title: Padomes Direktīva 92/57/EEK (1992. gada 24. jūnijs) par darba drošības un veselības aizsardzības minimālo prasību īstenošanu pagaidu vai pārvietojamajos būvlaukumos (astotā atsevišķā direktīva Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punkta nozīmē)

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31992L0057

Oficiālais Vēstnesis L 245 , 26/08/1992 Lpp. 0006 - 0022 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 5 Sējums 5 Lpp. 0165  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 5 Sējums 5 Lpp. 0165

		Padomes Direktīva 92/57/EEK(1992. gada 24. jūnijs)par darba drošības un veselības aizsardzības minimālo prasību īstenošanu pagaidu vai pārvietojamajos būvlaukumos (astotā atsevišķā direktīva Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punkta nozīmē)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomiskās Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 118.a pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1], kas iesniegts pēc konsultācijām ar Darba drošības, higiēnas un veselības aizsardzības padomdevēju komiteju,sadarbībā ar Eiropas Parlamentu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas viedokli [3],tā kā Līguma 118.a pants paredz, ka Padome direktīvu veidā pieņem minimālās prasības uzlabojumu ieviešanas veicināšanai, jo īpaši attiecībā uz darba apstākļiem, lai nodrošinātu labāku darbinieku drošības un veselības aizsardzības līmeni;tā kā saskaņā ar minēto pantu šīm direktīvām jāizvairās no administratīvu, finansiālu un juridisku ierobežojumu uzspiešanas tādā veidā, ka tiktu kavēta mazo un vidējo uzņēmumu izveidošana un attīstība;tā kā Komisijas paziņojums par tās programmu attiecībā uz darba drošību, higiēnu un veselības aizsardzību [4] paredz pieņemt direktīvu, kuras mērķis ir garantēt darbinieku drošību un veselības aizsardzību pagaidu vai pārvietojamajos būvlaukumos;tā ka Padome savā 1987. gada 21. decembra rezolūcijā par darba drošību, higiēnu un veselības aizsardzību [5] ir ņēmusi vērā Komisijas nodomu tuvākajā nākotnē Padomei iesniegt minimālās prasības attiecībā uz pagaidu vai pārvietojamajiem būvlaukumiem;tā kā pagaidu vai pārvietojamie būvlaukumi veido darbības zonu, kurā darbinieki ir pakļauti īpaši lielam riskam;tā kā neapmierinoša arhitektūras un/vai organizatoriskā izvēle vai arī slikta darbu plānošana projekta sagatavošanas posmā ir bijušas par iemeslu vairāk nekā pusei darba negadījumu, kas notikuši Kopienas būvlaukumos;tā kā katrā dalībvalstī pirms darbu sākšanas jāinformē iestādes, kas atbild par darba drošību un veselības aizsardzību, par tādu darbu izpildi, kuru mērogs pārsniedz noteiktu robežu;tā kā laikā, kad projekts tiek īstenots, neatbilstīga koordinēšana var izraisīt lielu skaitu darba negadījumu, jo īpaši, ja dažādi uzņēmumi vienlaikus vai pēc kārtas strādā vienā un tajā pašā pagaidu vai pārvietojamajā būvlaukumā;tā kā projekta sagatavošanas posmā un arī darba izpildes laikā tādēļ ir nepieciešams uzlabot koordināciju starp dažādām iesaistītajām pusēm;tā kā minimālo prasību, kuru mērķis ir garantēt labākus darba drošības un veselības aizsardzības standartus pagaidu vai pārvietojamajos būvlaukumos, ievērošanai ir būtiska nozīme darbinieku drošības un veselības nodrošināšanā;tā kā gadījumos, kad pašnodarbinātās personas un darba devēji personiski iesaistās darba veikšanā, viņi ar savu darbību pagaidu vai pārvietojamajos būvlaukumos var pakļaut briesmām darbinieku drošību un veselību;tā kā tādēļ ir nepieciešams attiecināt uz pašnodarbinātajām personām un darba devējiem, kas paši iesaistās darba izpildē būvlaukumā, atbilstīgos Padomes 1989. gada 30. novembra Direktīvas 89/655/EEK noteikumus par drošības un veselības aizsardzības minimālajām prasībām, darbiniekiem lietojot darba aprīkojumu darba vietās (otrā atsevišķā direktīva) [6], un Padomes 1989. gada 30. novembra Direktīvas 89/656/EEK noteikumus par veselības aizsardzības un drošības minimālajām prasībām, darbiniekiem lietojot individuālus aizsardzības līdzekļus darba vietās (trešā atsevišķā direktīva) [7];tā kā šī ir atsevišķā direktīva Padomes 1989. gada 12. jūnija Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punkta nozīmē par pasākumu ieviešanu, lai veicinātu darbinieku drošības un veselības aizsardzības darbā uzlabošanu [8]; tā kā tādēļ minētās direktīvas noteikumi ir pilnībā attiecināmi uz pagaidu vai pārvietojamajiem būvlaukumiem, neierobežojot stingrākos un/vai specifiskos noteikumus, kas iekļauti šajā direktīvā;tā kā šī direktīva ir praktisks solis ceļā uz iekšējā tirgus sociālās dimensijas sasniegšanu un tā īpaši atsaucas uz Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvu 89/106/EEK attiecībā par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu par celtniecības produktiem tuvināšanu [9] un Padomes 1989. gada 18. jūlija Direktīvu 89/440/EEK, kas ievieš labojumus Direktīvā 71/305/EEK par procedūru koordinēšanu, piešķirot tiesības pildīt būvdarbu valsts līgumus [10];tā kā saskaņā ar Padomes Lēmumu 74/325/EEK [11] Komisija konsultē Darba drošības, higiēnas un veselības aizsardzības padomdevēju komiteju ar mērķi sagatavot priekšlikumus šajā jomā,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsRegulēšanas priekšmets1. Šī direktīva, kas ir astotā atsevišķā direktīva Padomes Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punkta nozīmē, nosaka drošības un veselības aizsardzības minimālās prasības pagaidu vai pārvietojamajos būvlaukumos, kā definēts 2. panta a) punktā.2. Šī direktīva neattiecas uz urbumiem un izrakteņu ieguvi ieguves rūpniecības nozarē Padomes 1974. gada 27. jūnija Lēmuma 74/326/EEK par Raktuvju darba drošības un veselības aizsardzības komisijas pienākumu paplašināšanu uz visām derīgo izrakteņu ieguves rūpniecības nozarēm [12] 1. panta 2. punkta nozīmē.3. Direktīvas 89/391/EEK noteikumi ir pilnībā attiecināmi uz 1. punktā minēto, neierobežojot stingrākos un/vai specifiskos noteikumus, kas iekļauti šajā direktīvā.2. pantsDefinīcijasŠajā direktīvā:a) "pagaidu vai pārvietojamais būvlaukums" (turpmāk saukts "būvlaukums") nozīmē jebkuru būvlaukumu, kurā tiek veikti būvdarbi vai inženiertehniski darbi; šādu darbu neizsmeļošs uzskaitījums ir sniegts 1. pielikumā;b) "klients" nozīmē jebkuru fizisku vai juridisku personu, kuras uzdevumā projekts tiek veikts;c) "projekta vadītājs" nozīmē jebkuru fizisku vai juridisku personu, kas atbild par projekta sagatavošanu un/vai izpildi, un/vai projekta izpildes uzraudzību un kas rīkojas klienta vārdā;d) "pašnodarbināta persona" nozīmē jebkuru personu, izņemot tās, kas minētas Direktīvas 89/391/EEK 3. panta a) un b) punktā, kuras profesionālā darbība ir ieguldījums projekta izpildē;e) "darba drošības un veselības aizsardzības lietu koordinators projekta sagatavošanas posmā" nozīmē jebkuru fizisku vai juridisku personu, kam klients un/vai projekta vadītājs ir uzticējis 5. pantā minēto pienākumu veikšanu projekta sagatavošanas posmā;f) "darba drošības un veselības aizsardzības lietu koordinators projekta izpildes posmā" nozīmē jebkuru fizisku vai juridisku personu, kam klients un/vai projekta vadītājs ir uzticējis 6. pantā minēto pienākumu veikšanu projekta izpildes posmā.3. pantsKoordinatoru iecelšana — Darba drošības un veselības aizsardzības plāns — Iepriekšējs paziņojums1. Jebkuram būvlaukumam, kurā darbojas vairāk nekā viens darba uzņēmējs, klients vai projekta vadītājs ieceļ vienu vai vairākus darba drošības un veselības aizsardzības lietu koordinatorus atbilstīgi 2. panta e) un f) punktā sniegtajām definīcijām.2. Klients vai projekta vadītājs nodrošina, lai pirms būvlaukuma izveidošanas tiktu izstrādāts darba drošības un veselības aizsardzības plāns saskaņā ar 5. panta b) punktu.Pēc konsultācijām ar vadību un darbiniekiem, dalībvalstis drīkst pieļaut atkāpes no pirmās daļas noteikumiem, izņemot gadījumus, kad:- attiecīgais darbs ir saistīts ar īpašiem riska veidiem, kas uzskaitīti 2. pielikumā, vai- attiecīgajam darbam ir nepieciešams iepriekšējais paziņojums saskaņā ar šī panta 3. punktu.3. Gadījumā, ja būvlaukumos:- darbs tiek plānots uz laiku, kas ilgāks par 30 darba dienām, un tajā vienlaikus tiek nodarbināti vairāk nekā 20 darbinieki, vai- plānotais darba apjoms pārsniedz 500 cilvēkdienas,klients vai projekta vadītājs pirms darbu sākšanas nosūta kompetentām iestādēm iepriekšējo paziņojumu, kas sastādīts atbilstīgi 3. pielikumam.Iepriekšējam paziņojumam ir jābūt novietotam būvlaukumā redzamā vietā un, ja nepieciešams, tas ir regulāri jāatjauno.4. pantsProjekta sagatavošanas posms: vispārīgie principiProjekta vadītājs vai, atbilstīgā situācijā, klients, dažādos projekta izstrādes un sagatavošanas posmos ievēro Direktīvā 89/391/EEK minētos vispārīgos profilakses principus attiecībā uz darba drošību un veselības aizsardzību, jo īpaši:- kad tiek lemts par arhitektūras, tehniskajiem un/vai organizatoriskajiem aspektiem, plānojot dažādus jautājumus vai darba posmus, kas norisināsies vienlaikus vai arī pēc kārtas,- kad tiek aprēķināts šāda darba vai darba posmu veikšanai nepieciešamais laiks. Katru reizi, kad tas nepieciešams, jāņem vērā visi darba drošības un veselības aizsardzības plāni un dokumenti, kas izstrādāti saskaņā ar 5. panta b) un c) punktiem, vai laboti saskaņā ar 6. panta c) punktu.5. pantsProjekta sagatavošanas posms: koordinatoru pienākumiDarba drošības un veselības aizsardzības lietu koordinators(-i), ko ieceļ projekta sagatavošanas posmā saskaņā ar 3. panta 1. punktu:a) koordinē 4. panta noteikumu izpildi;b) izstrādā vai liek izstrādāt darba drošības un veselības aizsardzības plānu, kurā izklāstīti noteikumi, kas jāievēro attiecīgajā būvlaukumā, ja nepieciešams, ņemot vērā rūpnieciskās darbības, kas notiek laukumā; šajā plānā ir jāiekļauj arī konkrēti pasākumi attiecībā uz darbu, kas ietilpst vienā vai vairākās 2. pielikumā minētajās kategorijās;c) sagatavo projekta raksturam atbilstīgu dokumentāciju, kurā iekļauta attiecīgā darba drošības un veselības aizsardzības informācija, kas jāņem vērā, veicot jebkādus sekojošos darbus.6. pantsProjekta izpildes posms: koordinatoru pienākumiDarba drošības un veselības aizsardzības lietu koordinators(-i), ko ieceļ projekta izpildes posmā saskaņā ar 3. panta 1. punktu:a) koordinē vispārīgo profilakses un drošības principu īstenošanu:- kad tiek lemts par tehniskajiem un/vai organizatoriskajiem aspektiem, plānojot dažādus jautājumus vai darba posmus, ko veic vienlaikus vai pēc kārtas,- kad aprēķina šāda darba vai darba posmu izpildei nepieciešamo laika periodu;b) koordinē attiecīgo noteikumu īstenošanu, lai nodrošinātu, ka darba devēji un, ja nepieciešams darbinieku aizsardzībai, arī pašnodarbinātās personas:- konsekventi ievēro principus, kas noteikti 8. pantā,- ja nepieciešams, ievēro darba drošības un veselības aizsardzības plānu, kas minēts 5. panta b) punktā;c) veic vai liek veikt visus pielāgojumus, kas ir nepieciešami 5. panta b) punktā minētajam darba drošības un veselības aizsardzības plānam un 5. panta c) punktā minētajiem dokumentiem, ņemot vērā paveikto darbu un visas notikušās izmaiņas;d) organizē sadarbību starp darba devējiem, ieskaitot tos darba devējus, kas vienā un tajā pašā būvlaukumā strādā pēc kārtas, viņu darbību koordinēšanu, lai aizsargātu darbiniekus un novērstu negadījumus un arodslimību draudus, kā arī organizē savstarpēju informācijas apmaiņu, kā paredzēts Direktīvas 89/391/EEK 6. panta 4. punktā, nodrošinot pašnodarbinātu personu iesaistīšanu šajā procesā, kad tas nepieciešams;e) koordinē pasākumus, lai pārbaudītu, vai darba procedūras tiek veiktas pareizi;f) veic nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu, ka būvlaukumā ielaiž tikai personas, kam ir atļauts tur uzturēties.7. pantsKlientu, projekta vadītāju un darba devēju atbildība1. Ja klients vai projekta vadītājs ir iecēlis koordinatoru vai koordinatorus 5. un 6. pantā minēto pienākumu veikšanai, ne klients, ne darba devējs netiek atbrīvoti no savas atbildības šajā jomā.2. 5. un 6. panta un šī panta 1. punkta izpilde neietekmē darba devēja atbildības principu, kas paredzēts Direktīvā 89/391/EEK.8. pantsDirektīvas 89/391/EEK 6. panta izpildeVeicot darbu, ievēro Direktīvas 89/391/EEK 6. pantā minētos principus, jo īpaši attiecībā uz:a) būvlaukuma uzturēšanu labā kārtībā un apmierinošā tīrības stāvoklī;b) vietas izvēli darba pozīcijām, rēķinoties ar nepieciešamību piekļūt šīm darba vietām, kā arī pārvietošanās un kustības maršrutu un iekārtu izvietošanas zonu noteikšanu;c) nosacījumiem, saskaņā ar kuriem tiek izmantoti dažādi materiāli;d) tehnisko apkopi, pārbaudēm pirms nodošanas ekspluatācijā un regulārām instalāciju un iekārtu pārbaudēm, ko veic ar mērķi izlabot jebkādas kļūmes, kas varētu ietekmēt darbinieku drošību un veselību;e) dažādu materiālu uzglabāšanas zonu marķēšanu un ierīkošanu, jo īpaši attiecībā uz bīstamiem materiāliem vai vielām;f) nosacījumiem, saskaņā ar kuriem tiek novākti izmantotie bīstamie materiāli;g) atkritumu un būvgružu glabāšanu un apglabāšanu vai novākšanu;h) izmaiņām faktiskajā laika periodā, kas tiks atvēlēts dažādiem darbiem vai darba posmiem, pamatojoties uz darba gaitu būvlaukumā;i) darba devēju un pašnodarbināto personu sadarbību;j) mijiedarbību ar rūpnieciskajām darbībām tajā vietā, kurā vai kuras tuvumā atrodas būvlaukums.9. pantsDarba devēju pienākumiLai būvlaukumā nodrošinātu darba drošību un veselības aizsardzību atbilstīgi 6. un 7. pantā minētajiem nosacījumiem, darba devēji:a) veic pasākumus, kas atbilst 4. pielikumā minētajām minimālajām prasībām, jo īpaši, īstenojot 8. pantu;b) ņem vērā darba drošības un veselības aizsardzības lietu koordinatora(-u) norādījumus.10. pantsCitu personu grupu pienākumi1. Lai būvlaukumā nodrošinātu darba drošību un veselības aizsardzību, pašnodarbinātās personas:a) jo īpaši ievēro sekojošo, mutatis mutandis:(i) Direktīvas 89/391/EEK 6. panta 4. punkta un 13. panta, un šīs direktīvas 8. panta un 4. pielikuma prasības;(ii) Direktīvas 89/655/EEK 4. panta un pielikuma attiecīgos noteikumus;(iii) Direktīvas 89/656/EEK 3. pantu, 4. panta 1. līdz 4. un 9. punktu, un 5. pantu;b) ņem vērā darba drošības un veselības aizsardzības lietu koordinatora(-u) norādījumus.2. Lai būvlaukumā nodrošinātu darba drošību un veselības aizsardzību gadījumos, kad darba devēji ir personiski iesaistīti darba procesā būvlaukumā, viņi:a) jo īpaši ievēro sekojošo, mutatis mutandis:(i) Direktīvas 89/391/EEK 13. pantu;(ii) Direktīvas 89/655/EEK 4. pantu un pielikuma attiecīgos noteikumus;(iii) Direktīvas 89/656/EEK 3. pantu, 4. panta 1., 2., 3., 4. un 9. punktu, un 5. pantu;b) ņem vērā darba drošības un veselības aizsardzības lietu koordinatora(-u) piezīmes.11. pantsInformācija darbiniekiem1. Neierobežojot Direktīvas 89/391/EEK 10. panta noteikumus, darbiniekus un/vai viņu pārstāvjus informē par visiem pasākumiem, kas tiks veikti būvlaukumā saistībā ar viņu darba drošību un veselības aizsardzību.2. Informācijai jābūt saprotamai attiecīgajiem darbiniekiem.12. pantsApspriešanās ar darbiniekiem un to iesaistīšanaApspriešanās ar darbiniekiem un/vai viņu pārstāvjiem un darbinieku un/vai viņu pārstāvju iesaistīšana notiek saskaņā ar Direktīvas 89/391/EEK 11. pantu par jautājumiem, kas aplūkoti šīs direktīvas 6., 8. un 9. pantā, ja nepieciešams, nodrošinot atbilstīgu koordinēšanu starp darbiniekiem un/vai viņu pārstāvjiem uzņēmumos, kas veic darbības darba vietā, ņemot vērā darba vietas lielumu un ar to saistīto risku.13. pantsPielikumu labojumi1. Šīs direktīvas 1., 2. un 3. pielikuma labojumus pieņem Padome saskaņā ar procedūru, kas noteikta Līguma 118.a pantā.2. Tīri tehniski labojumi 4. pielikumā, kas radušies dēļ:- direktīvu par tehnisko saskaņošanu un standartizāciju pieņemšanas attiecībā uz pagaidu vai pārvietojamajiem būvlaukumiem, un/vai- tehniskiem sasniegumiem, izmaiņām starptautiskajos noteikumos vai specifikācijās, vai zināšanās pagaidu un pārvietojamo būvlaukumu jomā,pieņem saskaņā ar Direktīvas 89/391/EEK 17. pantā noteikto procedūru.14. pantsNoslēguma noteikumi1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības ne vēlāk kā līdz 1993. gada 31. decembrim.Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.2. Kad dalībvalstis paredz šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka metodes, kā veikt šādas atsauces.3. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus tiesību aktus, ko tās jau ir pieņēmušas vai pieņem jomā, kuru regulē šī direktīva.4. Ik pēc četriem gadiem dalībvalstis ziņo Komisijai par šīs direktīvas noteikumu praktisko ieviešanu, norādot darba devēju un darba ņēmēju.Komisija informē Eiropas Parlamentu, Padomi, Ekonomikas un sociālo lietu komiteju un Darba drošības, higiēnas un veselības aizsardzības padomdevēju komiteju.5. Komisija regulāri iesniedz Eiropas Parlamentam, Padomei un Ekonomikas un sociālo lietu komitejai ziņojumu par šīs direktīvas ieviešanu, ņemot vērā 1., 2., 3. un 4. punktu.15. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 1992. gada 24. jūnijāPadomes vārdā —prezidentsJosé da Silva Peneda[1] OV C 213, 28.8.1990., 2. lpp. un OV C 112, 27.4.1991., 4. lpp.[2] OV C 78, 18.3.1990., 172. lpp. un OV C 150, 15.6.1992.[3] OV C 120, 6.5.1991., 24. lpp.[4] OV C 28, 3.2.1988., 3. lpp.[5] OV C 28, 3.2.1988., 1. lpp.[6] OV L 393, 30.12.1989., 13. lpp.[7] OV L 393, 30.12.1989., 18. lpp.[8] OV L 183, 29.6.1989., 1. lpp.[9] OV L 40, 11.2.1989., 12. lpp.[10] OV L 210, 21.7.1989., 1. lpp. Labots ar Komisijas Lēmumu 90/380/EEK (OV L 187, 19.7.1990., 55. lpp.).[11] OV L 185, 9.7.1974., 15. lpp. Pēdējo reizi labots ar 1985. gada Pievienošanās Aktu.[12] OV L 185, 9.7.1974., 18. lpp.--------------------------------------------------1. PIELIKUMSŠĪS DIREKTĪVAS 2. PANTA a) PUNKTĀ MINĒTO BŪVDARBU UN IN ŽENIERTEHNISKO DARBU NEIZSMEĻOŠS UZSKAITĪJUMS1. Rakšanas darbi2. Zemes darbi3. Celtniecība4. Saliekamo konstrukciju sastāvdaļu montāža un demontāža5. Pārbūve vai aprīkošana6. Izmaiņas7. Atjaunošana8. Remontdarbi9. Demontāža10. Nojaukšana11. Uzturēšana12. Apkope — krāsošanas un tīrīšanas darbi13. Drenāža--------------------------------------------------2. PIELIKUMSNEIZSMEĻOŠS TO DARBU UZSKAITĪJUMS, KAS SAISTĪTI AR ĪPAŠIEM RISKIEM ATTIECĪBĀ UZ DARBINIEKU DARBA DROŠĪBU UN VESELĪBAS AIZSARDZĪBU, KĀ MINĒTS ŠĪS DIREKTĪVAS 3. PANTA 2. PUNKTA OTRAJĀ DAĻĀ1. Darbs, kas saistīts ar darbinieku apbēršanas risku zemes nogruvuma rezultātā, nogrimšanu purvā vai krišanu no augstuma, ja risku jo īpaši pastiprina darba raksturs vai izmantotie procesi, vai darba vietas vai zonas vide [1].2. Darbs, kas pakļauj darbiniekus riskam, kas saistīts ar ķīmiskām vai bioloģiskām vielām, kuras rada īpašas briesmas darbinieku drošībai un veselībai vai uz kurām attiecas ar likumu noteikta prasība veikt veselības uzraudzību.3. Darbs ar jonizējošo radiāciju, kurā nepieciešams noteikt kontrolētas vai uzraudzībā esošas zonas, kā noteikts Direktīvas 80/836/Euratom [2] 20. pantā.4. Darbs augstsprieguma līniju tuvumā.5. Darbs, kurā darbinieki ir pakļauti riskam noslīkt.6. Darbs akās, pazemē veicamos zemes darbos, tuneļos.7. Darbs, ko veic ūdenslīdēji, izmantojot gaisa padeves sistēmu.8. Darbs, ko darbinieki veic kesonos zem atmosfēras spiediena.9. Darbs, kas saistīts ar sprāgstvielu izmantošanu.10. Darbs, kas saistīts ar saliekamo konstrukciju smagu sastāvdaļu montāžu vai demontāžu.[1] Ieviešot 1. punktu, dalībvalstīm ir iespēja noteikt rādītājus atsevišķām situācijām.[2] OV L 246, 17.9.1980., 1. lpp. Pēdējo reizi labots ar Direktīvu 84/467/Euratom (OV L 265, 5.10.1984., 4. lpp.).--------------------------------------------------3. PIELIKUMSŠĪS DIREKTĪVAS 3. PANTA 3. PUNKTA PIRMAJĀ DAĻĀ MINĒTĀ IEPRIEKŠĒJĀ PAZIŅOJUMA SATURS1. Nosūtīšanas datums: …2. Precīza būvlaukuma adrese: …3. Klienta(-u) vārds(-i) un adrese(-s): …4. Projekta veids: …5. Projekta vadītāja(-u) vārds(-i) un adrese(-s): …6. Projekta sagatavošanas posma darba drošības un veselības aizsardzības lietu koordinatora(u) vārds(i) un adrese(s): …7. Projekta izpildes posma darba drošības un veselības aizsardzības lietu koordinatora(u) vārds(i) un adrese(s): …8. Datums, kurā tiek plānots sākt darbu būvlaukumā:9. Plānotais darba ilgums būvlaukumā: …10. Plānotais maksimālais darbinieku skaits būvlaukumā:11. Plānotais darba uzņēmēju un pašnodarbināto personu skaits būvlaukumā: …12. Informācija par jau izvēlētajiem darba uzņēmējiem: …--------------------------------------------------4. PIELIKUMSDARBA DROŠĪBAS UN VESELĪBAS AIZSARDZĪBAS MINIMĀLĀS PRASĪBAS BŪVLAUKUMIEM,kas minētas šīs direktīvas 9. pantā a) punktā un 10. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) daļāIevadsŠajā pielikumā izklāstītos pienākumus izpilda visos gadījumos, kad to prasa būvlaukuma, darbības, apstākļu vai riska raksturs.Šajā pielikumā "telpas", cita starpā, nozīmē telpas ar jumtu.A DAĻAVISPĀRĪGĀS MINIMĀLĀS PRASĪBAS ATTIECĪBĀ UZ DARBA VIETĀM BŪVLAUKUMĀ1. Stabilitāte un izturība1.1. Materiāli, iekārtas un, vispārīgā nozīmē, jebkura sastāvdaļa, kas, atrodoties kustībā, var ietekmēt darbinieku drošību un veselību, ir jāpadara stabila atbilstīgā un drošā veidā.1.2. Piekļūšana virsmām, kas veidotas no nepietiekami izturīgiem materiāliem, nav atļauta bez atbilstīga aprīkojuma vai līdzekļiem, kas ļauj darbu veikt drošos apstākļos.2. Energosadales instalācijas2.1. Instalācijas ir jāplāno, jāierīko un jāizmanto tā, lai nerastos ugunsgrēka vai eksplozijas risks; cilvēkiem ir jābūt atbilstīgi aizsargātiem no nāvējošām elektrotraumām, ko izraisa tiešs vai netiešs kontakts.2.2. Iekārtu un aizsardzības ierīču plānojumā, ierīkošanā un izvēlē ir jāņem vērā sadalāmās enerģijas veids un jauda, ārējie apstākļi un to personu kompetence, kam ir iespējams piekļūt instalācijas sastāvdaļām.3. Avārijas ejas un izejas3.1. Avārijas ejām un izejām ir jābūt brīvām, un pēc iespējas taisnākā veidā jāved uz drošu zonu.3.2. Briesmu gadījumā darbiniekiem ir jāspēj ātri un, cik vien iespējams, droši evakuēt visus darba pozīcijas.3.3. Avārijas eju un izeju skaits, izvietojums un izmēri ir atkarīgi no būvlaukuma izmantošanas, tajā esošajām iekārtām un izmēriem, kā arī no maksimālā iespējamā klātesošo personu skaita.3.4. Konkrētas avārijas ejas un izejas ir jāapzīmē ar norādēm saskaņā ar valsts normatīviem aktiem, ieviešot Direktīvu 77/576/EEK [1].Šādām norādēm ir jābūt pietiekami izturīgām un novietotām atbilstīgās vietās.3.5. Avārijas ejām un izejām, kā arī satiksmes ejām un durvīm, kas ved uz tiem, ir jābūt brīvām no šķēršļiem, lai tos bez kavēšanās varētu izmantot jebkurā laikā.3.6. Avārijas ejas un izejas, ko nepieciešams apgaismot, ir jāaprīko ar atbilstīgās intensitātes avārijas apgaismojumu gadījumam, ja nedarbojas parastais apgaismojums.4. Ugunsgrēka atklāšana un dzēšana4.1. Atkarībā no vietas rakstura, telpu izmēriem un izmantošanas, tajā esošajām iekārtām, izmantojamo vielu fiziskajām un ķīmiskajām īpašībām, kā arī maksimālā iespējamā klātesošo cilvēku skaita, ir jānodrošina atbilstīgs skaits piemērotu ugunsdzēsības ierīču un, kur nepieciešams, arī ugunsgrēka detektori un trauksmes sistēmas.4.2. Šādas ugunsdzēsības ierīces, ugunsgrēka detektori un trauksmes sistēmas ir regulāri jāpārbauda un jāuztur kārtībā.Regulāros laika intervālos ir jārīko atbilstīgas pārbaudes un mācības.4.3. Manuālajām ugunsdzēsības iekārtām ir jābūt viegli pieejamām un vienkārši izmantojamām.Iekārtas ir jāapzīmē ar norādēm atbilstīgi valsts normatīviem aktiem, ieviešot Direktīvu 77/576/EEK.Šādām norādēm ir jābūt pietiekami izturīgām un novietotām atbilstīgās vietās.5. VentilācijaŅemot vērā izmantojamās darba metodes un darbinieku fizisko slodzi, veicami pasākumi, lai nodrošinātu pietiekamu svaiga gaisa daudzumu.Ja tiek izmantota mehāniskās ventilācijas sistēma, tā ir jāuztur darba kārtībā, un darbiniekus nedrīkst pakļaut caurvējiem, kas kaitē veselībai.Kur tas nepieciešams darbinieku veselības aizsardzībai, ar kontroles sistēmu jāveic jebkādu kļūmju atklāšana.6. Pakļautība konkrētiem riska veidiem6.1. Darbiniekus nedrīkst pakļaut kaitīgam trokšņa līmenim vai kaitīgām ārējām ietekmēm (piemēram, gāzēm, tvaikiem, putekļiem).6.2. Ja darbiniekiem ir jāieiet zonā, kurā atmosfēra var saturēt toksiskas vai kaitīgas vielas, vai nepietiekamu daudzumu skābekļa, vai arī tā ir viegli uzliesmojoša, šī slēgtā atmosfēras zona jāuzrauga un ir jāveic attiecīgi pasākumi, lai novērstu jebkādus draudus.6.3. Nekādos apstākļos strādnieku nedrīkst pakļaut slēgtās atmosfēras ietekmei ar paaugstinātu bīstamību.Strādnieks vismaz visu laiku ir jānovēro no ārpuses un ir jāveic visi attiecīgie piesardzības pasākumi, lai nodrošinātu viņam tūlītēju efektīvu palīdzību.7. TemperatūraTemperatūrai darba laikā ir jābūt piemērotai cilvēkiem, ņemot vērā izmantojamās darba metodes un darbiniekiem izvirzītās fiziskās prasības.8. Dabiskais un mākslīgais darba pozīciju, telpu un satiksmes eju apgaismojums būvlaukumā8.1. Cik tālu iespējams, darba pozīcijām, telpām un satiksmes ejām ir jābūt pietiekami apgaismotām ar dabisko gaismu un aprīkotām ar atbilstīgu un pietiekamu mākslīgo apgaismojumu naktī un tad, kad dabiskā dienas gaisma ir nepietiekama; ja nepieciešams, tiek izmantoti triecienizturīgi pārnēsājamie gaismas avoti.Izmantotā mākslīgā apgaismojuma krāsa nedrīkst mainīt vai ietekmēt signālu vai norāžu uztveršanu.8.2. Apgaismojuma instalācijas telpās, darba pozīcijās un satiksmes ejās ir jānovieto tā, lai ierīkotā apgaismojuma veida dēļ strādnieki netiktu pakļauti negadījuma riskam.8.3. Mākslīgi apgaismotās telpās, darba pozīcijās un satiksmes ejās, kurās darbinieki ir jo īpaši pakļauti riskam gadījumos, ja nedarbojas mākslīgais apgaismojums, ir jāierīko atbilstīgās intensitātes avārijas apgaismojums.9. Durvis un vārti9.1. Bīdāmās durvis ir jāaprīko ar drošības ierīci, kas novērš durvju izslīdēšanu no sliedēm un apgāšanos.9.2. Durvis un vārti, kas veras augšup, ir jāaprīko ar mehānismu, kas novērš krišanu lejup.9.3. Durvīm un vārtiem, kas veras uz glābšanās ejām, ir jābūt atbilstīgi marķētiem.9.4. Galvenokārt transportlīdzekļiem domātu vārtu tuvumā, ja gājēji nevar šos vārtus droši izmantot, ir jāierīko gājēju durvis; šādām durvīm ir jābūt skaidri marķētām, un tās visu laiku ir jātur neaizsprostotas.9.5. Mehāniskajām durvīm un vārtiem ir jādarbojas, nepakļaujot darbiniekus nelaimes gadījuma riskam.Tie ir jāaprīko ar avārijas izslēgšanas ierīcēm, kam jābūt viegli atpazīstamām un pieejamām un, ja vien tie gadījumos, kad pazūd strāva, neatveras automātiski, jābūt arī iespējai atvērt tos ar rokām.10. Satiksmes ejas — bīstamās zonas10.1. Satiksmes ejām, to skaitā kāpnēm, nostiprinātām pieslienamajām kāpnēm un iekraušanas/izkraušanas platformām un rampām, ir jābūt aprēķinātām, izvietotām, izplānotām un pieejamām tā, lai nodrošinātu tām vieglu, drošu un piemērotu piekļūšanu, neapdraudot darbiniekus, kas strādā šo satiksmes eju tuvumā.10.2. Gājēju satiksmē un/vai preču pārvietošanā izmantojamo eju, to skaitā eju, ko izmanto iekraušanai un izkraušanai, izmēriem ir jāatbilst potenciālo lietotāju skaitam un veicamajai darbībai.Ja satiksmes ejās tiek izmantoti transportlīdzekļi, ir jānodrošina pietiekama drošības josla vai atbilstīgas aizsargierīces pārējiem būvlaukuma lietotājiem.Ejas ir skaidri jāmarķē, regulāri jāpārbauda un jāuztur kārtībā.10.3. Starp transportlīdzekļu pārvietošanās ejām un durvīm, vārtiem, gājēju celiņiem, gaiteņiem un kāpnēm ir jābūt pietiekami lielai atstarpei.10.4. Ja būvlaukumā ir zonas, kurām piekļūšana ir ierobežota, tās jāaprīko ar ierīcēm, kas nepieļauj nepiederošu darbinieku ienākšanu.Jāveic atbilstīgi pasākumi, lai aizsargātu darbiniekus, kam ir atļauts ieiet bīstamajās zonās.Bīstamās zonas ir jāaprīko ar skaidri redzamām norādēm.11. Iekraušanas platformas un rampas11.1. Iekraušanas platformām un rampām ir jāatbilst transportējamo kravu izmēriem.11.2. Iekraušanas platformām ir jābūt vismaz vienai noejai.11.3. Iekraušanas rampām ir jābūt pietiekami drošām, lai novērstu darbinieku nokrišanu.12. Pārvietošanās brīvība darba pozīcijāGrīdas zonai darba pozīcijā ir jābūt tādai, lai, ņemot vērā jebkādas tur atrodošās nepieciešamās iekārtas vai ierīces, darbinieki, veicot savu darbu, varētu pietiekami brīvi pārvietoties.13. Pirmā medicīniskā palīdzība13.1. Darba devējam ir jānodrošina pirmās medicīniskās palīdzības sniegšana un iespēja jebkurā laikā izsaukt personālu, kas ir apmācīts pirmās medicīniskās palīdzības sniegšanā.Jāveic pasākumi, lai darbiniekus, kas ir cietuši nelaimes gadījumā vai pēkšņi saslimuši, varētu nogādāt vietā, kur tiem sniegs medicīnisko aprūpi.13.2. Tur, kur to prasa darbu apjoms vai veicamās darbības, ir jāiekārto viena vai vairākas pirmās medicīniskās palīdzības telpas.13.3. Pirmās medicīniskās palīdzības telpas ir jāaprīko ar svarīgākajām pirmās medicīniskās palīdzības iekārtām un jānodrošina, lai tām varētu viegli piekļūt ar nestuvēm.Tās ir jāaprīko ar norādēm saskaņā ar valsts normatīviem aktiem, ieviešot Direktīvu 77/576/EEK.13.4. Pirmās medicīniskās palīdzības iekārtām papildus ir jābūt pieejamām visās vietās, kur to prasa darba apstākļi.Šīm iekārtām ir jābūt attiecīgi marķētām un viegli pieejamām.Vietējā ātrās palīdzības dienesta adresei un telefona numuram ir jābūt novietotiem redzamā vietā.14. Sanitārais aprīkojums14.1. Ģērbtuves un slēdzamie skapīši14.1.1. Ja darbiniekiem ir jāvalkā speciāls darba apģērbs un ja veselības aizsardzības vai pieklājības normas nepieļauj pārģērbšanos jebkurā citā vietā, darbiniekiem jānodrošina atbilstīgas ģērbtuves.Ģērbtuvēm jābūt viegli pieejamām, pietiekami ietilpīgām, un tajās jābūt sēdvietām.14.1.2. Ģērbtuvēm ir jābūt pietiekami lielām un aprīkotām ar ierīcēm, kas ļauj katram darbiniekam, ja nepieciešams, izžāvēt darba apģērbu un personisko apģērbu un mantas, kā arī glabāt tos slēdzamā skapītī.Ja to prasa apstākļi (piemēram, bīstamas vielas, mitrums, netīrumi), jānodrošina iespēja glabāt darba apģērbu atsevišķi no darbinieku personiskā apģērba un mantām.14.1.3. Vīriešiem un sievietēm jānodrošina atsevišķas ģērbtuves vai arī atsevišķa ģērbtuvju lietošana.14.1.4. Ja ģērbtuves nav nepieciešamas 14.1.1 punktā minēto iemeslu trūkuma dēļ, katram darbiniekam ir jānodrošina vieta, kurā viņš var ieslēgtā veidā glabāt savu personisko apģērbu un mantas.14.2. Dušas un izlietnes14.2.1. Ja to prasa darba raksturs vai veselības apsvērumi, darbiniekiem ir jānodrošina piemērotas dušas pietiekamā skaitā.Vīriešiem un sievietēm ir jānodrošina atsevišķas dušu telpas vai arī atsevišķa dušu telpu lietošana.14.2.2. Dušas telpām ir jābūt pietiekami lielām, lai katram darbiniekam būtu iespējams netraucēti mazgāties higiēnas prasībām atbilstīgos apstākļos.Dušas ir jāapgādā ar karstu un aukstu tekošu ūdeni.14.2.3. Gadījumos, kad dušas nav nepieciešamas 14.2.1 punktā minēto iemeslu trūkuma dēļ, darba pozīciju un ģērbtuvju tuvumā ir jāierīko pietiekams skaits piemērotu izlietņu ar tekošu ūdeni (ja nepieciešams — ar karstu ūdeni).Ja to prasa pieklājības normas, vīriešiem un sievietēm ir jānodrošina atsevišķas izlietnes vai arī atsevišķa izlietņu lietošana.14.2.4. Ja telpas, kurās atrodas dušas vai izlietnes, atrodas atsevišķi no ģērbtuvēm, ir jānodrošina ērta nokļūšana no vienām telpām otrās telpās.14.3. Tualetes un izlietnesDarba pozīciju, atpūtas telpu, ģērbtuvju un dušu vai izlietņu telpu tuvumā darbinieku vajadzībām ir jāiekārto speciālas telpas ar atbilstīgu tualešu un izlietņu skaitu.Vīriešiem un sievietēm ir jānodrošina atsevišķas tualetes vai arī atsevišķa tualešu telpu lietošana.15. Atpūtas telpas un/vai dzīvojamās telpas15.1. Ja to prasa darbinieku darba drošība vai veselības aizsardzība, jo īpaši veicamā darba dēļ vai ja darbinieku daudzums pārsniedz noteiktu skaitu, vai arī ja būvlaukums atrodas tālu prom, darbiniekiem ir jānodrošina viegli pieejamas atpūtas un/vai dzīvojamās telpas.15.2. Atpūtas telpām un/vai dzīvojamām telpām jābūt pietiekami lielām un tajās jābūt attiecīgajam darbinieku skaitam atbilstīgam galdu un krēslu (ar atzveltnēm) skaitam.15.3. Ja šādas iespējas nav, ir jāierīko citas telpas, kurās darbinieki var uzturēties darba pārtraukumos.15.4. Stacionārajās dzīvojamajās telpās, ja tās netiek izmantotas tikai izņēmuma gadījumos, ir jābūt atbilstīgam sanitāram aprīkojumam, atpūtas istabai un brīvā laika pavadīšanas istabai.Tām jābūt apgādātām ar gultām, trauku skapjiem, galdiem un krēsliem ar atzveltnēm atbilstīgi strādnieku skaitam. Ja nepieciešams, telpas ir jāsadala, rēķinoties ar abu dzimumu darbinieku klātbūtni.15.5. Jāveic attiecīgi pasākumi, lai aizsargātu nesmēķētājus no neērtībām, ko rada tabakas dūmi atpūtas telpās un/vai dzīvojamajās telpās.16. Grūtnieces un sievietes, kas zīda mazuļusGrūtniecēm un sievietēm, kas zīda mazuļus, ir jābūt iespējai atgulties, lai atpūstos piemērotos apstākļos.17. Darbinieki — invalīdiJa nepieciešams, darba vietas ir jāorganizē, ņemot vērā darbinieku — invalīdu vajadzības.Šis noteikums jo sevišķi attiecas uz durvīm, gaiteņiem, kāpnēm, dušām, izlietnēm, tualetēm un darba pozīcijām, ko tiešā veidā izmanto vai aizņem invalīdi.18. Dažādi noteikumi18.1. Būvlaukuma apkārtnē un uz tā robežlīnijas ir jāizvieto skaidri redzamas un atpazīstamas norādes.18.2. Būvlaukumā darbinieki ir jānodrošina ar pietiekamu daudzumu dzeramā ūdens un, iespējams, arī ar vēl kādu piemērotu bezalkoholisku dzērienu gan aizņemtās telpās, gan darba pozīciju tuvumā.18.3. Darbiniekiem ir:- jādod iespēja ieturēt maltītes apmierinošos apstākļos,- ja nepieciešams, viņi jānodrošina ar iespēju gatavot maltītes apmierinošos apstākļos.B DAĻAKONKRĒTAS MINIMĀLĀS PRASĪBAS DARBA POZĪCIJĀM BŪVLAUKUMĀIevadsJa situācija ir īpaša, tālāk sniegto minimālo prasību klasificēšana divās sadaļās nav jāuzskata par saistošu.I sadaļaDarba pozīcijas būvlaukuma telpās1. Stabilitāte un izturībaTelpu struktūrai un stabilitātei ir jāatbilst to izmantošanas raksturam.2. Avārijas izejas durvisAvārijas izejas durvīm ir jāveras uz ārpusi.Avārijas izejas durvis nedrīkst tikt aizslēgtas vai nostiprinātas tā, ka jebkura persona, kam nepieciešams tās izmantot avārijas situācijā, nevarētu šīs durvis viegli un bez kavēšanās atvērt.Bīdāmās durvis vai virpuļdurvis par avārijas izejām izmantot nedrīkst.3. VentilācijaJa tiek izmantotas gaisa kondicionēšanas vai mehāniskās ventilācijas iekārtas, tām jādarbojas tā, lai darbinieki neciestu no caurvēja, kas rada neērtības.Bez kavēšanās ir jānovāc jebkādas atliekas vai netīrumi, kas var radīt tūlītējus draudus darbinieku veselībai, piesārņojot atmosfēru.4. Temperatūra4.1. Temperatūrai atpūtas zonās, dežurējošā personāla zonās, sanitārajās telpās, ēdnīcās un pirmās medicīniskās palīdzības telpās ir jāatbilst attiecīgās telpas mērķim.4.2. Ņemot vērā darba raksturu un telpas izmantošanu, logi, virsgaismas logi un stikla starpsienas ir attiecīgi jāaprīko, lai novērstu pārliecīgas saules gaismas ieplūdi.5. Dabiskais un mākslīgais apgaismojumsDarba vietām pēc iespējas vairāk jāsaņem dabiskais apgaismojums, un tās ir jāaprīko ar mākslīgās gaismas avotiem, lai pasargātu darbinieku drošību un veselību.6. Telpu grīdas, sienas, griesti un jumti6.1. Darba vietu grīdās nedrīkst būt bīstami pacēlumi, bedres un slīpumi, tām jābūt nostiprinātām, stabilām, un tās nedrīkst būt slidenas.6.2. Telpu grīdu, sienu, griestu virsmām jābūt tādām, lai tās varētu notīrīt vai atjaunot atbilstīgi higiēnas standartiem.6.3. Caurspīdīgās vai gaismu caurlaidošās sienas, jo īpaši stikla starpsienas telpās vai darba vietu un satiksmes eju tuvumā, ir redzami jāmarķē un jāgatavo no droša materiāla vai arī jānorobežo no šādām vietām vai no satiksmes ejām, lai novērstu darbiniekiem iespēju sadurties ar sienām vai, sienai saplīstot, gūt ievainojumus.7. Logi un virsgaismas logi7.1. Jānodrošina, lai darbinieki var logus, virsgaismas logus un ventilatorus drošā veidā atvērt, aizvērt, mainīt to stāvokli vai nostiprināt tos.Atvērtā stāvoklī tie nedrīkst apdraudēt darbiniekus.7.2. Logi un virsgaismas logi ir jāprojektē kopā ar attiecīgām iekārtām vai arī jāaprīko citādā veidā, ļaujot veikt to tīrīšanu, nepakļaujot riskam darbiniekus, kas veic šo darbu, un tuvumā esošos darbiniekus.8. Durvis un vārti8.1. Durvju un vārtu izvietojumu, skaitu un izmērus, kā arī materiālus, kas tiek izmantoti durvju un vārtu gatavošanā, nosaka telpu vai zonu raksturs un izmantošana.8.2. Caurredzamas durvis ir attiecīgi jāmarķē labi redzamā augstumā.8.3. Virpuļdurvīm un vārtiem ir jābūt caurredzamiem vai arī jāsatur caurredzamas plāksnes.8.4. Ja durvju un vārtu caurredzamās virsmas nav izgatavotas no droša materiāla, un ir iespējams, ka darbinieki var gūt ievainojumus, ja durvis vai vārti saplīst, virsmas ir jāpasargā no saplīšanas.9. Satiksmes ejasŅemot vērā telpu izmantošanas nolūku un esošās iekārtas, satiksmes ejas ir skaidri jāmarķē, kur tas ir nepieciešams, lai pasargātu darbinieku drošību un veselību.10. Specifiski pasākumi eskalatoriem un slīdceliņiemEskalatoriem un slīdceliņiem jāfunkcionē droši.Tie jāaprīko ar nepieciešamajām drošības ierīcēm.Tie jāaprīko ar viegli identificējamām un pieejamām izslēgšanas ierīcēm avārijas gadījumiem.11. Telpu izmēri un telpu ietilpībaDarba telpām jābūt ar pietiekamu virsmas laukumu un augstumu, ļaujot darbiniekiem veikt darbu, neapdraudot savu drošību, veselību vai labsajūtu.II sadaļaBūvlaukuma darba pozīcijas āra apstākļos1. Stabilitāte un izturība1.1. Augstām un zemām pārvietojamām vai stacionārām darba pozīcijām jābūt izturīgām un stabilām, ņemot vērā:- darbinieku skaitu tajās,- maksimālo svaru, kādu tām var nākties izturēt, kā arī svara sadali,- ārējās ietekmes, kam tās var tikt pakļautas.Ja šo darba pozīciju balsta ierīces un citi elementi nav stabili paši par sevi, stabilitāte ir jānodrošina ar atbilstīgu un drošu nostiprināšanas metožu palīdzību, lai izvairītos no jebkādām neparedzētas vai pēkšņas visa darba pozīcijas vai tās daļu kustēšanās.1.2. PārbaudeStabilitāte un izturība ir attiecīgi jāpārbauda, īpaši pēc izmaiņām darba pozīcijas augstumā vai dziļumā.2. Energosadales instalācijas2.1. Regulāri jāpārbauda un jāuztur kārtībā uz laukuma esošās energosadales instalācijas, jo īpaši tās, kas pakļautas ārējai ietekmei.2.2. Instalācijas, kas pastāvējušas pirms laukuma ierīkošanas, ir jāidentificē, jāpārbauda un skaidri jāapzīmē ar norādēm.2.3. Ja iespējams, tur, kur ir gaisa elektropārvades līnijas, tās vai nu jāpārvieto prom no būvlaukuma zonas, vai arī strāva ir jāatslēdz.Ja tas nav iespējams, jāierīko barjeras vai norādes, lai nodrošinātu, ka to tuvumā neatrodas transportlīdzekļi un instalācijas.Tur, kur transportlīdzekļiem ir jāpārvietojas zem elektropārvades līnijām, jāizvieto attiecīgi brīdinājumi un piekarināmie aizsargi.3. Atmosfēras ietekmeDarbinieki ir jāaizsargā no atmosfēras, kas var ietekmēt viņu veselību un drošību.4. Krītoši objektiTur, kur tas ir tehniski iespējams, darbinieki jāaizsargā no krītošiem objektiem ar uztveršanas metodēm.Materiāli un iekārtas jāizkārto vai jāizvieto tā, lai novērstu sabrukšanas vai apgāšanās iespēju.Ja nepieciešams, laukumā jāierīko apjumtas ejas vai arī piekļūšana bīstamajai zonai jāpadara neiespējama.5. Krišana no augstuma5.1. Kritieni no augstuma jānovērš ar fiziskām metodēm, jo īpaši izmantojot izturīgas grozāmās sastatnes, kas ir pietiekami augstas un kurām ir norobežojums vismaz galos, galvenā marga un starpmarga, vai arī kādu tām līdzvērtīgu alternatīvu.5.2. Principā darbu augstu virs zemes drīkst veikt tikai ar atbilstīgām iekārtām vai izmantojot kolektīvās aizsardzības ierīces, kā, piemēram, grozāmās sastatnes, platformas vai drošības tīklus.Ja šādu iekārtu izmantošana nav iespējama darba rakstura dēļ, jānodrošina piemērots piekļūšanas veids un jāizmanto drošības virves vai cita veida nostiprinošas drošības metodes.6. Sastatnes un kāpnes [2]6.1. Sastatnes attiecīgi jāsagatavo, jāuzstāda un jāuztur, lai novērstu sabrukšanas iespēju un nejaušu sakustēšanos.6.2. Darba platformas, trapi un sastatņu kāpnes jāuzstāda, to izmēri jāizvēlas, tās jānodrošina un jāizmanto tādā veidā, lai novērstu cilvēku krišanu un pasargātu tos no krītošiem objektiem.6.3. Sastatnes jāpārbauda kompetentai personai:(a) pirms sastatņu izmantošanas uzsākšanas;(b) tās izmantojot, ik pēc noteikta laikposma;(c) pēc izmaiņām, periodiem, kuru laikā tās nav tikušas izmantotas, ir bijušas pakļautas sliktiem laika apstākļiem vai zemestrīcēm, vai citiem apstākļiem, kas būtu varējuši ietekmēt sastatņu stiprumu vai stabilitāti.6.4. Kāpnēm jābūt pietiekami stiprām un pareizi uzturētām.Tās ir jāizmanto pareizi, atbilstīgās vietās un saskaņā ar mērķi, kam tās ir domātas.6.5. Pārvietojamās sastatnes jānodrošina pret pēkšņu sakustēšanos.7. Ceļamiekārtas [3]7.1. Visām ceļamierīcēm un piederumiem, to skaitā minēto ierīču un piederumu sastāvdaļām, papildinājumiem, stiprinājumiem un balstiem, jābūt:(a) pienācīgi projektētiem un konstruētiem un pietiekami izturīgiem tam mērķim, kam tie tiek izmantoti;(b) pareizi uzstādītiem un izmantotiem;(c) uzturētiem labā darba kārtībā;(d) pārbaudītiem un pakļautiem regulāriem testiem un pārbaudēm saskaņā ar spēkā esošiem tiesību aktiem;(e) ar tiem drīkst strādāt kvalificēti darbinieki, kas ir saņēmuši atbilstīgu apmācību.7.2. Uz visām ceļamierīcēm un piederumiem ir skaidri jānorāda maksimālais paceļamās kravas svars.7.3. Ceļamiekārtas un piederumus nedrīkst izmantot citiem mērķiem, kā tikai tiem, kam tie ir domāti.8. Rakšanas un materiālu pārvadāšanas transportlīdzekļi un iekārtas [4]8.1. Visiem rakšanas un materiālu pārvadāšanas transportlīdzekļiem un iekārtām jābūt:(a) pienācīgi projektētiem un konstruētiem, pēc iespējas vairāk ņemot vērā ergonomikas principus;(b) uzturētiem labā darba kārtībā;(c) pareizi izmantotiem.8.2. Rakšanas un materiālu pārvadāšanas transportlīdzekļu un iekārtu vadītājiem un operatoriem ir jābūt speciāli apmācītiem.8.3. Jāveic piesardzības pasākumi, lai nodrošinātu, ka rakšanas un materiālu pārvadāšanas transportlīdzekļi un iekārtas neiekrīt izraktajās bedrēs vai ūdenī.8.4. Ja nepieciešams, rakšanas un materiālu pārvadāšanas transportlīdzekļi un iekārtas jāaprīko ar attiecīgām konstrukcijām, lai vadītājs netiktu saspiests, ja transportlīdzeklis apgāžas, kā arī tiktu aizsargāts no krītošiem objektiem.9. Instalācijas, mašīnas, iekārtas [5]9.1. Instalācijām, mašīnām, iekārtām, to skaitā rokas instrumentiem — gan ar strāvu darbināmiem, gan bez strāvas darbināmiem, jābūt:(a) pienācīgi projektētiem un konstruētiem, pēc iespējas vairāk ņemot vērā ergonomikas principus;(b) uzturētiem labā darba kārtībā;(c) izmantotiem tikai tam darbam, kam tie ir paredzēti;(d) ar tiem drīkst strādāt darbinieki, kas ir saņēmuši attiecīgu apmācību.9.2. Instalācijas un iekārtas, kas darbojas zem atmosfēras spiediena, jāpārbauda un jāpakļauj regulāriem testiem un pārbaudēm saskaņā ar pastāvošiem tiesību aktiem.10. Rakšanas darbi, akas, pazemes darbi, tuneļi un zemes darbi10.1. Rakšanas darbos, akās, pazemes darbos un tuneļos jāveic atbilstīgi piesardzības pasākumi:(a) izmantojot piemērotus balstus vai veicot malu nostiprināšanu;(b) lai novērstu risku, kas saistās ar cilvēku, materiālu vai objektu krišanu, kā arī applūšanu;(c) lai nodrošinātu pietiekamu ventilāciju visās darba pozīcijās, tādējādi nodrošinot atmosfēru, kuras ieelpošana nav bīstama un kaitīga veselībai;(d) lai strādnieki varētu nokļūt drošībā ugunsgrēka gadījumā vai arī ūdens vai materiālu noplūdes gadījumā.10.2. Pirms rakšanas darbu sākuma jāveic pasākumi, lai noteiktu un samazinātu līdz minimumam jebkādu risku, kas saistās ar pazemes kabeļiem un citām sadales sistēmām.10.3. Jāierīko droši ceļi, kas ved iekšā un ārā no izraktajām platībām.10.4. Zemes kaudzēm, materiāliem un transportlīdzekļiem jāatrodas tālāk prom no izraktās platības; ja nepieciešams, jāuzceļ atbilstīgas barjeras.11. NojaukšanaGadījumos, kad ēkas vai celtnes nojaukšana var izrādīties bīstama:(a) jāizmanto atbilstīgi piesardzības pasākumi, metodes un procedūras;(b) darbs jāplāno un jāveic tikai un vienīgi kompetentas personas uzraudzībā.12. Metāla vai betona karkasi, veidņi un saliekamo konstrukciju smagas sastāvdaļas12.1. Metāla vai betona karkasi un to sastāvdaļas, veidņi, saliekamo konstrukciju sastāvdaļas vai pagaidu balsti un stiprinājumi jāuzstāda un jānojauc tikai un vienīgi kompetentas personas uzraudzībā.12.2. Jāveic atbilstīgi piesardzības pasākumi, lai pasargātu darbiniekus no riska, ko rada konstrukcijas pagaidu trauslums vai nestabilitāte.12.3. Veidņi, pagaidu balsti un stiprinājumi jāprojektē, jāuzstāda un jāuztur tā, lai tie droši izturētu jebkādu spriedzi un spiedienu, kas uz tiem attiektos.13. Koferdami un kesoni13.1. Visiem koferdamiem un kesoniem jābūt:(a) pienācīgi izgatavotiem no atbilstīgiem, izturīgiem piemērota stipruma materiāliem;(b) atbilstīgi aprīkotiem, lai darbinieki var rast tajos patvērumu ūdens un materiālu noplūdes gadījumā.13.2. Koferdamu un kesonu izgatavošana, uzstādīšana, pārveidošana un demontāža ir jāveic tikai un vienīgi kompetentas personas uzraudzībā.13.3. Ik pēc noteikta laikposma visi koferdami un kesoni ir jāpārbauda kompetentai personai.14. Darbs uz jumtiem14.1. Ja nepieciešams izvairīties no riska vai arī ja augstums vai slīpums pārsniedz dalībvalstu noteiktos radītājus, jāveic kolektīvi piesardzības pasākumi, lai novērstu darbinieku un darbarīku vai citu priekšmetu vai materiālu krišanu.14.2. Ja strādniekiem jāstrādā uz vai pie jumta vai kādas citas virsmas, kas gatavota no trausliem materiāliem, kam ir iespējams izkrist cauri, jāveic piesardzības pasākumi, lai nodrošinātu, ka viņi netīšām neuzkāpj uz virsmas, kas gatavota no trausla materiāla, vai nenokrīt no tās.[1] OV L 229, 7.9.1977., 12. lpp. Pēdējo reizi labots ar Direktīvu 79/640/EEK (OV L 183, 19.7.1979., 1. lpp.).[2] Šis punkts tiks konkretizēts nākamajā direktīvā, kas izdarīs labojumus Direktīvā 89/655/EEK, jo īpaši ar mērķi papildināt tās pielikuma 3. punktu.[3] Šis punkts tiks konkretizēts nākamajā direktīvā, kas izdarīs labojumus Direktīvā 89/655/EEK, jo īpaši ar mērķi papildināt tās pielikuma 3. punktu.[4] Šis punkts tiks konkretizēts nākamajā direktīvā, kas izdarīs labojumus Direktīvā 89/655/EEK, jo īpaši ar mērķi papildināt tās pielikuma 3. punktu.[5] Šis punkts tiks konkretizēts nākamajā direktīvā, kas izdarīs labojumus Direktīvā 89/655/EEK, jo īpaši ar mērķi papildināt tās pielikuma 3. punktu.--------------------------------------------------


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/59/EK (2002. gada 27. jūnijs), ar ko izveido Kopienas kuģu satiksmes uzraudzības un informācijas sistēmu un atceļ Padomes Direktīvu 93/75/EEK

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32002L0059

Oficiālais Vēstnesis L 208 , 05/08/2002 Lpp. 0010 - 0027

		Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/59/EK(2002. gada 27. jūnijs),ar ko izveido Kopienas kuģu satiksmes uzraudzības un informācijas sistēmu un atceļ Padomes Direktīvu 93/75/EEKEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 80. panta 2. punktu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu [3],saskaņā ar Līguma [4] 251. pantā norādīto procedūru,tā kā:(1) Komisija 1993. gada 24. februāra paziņojumā par kopēju drošu jūru politiku norādīja, ka viens no Kopienas mērķiem ir ieviest obligātas informācijas sistēmu, lai dalībvalstīm būtu ātri pieejama visa svarīgā informācija, kas attiecas uz tādu kuģu kustību, kuri pārvadā bīstamus un piesārņojošus materiālus, un to kravas precīzs raksturojums.(2) Padomes 1993. gada 13. septembra Direktīva 93/75/EEK par minimālajām prasībām attiecībā uz kuģiem, kas dodas uz Kopienas ostām vai atstāj tās, vedot bīstamas vai piesārņojošas preces [5], ieviesa sistēmu, ar kuru kompetentā iestāde saņem informāciju par kuģiem, kas dodas uz Kopienas ostu vai atiet no tās un pārvadā bīstamas vai piesārņojošas preces, kā arī par jūras starpgadījumiem. Minētajā direktīvā paredzēts, ka Komisija iesniedz jaunus priekšlikumus par to, kā Kopienā ieviest pilnīgāku ziņojumu sistēmu, kas, iespējams, attiektos uz kuģiem, kuri pārvadā kravas gar dalībvalstu krastiem.(3) Padomes 1993. gada 8. jūnija Rezolūcijā par kopēju drošu jūru politiku [6] ir apstiprināts, ka viens no Kopienas darbības galvenajiem mērķiem ir arī pilnīgākas ziņojumu sistēmas pieņemšana.(4) Kopienas kuģu satiksmes uzraudzības un informācijas sistēmas izveide palīdzētu novērst jūras negadījumus un piesārņošanu un pēc iespējas samazinātu to ietekmi uz jūras un piekrastes vidi, vietējo kopienu ekonomiku un veselību. Jūras satiksmes efektivitāte, jo īpaši kuģu vadība, tiem piestājot ostā, ir atkarīga arī no tā, vai kuģi laikus paziņo par ierašanos.(5) Saskaņā ar attiecīgiem noteikumiem, ko pieņēmusi Starptautiskā jūrniecības organizācija (SJO), gar Eiropas krastiem izveidotas vairākas obligātas kuģu ziņošanas sistēmas. Ir jānodrošina, lai kuģi izpilda ziņošanas prasības, kas ir spēkā atbilstoši šīm sistēmām.(6) Ir izveidoti arī kuģu satiksmes dienesti un kuģu kustības sistēmas un tās ieņem svarīgu vietu negadījumu un piesārņojuma novēršanā noteiktos kuģošanas apgabalos, kuri ir pārlieku noslogoti vai bīstami kuģošanai. Kuģiem jāizmanto kuģu satiksmes dienestu pakalpojumi un jāievēro noteikumi, ko piemēro SJO apstiprinātām kuģu kustības sistēmām.(7) Kuģa aprīkojuma jomā panākta būtiska tehnoloģiskā attīstība, kas ļauj automātiski identificēt kuģus (AIS sistēmas) pastiprinātai kuģu uzraudzībai, kā arī ierakstīt reisa datus (VDR sistēmas jeb ”melnās kastes”), lai atvieglotu izmeklēšanu pēc negadījumiem. Ņemot vērā šāda aprīkojuma nozīmi tādas politikas izstrādāšanai, kuras mērķis ir novērst kuģu satiksmes negadījumus, tam obligāti jāatrodas uz kuģiem, kas veic valsts mēroga vai starptautiskus reisus un piestāj Kopienas ostās. Datus, ko sniedz VDR sistēma, var izmantot gan pēc negadījuma, lai izmeklētu tā cēloņus, gan preventīvi, lai no šādām situācijām gūtu vajadzīgo mācību. Dalībvalstīm jāveicina tas, ka šādus datus izmanto abiem mērķiem.(8) Dalībvalstīm jānodrošina, lai kompetento iestāžu krasta stacijās papildus attiecīgam tehniskajam aprīkojumam būtu pieejams pietiekams un atbilstoši kvalificēts personāls.(9) Lai sagatavotu operācijas piesārņojuma vai jūras piesārņošanas riska novēršanai un lai tās būtu efektīvas, ir svarīgas precīzas zināšanas par bīstamām vai piesārņojošām precēm, ko pārvadā ar kuģiem, un cita informācija, kura attiecas uz drošību, piemēram, informācija par navigācijas negadījumiem. Kuģiem, kas atstāj dalībvalstu ostas vai dodas uz tām, jāpaziņo šī informācija šo dalībvalstu kompetentajām iestādēm vai ostu iestādēm.(10) Lai racionāli un ātrāk pārraidītu un izmantotu arī milzīga apjoma informācija par kravu, šāda informācija jāsūta — ja vien iespējams, elektroniski — kompetentajai iestādei vai attiecīgajai ostas iestādei. Šādu pašu iemeslu dēļ informācijas apmaiņai starp dalībvalstu kompetentajām iestādēm jānotiek elektroniski.(11) Ja attiecīgās uzņēmējsabiedrības ir dalībvalstīm pieņemamā veidā ieviesušas iekšējas procedūras, lai nodrošinātu to, ka direktīvā noteikto informāciju bez kavēšanās nosūta kompetentajai iestādei, jābūt iespējai atbrīvot no prasības sniegt informāciju par katru reisu plānotus pārvadājumus starp divām vai vairāk valstīm, no kurām vismaz viena ir dalībvalsts.(12) Daži kuģi to īpašību vai stāvokļa dēļ rada potenciālus riskus kuģu satiksmei un videi. Dalībvalstīm jāpievērš īpaša uzmanība šādu kuģu uzraudzībai, jāveic atbilstoši pasākumi, lai nepieļautu jebkura šo kuģu radītā riska palielināšanos, un jānosūta attiecīgajām dalībvalstīm visa attiecīgā informācija, kas ir to rīcībā par šiem kuģiem. Šādi atbilstoši pasākumi varētu būt pasākumi, ko nodrošina ostas valsts kontroles darbības.(13) Dalībvalstīm jāsargās no draudiem kuģošanas drošībai, personu drošībai un jūras un piekrastes vides drošībai, kādus rada starpgadījumi jūrā, jūras negadījumi vai dažas citas situācijas jūrā un piesārņojuma plankumi vai saiņi, kas dreifē jūrā. Tālab to kuģu kapteiņiem, kas kuģo dalībvalstu meklēšanas un glābšanas reģionā/ekskluzīvā ekonomiskā zonā vai līdzvērtīgos ūdeņos, jāziņo par šādiem gadījumiem piekrastes iestādēm, sniedzot visu atbilstošo informāciju. Ņemot vērā dalībvalstu īpašo situāciju, tām jādod iespēja izvēlēties, uz kuru minēto ģeogrāfisko apgabalu jāattiecina ziņošanas pienākums.(14) Ja noticis jūras starpgadījums vai negadījums, pilnīga un atklāta pārvadājumā iesaistīto pušu sadarbība ievērojami paaugstina kompetento iestāžu darbību efektivitāti.(15) Ja, ņemot vērā jūras stāvokli un laika prognozi, ko sniedzis kvalificēts meteoroloģiskās informācijas dienests, dalībvalsts norīkotā kompetentā iestāde uzskata, ka ārkārtīgi slikti laika apstākļi vai apstākļi jūrā rada nopietnus draudus cilvēku dzīvībai vai piesārņojumu draudus, tai jāinformē par situāciju tā kuģa kapteinis, kurš grasās iebraukt ostā vai izbraukt no tās, kā arī tā var veikt jebkurus citus attiecīgus pasākumus. Neierobežojot pienākumu palīdzēt avarējušiem kuģiem, šie pasākumi var ietvert aizliegumu iebraukt ostā vai izbraukt no tās, kamēr stāvoklis nav normalizējies. Ja iespējams risks drošībai vai piesārņojuma risks un, ņemot vērā īpašo stāvokli attiecīgajā ostā, kompetentā iestāde var ieteikt kuģiem neizbraukt no ostas. Ja kapteinis izvēlas izbraukt no ostas, viņš to dara tikai uz paša atbildību un viņam jāpamato savs lēmums.(16) Ja nav pieejama patvēruma vieta, tas var izraisīt nopietnas sekas jūras negadījuma gadījumā. Tāpēc dalībvalstīm jāizstrādā plāni, kā avarējuši kuģi nepieciešamības gadījumā var gūt patvērumu šo valstu ostās vai jebkurā citā pasargātā apvidū iespējami labos apstākļos. Šajos plānos vajadzības gadījumā un, ja tas iespējams, jāparedz arī nodrošināt pietiekamus līdzekļus un aprīkojumu palīdzībai, glābšanai un piesārņojuma novēršanai. Ostām, kas uzņem avarējušu kuģi, jāpaļaujas uz to, ka visi izdevumi un zaudējumi, kas rodas, veicot šo operāciju, tiks ātri kompensēti. Tādēļ Komisijai jāapsver iespējas ieviest atbilstošu kompensācijas sistēmu Kopienas ostām, kas uzņem avarējušu kuģi, un iespēju prasīt, lai kuģis, kas dodas uz Kopienas ostu, būtu atbilstoši apdrošināts.(17) Jāizveido dalībvalstu un Komisijas sadarbības shēma, lai veicinātu jūras satiksmes uzraudzības un informācijas sistēmas īstenošanu, izveidojot piemērotus sakaru kanālus starp kompetentajām iestādēm un dalībvalstu ostām. Bez tam kuģu identifikācijas un uzraudzības sistēmas pārklājums jāuzlabo tajos Kopienas kuģošanas rajonos, kur tas ir nepietiekams. Turklāt informācijas vadības centri Kopienas jūras reģionos jāizveido tā, lai attiecībā uz satiksmes uzraudzību un šīs direktīvas īstenošanu veicinātu derīgu datu apmaiņu. Lai sasniegtu šos mērķus, dalībvalstīm un Komisijai jācenšas sadarboties arī ar ārpuskopienas valstīm.(18) Šīs direktīvas efektivitāte ļoti atkarīga no dalībvalstu stingrības tās īstenošanā. Tādēļ dalībvalstīm regulāri jāveic atbilstošas pārbaudes vai jebkura cita darbība, kas nepieciešama, lai nodrošinātu to, ka atbilstoši šīs direktīvas prasībām izveidotie sakaru kanāli darbojas apmierinoši. Jāievieš arī sankciju sistēma, lai nodrošinātu to, ka ieinteresētās puses izpilda šajā direktīvā noteiktās ziņošanas un aprīkojuma pārvadāšanās prasības.(19) Pasākumi, kas vajadzīgi, lai īstenotu šo direktīvu, jāpieņem saskaņā ar Padomes Lēmumu 1999/468/EK (1999. gada 28. jūnijs), ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību [7].(20) Saskaņā ar šādu procedūru var grozīt atsevišķus šīs direktīvas noteikumus, lai ņemtu vērā Kopienas attīstību, starptautiskus dokumentus un pieredzi, kas gūta, īstenojot šo direktīvu, ciktāl šādi grozījumi nepaplašina šīs direktīvas darbības jomu. Lai novērtētu pieredzi, kas gūta, īstenojot šo direktīvu, Komisijai lietderīgs mehānisms ir atbilstoša dalībvalstu ziņošana par šādu īstenošanu.(21) Šī direktīva ievērojami pastiprina, paplašina un groza Direktīvas 93/75/EEK noteikumus. Tāpēc ir jāatceļ Direktīva 93/75/EEK.(22) Tā kā dalībvalstis nevar pietiekamā kvalitātē sasniegt paredzētās rīcības mērķus, proti, jūras satiksmes drošības un efektivitātes palielināšanu, un ierosinātās rīcības mēroga un seku dēļ šo mērķi var labāk sasniegt Kopienas līmenī, Kopiena var pieņemt pasākumus saskaņā ar subsidiaritātes principu, kā noteikts Līguma 5. pantā. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šī direktīva nepārsniedz to, kas vajadzīgs minēto mērķu sasniegšanai,IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsMērķisŠīs direktīvas mērķis ir izveidot Kopienā kuģu satiksmes uzraudzības un informācijas sistēmu, lai palielinātu jūras satiksmes drošību un efektivitāti, uzlabojot iestāžu gatavību reaģēt uz starpgadījumiem jūrā, jūras negadījumiem vai iespējamām bīstamām situācijām jūrā, ieskaitot meklēšanas un glābšanas operācijas, un veicinātu kuģu izraisītā piesārņojuma labāku novēršanu un noteikšanu.Dalībvalstis veic uzraudzību un visus vajadzīgos un atbilstīgus pasākumus, lai nodrošinātu, ka kuģu kapteiņi, operatori vai aģenti, kā arī tādu bīstamu vai piesārņojošu kravu nosūtītāji vai īpašnieki, kuras pārvadā ar šādiem kuģiem, izpilda šīs direktīvas prasības.2. pantsPiemērošanas joma1. Šī direktīva attiecas uz kuģiem, kuru bruto tilpība ir 300 tonnu un vairāk, ja nav noteikts citādi.2. Šī direktīva neattiecas uz:a) karakuģiem, peldošām palīgierīcēm un citiem kuģiem, kuru īpašnieks vai izmantotājs ir kāda dalībvalsts un kurus izmanto nekomerciālam valsts dienestam;b) zvejas kuģiem, tradicionāliem kuģiem un izpriecu kuģiem, kuru garums ir mazāks par 45 metriem;c) tvertnēm, kuru ietilpība ir mazāka par 5000 tonnām, kuģu noliktavām un ierīcēm, ko izmanto uz kuģiem.3. pantsDefinīcijasŠajā direktīvāa) "Attiecīgie starptautiskie dokumenti" ir šādi dokumenti:- "MARPOL" ir 1973. gada Starptautiskā konvencija par kuģu izraisītā piesārņojuma novēršanu un tās 1978. gada protokols;- "SOLAS" ir Starptautiskā konvencija par cilvēku dzīvības aizsardzību uz jūras kopā ar tās protokoliem un grozījumiem;- 1969. gada Starptautiskā kuģu tonnāžas noteikšanas konvencija;- 1969. gada Starptautiskā konvencija par iejaukšanās tiesībām atklātā jūrā naftas piesārņojuma gadījumā un tās 1973. gada protokols par darbībām tāljūrā piesārņojuma gadījumos ar vielām, kas nav nafta;- "SAR konvencija" ir 1979. gada Starptautiskā konvencija par meklēšanu un glābšanu uz jūras;- "ISM kodekss" ir Drošas kuģu ekspluatācijas un piesārņojuma novēršanas vadības starptautiskais kodekss;- "IMDG kodekss" ir Starptautiskais jūras bīstamo kravu kodekss;- "IBC kodekss" ir SJO Starptautiskais kodekss par to kuģu konstrukciju un aprīkojumu, kas pārvadā bīstamas ķīmiskas vielas bez taras;- "IGC kodekss" ir SJO Starptautiskais kodekss par to kuģu konstrukciju un aprīkojumu, kas pārvadā sašķidrinātas gāzes bez taras;- "BC kodekss" ir SJO Drošas prakses kodekss attiecībā uz cietām beramkravām;- "INF kodekss" ir SJO kodekss attiecībā uz tvertnēs iepildītas kodoldegvielas ar samazinātu radioaktivitāti, plutonija un augstas aktivitātes radioaktīvo atkritumu drošu pārvadāšanu ar kuģiem;- "SJO Rezolūcija A. 851 (20)" ir Starptautiskās jūrniecības organizācijas Rezolūcija A. 851 (20) ar nosaukumu "Vispārējie principi attiecībā uz kuģu ziņošanas sistēmām un prasībām attiecībā uz ziņošanu, ieskaitot pamatnostādnes ziņošanai par starpgadījumiem ar bīstamām kravām, kaitīgām vielām un/vai jūru piesārņojošām vielām";b) "operators" ir kuģa īpašnieks vai pārvaldnieks;c) "aģents" ir jebkura persona, kas ir pilnvarota sniegt informāciju kuģa operatora vārdā;d) "nosūtītājs" ir jebkura persona, kura noslēgusi līgumu ar pārvadātāju par kravu pārvadāšanu vai kuras vārdā vai uz kuras rēķina šāds līgums ir noslēgts;e) "sabiedrība" ir sabiedrība SOLAS konvencijas IX. nodaļas 1. noteikuma 2. punkta nozīmē.f) "kuģis" ir jūras kuģis vai kuģītis;g) "bīstamas kravas" ir- kravas, kas klasificētas IMDG kodeksā,- bīstamas šķidras vielas, kas uzskaitītas IBC kodeksa 17. nodaļā,- sašķidrinātas gāzes kas uzskaitītas IGC kodeksa 19. nodaļā,- cietvielas, kas norādītas BC kodeksa B pielikumā.Iekļautas arī tās kravas, kuru pārvadāšanai attiecīgi priekšnosacījumi ir noteikti saskaņā ar IBC kodeksa 1.1.3. punktu vai IGC kodeksa 1.1.6. punktu;h) "piesārņojošas kravas" ir- eļļas, kas definētas MARPOL konvencijas I pielikumā,- indīgas šķidras vielas, kas definētas MARPOL konvencijas II pielikumā,- kaitīgas vielas, kas definētas MARPOL konvencijas III pielikumā;i) "kravas transporta vienība" ir kravas autotransporta līdzeklis, dzelzceļa kravas vagons, kravas konteiners, cisternauto, dzelzceļa vagons, vai pārvietojama degvielas tvertne;j) "adrese" ir nosaukums un sakaru kanāli, pa kuriem vajadzības gadījumā var sazināties ar operatoru, aģentu, ostas iestādi, kompetento iestādi vai jebkuru citu pilnvarotu personu vai struktūru, kam ir detalizēta informācija par kuģa kravu;k) "kompetentās iestādes" ir iestādes un organizācijas, ko dalībvalstis norīkojušas, lai saņemtu un nodotu tālāk informāciju, kura paziņota saskaņā ar šo direktīvu;l) "ostas iestāde" ir kompetentā iestāde vai struktūra, ko dalībvalstis izraudzījušās katrai ostai, lai saņemtu un nodotu tālāk informāciju, kas paziņota saskaņā ar šo direktīvu;m) "patvēruma vieta" ir osta, ostas daļa vai cita droša piestātne vai enkurvieta, vai jebkurš cits piekrastes apgabals, ko dalībvalsts norādījusi avarējušu kuģu uzņemšanai;n) "krasta stacija" ir jebkurš no šiem, ko dalībvalsts norīkojusi saskaņā ar šo direktīvu: kuģu satiksmes dienests; krasta iekārta, kas ir atbildīga par SJO apstiprinātu obligāto ziņošanas sistēmu; vai struktūra, kas ir atbildīga par meklēšanas un glābšanas operāciju vai jūras piesārņojuma novēršanas operāciju koordinēšanu;o) "kuģu satiksmes dienests (VTS)" ir dienests, kas izveidots, lai uzlabotu kuģu satiksmes drošību un efektivitāti un aizsargātu vidi; tas spēj mijdarboties ar satiksmi un reaģēt uz VTS apgabalā izveidojušos satiksmes stāvokli;p) "kuģa kustības sistēma" ir jebkura sistēma ar vienu vai vairākiem maršrutiem vai kuģu satiksmes noteikumiem, kuras mērķis ir negadījumu riska samazināšana; tā ietver satiksmes sadales shēmas, divvirzienu ceļus, ieteicamos maršrutus, apgabalus, no kuriem jāizvairās, piekrastes satiksmes zonas, apkārtceļus, piesardzības zonas un dziļūdens ceļus;q) "tradicionālie kuģi" ir jebkura veida vēsturiskie kuģi un to kopijas, ieskaitot tradicionālo amatu un kuģniecības veicināšanai un popularizēšanai paredzētos, kas kopā kalpo kā dzīvi kultūras pieminekļi, kurus ekspluatē saskaņā ar tradicionālajiem navigācijas principiem un paņēmieniem;r) "negadījums" ir negadījums SJO Jūras negadījumu un starpgadījumu izmeklēšanas kodeksa nozīmē.I SADAĻAKUĢU ZIŅOŠANA UN UZRAUDZĪBA4. pantsPaziņošana pirms iebraukšanas dalībvalstu ostās1. Uz Kopienas ostu braucoša kuģa operators, aģents vai kapteinis paziņo ostas iestādei I pielikuma 1. punktā minēto informāciju:a) vismaz divdesmit četras stundas iepriekš; vaib) vēlākais, kad kuģis izbrauc no iepriekšējās ostas, ja reisa laiks ir mazāks par divdesmit četrām stundām; vaic) tiklīdz šī informācija ir pieejama, ja piestāšanas osta nav zināma vai mainās reisa laikā.2. Kuģi, kas brauc no ostas ārpus Kopienas un iebrauc dalībvalsts ostā un ved bīstamas vai piesārņojošas kravas, izpilda ziņošanas pienākumus, kas minēti 13. pantā.5. pantsTādu kuģu uzraudzība, kas iebrauc obligātās ziņošanas sistēmas apgabalā1. Attiecīgā dalībvalsts veic uzraudzību un visus vajadzīgos un atbilstošos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka visi kuģi, kas iebrauc obligātās ziņošanas sistēmas apgabalā, kuru apstiprinājusi SJO saskaņā ar SOLAS konvencijas V nodaļas 11. noteikumu un izmanto viena vai vairākas valstis, no kurām vismaz viena ir dalībvalsts, saskaņā ar SJO izstrādātajām attiecīgajām pamatnostādnēm un kritērijiem, ievēro šo sistēmu un paziņo prasīto informāciju, neierobežojot papildu informāciju, ko prasa dalībvalsts saskaņā ar SJO rezolūciju A.851(20).2. Iesniedzot SJO pieņemšanai jaunu obligāto kuģu ziņošanas sistēmu vai priekšlikumu grozīt pastāvošu ziņošanas sistēmu, dalībvalsts iekļauj priekšlikumā vismaz I pielikuma 4. punktā norādīto informāciju.6. pantsAutomātiskās identifikācijas sistēmu izmantošana1. Jebkuram kuģim, kas piestāj dalībvalsts ostā, saskaņā ar II pielikuma I daļā norādīto grafiku jābūt aprīkotam ar AIS, kas atbilst SJO izstrādātajiem darbības standartiem.2. Kuģi, kas aprīkoti ar AIS, atstāj to ieslēgtu visu laiku, ja starptautiski nolīgumi, noteikumi vai standarti neparedz navigācijas informācijas aizsardzību.7. pantsKuģu kustības sistēmu izmantošana1. Dalībvalstis veic uzraudzību un veic visus vajadzīgos un atbilstošos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka visi kuģi, kas iebrauc obligātās kuģu kustības sistēmas apgabalā, kuru pieņēmusi SJO saskaņā ar SOLAS konvencijas V nodaļas 10. noteikumu un ko izmanto viena vai vairākas valstis, no kurām vismaz viena ir dalībvalsts, izmanto šo sistēmu saskaņā ar SJO izstrādātajām attiecīgajām pamatnostādnēm un kritērijiem.2. Uz savu atbildību īstenojot kuģu kustības sistēmu, kuru nav pieņēmusi SJO, dalībvalstis pēc iespējas ņem vērā SJO izstrādātās pamatnostādnes un kritērijus un izsludina visu informāciju, kas nepieciešama kuģa kustības sistēmas drošai un efektīvai izmantošanai.8. pantsUzraudzība attiecībā uz kuģu atbilstību kuģu satiksmes dienestiemDalībvalstis veic uzraudzību un visus nepieciešamos un atbilstīgos pasākumus, lai nodrošinātu, kaa) kuģi, kas iebrauc apgabalā, kur piemērojams VTS, ko izmanto viena vai vairākas valstis, no kurām vismaz viena ir dalībvalsts, un kam pamatā ir SJO izstrādātās pamatnostādnes, piedalās minētajā VTS un ievēro tās noteikumus;b) kuģi, kas kuģo ar kādas dalībvalsts karogu, vai kuģi, kas dodas uz dalībvalsts ostu un iebrauc apgabalā ārpus dalībvalsts teritoriālajiem ūdeņiem, kur piemērojams šāds VTS, kam pamatā ir SJO izstrādātās pamatnostādnēs, ievēro minētā VTS noteikumus;c) kuģi, kas kuģo ar trešās valsts karogu un nedodas uz dalībvalsts ostu un iebrauc VTS apgabalā ārpus dalībvalsts teritoriālajiem ūdeņiem, pēc iespējas ievēro minētā VTS noteikumus. Dalībvalstis ziņo attiecīgajai karoga valstij par jebkuru neapšaubāmu nopietnu šādu noteikumu pārkāpumu šādā VTS apgabalā.9. pantsKuģu ziņošanas sistēmu, kuģu kustības sistēmu un kuģu satiksmes dienestu infrastruktūra1. Dalībvalstis veic visus vajadzīgos un atbilstošos pasākumus, lai pēc grafika, kas atbilst II pielikuma I daļā norādītajam grafikam, pakāpeniski nodrošinātos ar atbilstīgu aprīkojumu un krasta iekārtām AIS informācijas saņemšanai un izmantošanai, ņemot vērā vajadzīgo ziņojumu pārraides diapazonu.2. Visa šīs direktīvas īstenošanai vajadzīgā aprīkojuma un krasta iekārtu sagādes procesu pabeidz līdz 2007. gada beigām. Dalībvalstis nodrošina to, lai atbilstīgās ierīces informācijas nosūtīšanai dalībvalstu valsts sistēmām un tās apmaiņai starp tām darbojas vēlākais vienu gadu pēc tam.3. Dalībvalstis nodrošina to, lai krasta stacijās, kas kontrolē atbilstību kuģu satiksmes dienestiem un kuģu kustības sistēmām, pieejams pietiekams un atbilstīgi kvalificēts personāls, kā arī atbilstīgi saziņas un kuģu novērošanas līdzekļi, un lai tās darbotos saskaņā ar attiecīgajām SJO pamatnostādnēm.10. pantsReisa datu ieraksta sistēmas1. Dalībvalstis veic uzraudzību un visus vajadzīgos un atbilstošos pasākumus, lai nodrošinātu, ka kādā dalībvalsts ostā piestājošie kuģi ir aprīkoti ar reisa datu ieraksta (VDR) sistēmu saskaņā ar noteikumiem, kas norādīti II pielikuma II daļā. Visi atbrīvojumi, kas piešķirti ro-ro prāmjiem vai ātrgaitas pasažieru kuģiem saskaņā ar 4. panta 1. punkta d) apakšpunktu Padomes Direktīvā 1999/35/EK (1999. gada 29. aprīlis) par obligāto apsekojumu sistēmu ro-ro prāmju un ātrgaitas pasažieru kuģu regulārās satiksmes drošībai [8], beidzas 2002. gada 5. augustā.2. Datus, kas savākti ar VDR sistēmu, dara pieejamus attiecīgajai dalībvalstij izmeklēšanas gadījumā pēc negadījuma, kas noticis dalībvalsts jurisdikcijā esošos ūdeņos. Dalībvalstis nodrošina, lai šādus datus izmanto izmeklēšanā un atbilstīgi analizē. Dalībvalstis nodrošina, lai izmeklēšanas secinājumus iespējami īsā laikā pēc tās beigšanas publicē.11. pantsNegadījumu izmeklēšanaNeierobežojot Direktīvas 1999/35/EK 12. pantu, dalībvalstis izpilda SJO jūras negadījumu un starpgadījumu izmeklēšanas kodeksa noteikumus, kad veic jebkura tāda jūras negadījuma vai starpgadījuma izmeklēšanu, kurā iesaistīts kuģis, kas minēts šajā direktīvā. Dalībvalstis sadarbojas tādu negadījumu vai starpgadījumu izmeklēšanā, kuros iesaistīti kuģi, kas kuģo ir to karogu.II SADAĻAPAZIŅOJUMS PAR BĪSTAMĀM VAI PIESĀRŅOJOŠĀM KRAVĀM UZ KUĢIEM12. pantsNosūtītāja saistībasKuģiem neatkarīgi no to lieluma nedrīkst piedāvāt pārvadāt vai iekraut kuģī bīstamas vai piesārņojošas kravas dalībvalsts ostā, ja kapteinim vai operatoram nav iesniegta deklarācija ar I pielikuma 2. punktā uzskaitīto informāciju.Kravas nosūtītāja pienākums ir iesniegt kapteinim vai operatoram šādu deklarāciju un nodrošināt to, ka pārvadāšanai paredzētā krava patiešām ir tā krava, kas deklarēta ievērojot šā punkta pirmo apakšpunktu.13. pantsPaziņojums par bīstamām vai piesārņojošām kravām, ko pārvadā ar kuģi1. Neatkarīgi no kuģa lieluma, ja tas pārvadā bīstamas vai piesārņojošas kravas un atiet no kādas dalībvalsts ostas, tā operators, aģents vai kapteinis paziņo dalībvalsts norīkotajai kompetentajai iestādei I pielikuma 3. punktā norādīto informāciju vēlākais atiešanas brīdī.2. Neatkarīgi no kuģa lieluma, ja tas pārvadā bīstamas vai piesārņojošas kravas un kuģo no ostas, kas atrodas ārpus Kopienas un pienāk dalībvalsts ostā vai enkurvietā, kura atrodas dalībvalsts teritoriālajos ūdeņos, tā operators, aģents vai kapteinis paziņo tās dalībvalsts kompetentajai iestādei, kur atrodas pirmā galamērķa osta vai enkurvieta, I pielikuma 3. punktā norādīto informāciju vēlākais atiešanas brīdī no iekraušanas ostas vai tiklīdz galamērķa osta vai enkurvieta ir zināma, ja šī informācija nav pieejama atiešanas brīdī.3. Dalībvalstis var ieviest procedūru, ar kuru 1. un 2. punktā minētā kuģa operatoru, aģentu vai kapteini pilnvaro paziņot I pielikuma 3. punktā uzskaitīto informāciju ostas iestādei attiecīgi iekraušanas ostā vai galamērķa ostā KopienāIeviestajai procedūrai jānodrošina kompetentajai iestādei pieeja I pielikuma 3. punktā norādītajai informācijai, kad vien tā būtu vajadzīga. Tāpēc attiecīgā ostas iestāde glabā I pielikuma 3. punktā norādīto informāciju pietiekoši ilgi, lai to varētu izmantot, ja notiek jūras negadījums vai starpgadījums. Ostas iestāde veic visus vajadzīgos pasākumus, lai visu diennakti pēc pieprasījuma sniegtu kompetentajai iestādei šo informāciju elektroniski un bez kavēšanās.4. Kuģa operatoram, aģentam vai kapteinim jāpaziņo ostas iestādei vai kompetentajai iestādei I pielikuma 3. punktā norādītā informācija par kravu.Informācija jānosūta elektroniski, ja vien iespējams. Elektronisku paziņojumu apmaiņā jāizmanto III pielikumā norādītā sintakse un procedūras.14. pantsDatorizēta datu apmaiņa dalībvalstu starpāDalībvalstis sadarbojas, lai nodrošinātu I pielikumā norādītās informācijas vadībai izmantoto valstu sistēmu savstarpēju savienojamību un izmantojamību.Komunikācijas sistēmām, kas izveidotas saskaņā ar pirmo apakšpunktu, jābūt šādām funkcijām:a) datu apmaiņai jābūt elektroniskai un jāļauj saņemt un apstrādāt saskaņā ar 13. pantu nosūtītos ziņojumus;b) sistēmai jāļauj pārraidīt informācija 24 stundas diennaktī;c) katrai dalībvalstij pēc pieprasījuma jāvar nekavējoties nosūtīt kompetentajai citas dalībvalsts iestādei informācija par kuģi un bīstamām vai piesārņojošām kravām uz kuģa.15. pantsAtbrīvojumi1. Dalībvalstis var atbrīvot līnijsatiksmes pakalpojumus, kas veikti starp ostām to teritorijās, no 13. pantā noteiktās prasības, ja izpilda šādus nosacījumus:a) sabiedrība, kas nodrošina minētos līnijsatiksmes pakalpojumus, glabā un atjaunina attiecīgo kuģu sarakstu un nosūta to attiecīgajai kompetentajai iestādei,b) par katru veikto reisu kompetentajai iestādei pēc pieprasījuma ir pieejama I pielikuma 3. punktā uzskaitītā informācija. Sabiedrībai jāievieš iekšēja sistēma, lai nodrošinātu, ka 24 stundas diennaktī pēc pieprasījuma minēto informāciju var nekavējoties elektroniski nosūtīt kompetentajai iestādei saskaņā ar 13. panta 4. punktu.2. Ja starptautisku līnijsatiksmes pakalpojumu nodrošina starp divām vai vairāk valstīm, no kurām vismaz viena ir dalībvalsts, jebkura iesaistītā dalībvalsts var prasīt citām dalībvalstīm, lai minētajam pakalpojumam piešķir atbrīvojumu. Visas iesaistītās dalībvalstis, ieskaitot attiecīgās piekrastes valstis, sadarbojas atbrīvojuma piešķiršanā attiecīgajam pakalpojumam saskaņā ar 1. punktā paredzētajiem nosacījumiem.3. Dalībvalstis regulāri pārbauda, vai 1. un 2. punktā paredzētie nosacījumi tiek izpildīti. Ja vismaz viens no šiem nosacījumiem vairs netiek pildīts, dalībvalstis nekavējoties atņem attiecīgajai sabiedrībai atbrīvojuma privilēģiju.4. Dalībvalstis nosūta Komisijai sabiedrību un kuģu sarakstu, kam piešķirts atbrīvojums saskaņā ar šo pantu, kā arī jebkuras izmaiņas minētajā sarakstā.III SADAĻABĪSTAMU KUĢU UZRAUDZĪBA UN IEJAUKŠANĀS JŪRAS STARPGADĪJUMU UN NEGADĪJUMU GADĪJUMĀ16. pantsInformācijas pārsūtīšana par noteiktiem kuģiem1. Kuģi, kas atbilst turpmāk norādītajiem kritērijiem, uzskatāmi par kuģiem, kas rada potenciālu apdraudējumu kuģošanai vai apdraud kuģošanas drošību, personu vai dabas vides drošību:a) kuģi, kas reisa laikā:- bijuši iesaistīti jūras starpgadījumos vai negadījumos, kā minēts 17. pantā; vai- nav izpildījuši informēšanas un ziņošanas prasības, kas noteiktas ar šo direktīvu; vai- nav ievērojuši piemērojamos noteikumus kuģu kustības sistēmās un VTS, kas atrodas dalībvalsts pārziņā;b) kuģi, attiecībā uz kuriem ir pierādījumi vai pieņēmumi par tīšām naftas noplūdēm vai citiem MARPOL konvencijas pārkāpumiem ūdeņos, kas atrodas dalībvalsts jurisdikcijā;c) kuģi, kuriem bijusi atteikta pieeja dalībvalstu ostām vai par kuriem kāda dalībvalsts ziņojusi vai informējusi saskaņā ar I pielikuma 1. daļu Padomes 1995. gada 19. jūnija Direktīvā 95/21/EK par valsts ostā kontroli kuģošanai [9].2. Krasta stacijas, kuru rīcībā ir attiecīga informāciju par 1. punktā minētajiem kuģiem, paziņo to attiecīgajām citu dalībvalstu krasta stacijām plānotajā kuģa maršrutā.3. Dalībvalstis nodrošina to, ka informāciju, kas paziņota tām saskaņā ar 2. punktu, pārsūta attiecīgajām ostas iestādēm un/vai jebkurai citai dalībvalsts norīkotai iestādei. Pieejamā personāla iespēju robežās dalībvalstis veic attiecīgu pārbaudi vai verifikāciju savās ostās vai nu pēc savas iniciatīvas vai citas dalībvalsts lūguma, neierobežojot nevienu ostas valsts kontroles pienākumu. Tās informē visas attiecīgās dalībvalstis par veiktās darbības rezultātiem.17. pantsZiņošana par jūras starpgadījumiem un negadījumiem1. Neierobežojot starptautiskās tiesības un lai novērstu vai mazinātu jebkuru būtisku draudu kuģošanas drošībai, personu vai vides drošībai, dalībvalstis veic uzraudzību un visus atbilstīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka tāda kuģa kapteinis, kas kuģo dalībvalstu meklēšanas un glābšanas reģionā/ekskluzīvajā ekonomiskā zonā vai tai līdzvērtīgā, nekavējoties ziņo krasta stacijai, kura ir atbildīga par minēto ģeogrāfisko apgabalu, para) jebkuru starpgadījumu vai negadījumu, kas samazina kuģa drošību, piemēram, sadursmi, uzskriešanu uz sēkļa, avāriju, nepareizu darbību vai kļūmi, kravas applūšanu vai pārvietošanos, jebkuru defektu kuģa korpusā vai konstrukcijā;b) jebkuru starpgadījumu vai negadījumu, kas apdraud kuģošanas drošību, piemēram, trūkumus, kas var ietekmēt kuģa manevrēšanas spēju vai jūrasspējas, vai defektus, kas ietekmē dzinējus vai stūres mehānismu, elektrības ražošanas iekārtu, navigācijas aprīkojumu vai sakaru aprīkojumu;c) jebkuru situāciju, kas var izraisīt dalībvalsts ūdeņu vai krasta piesārņošanu, piemēram, piesārņojošu produktu izmešanu jūrā vai izmešanas draudiem;d) jebkuru piesārņojošu materiālu plankumu un konteineriem vai saiņiem, kas redzēti dreifējam jūrā.2. Saskaņā ar 1. punktu nosūtītā ziņojumā ietver vismaz kuģa vārdu, tā atrašanās vietu, izbraukšanas ostu, galamērķa ostu, adresi, kur var iegūt informāciju par bīstamām vai piesārņojošām kravām uz kuģa, personu skaitu uz kuģa, starpgadījuma detaļām un jebkuru attiecīgu informāciju, kas minēta SJO rezolūcijā A.851(20).18. pantsPasākumi ārkārtīgi sliktu laika apstākļu gadījumā1. Ja ārkārtīgi sliktu laika apstākļu vai jūras stāvokļa gadījumā dalībvalstu norīkotās kompetentās iestādes uzskata, ka ir nopietni piesārņojuma draudi to kuģošanas apgabaliem vai piekrastes zonām, citu valstu kuģošanas apgabaliem vai piekrastes zonām vai, ka ir apdraudētas cilvēku dzīvības,a) tām, ja iespējams, pilnībā jāinformē kuģa kapteinis, kas ir attiecīgās ostas rajonā un paredz iebraukt minētajā ostā vai izbraukt no tās, par jūras stāvokli un laika apstākļiem un, ja tas ir būtiski un, iespējams, par draudiem, ko tie var radīt šim kuģim, kravai, apkalpei un pasažieriem;b) neierobežojot pienākumu palīdzēt avarējušiem kuģiem un saskaņā ar 20. pantu, tās var veikt jebkurus citus atbilstīgus pasākumus, ieskaitot ieteikumu vai aizliegumu iebraukt vai izbraukt no ostas laika apstākļu skartajā zonā vai nu konkrētam kuģim, vai visiem kuģiem, kamēr nav konstatēts, ka vairs nav riska cilvēka dzīvībai un/vai videi;c) tās veic atbilstīgus pasākumus, lai pēc iespējas vairāk ierobežotu vai, ja nepieciešams, aizliegtu degvielas iepildīšanu kuģu tilpnēs to teritoriālajos ūdeņos.2. Kapteinis informē sabiedrību par atbilstīgajiem pasākumiem vai ieteikumiem, kas minēti 1. punktā. Taču tie neierobežo kapteiņa lēmumu, kas balstās uz tā profesionālo spriedumu atbilstoši SOLAS konvencijai. Ja kapteiņa pieņemtais lēmums neatbilst 1. punktā minētajiem pasākumiem, viņš informē kompetentās iestādes par sava lēmuma iemesliem.3. Atbilstīgie pasākumi vai ieteikumi, kas minēti 1. punktā, balstās uz jūras stāvokli un laika prognozi, ko sniedzis dalībvalsts atzīts kvalificēts meteoroloģiskās informācijas dienests.19. pantsPasākumi, kas saistīti ar jūras starpgadījumiem vai negadījumiem1. Jūras starpgadījumu un negadījumu gadījumā, kā norādīts 17. pantā, dalībvalstis veic visus attiecīgos pasākumus, kas atbilst starptautiskajām tiesībām, ja jānodrošina kuģošanas un personu drošība un jāaizsargā jūras un piekrastes vide.To pasākumu neizsmeļošs uzskaitījums, kas pieejami dalībvalstīm saskaņā ar šo pantu, norādīts IV pielikumā.2. Operatoram, kuģa kapteinim un ar kuģi pārvadāto bīstamo vai piesārņojošo kravu īpašniekam saskaņā ar valstu un starptautiskajiem tiesību aktiem pilnībā jāsadarbojas ar kompetentajām valsts iestādēm pēc to pieprasījuma, lai pēc iespējas samazinātu jūras starpgadījumu un negadījumu sekas.3. Tāda kuģa kapteinim, kam piemērojami ISM kodeksa noteikumi, saskaņā ar minēto kodeksu jāinformē sabiedrība par jebkuru jūrā notikušu starpgadījumu vai negadījumu, kā norādīts 17. panta 1. punktā. Tiklīdz sabiedrība ir informēta par šādu situāciju, šai sabiedrībai jāsazinās ar kompetento krasta staciju un vajadzības gadījumā jābūt tās rīcībā.20. pantsPatvēruma vietasDalībvalstis pēc apspriedes ar attiecīgajām pusēm sastāda plānus, ņemot vērā attiecīgās SJO pamatnostādnes, lai tās jurisdikcijā esošos ūdeņos uzņemtu avarējušus kuģus. Šādi plāni ietver vajadzīgos pasākumus un procedūras, ņemot vērā darbības un vides ierobežojumus, lai nodrošinātu, ka avarējuši kuģi, saņemot kompetentās iestādes atļauju, var nekavējoties doties uz patvēruma vietu. Ja dalībvalsts uzskata to par vajadzīgu un realizējamu, plānos jāparedz atbilstīgu līdzekļu un aprīkojuma nodrošinājums palīdzībai, glābšanai un piesārņojuma novēršanai.Plāni avarējušu kuģu uzņemšanai ir pieejami pēc pieprasījuma. Dalībvalstis līdz 2004. gada 5. februārim informē Komisiju par pasākumiem, kas veikti, īstenojot pirmo punktu.21. pantsAttiecīgo pušu informēšana1. Attiecīgās dalībvalsts kompetentā krasta stacija, ja vajadzīgs, attiecīgajos rajonos izziņo pa radio par jebkuru starpgadījumu vai negadījumu, par kuriem paziņots atbilstīgi 17. panta 1. punktam, kā arī pārraida informāciju par jebkuru kuģi, kas rada draudus kuģošanas, personu vai vides drošībai.2. Kompetentās iestādes, kuru rīcībā ir saskaņā ar 13. un 17. pantu paziņotā informācija, veic atbilstīgus pasākumus, lai pēc citas dalībvalsts kompetentās iestādes lūguma drošības apsvērumu dēļ šādu informāciju varētu sniegt jebkurā laikā.3. Jebkura dalībvalsts, kuras kompetentās iestādes saskaņā ar šo direktīvu vai citādā veidā ir informētas par faktiem, kas palielina apdraudējuma risku citai dalībvalstij noteiktās jūras vai piekrastes zonās, veic nepieciešamos pasākumus, lai pēc iespējams drīzāk par to informētu visas ieinteresētās dalībvalstis un apspriestos ar tām par paredzamo darbību. Ja vajadzīgs, dalībvalsts sadarbojas, lai saskaņotu pasākumus kopīgai darbībai.Katra dalībvalsts veic vajadzīgos pasākumus, lai pilnībā izmantotu ziņojumus, kurus kuģiem jāpārsūta tām saskaņā ar 17. pantu.IV SADAĻAPAPILDU PASĀKUMI22. pantsKompetento iestāžu norīkošana un to saraksta publicēšana1. Katra dalībvalsts norīko kompetentās iestādes, ostas iestādes un krasta stacijas, kurām jāsniedz šajā direktīvā pieprasītie ziņojumi.2. Katra dalībvalsts nodrošina, lai kuģniecības nozari pienācīgi informē un regulāri atjaunina šo informāciju, īpaši kuģniecības publikācijās, par iestādēm un stacijām, kas norīkotas saskaņā ar 1. punktu, ietverot, ja vajadzīgs, ģeogrāfisko apgabalu, par kuru tās atbild un procedūras, kas noteiktas šajā direktīvā prasītās informācijas paziņošanai.3. Dalībvalstis nosūta Komisijai iestāžu un staciju sarakstu, ko tās norīko saskaņā ar 1. punktu, kā arī jebkuru šī saraksta grozījumu.23. pantsSadarbība starp dalībvalstīm un KomisijuDalībvalstis un Komisija sadarbojas, lai sasniegtu šādus mērķus:a) optimāli izmantotu informāciju, kas paziņota saskaņā ar šo direktīvu, sevišķi attīstot atbilstīgus elektroniskas datu pārraides kanālus starp krasta stacijām un ostas iestādēm, lai apmainītos datiem par kuģu pārvietošanos, paredzamajiem pienākšanas laikiem ostās un kravu;b) palielinātu elektronisko datu pārraides kanālu efektivitāti starp krasta stacijām un ostas iestādēm, lai iegūtu skaidrāku priekšstatu par satiksmi, uzlabotu caurbraucēju kuģu uzraudzību, saskaņotu un, cik iespējams, racionalizētu paziņošanu, kas pieprasīta no kuģiem ceļā;c) paplašinātu Kopienas kuģu uzraudzības un informācijas sistēmas aptveramību un/vai veiktu tās atjaunināšanu, lai uzlabotu kuģu identificēšanu un uzraudzību. Tālab dalībvalstis un Komisija sadarbojas, lai vajadzības gadījumā ieviestu obligātās ziņošanas sistēmas, obligātos kuģu satiksmes dienestus un atbilstīgas kuģu kustības sistēmas, ar mērķi iesniegt tās apstiprināšanai SJO;d) vajadzības gadījumā sastādītu saskaņotus plānus, lai uzņemtu avarējušus kuģus.24. pantsInformācijas konfidencialitāteDalībvalstis saskaņā ar saviem tiesību aktiem veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu tās informācijas konfidencialitāti, kas tām nosūtīta saskaņā ar šo direktīvu.25. pantsŠīs direktīvas īstenošanas uzraudzība un sankcijas1. Dalībvalstis veic regulāras pārbaudes un visas citas vajadzīgās darbības, lai pārbaudītu krasta elektroniskās datu pārraides sistēmas, kas izveidotas, lai ievērotu šīs direktīvas prasības un, jo īpaši, to spēju pildīt prasības 24 stundas diennaktī saņemt vai nekavējoties nosūtīt informāciju, kas paziņota, ievērojot 13. un 15. pantu.2. Dalībvalstis nosaka sankciju sistēmu par to valsts noteikumu pārkāpumiem, kas pieņemti saskaņā ar šo direktīvu, un veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu minēto sankciju piemērošanu. Šādas sankcijas ir efektīvas, samērīgas un preventīvas.3. Dalībvalstis nekavējoties informē karoga valsti un visas citas attiecīgās valstis par pasākumiem, kas veikti attiecībā uz kuģiem, kas nekuģo ar šo valstu karogiem saskaņā ar 16. un 19. pantu un šī panta 2. punktu.4. Ja, notiekot 19. pantā minētajam jūras starpgadījumam vai negadījumam, dalībvalsts atklāj, ka sabiedrība nevar nodibināt un uzturēt sakarus ar kuģi vai attiecīgo krasta staciju, tā par to informē valsti, kas izdevusi ISM atbilstības dokumentu un tam pielīdzināmo drošības vadības apliecību, vai valsti, kuras vārdā tie ir izdoti.Ja defekta nopietnība liecina par ievērojamu neatbilstību dalībvalstī reģistrētas sabiedrības drošības vadības sistēmas darbībā, dalībvalsts, kas izdevusi kuģim atbilstības dokumentu vai drošības vadības apliecību, nekavējoties veic vajadzīgos pasākumus, lai anulētu atbilstības dokumentu un tam pielīdzināmo drošības vadības apliecību.26. pantsNovērtēšana1. Dalībvalstīm jāziņo Komisijai līdz 2007. gada 5. februārim par šīs direktīvas un jo īpaši 9., 10., 18., 20., 22., 23. un 25. panta noteikumu īstenošanas gaitu. Dalībvalstīm jāziņo Komisijai līdz 2009. gada 31. decembrim par šīs direktīvas īstenošanu pilnībā.2. Pamatojoties uz 1. punktā minētajiem ziņojumiem pēc sešiem mēnešiem no minētās dienas Komisija ziņo Eiropas Komisijai un Padomei par šīs direktīvas īstenošanu. Savos ziņojumos Komisija noskaidro vai un cik lielā mērā šīs direktīvas noteikumi, kā tos īstenojušas dalībvalstis, palīdz paaugstināt jūras transporta drošību un efektivitāti un novērst piesārņojumu no kuģiem.3. Komisija pārbauda, vai Kopienā ir vajadzīgi un īstenojami pasākumi, kuru mērķis ir veicināt tādu izmaksu segšanu un zaudējumu atlīdzināšanu vai kompensāciju, kas radušies uzņemot avarējušu kuģi, ieskaitot atbilstīgas prasības pēc apdrošināšanas vai cita finansiāla nodrošinājuma.Komisija ziņo Eiropas Parlamentam un Padomei par šādas pārbaudes rezultātiem līdz 2007. gada 5. februārim.NOBEIGUMA NOTEIKUMI27. pantsGrozījumu izdarīšanas procedūra1. Definīcijas 3. pantā, norādes uz Kopienas un SJO instrumentiem un pielikumus var grozīt saskaņā ar 28. panta 2. punktā noteikto procedūru, lai panāktu to atbilstību Kopienas vai starptautisko tiesību aktiem, kas pieņemti, grozīti vai stājušies spēkā, ciktāl šādi grozījumi nepaplašina šīs direktīvas darbības jomu.2. Turklāt I, III un IV pielikumu var grozīt saskaņā 28. panta 2. punktā noteikto procedūru, ņemot vērā pieredzi, kas gūta ar šo direktīvu, ciktāl šādi grozījumi nepaplašina šīs direktīvas darbības jomu.28. pantsKomitejas procedūra1. Komisijai palīdz komiteja.2. Ja ir norāde uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5. un 7. pantu, ņemot vērā minētā lēmuma 8. panta noteikumus.Lēmuma 1999/468/EK 5. panta 6. punktā noteiktais termiņš ir trīs mēneši.3. Komiteja pieņem savu reglamentu.29. pants1. Dalībvalstis pieņem normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai ne vēlāk kā 2004. gada 5. februārī izpildītu šo direktīvu. Par to dalībvalstis nekavējoties informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarīt šādas atsauces.2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus savu tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.30. pantsAr šo no 2004. gada 5. februāra tiek atcelta Direktīva 93/75/EEK.31. pantsŠī direktīva stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.32. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 2002. gada 27. jūnijāEiropas Parlamenta vārdā —priekšsēdētājsP. CoxPadomes vārdā —priekšsēdētājsM. Arias Cañete[1] OV C 120 E, 24.4.2001., 67. lpp. unOV C 362 E, 18.12.2001., 255. lpp.[2] OV C 221, 7.8.2001., 54. lpp.[3] OV C 357, 14.12.2001., 1. lpp.[4] Eiropas Parlamenta 2001. gada 14. jūnija atzinums (OV C 53 E, 28.2.2002., 304. lpp.), 2001. gada 19. decembra Padomes kopējā nostāja (OV C 58 E, 5.3.2002., 14. lpp.) un 2002. gada 10. aprīļa Eiropas Parlamenta lēmums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts). Padomes 2002. gada 25. jūnija lēmums.[5] OV L 247, 5.10.1993., 19. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 98/74/EK (OV L 276, 13.10.1998., 7. lpp.).[6] OV C 271, 7.10.1993., 1. lpp.[7] OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp.[8] OV L 138, 1.6.1999., 1. lpp.[9] OV L 157, 7.7.1995., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/106/EK (OV L 19, 22.1.2002., 17. lpp.).--------------------------------------------------I PIELIKUMSPAZIŅOJAMĀS INFORMĀCIJAS SARAKSTS1. Informācija, kas jāpaziņo saskaņā ar 4. pantu — Vispārīga informācija:a) kuģa identifikācija (vārds, izsaukuma signāls, SJO identifikācijas numurs vai MMSI numurs);b) galamērķa osta;c) paredzamais ierašanās laiks galamērķa ostā vai loču stacijā, ko prasa kompetentā iestāde, kā arī paredzamais izbraukšanas laiks no minētās ostas;d) kopējais cilvēku skaits uz kuģa.2. Informācija, kas jāpaziņo saskaņā ar 12. pantu - Informācija par kravu:a) bīstamo vai piesārņojošo kravu pareizi tehniskie nosaukumi, Apvienoto Nāciju Organizācijas (ANO) numuri, ja tādi ir, SJO bīstamības klase saskaņā ar IMDG, IBC un IGC kodeksu un, attiecīgā gadījumā, kuģa klase, kas vajadzīga INF kravām, kuras definētas VII/14.2. noteikumā, šādu kravu daudzumi un — ja tās pārvadā kravas transporta vienībās, kas nav cisternas — to identifikācijas numurs;b) adrese, kur var iegūt sīku informāciju par kravu.3. Informācija, kas jāpaziņo saskaņā ar 13. pantu:A. Vispārīga informācijaa) kuģa identifikācija (vārds, izsaukuma signāls, SJO identifikācijas numurs vai MMSI numurs);b) galamērķa osta;c) attiecībā uz kuģi, kas izbrauc no dalībvalsts ostas: paredzētais izbraukšanas laiks no iekraušanas ostas vai loču stacijas, kā prasa kompetentā iestāde, un paredzētais iebraukšanas laiks galamērķa ostā;d) attiecībā uz kuģi, kas kuģo no ostas ārpus Kopienas un dodas uz dalībvalsts ostu: laiks, kad paredzēts iebraukt galamērķa ostā vai loču stacijā, kā prasa kompetentā iestāde;e) kopējais cilvēku skaits uz kuģa.B. Informācija par kravu:a) bīstamo vai piesārņojošo kravu pareizi tehniskie nosaukumi, Apvienoto Nāciju Organizācijas (ANO) numuri, ja tādi ir, SJO bīstamības klases saskaņā ar IMDG, IBC un IGC kodeksu, un, vajadzības gadījumā, kuģa klase saskaņā ar INF kodeksu, šādu kravu daudzums, to izvietojums uz kuģa un, ja tos pārvadā transporta vienībās, kas nav cisternas, to identifikācijas numurs;b) apstiprinājums, ka uz kuģa atrodas kravas saraksts vai uzskaitījums, vai atbilstīgs iekraušanas plāns, kurā norādītas sīkas ziņas par bīstamajām vai piesārņojošajām kravām un to atrašanās vietu uz kuģa;c) adrese, kur var iegūt sīku informāciju par kravu.4. Informācija, kas minēta 5. pantā:A.  kuģa identifikācija (vārds, izsaukuma signāls, SJO identifikācijas numurs vai MMSI numurs),B.  datums un laiks,C vai D.  atrašanās vieta pēc platuma un garuma vai pareizs peilējums un attālums jūras jūdzēs no skaidri identificēta zemes orientiera,E.  kurss,F.  ātrums,I.  galamērķa osta un paredzētais ierašanās laiks,P.  krava un, ja uz kuģa ir bīstamas kravas, daudzums un SJO klase,T.  adrese informācijas saņemšanai par kravu,W.  kopējais cilvēku skaits uz kuģa,X. - tilpnēs iepildītās degvielas īpašības un paredzamais daudzums kuģiem, kas ved vairāk par 5000 tonnām tilpnēs iepildītas degvielas,- navigācijas statuss.5. Kuģa kapteinim nekavējoties jāinformē kompetentā iestāde vai attiecīgā ostas iestāde par jebkurām izmaiņām informācijā, kas paziņota saskaņā ar šo pielikumu.--------------------------------------------------II PIELIKUMSPRIEKŠRAKSTI, KAS PIEMĒROJAMI KUĢA APRĪKOJUMAMI. Automātiskas identifikācijas sistēmas (AIS)1. Kuģi, kas uzbūvēti 2002. gada 1. jūlijā vai vēlāk2001. gada 1. jūlijā vai vēlāk uzbūvēti pasažieru kuģi neatkarīgi no to lieluma un visi kuģi, kuru bruto tilpība ir 300 tonnu un vairāk, kuri piestāj Kopienas dalībvalsts ostā, ir pakļauti 6. pantā noteiktajai pārvadāšanas prasībai.2. Kuģi, kas uzbūvēti pirms 2002. gada 1. jūlijaPirms 2002. gada 1. jūlija uzbūvēti pasažieru kuģi neatkarīgi no lieluma un visi kuģi, kam bruto tilpība ir 300 tonnu un vairāk, kuri piestāj Kopienas dalībvalsts ostā, ir pakļauti 6. pantā noteiktajai pārvadāšanas prasībai saskaņā ar šādu grafiku:a) pasažieru kuģi: ne vēlāk par 2003. gada 1. jūliju;b) tankkuģi: ne vēlāk par pirmo drošības aprīkojuma apsekojumu pēc 2003. gada 1. jūlija;c) kuģi, izņemot pasažieru kuģus un tankkuģus, ar 50000 tonnu un lielāku bruto tilpību: ne vēlāk par 2004. gada 1. jūliju;d) kuģi, izņemot pasažieru kuģus un tankkuģus, ar 10000 tonnu un lielāku bruto tilpību, bet mazāku par 50000 tonnām: ne vēlāk par 2005. gada 1. jūliju vai — attiecībā uz kuģiem, kas iesaistīti starptautiskos reisos, — jebkurā datumā agrāk atbilstīgi SJO prasībām;e) kuģi, izņemot pasažieru kuģus un tankkuģus, ar 3000 tonnu un lielāku bruto tilpību, bet mazāku par 10000 tonnām: ne vēlāk par 2006. gada 1. jūliju vai — attiecībā uz kuģiem, kas iesaistīti starptautiskos reisos, — jebkurā datumā agrāk atbilstīgi SJO prasībām;f) kuģi, izņemot pasažieru kuģus un tankkuģus, ar 300 tonnu un lielāku bruto tilpību, bet mazāku par 3000: ne vēlāk par 2007. gada 1. jūliju vai — attiecībā uz kuģiem, kas iesaistīti starptautiskos reisos, — jebkurā datumā agrāk atbilstīgi SJO prasībām.Dalībvalstis var atbrīvot iekšējā tirdzniecībā iesaistītus pasažieru kuģus, kuru bruto tilpība ir mazāka par 300 tonnām, no šajā pielikumā noteikto prasību piemērošanas attiecībā uz AIS.II. Reisa datu ieraksta ierīces (VDR) sistēmas1. Tālāk uzskaitīto klašu kuģiem, ja tie piestāj Kopienas dalībvalsts ostā, ir jābūt aprīkotiem ar reisa datu ieraksta ierīces sistēmu, kas atbilst SJO Rezolūcijas A.861(20) darbības standartiem un testēšanas standartiem, kas noteikti Starptautiskās Elektrotehnikas komisijas (IEC) standartā Nr. 61996:a) pasažieru kuģi, kas uzbūvēti 2002. gada 1. jūlijā vai vēlāk, ne vēlāk kā 2002. gada 5. augustā;b) ro-ro pasažieru kuģi, kas uzbūvēti pirms 2002. gada 1. jūlija, ne vēlāk kā līdz pirmajam apsekojumam 2002. gada 1. jūlijā vai vēlāk;c) pasažieru kuģi, izņemot ro-ro pasažieru kuģus, kas uzbūvēti pirms 2002. gada 1. jūlija, ne vēlāk kā 2004. gada 1. janvārī;d) kuģi, kas nav pasažieru kuģi, ar 3000 tonnu un lielāku bruto tilpību, uzbūvēti 2002. gada 1. jūlijā vai vēlāk, ne vēlāk kā 2002. gada 5. augustā.2. Tālāk uzskaitīto klašu kuģiem, kas uzbūvēti līdz 2002. gada 1. jūlijam, ja tie piestāj Kopienas dalībvalsts ostā, jābūt aprīkotiem ar reisa datu ieraksta sistēmu, kas atbilst attiecīgiem SJO standartiem:a) kravas kuģi, kuru bruto tilpība ir 20000 tonnu un vairāk, ne vēlāk kā SJO noteiktajā dienā vai, ja nav SJO lēmuma, ne vēlāk kā 2007. gada 1. janvārī;b) kravas kuģi, kuru bruto tilpība ir 3000 tonnu un vairāk, bet mazāka par 20000 tonnām, ne vēlāk kā SJO noteiktajā dienā vai, ja nav SJO lēmuma, ne vēlāk kā 2008. gada 1. janvārī.3. Dalībvalstis var atbrīvot no šajā direktīvā noteiktajām reisa datu ieraksta ierīces prasībām pasažieru kuģus, kas iesaistīti tikai iekšzemes reisos jūras apgabalos, kuri nav ietverti A klasē, kā minēts 4. pantā Padomes 1998. gada 17. marta Direktīvā 98/18/EK par pasažieru kuģu drošības noteikumiem un standartiem [1].[1] OV L 144, 15.5.1998., 1. lpp.--------------------------------------------------III PIELIKUMSELEKTRONISKIE PAZIŅOJUMI1. Dalībvalstis izveido un uztur vajadzīgo infrastruktūru, lai nodrošinātu datu pārsūtīšanu, uztveršanu un pārveidošanu starp sistēmām, kas izmanto XML vai EDIFACT sintaksi un balstās uz interneta vai X.400 sakaru iekārtām.2. Komisija, apspriežoties ar dalībvalstīm, izstrādā un uztur "Saskarsmes kontroles dokumentu", kas apraksta sistēmas iekārtas pēc ziņojumu scenārija, ziņojumu funkcijām un saistības ziņojumu starpā. Ziņojumu sinhronizācijai un funkcionēšanai, kā arī datu apmaiņas protokoliem un parametriem jābūt sīki izstrādātiem. Saskarnes kontroles dokuments sīkāk precizē nepieciešamo ziņojuma funkciju datu saturu un apraksta minētos ziņojumus.3. Šīs procedūras un infrastruktūra ietver, ja iespējams, ziņošanas un informācijas apmaiņas pienākumus, kas izriet no citām direktīvām, piemēram Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/59/EK par ostas iekārtām, kas paredzētas kuģu atkritumu un kravu atlieku uzņemšanai [1].[1] OV L 332, 28.12.2000., 81. lpp.--------------------------------------------------IV PIELIKUMSPASĀKUMI, KAS PIEEJAMI DALĪBVALSTĪM, JA RODAS DRAUDI KUOĢŠANAS DROŠĪBAI UN DABAS VIDES AIZSARDZĪBAI(saskaņā ar 19. panta 1. punktu)Ja pēc tam, kad kuģi skar 17. pantā aprakstīts starpgadījums vai apstāklis, attiecīgās dalībvalsts kompetentā iestāde saskaņā ar starptautiskajām tiesībām uzskata par nepieciešanu novērst, mazināt vai likvidēt nopietnus un nenovēršamus draudus savai piekrastei vai ar to saistītām interesēm, citu kuģu un to apkalpju un pasažieru vai krastā esošu cilvēku drošībai vai aizsargāt jūras vidi, minētā iestāde, cita starpā, var:a) ierobežot kuģa kustību vai novirzīt to pa īpašu kursu. Šī prasība neatbrīvo kapteini no atbildības par kuģa drošu vadīšanu;b) oficiāli pieprasīt kuģa kapteinim izbeigt apdraudējumu videi vai kuģošanas drošībai;c) nosūtīt uz kuģi novērtēšanas grupu, lai novērtētu riska pakāpi, palīdzētu kapteinim labot stāvokli un informētu par to kompetento krasta staciju;d) nenovēršamu briesmu gadījumā dot kuģa kapteinim norādījumu iebraukt patvēruma vietā vai likt kuģi pavadīt vai vilkt.--------------------------------------------------