēdētājs nebalso.3. a) Komisija pieņem paredzētos pasākumus, ja tie saskan ar komitejas atzinumu.b) Ja paredzētie pasākumi nesaskan ar komitejas atzinumu vai ja atzinums nav sniegts, Komisija tūlīt iesniedz Padomei priekšlikumu attiecībā uz veicamajiem pasākumiem. Padome lemj ar kvalificētu balsu vairākumu.Ja trīs mēnešus pēc priekšlikuma iesniegšanas Padome nav pieņēmusi lēmumu, paredzētos pasākumus pieņem Komisija.21. pants1. Ar 1994. gada 1. janvāri tiek atcelta Direktīva 82/177/EEK.2. Atsauces uz atcelto direktīvu uzskata par atsaucēm uz šo direktīvu.22. pantsDalībvalstīs vēlākais līdz 1994. gada 1. janvārim stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības.Kad dalībvalstis apstiprina šos pasākumus, tajos jābūt ietvertai atsaucei uz šo direktīvu vai arī šādai atsaucei jābūt kopā ar šo pasākumu oficiālu publikāciju. Šādas atsauces veikšanas metodes nosaka dalībvalstis.23. pants1. Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 1993. gada 1. jūnijāPadomes vārdā —priekšsēdētājsJ. Andersen[1] OV C 18, 23.1.1993., 15. lpp.[2] OV C 115, 26.4.1993.[3] OV L 81, 27.3.1982., 35. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EEK) Nr. 1057/91 (OV L 107, 27.4.1991., 11. lpp.).[4] OV L 179, 7.8.1972., 1. lpp.[5] OV L 151, 15.6.1990., 1. lpp.--------------------------------------------------


title: Padomes direktīva (1973. gada 24. jūlijs) par pasākumiem, kas veicami, lai mazinātu sekas, ko rada jēlnaftas un naftas produktu apgādes grūtības

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31973L0238

Oficiālais Vēstnesis L 228 , 16/08/1973 Lpp. 0001 - 0002 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 12 Sējums 1 Lpp. 0061  Speciālizdevums grieķu valodā Nodaļa 10 Sējums 1 Lpp. 0053  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 12 Sējums 1 Lpp. 0061  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 12 Sējums 1 Lpp. 0180  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 12 Sējums 1 Lpp. 0180

		Padomes direktīva(1973. gada 24. jūlijs)par pasākumiem, kas veicami, lai mazinātu sekas, ko rada jēlnaftas un naftas produktu apgādes grūtības(73/238/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 103. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu,ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu,tā kā kopējas enerģētikas politikas izstrādāšana ir viens no Kopienu izvirzītajiem mērķiem;tā kā pieaug jēlnaftas un naftas produktu nozīme Kopienu apgādē ar enerģijas krājumiem; tā kā jebkuras, pat īslaicīgas, grūtības, kas izraisa ievērojamu šādu produktu krājumu samazināšanos, var radīt nopietnus Kopienas saimnieciskās darbības traucējumus; tā kā Kopienai tāpēc jābūt spējīgai šādā gadījumā novērst vai vismaz samazināt kaitīgas sekas;tā kā jau iepriekš jāparedz kārtība un piemēroti līdzekļi, lai ātri ieviestu pasākumus, kas mazinātu sekas, kuras rada jēlnaftas un naftas produktu apgādes grūtības;tā kā visu dalībvalstu rīcībā tāpēc jābūt attiecīgām pilnvarām, lai vajadzības gadījumā varētu rīkoties nekavējoties un saskaņā ar līgumu, un jo īpaši tā 103. pantu;tā kā šīs pilnvaras līdz noteiktai pakāpei jāsaskaņo, lai sekmētu valstu veikto pasākumu koordinēšanu Kopienas līmeņa konsultācijās;tā kā ir arī vēlams tūlīt izveidot padomdevēju organizāciju, lai veicinātu dalībvalstu veikto vai ierosināto praktisko pasākumu koordināciju šajā jomā;tā kā katrai dalībvalstij sastāda plāns, ko var izmantot, ja rodas grūtības jēlnaftas un naftas produktu apgādē,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDalībvalstis veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu kompetentās iestādes ar vajadzīgajām pilnvarām gadījumam, ja rodas grūtības jēlnaftas un naftas produktu apgādē, kas varētu manāmi samazināt šo produktu piegādi un izraisīt nopietnus pārtraukumus tajā. Šīs pilnvaras ļauj iestādēm:- izveidot rezerves fondus saskaņā ar Padomes 1968. gada 20. decembra Direktīvu [1], kas uzliek EEK dalībvalstīm par pienākumu uzturēt minimālos jēlnaftas un/vai naftas produktu fondus, un sadalīt šos fondus lietotājiem,- uzlikt konkrētus vai plašus ierobežojumus patēriņam atkarībā no plānotā deficīta un piešķirt prioritāti naftas produktu piegādēm noteiktām lietotāju grupām,- regulēt cenas, lai nepieļautu pārmērīgu cenu celšanos.2. pants1. Dalībvalstis norāda organizācijas, kam jāatbild par tiem pasākumiem, kuri jāveic, īstenojot 1. pantā paredzētās pilnvaras.2. Dalībvalstis izstrādā plānus, kā iejaukties, ja rodas grūtības jēlnaftas un naftas produktu apgādē.3. pants1. Ja rodas grūtības jēlnaftas un naftas produktu apgādē Kopienā vai kādā dalībvalstī, Komisija, cik drīz vien iespējams, pēc dalībvalsts lūguma vai pati pēc savas iniciatīvas sasauc dalībvalstu delegātu grupu Komisijas vadībā; delegātu vārdus dara zināmus iepriekš.2. Šī grupa veic vajadzīgās apspriedes, lai nodrošinātu to pasākumu koordināciju, kas veikti vai ierosināti saskaņā ar 1. pantā minētajām pilnvarām.4. pants1. Dalībvalstis informē Komisiju par noteikumiem, ko tās pieņēmušas, pildot pienākumus, kuri rodas no šīs direktīvas 1. panta piemērošanas.2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmu to savu organizāciju sastāvu un pilnvaras, kuras izveidotas saskaņā ar 2. panta 1. punktu, lai īstenotu veicamos pasākumus.5. pantsDalībvalstis ne vēlāk kā 1974. gada 30. jūnijā ievieš normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šo direktīvu.6. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1973. gada 24. jūlijāPadomes vārdā —priekšsēdētājsI. Nørgaard[1] OV L 308, 23.12.1968., 14. lpp.--------------------------------------------------


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/37/EK ( 2008. gada 11. marts), ar ko Direktīvu 2005/68/EK par pārapdrošināšanu groza attiecībā uz Komisijai piešķirtajām ieviešanas pilnvarām (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               20.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 81/71

      EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA 2008/37/EK
   (2008. gada 11. marts),
   ar ko Direktīvu 2005/68/EK par pārapdrošināšanu groza attiecībā uz Komisijai piešķirtajām ieviešanas pilnvarām
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 47. panta 2. punktu un 55. pantu,
   ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,
   ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
   saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru (2),
   tā kā:

               (1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2005/68/EK (3) ir paredzēts, ka konkrēti pasākumi ir jāpieņem saskaņā ar Padomes Lēmumu 1999/468/EK (1999. gada 28. jūnijs), ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību (4).

               (2)

               Lēmums 1999/468/EK ir grozīts ar Lēmumu 2006/512/EK, ar kuru ieviesa regulatīvo kontroles procedūru, kas izmantojama, pieņemot pasākumus, kuri ir vispārīgi un kuru mērķis ir grozīt nebūtiskus elementus pamataktā, kas pieņemts saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru, inter alia, svītrojot dažus no šiem elementus vai papildinot šo aktu ar jauniem nebūtiskiem elementiem.

               (3)

               Saskaņā ar Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas Deklarāciju (5) par Lēmumu 2006/512/EK, lai regulatīvo kontroles procedūru piemērotu jau tiem spēkā esošajiem tiesību aktiem, kas ir pieņemti saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru, šie tiesību akti ir jāpielāgo saskaņā ar spēkā esošajām procedūrām.

               (4)

               Komisija būtu jāpilnvaro pieņemt pasākumus, kas nepieciešami Direktīvas 2005/68/EK īstenošanai, lai ņemtu vērā tehniskās izmaiņas apdrošināšanas nozarē vai finanšu tirgos un lai nodrošinātu minētās direktīvas vienādu piemērošanu. Konkrētāk, šie pasākumi ir paredzēti, lai paplašinātu juridisko formu sarakstu, precizētu vai pielāgotu maksātspējas rezerves posteņus, palielinātu prēmiju vai iemaksu, ko izmanto maksātspējas normas aprēķināšanai dažām pārapdrošināšanas darbībām vai līgumu veidiem, mainītu minimālo garantiju fondu un precizētu definīcijas. Šie pasākumi, kuri ir vispārīgi un kuru mērķis ir grozīt nebūtiskus Direktīvas 2005/68/EK elementus, inter alia papildinot to ar jauniem nebūtiskiem elementiem, jāpieņem saskaņā ar Lēmuma 1999/468/EK 5.a pantā paredzēto regulatīvo kontroles procedūru.

               (5)

               Tādēļ būtu atbilstīgi jāgroza Direktīva 2005/68/EK.

               (6)

               Tā kā grozījumi, ko Direktīvā 2005/68/EK veic ar šo direktīvu, ir tehniski un attiecas vienīgi uz komitejas procedūru, dalībvalstīm tie nav jātransponē. Tādēļ nav nepieciešams pieņemt attiecīgus noteikumus,

         IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Grozījumi
   Direktīvu 2005/68/EK ar šo groza šādi.

               1)

               Direktīvas 55. pantu groza šādi:

                           a)

                           panta 2. punktu aizstāj ar šādu punktu:
                           “2.   Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5.a panta 1. līdz 4. punktu un 7. pantu, ņemot vērā tā 8. pantu.”;

                           b)

                           panta 3. punktu svītro.

               2)

               Direktīvas 56. panta ievadteikumu aizstāj ar šādu teikumu:
               “Turpmāk norādītos īstenošanas pasākumus, kas ir paredzēti, lai grozītu nebūtiskus šīs direktīvas elementus, inter alia papildinot to, pieņem saskaņā ar 55. panta 2. punktā minēto regulatīvo kontroles procedūru:”.

         2. pants
   Stāšanās spēkā
   Šī direktīva stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   3. pants
   Adresāti
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Strasbūrā, 2008. gada 11. martā

            Eiropas Parlamenta vārdā —

            priekšsēdētājs

         H.-G. PÖTTERING

            Padomes vārdā —

            priekšsēdētājs

         J. LENARČIČ

      (1)  OV C 161, 13.7.2007., 45. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta 2007. gada 10. jūlija Atzinums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts) un Padomes 2008. gada 3. marta Lēmums.

      (3)  OV L 323, 9.12.2005., 1. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2007/44/EK (OV L 247, 21.9.2007., 1. lpp.).

      (4)  OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp. Lēmums grozījumi izdarīti ar Lēmumu 2006/512/EK (OV L 200, 22.7.2006., 11. lpp.).

      (5)  OV C 255, 21.10.2006., 1. lpp.


Svarīgs juridisks paziņojums

|

32004L0016

Komisijas Direktīva 2004/16/EK (2004. gada 12. februāris), ar ko nosaka paraugu ņemšanas metodes un analīzes metodes alvas satura oficiālai kontrolei konservētos pārtikas produktosDokuments attiecas uz EEZ.

Oficiālais Vēstnesis L 042 , 13/02/2004 Lpp. 0016 - 0022 CS.ES Nodaļa 13 Sējums 33 Lpp. 82  - 88 ET.ES Nodaļa 13 Sējums 33 Lpp. 82  - 88 HU.ES Nodaļa 13 Sējums 33 Lpp. 82  - 88 LT.ES Nodaļa 13 Sējums 33 Lpp. 82  - 88 LV.ES Nodaļa 13 Sējums 33 Lpp. 82  - 88 MT.ES Nodaļa 13 Sējums 33 Lpp. 82  - 88 PL.ES Nodaļa 13 Sējums 33 Lpp. 82  - 88 SK.ES Nodaļa 13 Sējums 33 Lpp. 82  - 88 SL.ES Nodaļa 13 Sējums 33 Lpp. 82  - 88

		Komisijas Direktīva 2004/16/EK(2004. gada 12. februāris),ar ko nosaka paraugu ņemšanas metodes un analīzes metodes alvas satura oficiālai kontrolei konservētos pārtikas produktos(Dokuments attiecas uz EEZ)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes Direktīvu 85/591/EEK (1985. gada 20. decembris) par Kopienas metožu ieviešanu attiecībā uz paraugu ņemšanu un analīzi cilvēku uzturā lietojamo pārtikas produktu kontrolei [1], kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1882/2003 [2], un jo īpaši tās 1. pantu,tā kā:(1) Komisijas Regulā (EK) Nr. 466/2001 (2001. gada 8. marts), ar ko nosaka atsevišķu piesārņotāju maksimālos pieļaujamos līmeņus pārtikas produktos [3], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 242/2004 [4], ir noteikts maksimālais pieļaujamais neorganiskās alvas saturs konservētos pārtikas produktos un norādīti pasākumi, kas veicami, lai noteiktu izmantojamās paraugu ņemšanas un analīzes metodes.(2) Ar Padomes Direktīvu 93/99/EEK (1993. gada 29. oktobris) par papildu pasākumiem attiecībā uz pārtikas produktu oficiālo pārbaudi [5], kurā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1882/2003, ievieš kvalitātes standartu sistēmu laboratorijām, ko dalībvalstis pilnvarojušas veikt pārtikas produktu oficiālo kontroli.(3) Būtu jāparedz vispārīgi analīzes metodes atbilstības kritēriji, lai nodrošinātu to, ka laboratorijās, kurās veic kontroli, izmanto tādas analīzes metodes, kuru efektivitāte ir salīdzināma. Ir arī ļoti svarīgi analīžu rezultātus izziņot un interpretēt vienotā veidā, lai nodrošinātu saskaņotu pieeju to piemērošanai visā Eiropas Savienībā. Šos interpretācijas noteikumus paredzēts piemērot analīžu rezultātiem, kas iegūti par oficiālajai kontrolei pakļautajiem paraugiem. Analīzēm, kas vajadzīgas aizstāvības vai arbitrāžas vajadzībām, piemēro attiecīgās valsts tiesību normas.(4) Noteikumi par paraugu ņemšanu un analīzes metodēm ir izstrādāti, pamatojoties uz pašlaik pieejamām zinātnes atziņām, un tos var pielāgot, ņemot vērā zinātnes un tehnikas attīstību. Kopējā alvas satura analīzes metodes ir piemērotas neorganiskās alvas kontrolei. Iespējamo alvas organisko formu klātbūtni uzskata par niecīgu attiecībā pret maksimālajiem pieļaujamajiem daudzumiem, kas noteikti neorganiskai alvai.(5) Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pastāvīgās pārtikas aprites un dzīvnieku veselības komitejas atzinumu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDalībvalstīs veic visus nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka paraugus alvas satura oficiālajai kontrolei pārtikas produktos ņem saskaņā ar metodēm, kas aprakstītas šīs direktīvas I pielikumā.2. pantsDalībvalstīs veic visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu to, ka paraugus alvas satura noteikšanai pārtikas produktos oficiālās kontroles nolūkā sagatavo un analizē atbilstīgi šīs direktīvas II pielikumā aprakstītajiem kritērijiem.3. pantsDalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas nepieciešami, lai līdz 2004. gada 31. decembrim izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara zināmus Komisijai minēto aktu tekstus un minēto aktu un šīs direktīvas korelācijas tabulu.Dalībvalstis, pieņemot šos tiesību aktus, savos aktos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.4. pantsŠī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2004. gada 12. februārīKomisijas vārdā —Komisijas locekleDavid Byrne[1] OV L 372, 31.12.1985., 50. lpp.[2] OV L 284, 31.10.2003., 1. lpp.[3] OV L 77, 16.3.2001., 1. lpp.[4] OV L 42, 13.2.2004., 3. lpp.[5] OV L 290, 24.11.1993., 14. lpp.--------------------------------------------------I PIELIKUMSPARAUGU ŅEMŠANAS METODES ALVAS SATURA OFICIĀLAI KONTROLEI KONSERVĒTOS PĀRTIKAS PRODUKTOS1. Mērķis un darbības jomaParaugus alvas līmeņa oficiālajai kontrolei konservētos pārtikas produktos ņem saskaņā ar turpmāk aprakstītajām metodēm. Šādi iegūtos kopparaugus uzskata par partijas raksturojošiem. Atbilstību maksimālajam pieļaujamam līmenim, kas noteikts Komisijas Regulā (EK) Nr. 466/2001, nosaka, pamatojoties uz laboratorijas paraugos noteikto līmeni.2. DefinīcijasPartija : identificējams pārtikas preču daudzums, kas piegādāts vienā reizē un kam ir oficiāli noteikti kopīgi raksturlielumi, piemēram, izcelsme, šķirne, iepakojuma veids, iepakotājs, nosūtītājs vai marķējums.Apakšpartija : partijas daļa, kas izraudzīta paraugu ņemšanai, izmantojot noteiktu paraugu ņemšanas metodi. Katrai apakšpartijai jābūt fiziski nodalītai un identificējamai.Elementārparaugs : tāda materiāla daudzums, kas ņemts kādā vienā partijas vai apakšpartijas vietā.Kopparaugs : visu no partijas vai apakšpartijas ņemto elementārparaugu kopums.Laboratorijas : paraugs: paraugs, kas paredzēts laboratorijai.3. Vispārīgie noteikumi3.1. PersonālsParaugu ņemšanu saskaņā ar dalībvalstu norādījumiem veic pilnvarota persona.3.2. Materiāls, no kā ņem paraugusParaugi no katras pārbaudāmās partijas jāņem atsevišķi.3.3. Piesardzības pasākumiŅemot un sagatavojot paraugus, jāveic pasākumi, lai novērstu jebkuras izmaiņas, kas varētu ietekmēt alvas saturu, nelabvēlīgi ietekmēt analītisko noteikšanu vai padarīt kopparaugus par nereprezentatīviem.3.4. ElementārparaugiElementārparaugus ņem pēc iespējas dažādās partijas vai apakšpartijas vietās. Atkāpes no šīs procedūras jāreģistrē protokolā.3.5. Kopparauga sagatavošanaKopparaugu izveido, apvienojot visus elementārparaugus. Šo apvienoto paraugu homogenizē laboratorijā.3.6. Paralēlie laboratorijas paraugiParalēlos laboratorijas paraugus, kas paredzēti izpildes pasākumiem, tirdzniecībai (aizstāvībai) un arbitrāžai, ņem no homogenizētā kopparauga, ja tas nav pretrunā dalībvalstu noteikumiem par paraugu ņemšanu.3.7. Paraugu iepakošana un nosūtīšanaKatru paraugu liek tīrā, inerta materiāla traukā, kas pārvadājot pietiekami pasargā no piesārņojuma un bojājumiem. Veic visus vajadzīgos pasākumus, lai novērstu jebkuras tādas izmaiņas parauga sastāvā, kas varētu rasties, to pārvadājot vai glabājot.3.8. Paraugu plombēšana un marķēšanaKatru oficiālam lietojumam ņemtu paraugu plombē parauga ņemšanas vietā un identificē saskaņā ar attiecīgās dalībvalsts noteikumiem.Katra paraugu ņemšana ir jāreģistrē, nodrošinot to, ka katru partiju var nepārprotami identificēt, un norādot paraugu ņemšanas vietu un dienu, kā arī visu analītiķiem noderīgo papildu informāciju.4. Paraugu ņemšanas plāniAr paraugu ņemšanas metodi nodrošina, ka kopparaugs ir reprezentatīvs attiecībā uz pārbaudāmo partiju.4.1. Elementārparaugu skaitsMinimālais paraugu skaits, kas jāņem no vienas partijas kārbām, norādīts 1. tabulā. Elementārparaugi, kas paņemti no katras kārbas, ir vienāda svara, lai iegūtu kopparaugu (skatīt 3.5. punktu).1. tabula Kārbu skaits (elementārparaugi), ko ņem, lai izveidotu kopparauguKārbu skaits partijā vai apakšpartijā | Ņemamo kārbu skaits |1 – 25 | vismaz 1 kārba |26 – 100 | vismaz 2 kārbas |> 100 | 5 kārbas |Jāievēro, ka maksimālais pieļaujamais saturs ir spēkā attiecībā uz katru kārbu, bet, lai būtu iespējama testēšana, jāizmanto kopparauga pieeja. Ja kopparauga testēšanas rezultāts ir mazāks nekā maksimālais pieļaujamais saturs, bet ir tuvu tam, un ja ir aizdomas, ka atsevišķās kārbās varētu būt pārsniegts maksimālais pieļaujamais saturs, tad iespējams būtu jāveic padziļinātāks pētījums.4.2. Paraugu ņemšana mazumtirdzniecības posmāMazumtirdzniecības posmā pārtikas produktu paraugi, ja iespējams, būtu jāņem saskaņā ar iepriekšminētajiem paraugu ņemšanas noteikumiem. Ja tas nav iespējams, var izmantot citas mazumtirdzniecībā efektīvas paraugu ņemšanas metodes, ja tās nodrošina reprezentatīvu partijas paraugu.5. Partijas vai apakšpartijas atbilstība specifikācijaiKontroles laboratorijā analizē laboratorijas paraugu apstiprināšanai vismaz divās neatkarīgās analīzēs un aprēķina vidējo rezultātu.Partija ir apstiprināta, ja vidējais rezultāts nepārsniedz attiecīgo maksimāli pieļaujamo saturu (kas noteikts Regulā (EK) Nr. 466/2001), ņemot vērā mērījumu neprecizitāti un atgūstamo korekciju.Partija neatbilst maksimālajam pieļaujamajam saturam (kas noteikts Regulā (EK) Nr. 466/2001), ja vidējie rezultāti neapšaubāmi pārsniedz maksimālo pieļaujamo līmeni, ņemot vērā mērījumu neprecizitāti un atgūstamo korekciju.--------------------------------------------------II PIELIKUMSPARAUGA SAGATAVOŠANA UN KRITĒRIJI ANALĪZES METODĒM, KO IZMANTO ALVAS SATURA OFICIĀLAJAI KONTROLEI KONSERVĒTOS PĀRTIKAS PRODUKTOS1. Piesardzības pasākumi un vispārīgi apsvērumi attiecībā uz alvuPamatprasība ir bez sekundārā piesārņojuma iegūt raksturīgu un homogēnu laboratorijas paraugu.Analītiķiem jānodrošina, ka paraugi netiek piesārņoti paraugu sagatavošanas posmā. Ja iespējams, ierīcēm, kas nonāk saskarsmē ar paraugu, jābūt izgatavotām no inertiem materiāliem, piemēram, tādām plastmasām kā polipropilēns, PTFE utt., un tām jābūt notīrītam ar skābi, lai samazinātu piesārņojuma risku. Augstas kvalitātes nerūsējošu tēraudu var izmantot, lai grieztu šķautnes.Testa materiāla gatavošanā jāizmanto viss laboratorijā saņemtais parauga materiāls. Reproducējamus rezultātus nodrošina tikai precīzi homogenizēti paraugi.Pastāv daudz apmierinoši precīzu paraugu sagatavošanas procedūru, ko var izmantot. Par apmierinošām uzskata procedūras, kas aprakstītas CEN standartā attiecībā uz "Mikroelementu noteikšanu – izpildes kritērijiem un vispārīgiem apsvērumiem"1, bet arī citas var būt līdzvērtīgas.2. Laboratorijā saņemtā parauga apstrādeVisu kopparaugu smalki sasmalcina (ja tas ir vajadzīgs) un rūpīgi sajauc, izmantojot tādu procesu, par kuru ir pierādīts, ka tajā homogenizācija ir pilnīga.3. Paraugu dalīšana izpildes pasākumiem un aizstāvības mērķiemParalēlos paraugus, kas paredzēti izpildes pasākumiem, tirdzniecībai (aizstāvībai) un arbitrāžas mērķiem ņem no homogenizētās vielas, ja vien tas nav pretrunā dalībvalstu noteikumiem par paraugu ņemšanu.4. Laboratorijā izmantojamā analīzes metode un laboratorijas kontroles prasības4.1. DefinīcijasŠe turpmāk ir dažas biežāk lietojamās definīcijas, kas jāievēro laboratorijā:r = atkārtojamība ir vērtība, zem kuras absolūtā starpība starp 2 atsevišķiem testa rezultātiem, kas iegūti atkārtojamības apstākļos (t.i., ar to pašu paraugu, to pašu iekārtu, tajā pašā laboratorijā un pēc īsa pārtraukuma), ir prognozējama dotās varbūtības robežās (parasti 95 %), un tāpēc = 2,8 × srsr = standartnovirze, ko aprēķina pēc rezultātiem, kuri iegūti atkārtojamības apstākļosRSDr sx×100x—ir visās laboratorijās un no visiem paraugiem iegūto rezultātu vidējaisR = reproducējamība ir vērtība, zem kuras absolūtā starpība starp diviem atsevišķiem testa rezultātiem, kas iegūti reproducējamības apstākļos (t.i., iegūti dažādās laboratorijās no identiskas vielas, izmantojot standarta testēšanas metodi), ir prognozējama konkrētas varbūtības robežās (parasti 95 %); R = 2,8 × sRsR = standartnovirze, ko aprēķina pēc rezultātiem, kuri iegūti reproducējamības apstākļos.RSDR sx×100.HORRATr = aprēķinātais RSDr dalīts ar RSDr vērtību, kas aprēķināta no Horvica vienādojuma, izmantojot pieņēmumu r = 0,66RHORRATR = aprēķinātā RSDR vērtība dalīta ar RSDR vērtību, kas aprēķināta no Horvica vienādojuma 2U = izvērstā nenoteiktība, izmantojot paplašinājuma koeficientu 2, kas nodrošina apmēram 95 % ticamības līmeni.4.2. Vispārīgās prasībasAnalīzes metodēm, ko izmanto pārtikas pārbaudei, jāatbilst pielikuma 1. un 2. punkta noteikumiem Padomes Direktīvā 85/591/EEK (1985. gada 20. decembris) par Kopienas metožu ieviešanu attiecībā uz paraugu ņemšanu un analīzi cilvēku uzturā lietojamo pārtikas produktu kontrolei.4.3. Īpašas prasībasJa Kopienas līmenī nav paredzētas īpašas metodes alvas noteikšanai konservētos produktos, laboratorijas var izvēlēties jebkuru apstiprinātu metodi, ja vien tā atbilst izpildes kritērijiem, kas norādīti 2. tabulā. Validācijā ideālā gadījumā būtu jāietver sertificēti standarta materiāli.2. tabula Alvas analīzes metožu izpildes kritērijiParametrs | Vērtība/komentārs |Piemērojamība | Pārtika, kas norādīta Regulā (EK) Nr. 242/2004 |Noteikšanas robeža | Ne vairāk kā 5 mg/kg |Kvantitatīvās noteikšanas robeža | Ne vairāk kā 10 mg/kg |Precizitāte | HORRATr vai HORRATR vērtības, kas kopējā pārbaudes izmēģinājumā ir mazākas nekā 1,5 |Atgūšana | 80 % līdz 105 % (no kopējā izmēģinājumā norādītā) |Specifiskums | Bez saistvielas vai spektrālās interferences |4.3.1. Izpildes kritēriji – nenoteiktības funkcijas pieejaTomēr pieeju, kas balstās uz nenoteiktības novērtējumu, var arī izmantot, lai novērtētu to analīzes metožu piemērotību, ko izmanto laboratorijas. Laboratorija var izmantot metodi, kas sniedz rezultātus maksimālās pieļaujamās standarta nenoteiktības robežās. Maksimālo pieļaujamo standarta nenoteiktību var aprēķināt, izmantojot šādu formulu:Uf =+0,1C2kurUf  ir maksimālā pieļaujamā standarta nenoteiktībaLOD  ir metodes noteikšanas iespēju robežaC  ir interesējošā koncentrācijaJa analītiska metode nodrošina rezultātu ar mērījumu neprecizitāti, kas ir mazāka nekā maksimāli pieļaujamā standarta nenoteiktība, metode ir vienlīdz atbilstoša kā tā, kas atbilst izpildes raksturlielumiem, kuri doti 2. tabulā.4.4. Atgūstamības aprēķins un rezultātu paziņošanaAnalīžu rezultātus reģistrē pēc atgūstamības korekcijas piemērošanas vai arī bez tās. Par reģistrācijas veidu un atgūstamības līmeni ir jāziņo. Analīžu rezultātus, kam piemērots atgūstamības korekcijas koeficients, izmanto, lai pārbaudītu atbilstību (skatīt I pielikuma 5. punktu).Analītiķim jāņem vērā "Saskaņotās pamatnostādnes atgūstamās informācijas izmantošanai analītiskos mērījumos"3, kas izveidoti saskaņā ar IUPAC/ISO/AOAC. Šīs pamatnostādnes palīdz atgūstamības koeficientu noteikšanā.Analīžu rezultātus paziņo kā x +/– U, kur x ir analīzes rezultāts un U ir mērījumu neprecizitāte.4.5. Laboratorijas kvalitātes standartiLaboratorijām jāatbilst Padomes Direktīvai 93/99/EEK (1993. gada 29. oktobris) par papildu pasākumiem attiecībā uz pārtikas produktu oficiālo pārbaudi.4.6. Citi apsvērumi analīzeiPiemērotības pārbaudeLīdzdalība atbilstošās piemērotības testēšanas shēmās, kas atbilst "Starptautiskajam saskaņotajam protokolam (ķīmisko) analītisko laboratoriju piemērotības testēšanai"4, kurš izveidots IUPAC/ISO/AOAC pārziņā.Dažas šīs shēmas īpaši attiecas uz alvas noteikšanu pārtikā, un līdzdalība šādā shēmā ir ieteicamāka nekā līdzdalība vispārējā shēmā metālu noteikšanai pārtikā.Iekšējā kvalitātes kontroleLaboratorijām jāspēj parādīt, ka tajās ir noteiktas iekšējās kvalitātes kontroles procedūras. To piemēri ir "ISO/AOAC/IUPAC Pamatnostādnes par iekšējo kvalitātes kontroli analītiskās ķīmijas laboratorijās"5.Parauga sagatavošanaJāparūpējas, lai nodrošinātu, ka visa alva paraugos tiek ievietota šķīdumā analīzei. Ir atzīts, ka paraugu šķīdināšanas procedūrai jābūt tādai, lai nenogulsnējas neviens hidrolizētā SnIV veids (t.i., tādi veidi kā alvas oksīds SnO2,Sn(OH)4, SnO2.H2O).Sagatavotos paraugus jātur 5 mol/l HCl. Tomēr SnCl4 ir viegli gaistošs, un tādēļ šķīdumus nevajadzētu vārīt.IZMANTOTĀ LITERATŪRA1. BS EN 13804:2002: Foodstuffs – Determination of trace elements – Performance criteria, general considerations and sample preparation, CEN, Rue de Stassart 36, B–1050 Brussels.2. W Horwitz, "Evaluation of Analytical Methods for Regulation of Foods and Drugs", Anal. Chem., 1982., 54, 67A – 76A.3. ISO/AOAC/IUPAC Harmonised Guidelines for the Use of Recovery Information in Analytical Measurement. Edited Michael Thompson, Steven L R Ellison, Ales Fajgelj, Paul Willetts and Roger Wood, Pure Appl. Chem., 1999., 71, 337. — 348. lpp.4. ISO/AOAC/IUPAC International Harmonised Protocol for Proficiency Testing of (Chemical) Analytical Laboratories), Edited by M Thompson and R Wood, Pure Appl. Chem., 1993., 65, 2123. — 2144. lpp. (Publicēts arī J. AOAC International, 199.3, 76, 926. lpp.).5. ISO/AOAC/IUPAC International Harmonised Guidelines for Internal Quality Control in Analytical Chemistry Laboratories), Edited by M Thompson and R Wood, Pure Appl. Chem., 1995., 67, 649. — 666. lpp.--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 2014/110/ES ( 2014. gada 17. decembris ), ar ko groza Direktīvu 2004/33/EK attiecībā uz kritērijiem pagaidu aizliegumam nodot homologās asinis  Dokuments attiecas uz EEZ

text:
               20.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 366/81

         KOMISIJAS DIREKTĪVA 2014/110/ES
   (2014. gada 17. decembris),
   ar ko groza Direktīvu 2004/33/EK attiecībā uz kritērijiem pagaidu aizliegumam nodot homologās asinis
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 27. janvāra Direktīvu 2002/98/EK, ar kuru nosaka kvalitātes un drošības standartus attiecībā uz cilvēka asins un asins komponentu savākšanu, testēšanu, apstrādi, uzglabāšanu un izplatīšanu, kā arī groza Direktīvu 2001/83/EK (1), un jo īpaši tās 29. panta otrās daļas d) punktu,
   tā kā:

               (1)

               Komisijas Direktīvas 2004/33/EK (2) III pielikuma 2.2. punkts nosaka kritērijus pagaidu aizliegumam donoriem, kas sirgst ar infekcijas slimību, vai donoriem, kas atstāj infekcijas slimības skartu teritoriju.

               (2)

               Ar Direktīvas 2004/33/EK III pielikuma 2.2.1. punktu potenciālajiem donoriem tiek noteikts pagaidu aizlieguma periods 28 dienas pēc tam, kad atstāta teritorija, kurā cilvēkiem turpina izplatīties Rietumnīlas vīruss (RNV).

               (3)

               Nesen iegūti zinātniski dati liecina, ka nav nepieciešams šāds pagaidu aizliegums potenciālajiem donoriem, ja tiem ir veikts nukleīnskābju tests (NST) un tā rezultāti ir negatīvi.

               (4)

               Tādēļ būtu jādod iespēja dalībvalstīm veikt šādus testus, ja tās vēlas aizstāt pagaidu aizlieguma kritērijus.

               (5)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi ar Direktīvu 2002/98/EK izveidotā Komiteja,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Aizlieguma kritēriju attiecībā uz Rietumnīlas vīrusu, kas noteikts Direktīvas 2004/33/EK III pielikuma 2.2.1. punktā iekļautajā tabulā (otrā sleja, pēdējā rinda), aizstāj ar šādu:

      “28 dienas pēc tam, kad atstāta teritorija, kurā ir vietēji iegūta Rietumnīlas vīrusa risks, ja vien nav negatīvu indivīdam veiktā nukleīnskābju testa (NAT) rezultātu.”

   2. pants
   1.   Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai vēlākais līdz 2015. gada 31. decembrim izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara Komisijai zināmu minēto noteikumu tekstu.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   3. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   4. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2014. gada 17. decembrī

            Komisijas vārdā –

            priekšsēdētājs

         Jean-Claude JUNCKER

      (1)  OV L 33, 8.2.2003., 30. lpp.

      (2)  Komisijas 2004. gada 22. marta Direktīva 2004/33/EK par Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/98/EK piemērošanu attiecībā uz dažām tehniskajām prasībām asinīm un asins komponentiem (OV L 91, 30.3.2004., 25. lpp.).


title: Padomes Direktīva 2013/12/ES ( 2013. gada 13. maijs ), ar ko pielāgo Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2012/27/ES par energoefektivitāti saistībā ar Horvātijas Republikas pievienošanos

text:
               28.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 141/28

         PADOMES DIREKTĪVA 2013/12/ES
   (2013. gada 13. maijs),
   ar ko pielāgo Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2012/27/ES par energoefektivitāti saistībā ar Horvātijas Republikas pievienošanos
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Horvātijas Pievienošanās līgumu un jo īpaši tā 3. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Horvātijas Pievienošanās aktu un jo īpaši tā 50. pantu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   tā kā:

               (1)

               Saskaņā ar Horvātijas Pievienošanās akta 50. pantu gadījumā, ja pirms pievienošanās pieņemtajos iestāžu aktos ir vajadzīgi pielāgojumi sakarā ar pievienošanos un ja vajadzīgie pielāgojumi nav paredzēti minētajā Pievienošanās aktā vai tā pielikumos, Padome ar kvalificētu balsu vairākumu pēc Komisijas priekšlikuma pieņem šim nolūkam vajadzīgos aktus, ja sākotnējo aktu nav pieņēmusi Komisija.

               (2)

               Konferences, kurā izstrādāja un pieņēma Horvātijas Pievienošanās līgumu, Nobeiguma aktā bija norādīts, ka Augstās Līgumslēdzējas Puses ir panākušas politisku vienošanos par vairākiem iestāžu pieņemto aktu pielāgojumiem, kas vajadzīgi sakarā ar pievienošanos, un Padome un Komisija bija aicinātas pieņemt minētos pielāgojumus pirms pievienošanās, tos vajadzības gadījumā papildinot un atjaunojot, lai ņemtu vērā Savienības tiesību aktu attīstību.

               (3)

               Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2012/27/ES (1) prasīts dalībvalstīm noteikt indikatīvus valsts energoefektivitātes mērķus, un, to darot, dalībvalstīm būtu jāņem vērā Savienības 2020. gada enerģijas patēriņš.

               (4)

               Sakarā ar Horvātijas pievienošanos ir vajadzīgs tehniski pielāgot rādītājus par prognozēto enerģijas patēriņu 2020. gadā Savienībā, lai atspoguļotu patēriņu 28 dalībvalstīs. 2007. gada prognozes liecina, ka 2020. gadā primārās enerģijas patēriņš visām 27 dalībvalstīm būs 1 842 Mtoe. Tās pašas prognozes liecina, ka primārās enerģijas patēriņš 2020. gadā 28 dalībvalstīs, ietverot Horvātiju, būs 1 853 Mtoe. Samazinājums par 20 % nozīmē, ka 2020. gadā tiks patērēti 1 483 Mtoe, kas ir samazinājums par 370 Mtoe, salīdzinot ar prognozēto. Šis tehniskais pielāgojums ir nepieciešams, lai Direktīva 2012/27/ES būtu piemērojama Horvātijā.

               (5)

               Tādēļ attiecīgi būtu jāgroza Direktīva 2012/27/ES,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvu 2012/27/ES groza, kā noteikts šīs direktīvas pielikumā.
   2. pants
   Šīs direktīvas pielikumā noteiktie grozījumi neskar Direktīvas 2012/27/ES 28. panta 1. punkta pirmajā daļā minēto termiņu.
   3. pants
   Šī direktīva stājas spēkā, ja stājas spēkā Horvātijas Pievienošanās līgums, tā spēkā stāšanās dienā.
   4. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2013. gada 13. maijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         S. COVENEY

      (1)  OV L 315, 14.11.2012., 1. lpp.

      PIELIKUMS
      Direktīvas 2012/27/ES 3. pantu groza šādi:

                  a)

                  panta 1. punkta otrās daļas a) apakšpunktu aizstāj ar šādu:

                              “a)

                              to, ka enerģijas patēriņš Savienībā 2020. gadā nevar būt lielāks kā 1 483 Mtoe primārās enerģijas vai 1 086 Mtoe galapatēriņa enerģijas;”;

                  b)

                  panta 2. punktu aizstāj ar šādu:
                  “2.   Komisija līdz 2014. gada 30. jūnijam izvērtē gūtos panākumus un to, vai Savienība varēs sasniegt enerģijas patēriņa mērķi – ne vairāk kā 1 483 Mtoe primārās enerģijas un/vai 1 086 Mtoe galapatēriņa enerģijas 2020. gadā.”;

                  c)

                  panta 3. punkta d) apakšpunktu aizstāj ar šādu:

                              “d)

                              salīdzina saskaņā ar a) līdz c) apakšpunktu iegūtos rezultātus ar enerģijas patēriņa apjomu, kas būtu vajadzīgs, lai 2020. gadā sasniegtu enerģijas patēriņa līmeni ne vairāk kā 1 483 Mtoe primārās enerģijas un/vai 1 086 Mtoe galapatēriņa enerģijas.”