title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/110/EK ( 2009. gada 16. septembris ) par elektroniskās naudas iestāžu darbības sākšanu, veikšanu un konsultatīvu uzraudzību, par grozījumiem Direktīvā 2005/60/EK un Direktīvā 2006/48/EK un par Direktīvas 2000/46/EK atcelšanu (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               10.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 267/7

      EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA 2009/110/EK
   (2009. gada 16. septembris)
   par elektroniskās naudas iestāžu darbības sākšanu, veikšanu un konsultatīvu uzraudzību, par grozījumiem Direktīvā 2005/60/EK un Direktīvā 2006/48/EK un par Direktīvas 2000/46/EK atcelšanu
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 47. panta 2. punkta pirmo un trešo teikumu un 95. pantu,
   ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,
   ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
   ņemot vērā Eiropas Centrālās bankas atzinumu (2),
   saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru (3),
   tā kā:

               (1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2000/46/EK (2000. gada 18. septembris) par elektroniskās naudas iestāžu darbības sākšanu, veikšanu un konsultatīvu uzraudzību (4) tika pieņemta, reaģējot uz jaunu elektronisku iepriekš apmaksātu maksājumu produktu parādīšanos, un tā bija paredzēta, lai izveidotu skaidru tiesisko regulējumu ar mērķi stiprināt iekšējo tirgu, vienlaikus nodrošinot adekvātu konsultatīvu uzraudzību.

               (2)

               Veicot Direktīvas 2000/46/EK pārskatīšanu, Komisija norādīja uz nepieciešamību pārskatīt minēto direktīvu, jo ir uzskatāms, ka daži tās noteikumi ir kavējuši īsta vienota tirgus izveidi elektroniskās naudas pakalpojumiem un šādu lietotājdraudzīgu pakalpojumu attīstību.

               (3)

               Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2007/64/EK (2007. gada 13. novembris) par maksājumu pakalpojumiem iekšējā tirgū (5) ir radījusi mūsdienīgu un saskaņotu tiesisko regulējumu maksājumu pakalpojumiem, tostarp koordinējot valstu noteikumus par piesardzības prasībām jaunai maksājumu pakalpojumu sniedzēju kategorijai, proti, maksājumu iestādēm.

               (4)

               Ar mērķi likvidēt šķēršļus piekļuvei tirgum un atvieglināt elektroniskās naudas emitēšanas uzņēmējdarbības sākšanu un veikšanu ir jāpārskata noteikumi, kas attiecas uz šādām elektroniskās naudas iestādēm, lai varētu nodrošināt vienlīdzīgus nosacījumus visiem maksājumu pakalpojumu sniedzējiem.

               (5)

               Ir lietderīgi ierobežot šīs direktīvas piemērošanu, attiecinot to uz maksājumu pakalpojumu sniedzējiem, kuri emitē elektronisko naudu. Šai direktīvai nebūtu jāattiecas uz monetāro vērtību, kuru uzglabā specifiskos priekšapmaksas instrumentos, kas radīti konkrētam pielietojumam un ko var izmantot tikai ierobežoti, gan tādēļ, ka tie ļauj elektroniskās naudas turētājam iegādāties preces vai pakalpojumus vienīgi elektroniskās naudas emitenta telpās vai ierobežotā pakalpojuma sniedzēju tīklā saskaņā ar tiešu komercvienošanos ar profesionālu emitentu, gan arī tādēļ, ka to var izmantot vienīgi ierobežota preču un pakalpojumu klāsta iegādei. Instruments ir uzskatāms par lietojamu “ierobežotā tīklā”, ja to var izmantot vienīgi tam, lai iegādātos preces un pakalpojumus konkrētā veikalā vai veikalu ķēdē vai lai iegādātos ierobežotu preču un pakalpojumu klāstu, neraugoties uz pārdošanas punkta ģeogrāfisko izvietojumu. Šādi instrumenti var ietvert veikalu kartes, degvielas kartes, biedra kartes, sabiedriskā transporta kartes, ēdināšanas kuponus vai pakalpojumu kuponus (piemēram, bērnu aprūpes kuponus vai sociālo vai pakalpojumu shēmu kuponus, ar ko subsidē darba ņēmējus, lai veiktu tādus mājas darbus kā tīrīšana, gludināšana vai dārza darbi), kuriem dažkārt uzliek īpašu nodokli un uz kuriem attiecas darba tiesiskais regulējums, lai veicinātu šādu instrumentu izmantošanu, tā īstenojot sociālajos tiesību aktos noteiktos mērķus. Ja šāds instruments specifiskai izmantošanai kļūst par universālu instrumentu, uz to vairs nebūtu jāattiecas atbrīvojumam no šīs direktīvas darbības jomas. Instrumenti, ko var izmantot iegādei konkrētu pārdevēju veikalos, nebūtu jāizslēdz no šīs direktīvas darbības jomas, jo šādi instrumenti parasti tiek izstrādāti pakalpojumu sniedzēju tīklam, kurš nepārtraukti aug.

               (6)

               Tāpat būtu pareizi, ja šī direktīva neattiektos uz monetāro vērtību, kuru izmanto digitālu preču un pakalpojumu iegādei, kur preču un pakalpojumu būtības dēļ operators pievieno būtisku vērtību, piemēram, piekļuves, meklēšanas vai izplatīšanas iespējas veidā, ar noteikumu, ka šo preci vai pakalpojumu var izmantot vienīgi digitālā ierīcē, piemēram, mobilajā tālrunī vai datorā, un ka telekomunikāciju, digitālo pakalpojumu vai informācijas tehnoloģiju operators nedarbojas tikai kā maksājumu pakalpojumu lietotāja un preču un pakalpojumu sniedzēja starpnieks. Tā ir situācija, kad mobilā telefona vai digitālā tīkla lietotājs maksā tieši tīkla operatoram un kad nepastāv ne tiešā maksājuma attiecības, ne debitora un kreditora attiecības starp tīkla lietotāju un kādu trešo personu, kas ir preču vai pakalpojumu piegādātājs šajā darījumā.

               (7)

               Ir lietderīgi ieviest skaidru elektroniskās naudas definīciju, lai padarītu to tehniski neitrālu. Šai definīcijai būtu jāaptver visas situācijas, kurās maksājumu pakalpojuma sniedzējs emitē iepriekš apmaksātu uzglabātu vērtību apmaiņā pret naudas līdzekļiem, ko var izmantot maksāšanai, jo trešās personas tos pieņem kā maksājumu.

               (8)

               Elektroniskās naudas definīcijai būtu jāietver elektroniskā nauda, kas vai nu tiek uzglabāta elektroniskās naudas maksāšanas ierīcē, kura ir turētāja rīcībā, vai arī tiek uzglabāta attālināti uz servera, un elektroniskās naudas turētājs ar to var rīkoties ar īpaša elektroniskās naudas maksājuma konta starpniecību. Šai definīcijai vajadzētu būt pietiekami plašai, lai izvairītos no tehnoloģisko inovāciju kavēšanas un lai tā ietvertu ne tikai visus elektroniskās naudas produktus, kas šobrīd ir pieejami tirgū, bet arī produktus, kas varētu attīstīties nākotnē.

               (9)

               Konsultatīvas uzraudzības režīms elektroniskās naudas iestādēm būtu jāpārskata un vairāk jāpiemēro riskiem, ar kuriem šīs iestādes saskaras. Minētais režīms būtu arī jāsaskaņo ar konsultatīvas uzraudzības režīmu, kas piemērojams maksājumu iestādēm saskaņā ar Direktīvu 2007/64/EK. Tādēļ attiecīgie Direktīvas 2007/64/EK noteikumi elektroniskās naudas iestādēm būtu jāpiemēro mutatis mutandis, neskarot šo direktīvu. Tādēļ Direktīvā 2007/64/EK ietvertā atsauce uz “maksājumu iestādi” ir jālasa kā atsauce uz elektroniskās naudas iestādi; atsauce uz “maksājumu pakalpojumu” ir jālasa kā atsauce uz maksājumu pakalpojumu darbībām un elektroniskās naudas emitēšanu; atsauce uz “maksājumu pakalpojuma lietotāju” ir jālasa kā atsauce uz maksājumu pakalpojuma lietotāju un elektroniskās naudas turētāju; atsauce uz “šo direktīvu” ir jālasa kā atsauce uz Direktīvu 2007/64/EK un šo direktīvu; atsauce uz Direktīvas 2007/64/EK II sadaļu ir jālasa kā atsauce uz Direktīvas 2007/64/EK II sadaļu un šīs direktīvas II sadaļu; atsauce uz Direktīvas 2007/64/EK 6. pantu ir jālasa kā atsauce uz šīs direktīvas 4. pantu; atsauce uz Direktīvas 2007/64/EK 7. panta 1. punktu ir jālasa kā atsauce uz šīs direktīvas 5. panta 1. punktu; atsauce uz Direktīvas 2007/64/EK 7. panta 2. punktu ir jālasa kā atsauce uz šīs direktīvas 5. panta 6. punktu; atsauce uz Direktīvas 2007/64/EK 8. pantu ir jālasa kā atsauce uz šīs direktīvas 5. panta 2. līdz 5. punktu; atsauce uz Direktīvas 2007/64/EK 9. pantu ir jālasa kā atsauce uz šīs direktīvas 7. pantu; atsauce uz Direktīvas 2007/64/EK 16. panta 1. punktu ir jālasa kā atsauce uz šīs direktīvas 6. panta 1. punkta c) līdz e) apakšpunktu; un atsauce uz Direktīvas 2007/64/EK 26. pantu ir jālasa kā atsauce uz šīs direktīvas 9. pantu.

               (10)

               Tiek atzīts, ka elektroniskās naudas iestādes izplata elektronisko naudu, tostarp pārdodot un pārpārdodot elektroniskās naudas produktus iedzīvotājiem, klientiem nodrošinot elektroniskās naudas izplatīšanas līdzekļus vai pēc klienta lūguma atpērkot elektronisko naudu, vai papildinot klienta elektroniskās naudas produktus, ar fizisku vai juridisku personu starpniecību atbilstoši attiecīgajam uzņēmējdarbības modelim. Lai gan elektroniskās naudas iestādēm nedrīkstētu atļaut emitēt elektronisko naudu, izmantojot aģentus, tām tomēr būtu jāvar ar aģentu starpniecību sniegt Direktīvas 2007/64/EK pielikumā minētos maksājumu pakalpojumus, ja tiek ievērotas minētās direktīvas 17. panta prasības.

               (11)

               Ir vajadzīgs režīms sākotnējam kapitālam apvienojumā ar pašu kapitālu, lai nodrošinātu atbilstīgu patērētāju aizsardzības līmeni un saprātīgu un piesardzīgu elektroniskās naudas iestāžu darbību. Ņemot vērā elektroniskās naudas specifiku, būtu jānodrošina papildu metode pašu kapitāla aprēķināšanai. Būtu jāsaglabā visaptverošas izvēles iespējas uzraudzībai, lai nodrošinātu, ka visi maksājumu pakalpojumu sniedzēji pret vienādiem riskiem izturētos vienādi, un lai aprēķina metodē ietvertu specifiskas attiecīgās elektroniskās naudas iestādes darbības situācijas. Turklāt būtu jāparedz noteikums, ka elektroniskās naudas iestādēm ir pienākums elektroniskās naudas turētāju līdzekļus turēt atsevišķi no elektroniskās naudas iestādes līdzekļiem, kas paredzēti citai uzņēmējdarbībai. Uz elektroniskās naudas iestādēm būtu arī jāattiecina efektīvi noteikumi, ar ko novērš nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanu un terorisma finansēšanu.

               (12)

               Maksājumu sistēmu darbība ir darbības veids, kas nav paredzēts specifiskām iestāžu kategorijām. Tomēr ir svarīgi atzīt, ka maksājumu sistēmu darbības var veikt arī elektroniskās naudas iestādes, kā tas ir maksājumu iestāžu gadījumā.

               (13)

               Elektroniskās naudas emitēšana nav noguldījumu pieņemšanas darbība saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2006/48/EK (2006. gada 14. jūnijs) par kredītiestāžu darbības sākšanu un veikšanu (6), jo elektroniskās naudas īpatnība ir tā, ka tā darbojas kā monētu un banknošu elektronisks aizstājējs un parasti ir paredzēta ierobežota apjoma maksājumu veikšanai, bet ne uzkrājumu veidošanai. Elektroniskās naudas iestādes nedrīkstētu izsniegt aizdevumus no līdzekļiem, kuri saņemti vai tiek turēti elektroniskās naudas darījumu veikšanai. Turklāt elektroniskās naudas emitenti nedrīkstētu maksāt procentus vai nodrošināt cita veida finansiālus labumus, ja tie ir saistīti ar laika ilgumu, kurā elektroniskās naudas turētājs uzglabā elektronisko naudu. Nosacījumos, ar kuriem piešķir atļauju elektroniskās naudas iestādei un nodrošina tās spēkā esamību, būtu jāietver piesardzības prasības, kas ir samērīgas ar darbības un finanšu riskiem, ar kuriem saskaras šādas iestādes savas darbības laikā, kas saistīta ar elektroniskās naudas emitēšanu, neatkarīgi no citām komerciālām darbībām, kuras veic elektroniskās naudas iestāde.

               (14)

               Tomēr attiecībā uz elektroniskās naudas emitēšanu ir nepieciešams saglabāt līdzvērtīgus konkurences apstākļus elektroniskās naudas iestādēm un kredītiestādēm, lai elektroniskās naudas turētāju interesēs nodrošinātu godīgu konkurenci starp daudzveidīgajām iestādēm, kas piedāvā vienu un to pašu pakalpojumu. Tas būtu jāpanāk, līdzsvarojot mazāk apgrūtinošās konsultatīvas uzraudzības režīma prasības, kas piemērojamas elektroniskās naudas iestādēm, un noteikumus, kas ir stingrāki nekā tie, kurus piemēro kredītiestādēm, jo īpaši attiecībā uz elektroniskās naudas līdzekļu nodrošināšanu. Ņemot vērā nodrošinājuma būtisko nozīmi, ir nepieciešams, lai kompetentās iestādes tiktu iepriekš informētas par būtiskām izmaiņām, piemēram, izmaiņām nodrošinājuma metodē, tās kredītiestādes maiņu, kurā tiek noguldīti nodrošinājuma līdzekļi, vai tās apdrošināšanas sabiedrības vai kredītiestādes maiņu, kura apdrošinājusi vai garantējusi nodrošinātos līdzekļus.

               (15)

               Visās dalībvalstīs vajadzētu būt vienādiem noteikumiem, ar ko reglamentē tādu elektroniskās naudas iestāžu filiāles, kuru galvenie biroji ir ārpus Kopienas. Svarīgi paredzēt, ka šie noteikumi nav izdevīgāki par noteikumiem, kas attiecas uz tādu elektroniskās naudas iestāžu filiālēm, kuru galvenais birojs atrodas citā dalībvalstī. Kopienai būtu jāspēj ar trešām valstīm slēgt līgumus, kas nodrošinātu to, ka piemēro tādus noteikumus, kuri elektroniskās naudas iestāžu filiālēm, kuru galvenie biroji ir ārpus Kopienas, nodrošina vienādus apstākļus visā Kopienas teritorijā. Tādu elektroniskās naudas iestāžu filiālēm, kuru galvenais birojs ir ārpus Kopienas, nevajadzētu būt ne Līguma 43. pantā noteiktajām tiesībām veikt uzņēmējdarbību dalībvalstīs, kas nav dalībvalstis, kur tās veic uzņēmējdarbību, ne arī Līguma 49. panta otrajā daļā noteiktajai pakalpojumu sniegšanas brīvībai.

               (16)

               Ir lietderīgi ļaut dalībvalstīm atteikties no dažu šīs direktīvas noteikumu piemērošanas attiecībā uz iestādēm, kas emitē tikai ierobežotu elektroniskās naudas apjomu. Iestādēm, uz kurām attiecas šāds atbrīvojums, nedrīkstētu saskaņā ar šo direktīvu būt tiesības brīvi veikt uzņēmējdarbību vai sniegt pakalpojumus, un tās nedrīkstētu īstenot šīs tiesības netieši kā maksājumu sistēmas dalībnieces. Tomēr ir vēlams reģistrēt ziņas par visām struktūrām, kas nodrošina elektroniskās naudas pakalpojumus, tostarp par tām, uz kurām attiecas atbrīvojums. Šim nolūkam dalībvalstīm šādas struktūras būtu jāreģistrē elektroniskās naudas iestāžu reģistrā.

               (17)

               Piesardzības nolūkos dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka elektronisko naudu var emitēt vienīgi tās elektroniskās naudas iestādes, kuras ir atbilstīgi saņēmušas atļauju vai atbrīvojumu saskaņā ar šo direktīvu, kredītiestādes, kas saņēmušas atļauju saskaņā ar Direktīvu 2006/48/EK, pasta žironorēķinu iestādes, kurām atbilstīgi valsts tiesību aktiem ir tiesības emitēt elektronisko naudu, Direktīvas 2006/48/EK 2. pantā minētās iestādes, Eiropas Centrālā banka un valstu centrālās bankas, kad tās nerīkojas kā monetārās vai citas publiskās iestādes, un dalībvalstis un to reģionālās un vietējās iestādes, kad tās rīkojas kā publiskās iestādes.

               (18)

               Elektroniskajai naudai ir jābūt atpērkamai, lai saglabātu elektroniskās naudas turētāja uzticību. Atpirkšanas iespējamība nenozīmē, ka līdzekļi, kas ir saņemti apmaiņā pret elektronisko naudu, būtu jāuzskata par noguldījumiem vai citādi atmaksājamiem līdzekļiem saskaņā ar Direktīvu 2006/48/EK. Atpirkšanai vajadzētu būt iespējamai jebkurā laikā par nominālvērtību, neparedzot iespēju vienoties par atpirkšanas minimālo apjomu. Atpirkšanai kopumā vajadzētu būt bez maksas. Tomēr šajā direktīvā atbilstoši norādītos gadījumos vajadzētu būt iespējai noteikt samērīgu un uz izmaksām balstītu maksu, neskarot valstu tiesību aktus par nodokļiem vai sociālajiem jautājumiem vai elektroniskās naudas emitenta pienākumus saskaņā ar citiem attiecīgiem Kopienas vai valstu tiesību aktiem, piemēram, noteikumiem, ar ko novērš nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanu un terorisma finansēšanu, darbības, kuru mērķis ir iesaldēt naudas līdzekļus, vai specifiskus pasākumus, kas ir saistīti ar noziegumu novēršanu un izmeklēšanu.

               (19)

               Elektroniskās naudas turētājiem vajadzētu būt pieejamām ārpustiesas sūdzību un pārsūdzību procedūrām domstarpību izšķiršanai. Tādēļ šīs direktīvas kontekstā Direktīvas 2007/64/EK IV sadaļas 5. nodaļa būtu jāpiemēro mutatis mutandis, neskarot šo direktīvu. Tādēļ Direktīvā 2007/64/EK ietvertā atsauce uz “maksājumu pakalpojuma sniedzēju” ir jālasa kā atsauce uz elektroniskās naudas emitentu; atsauce uz “maksājumu pakalpojuma lietotāju” ir jālasa kā atsauce uz elektroniskās naudas turētāju; un atsauce uz Direktīvas 2007/64/EK III un IV sadaļu ir jālasa kā atsauce uz šīs direktīvas III sadaļu.

               (20)

               Šīs direktīvas īstenošanai vajadzīgie pasākumi būtu jāpieņem saskaņā ar Padomes Lēmumu 1999/468/EK (1999. gada 28. jūnijs), ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību (7).

               (21)

               Jo īpaši Komisija būtu jāpilnvaro pieņemt īstenošanas noteikumus, lai ņemtu vērā inflāciju vai tehnoloģiju un tirgus attīstību un nodrošinātu atbrīvojumu vienotu piemērošanu saskaņā ar šo direktīvu. Šie pasākumi, kuri ir vispārīgi un kuru mērķis ir grozīt nebūtiskus šīs direktīvas elementus, ir jāpieņem saskaņā ar Lēmuma 1999/468/EK 5.a pantā paredzēto regulatīvo kontroles procedūru.

               (22)

               Būs jāpārskata šīs direktīvas efektīva darbība. Tādēļ Komisijai būtu jāsagatavo ziņojums trīs gadus pēc šīs direktīvas transponēšanas termiņa beigām. Dalībvalstīm būtu jānodrošina Komisijai informācija par atsevišķu šīs direktīvas noteikumu piemērošanu.

               (23)

               Juridiskās noteiktības nolūkos būtu jāveic pārejas pasākumi, lai nodrošinātu to, ka elektroniskās naudas iestādes, kas sākušas savu darbību saskaņā ar valstu tiesību aktiem, ar kuriem transponē Direktīvu 2000/46/EK, var attiecīgajā dalībvalstī turpināt darbību vēl noteiktu laikposmu. Šim laikposmam vajadzētu būt ilgākam elektroniskās naudas iestādēm, uz kurām attiecas atbrīvojums saskaņā ar Direktīvas 2000/46/EK 8. pantu.

               (24)

               Šī direktīva ievieš jaunu definīciju elektroniskajai naudai, kuru emitējot var gūt labumu no atkāpēm Direktīvas 2007/64/EK 34. un 53. pantā. Tādēļ attiecīgi būtu jāgroza arī vienkāršotais klientu uzticamības pārbaudes režīms elektroniskās naudas iestādēm saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2005/60/EK (2005. gada 26. oktobris) par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai un teroristu finansēšanai (8).

               (25)

               Saskaņā ar Direktīvu 2006/48/EK elektroniskās naudas iestādes ir uzskatāmas par kredītiestādēm, lai gan tās nedrīkst ne pieņemt noguldījumus no iedzīvotājiem, ne piešķirt aizdevumus no naudas līdzekļiem, kas ir saņemti no iedzīvotājiem. Ņemot vērā režīmu, ko ievieš ar šo direktīva, Direktīvā 2006/48/EK ir lietderīgi grozīt kredītiestāžu definīciju, lai nodrošinātu to, ka elektroniskās naudas iestādes netiek uzskatītas par kredītiestādēm. Tomēr kredītiestādēm joprojām vajadzētu atļaut emitēt elektronisko naudu un veikt šo darbību visā Kopienā saskaņā ar savstarpēju atzīšanu un visaptverošu konsultatīvas uzraudzības režīmu, kas uz tām attiecas saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem banku nozarē. Lai saglabātu vienlīdzīgus konkurences apstākļus, kredītiestādēm tomēr būtu jādod alternatīva iespēja minēto darbību veikt ar filiāles palīdzību saskaņā ar šajā direktīvā noteikto konsultatīvas uzraudzības režīmu, bet ne saskaņā ar Direktīvu 2006/48/EK.

               (26)

               Ar šīs direktīvas noteikumiem aizstāj visus Direktīvas 2000/46/EK attiecīgos noteikumus. Tādēļ būtu jāatceļ Direktīva 2000/46/EK.

               (27)

               Ņemot vērā to, ka šīs direktīvas mērķi nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, jo tas prasa saskaņot daudz dažādu noteikumu, kas šobrīd pastāv dažādu dalībvalstu tiesību sistēmās, un to, ka tādēļ šo mērķi var labāk sasniegt Kopienas līmenī, Kopiena var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā direktīvā paredz vienīgi tos pasākumus, kuri vajadzīgi šā mērķa sasniegšanai.

               (28)

               Saskaņā ar 34. punktu Iestāžu nolīgumā par labāku likumdošanas procesu (9) dalībvalstīm ir ieteikts gan savām vajadzībām, gan Kopienas interesēs izstrādāt tabulas, kur pēc iespējas precīzāk atspoguļota atbilstība starp šo direktīvu un tās transponēšanas pasākumiem, un padarīt tās publiski pieejamas,

         IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.
   I   SADAĻA

      DARBĪBAS JOMA UN DEFINĪCIJAS

   1. pants
   Priekšmets un darbības joma
   1.   Šī direktīva paredz noteikumus elektroniskās naudas emitēšanai, un šajā nolūkā dalībvalstis atzīst šādas elektroniskās naudas emitentu kategorijas:

               a)

               kredītiestādes, kā tās definētas Direktīvas 2006/48/EK 4. panta 1. punktā, tostarp saskaņā ar dalībvalsts tiesību aktiem to filiāles minētās direktīvas 4. panta 3. punkta nozīmē, ja šāda filiāle atrodas Kopienā un ja tās galvenais birojs – ārpus Kopienas saskaņā ar minētās direktīvas 38. pantu;

               b)

               elektroniskās naudas iestādes saskaņā ar šīs direktīvas 2. panta 1. punktu, tostarp saskaņā ar dalībvalstu tiesību aktiem un šīs direktīvas 8. pantu ar tām saistītas filiāles, ja šāda filiāle atrodas Kopienā un tās galvenais birojs – ārpus Kopienas teritorijas;

               c)

               pasta žiro norēķinu iestādes, kurām atbilstīgi valstu tiesību aktiem ir tiesības emitēt elektronisko naudu;

               d)

               Eiropas Centrālā banka un valstu centrālās bankas, kad tās nerīkojas kā monetārās vai citas publiskās iestādes;

               e)

               dalībvalstis vai to reģionālās vai vietējās iestādes, kad tās rīkojas kā publiskās iestādes.

         2.   Šīs direktīvas II sadaļa paredz noteikumus elektroniskās naudas iestāžu uzņēmējdarbības sākšanai, veikšanai un konsultatīvai uzraudzībai.
   3.   Dalībvalstis var pilnīgi vai daļēji atkāpties no šīs direktīvas II sadaļas prasību piemērošanas Direktīvas 2006/48/EK 2. pantā minētajām iestādēm, izņemot iestādes, kas noteiktas minētā panta pirmajā un otrajā ievilkumā.
   4.   Šo direktīvu nepiemēro monetārajai vērtībai, kas tiek turēta instrumentos, uz kuriem attiecas atbrīvojums saskaņā ar Direktīvas 2007/64/EK 3. panta k) punktu.
   5.   Šo direktīvu nepiemēro monetārajai vērtībai, kas tiek izmantota tādu maksājumu darījumu veikšanai, uz kuriem attiecas atbrīvojums saskaņā ar Direktīvas 2007/64/EK 3. panta l) punktu.
   2. pants
   Definīcijas
   Šajā direktīvā piemēro šādas definīcijas:

               1)

               “elektroniskās naudas iestāde” ir juridiska persona, kurai saskaņā ar II sadaļu ir piešķirta atļauja emitēt elektronisko naudu;

               2)

               “elektroniskā nauda” ir elektroniski, tostarp magnētiski, uzglabāta monetāra vērtība, kura ir prasījums pret emitentu un kuru emitē, saņemot naudas līdzekļus, ar mērķi veikt maksājuma darījumus, kā definēts Direktīvas 2007/64/EK 4. panta 5. punktā, un kuru pieņem fiziska vai juridiska persona, kas nav elektroniskās naudas emitents;

               3)

               “elektroniskās naudas emitents” ir struktūras, kas minētas 1. panta 1. punktā, iestādes, uz kurām attiecas atbrīvojums saskaņā ar 1. panta 3. punktu, un juridiskās personas, uz kurām attiecas atbrīvojums saskaņā ar 9. pantu;

               4)

               “apgrozībā esošās elektroniskās naudas vidējais apjoms” ir vidējais rādītājs par finansiālo saistību kopsummu, kas attiecas uz emitēto elektronisko naudu katras kalendārās dienas beigās pēdējo sešu kalendāro mēnešu laikā, un to aprēķina katra kalendārā mēneša pirmajā kalendārajā dienā un piemēro attiecīgajam kalendārajam mēnesim.

         II   SADAĻA

      PRASĪBAS ELEKTRONISKĀS NAUDAS IESTĀŽU DARBĪBAS SĀKŠANAI, VEIKŠANAI UN KONSULTATĪVAI UZRAUDZĪBAI

   3. pants
   Vispārīgi piesardzības noteikumi
   1.   Neskarot šo direktīvu, Direktīvas 2007/64/EK 5. pantu, 10. līdz 15. pantu, 17. panta 7. punktu un 18. līdz 25. pantu elektroniskās naudas iestādēm piemēro mutatis mutandis.
   2.   Elektroniskās naudas iestādes iepriekš informē kompetentās iestādes par būtiskām izmaiņām pasākumos, ar kuriem nodrošina līdzekļus, kas saņemti apmaiņā pret emitēto elektronisko naudu.
   3.   Fiziskas vai juridiskas personas, kas pieņēmušas lēmumu iegūt vai pārdot tiešu vai netiešu būtisku līdzdalību kādā elektroniskās naudas iestādē Direktīvas 2006/48/EK 4. panta 11. punkta izpratnē vai arī tieši vai netieši turpināt palielināt vai samazināt šādu būtisku līdzdalību tiktāl, ka tām piederošā daļa kapitālā vai balsošanas tiesību daļa sasniegtu vai pārsniegtu 20 %, 30 % vai 50 % vai kļūtu mazāka par minēto procentuālo daļu, vai elektroniskās naudas iestāde kļūtu vai pārtrauktu būt par to meitasuzņēmumu, informē kompetentās iestādes par savu nodomu pirms šādas iegādes, pārdošanas, palielināšanas vai samazināšanas.
   Potenciālais līdzdalības ieguvējs informē kompetento iestādi par plānotās līdzdalības apjomu un sniedz Direktīvas 2006/48/EK 19.a panta 4. punktā norādīto būtisko informāciju.
   Ja šā punkta otrajā daļā minēto personu ietekme var kaitēt iestādes piesardzīgai un pareizai vadībai, kompetentās iestādes izsaka savus iebildumus vai veic piemērotus pasākumus, lai izbeigtu šādu situāciju. Šādi pasākumi var ietvert rīkojumus, sankcijas pret direktoriem vai vadītājiem vai balsstiesību īstenošanas apturēšanu attiecīgajiem akcionāriem vai dalībniekiem.
   Līdzīgus pasākumus piemēro fiziskām un juridiskām personām, kas neievēro pienākumu laikus sniegt šajā punktā noteikto informāciju.
   Ja līdzdalība iegūta, neskatoties uz kompetento iestāžu iebildumiem, minētās iestādes neatkarīgi no citām pieņemamajām sankcijām nodrošina ieguvēja balsstiesību atcelšanu, balsojuma atzīšanu par nederīgu vai iespēju to anulēt.
   Dalībvalstis var pilnīgi vai daļēji atbrīvot no šā punkta prasību piemērošanas vai atļaut savām kompetentajām iestādēm atbrīvot no šā punkta prasību piemērošanas elektroniskās naudas iestādes, kuras veic vienu vai vairākas no 6. panta 1. punkta e) apakšpunktā minētajām darbībām.
   4.   Dalībvalstis atļauj elektroniskās naudas iestādēm izplatīt un atpirkt elektronisko naudu, izmantojot fiziskas vai juridiskas personas, kas darbojas šo iestāžu labā. Ja elektroniskās naudas iestāde vēlas izplatīt elektronisko naudu citā dalībvalstī, izmantojot fiziskas vai juridiskas personas starpniecību, tā ievēro Direktīvas 2007/64/EK 25. pantā noteiktās procedūras.
   5.   Neskarot 4. punktu, elektroniskās naudas iestādes neemitē elektronisko naudu ar aģentu starpniecību. Elektroniskās naudas iestādes drīkst ar aģentu starpniecību sniegt 6. panta 1. punkta a) apakšpunktā minētos maksājumu pakalpojumus, ja vien tiek ievērotas Direktīvas 2007/64/EK 17. panta prasības.
   4. pants
   Sākotnējais kapitāls
   Dalībvalstis pieprasa, lai atļaujas piešķiršanas brīdī elektroniskās naudas iestādēm būtu sākotnējais kapitāls, ko veido Direktīvas 2006/48/EK 57. panta a) un b) punktā noteiktās vienības, kuru vērtība ir vismaz EUR 350 000.
   5. pants
   Pašu kapitāls
   1.   Elektroniskās naudas iestādes pašu kapitāls, kā noteikts Direktīvas 2006/48/EK 57. līdz 61., 63., 64. un 66. pantā, nedrīkst būt mazāks par summu, kas minēta šā panta 2. līdz 5. punktā vai šīs direktīvas 4. pantā, atkarībā no tā, kura summa ir lielāka.
   2.   Attiecībā uz 6. panta 1. punkta a) apakšpunktā minētajām darbībām, kuras nav saistītas ar elektroniskās naudas emitēšanu, elektroniskās naudas iestāžu pašu kapitāla prasības tiek aprēķinātas saskaņā ar vienu no trim metodēm (A, B vai C), kas ir noteiktas Direktīvas 2007/64/EK 8. panta 1. un 2. punktā. Atbilstošo metodi nosaka kompetentās iestādes saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem.
   Attiecībā uz elektroniskās naudas emitēšanu elektroniskās naudas iestādes pašu kapitāla prasības aprēķina saskaņā ar D metodi, kas noteikta 3. punktā.
   Elektroniskās naudas iestāžu pašu kapitāls vienmēr ir tāds, kas ir vismaz vienāds ar šā punkta pirmajā un otrajā daļā minēto prasību kopsummu.
   3.   D metode: elektroniskās naudas iestādes pašu kapitāls, kas paredzēts elektroniskās naudas emitēšanas darbībām, ir vismaz 2 % no apgrozībā esošās elektroniskās naudas vidējā apjoma.
   4.   Ja elektroniskās naudas iestāde veic kādas no 6. panta 1. punkta a) apakšpunktā minētajām darbībām, kas nav saistītas ar elektroniskās naudas emitēšanu, vai arī darbības, kas minētas 6. panta 1. punkta b) līdz e) apakšpunktā, un ja nesegtās elektroniskās naudas apjoms nav iepriekš zināms, kompetentās iestādes atļauj elektroniskās naudas iestādei aprēķināt pašu kapitāla prasības, pamatojoties uz reprezentatīvu daļu, kuru uzskata par tādu, ko izmanto elektroniskās naudas emitēšanai, ja šādu reprezentatīvu daļu var ticami aplēst, pamatojoties uz darījumu vēstures datiem vai kompetentajām iestādēm pieņemamā veidā. Ja elektroniskās naudas iestāde nav veikusi uzņēmējdarbību pietiekami ilgu laiku, tās pašu kapitāla prasības aprēķina, pamatojoties uz plānoto apgrozībā esošās elektroniskās naudas apjomu, kas minēts biznesa plānā, kurā kompetentās iestādes var prasīt ieviest grozījumus.
   5.   Pamatojoties uz riska pārvaldības procesu novērtējumu, riska zaudējumu datubāzēm un elektroniskās naudas iestāžu iekšējās kontroles mehānismiem, kompetentās iestādes var pieprasīt elektroniskās naudas iestādēm turēt pašu kapitāla summu, kas ir līdz 20 % lielāka nekā summa, kas atbilst aprēķinu rezultātam, piemērojot atbilstošo metodi saskaņā ar 2. punktu, vai ļaut elektroniskās naudas iestādēm turēt pašu kapitāla summu, kas ir līdz 20 % mazāka nekā summa, kas atbilst aprēķinu rezultātam, piemērojot atbilstošo metodi saskaņā ar 2. punktu.
   6.   Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai novērstu to elementu vairākkārtēju izmantošanu, kuri atbilst pašu kapitālam:

               a)

               ja elektroniskās naudas iestāde pieder vienai un tai pašai grupai kopā ar citu elektroniskās naudas iestādi, kredītiestādi, maksājumu iestādi, ieguldījumu sabiedrību, aktīvu pārvaldīšanas sabiedrību vai apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrību;

               b)

               ja elektroniskās naudas iestāde veic darbības, kas nav elektroniskās naudas emitēšana.

         7.   Ja ir ievēroti Direktīvas 2006/48/EK 69. panta noteikumi, dalībvalstīm vai to kompetentajām iestādēm ir izvēles iespējas attiecībā uz šā panta 2. un 3. punkta piemērošanu elektroniskās naudas iestādēm, kuras saskaņā ar Direktīvu 2006/48/EK ir ietvertas mātesuzņēmuma, kas ir kredītiestāde, konsolidētajā uzraudzībā.
   6. pants
   Darbība
   1.   Papildus elektroniskās naudas emitēšanai elektroniskās naudas iestādes drīkst iesaistīties jebkurā no šīm darbībām:

               a)

               nodrošināt maksājumu pakalpojumus, kas ir minēti Direktīvas 2007/64/EK pielikumā;

               b)

               izsniegt aizdevumus, kas ir saistīti ar maksājumu pakalpojumiem, kuri minēti Direktīvas 2007/64/EK pielikuma 4., 5. vai 7. punktā, ja tiek ievēroti minētās direktīvas 16. panta 3. un 5. punktā paredzētie nosacījumi;

               c)

               nodrošināt operatīvus pakalpojumus un ar tiem cieši saistītus palīgpakalpojumus saistībā ar elektroniskās naudas emitēšanu vai a) apakšpunktā minēto maksājumu pakalpojumu sniegšanu;

               d)

               nodrošināt maksājumu sistēmu darbību, kā tās definētas Direktīvas 2007/64/EK 4. panta 6. punktā, un neskarot minētās direktīvas 28. pantu;

               e)

               ievērojot attiecīgos Kopienas un valstu tiesību aktus, veikt cita veida uzņēmējdarbību, kas nav elektroniskās naudas emitēšana.

         Šā punkta pirmās daļas b) apakšpunktā minētos aizdevumus neizsniedz no līdzekļiem, kuri saņemti apmaiņā pret elektronisko naudu un kurus tur saskaņā ar 7. panta 1. punktu.
   2.   Elektroniskās naudas iestādes nepieņem noguldījumus vai citus atmaksājamus līdzekļus no iedzīvotājiem Direktīvas 2006/48/EK 5. panta izpratnē.
   3.   Naudas līdzekļus, kurus elektroniskās naudas iestādes saņem no elektroniskās naudas turētāja, nekavējoties apmaina pret elektronisko naudu. Šādi līdzekļi nav uzskatāmi par noguldījumu vai citu no iedzīvotājiem saņemtu atmaksājamu līdzekli Direktīvas 2006/48/EK 5. panta izpratnē.
   4.   Direktīvas 2007/64/EK 16. panta 2. un 4. punkts attiecas uz līdzekļiem, kas saņemti, lai veiktu šā panta 1. punkta a) apakšpunktā minētās darbības, kuras nav saistītas ar elektroniskās naudas emitēšanu.
   7. pants
   Nodrošinājuma prasības
   1.   Dalībvalstis pieprasa, lai elektroniskās naudas iestādes nodrošinātu naudas līdzekļus, kas saņemti apmaiņā pret elektronisko naudu, kura emitēta saskaņā ar Direktīvas 2007/64/EK 9. panta 1. un 2. punktu. Naudas līdzekļi, kas saņemti kā maksājums, kurš veikts ar maksājumu instrumentu, nav jānodrošina, līdz tie tiek kreditēti elektroniskās naudas iestādes maksājumu kontā vai citādi kļūst pieejami elektroniskās naudas iestādei saskaņā ar izpildes laika prasībām, kuras atbilstoši noteiktas Direktīvā 2007/64/EK. Jebkurā gadījumā šādus naudas līdzekļus nodrošina ne vēlāk kā piecās darbdienās pēc elektroniskās naudas emitēšanas saskaņā ar minētās direktīvas 4. panta 27. punktu.
   2.   Šā panta 1. punkta nolūkā par zema riska aktīviem uzskata tādas aktīvu kategorijas, kuras atbilst vienai no kategorijām, kas uzskaitītas I pielikuma 14. punkta 1. tabulā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2006/49/EK (2006. gada 14. jūnijs) par ieguldījumu sabiedrību un kredītiestāžu kapitāla pietiekamību (10), un kuru īpašā riska kapitāla maksājums nepārsniedz 1,6 %, to neattiecinot uz citām atbilstošām kategorijām, kas uzskaitītas minētā pielikuma 15. punktā.
   Šā panta 1. punkta nolūkā par zema riska aktīviem uzskata arī tādu pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu (PVKIU) kapitāla sertifikātus, kuri iegulda tikai šā punkta pirmajā daļā uzskaitītajos aktīvos.
   Izņēmuma gadījumos un ar atbilstošu pamatojumu kompetentā iestāde, pamatojoties uz šā punkta pirmajā un otrajā daļā minēto aktīvu drošības, termiņa, vērtības vai citu riska elementu novērtējumu, var noteikt, kuri no šiem aktīviem 1. punkta nolūkā nav zema riska aktīvi.
   3.   Direktīvas 2007/64/EK 9. pants attiecas uz elektroniskās naudas iestādēm saistībā ar darbībām, kas minētas šīs direktīvas 6. panta 1. punkta a) apakšpunktā un nav saistītas ar elektroniskās naudas emitēšanu.
   4.   Šā panta 1. un 3. punkta piemērošanai dalībvalstis vai to kompetentās iestādes saskaņā ar valsts tiesību aktiem var noteikt, kuru metodi elektroniskās naudas iestādes izmanto līdzekļu nodrošināšanai.
   8. pants
   Attiecības ar trešām valstīm
   1.   Elektroniskās naudas iestāžu filiālēm, kuru galvenie biroji ir ārpus Kopienas, sākot vai veicot darbību, dalībvalstis nepiemēro noteikumus, kas rada labvēlīgāku režīmu par to, kādu piemēro to elektroniskās naudas iestādēm, kuru galvenie biroji ir Kopienā.
   2.   Kompetentās iestādes dara zināmas Komisijai visas atļaujas, kas saistībā ar filiālēm piešķirtas elektroniskās naudas iestādēm, kuru galvenais birojs ir ārpus Kopienas.
   3.   Neskarot 1. punktu, Kopiena var ar nolīgumiem, ko noslēdz ar vienu vai vairākām trešām valstīm, vienoties piemērot noteikumus, kas piešķir vienādu režīmu visā Kopienā tādu elektroniskās naudas iestāžu filiālēm, kuru galvenais birojs ir ārpus Kopienas.
   9. pants
   Izvēles izņēmumi
   1.   Dalībvalstis var nepiemērot vai atļaut savām kompetentajām iestādēm pilnīgi vai daļēji nepiemērot procedūras un nosacījumus, kas noteikti šīs direktīvas 3., 4., 5. un 7. pantā, izņemot Direktīvas 2007/64/EK 20., 22., 23. un 24. pantu, un atļaut juridiskās personas reģistrēt kā elektroniskās naudas iestādes, ja ir izpildītas abas šīs prasības:

               a)

               uzņēmējdarbības rezultātā iegūtais vidējais apgrozībā esošās elektroniskās naudas apjoms nepārsniedz dalībvalsts noteikto ierobežojumu un nekādā gadījumā nav lielāks par EUR 5 000 000; un

               b)

               neviena fiziskā persona, kas ir atbildīga par uzņēmējdarbības pārvaldību vai vadīšanu, nav tiesāta par noziegumiem, kas ir saistīti ar nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanu vai teroristu finansēšanu, vai citiem finanšu noziegumiem.

         Ja elektroniskās naudas iestāde veic kādas no 6. panta 1. punkta a) apakšpunktā minētajām darbībām, kas nav saistītas ar elektroniskās naudas emitēšanu, vai arī darbības, kas minētas 6. panta 1. punkta b) līdz e) apakšpunktā, un ja apgrozībā esošās elektroniskās naudas apjoms nav iepriekš zināms, kompetentās iestādes atļauj šai elektroniskās naudas iestādei piemērot šā punkta pirmās daļas a) apakšpunktu reprezentatīvai daļai, kuru uzskata par tādu, ko izmanto elektroniskās naudas emitēšanai, ja šādu reprezentatīvu daļu var ticami aplēst, pamatojoties uz darījumu vēstures datiem vai kompetentajām iestādēm pieņemamā veidā. Ja elektroniskās naudas iestāde nav veikusi uzņēmējdarbību pietiekami ilgu laiku, šo prasību izvērtē, pamatojoties uz plānoto apgrozībā esošās elektroniskās naudas apjomu, kas minēts biznesa plānā, kurā kompetentās iestādes var prasīt ieviest grozījumus.
   Dalībvalstis var arī nodrošināt tādu izvēles atbrīvojumu piešķiršanu saskaņā ar šo pantu, uz kuriem attiecas papildu prasības saistībā ar maksimālo apjomu, kuru uzglabā konkrēta klienta maksājuma instrumentā vai maksājumu kontā, kas paredzēts elektroniskās naudas turēšanai.
   Juridiskās personas, kas reģistrētas saskaņā ar šo punktu, var sniegt maksājumu pakalpojumus, kuri nav saistīti ar elektronisko naudu, kas emitēta saskaņā ar šo pantu, ja tiek izpildīti Direktīvas 2007/64/EK 26. pantā izklāstītie nosacījumi.
   2.   Saskaņā ar 1. punktu reģistrētas juridiskās personas galvenajam birojam ir jāatrodas dalībvalstī, kur tā faktiski veic savu darbību.
   3.   Juridiskā persona, kas ir reģistrēta saskaņā ar 1. punktu, uzskatāma par elektroniskās naudas iestādi. Tomēr uz to neattiecas Direktīvas 2007/64/EK 10. panta 9. punkts un 25. pants.
   4.   Dalībvalstis var noteikt, ka juridiskā persona, kas ir reģistrēta saskaņā ar 1. punktu, var iesaistīties tikai dažās no 6. panta 1. punktā minētajām darbībām.
   5.   Juridiskās personas, kas ir minētas 1. punktā:

               a)

               ziņo kompetentajām iestādēm par visām izmaiņām to situācijā, kas ir būtiskas nosacījumiem, kuri minēti 1. punktā; un

               b)

               vismaz reizi gadā kompetentās iestādes noteiktā dienā paziņo apgrozībā esošās elektroniskās naudas vidējo apjomu, kas emitēts iepriekšējos sešos kalendārajos mēnešos.

         6.   Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka gadījumā, ja 1., 2. un 4. punktā minētie nosacījumi vairs netiek izpildīti, attiecīgajai juridiskajai personai ir 30 kalendārajās dienās jāpieprasa atļauja saskaņā ar 3. pantu. Visām personām, kuras nepieprasa atļauju noteiktajā laikā, saskaņā ar 10. pantu aizliedz emitēt elektronisko naudu.
   7.   Dalībvalstis nodrošina, ka to kompetentajām iestādēm ir atbilstošas pilnvaras, lai pārbaudītu šajā pantā noteikto prasību nepārtrauktu ievērošanu.
   8.   Šo pantu nepiemēro attiecībā uz Direktīvas 2005/60/EK noteikumiem vai valstu noteikumiem, ar ko novērš nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanu.
   9.   Ja dalībvalsts izmanto 1. punktā paredzēto atbrīvojumu, tā attiecīgi to paziņo Komisijai vēlākais līdz 2011. gada 30. aprīlim. Dalībvalsts nekavējoties paziņo Komisijai par visām turpmākajām izmaiņām. Turklāt dalībvalsts paziņo Komisijai attiecīgo juridisko personu skaitu un katru gadu informē Komisiju par emitētās apgrozībā esošās elektroniskās naudas kopējo summu katra kalendārā gada 31. decembrī, kā minēts 1. punktā.
   III   SADAĻA

      ELEKTRONISKĀS NAUDAS EMITĒŠANA UN ATPIRKŠANA

   10. pants
   Aizliegums emitēt elektronisko naudu
   Neskarot 18. pantu, dalībvalstis aizliedz elektronisko naudu emitēt fiziskām vai juridiskām personām, kuras nav elektroniskās naudas emitenti.
   11. pants
   Emitēšana un atpirkšana
   1.   Dalībvalstis nodrošina, ka elektroniskās naudas emitenti, saņemot naudas līdzekļus, emitē elektronisko naudu par nominālvērtību.
   2.   Dalībvalstis nodrošina, ka pēc turētāja pieprasījuma elektroniskās naudas emitenti jebkurā laikā un par nominālvērtību atpērk turējumā esošās elektroniskās naudas monetāro vērtību.
   3.   Elektroniskās naudas emitenta un elektroniskās naudas turētāja līgumā skaidri un nepārprotami norāda atpirkšanas nosacījumus, tostarp ar to saistītos maksājumus, un elektroniskās naudas turētāju informē par šiem nosacījumiem, pirms viņš uzņemas saistības saskaņā ar līgumu vai piedāvājumu.
   4.   Maksu par atpirkšanu var piemērot vienīgi tad, ja tas paredzēts līgumā saskaņā ar 3. punktu, un vienīgi kādā no šiem gadījumiem:

               a)

               ja atpirkšanu prasa pirms līguma termiņa beigām;

               b)

               ja līgumā paredzēta tā beigu diena un ja elektroniskās naudas turētājs izbeidzis līgumu pirms minētās dienas; vai

               c)

               ja atpirkšanu prasa vairāk nekā vienu gadu pēc līguma termiņa beigu dienas.

         Šāda maksa ir samērīga ar faktiskajām izmaksām, kas ir radušās elektroniskās naudas emitentam, un atbilstoša tām.
   5.   Ja atpirkšanu prasa pirms līguma termiņa beigām, elektroniskās naudas turētājs var prasīt elektroniskās naudas pilnīgu vai daļēju atpirkšanu.
   6.   Ja elektroniskās naudas turētājs atpirkšanu prasa viena gada laikā pēc līguma termiņa beigu dienas:

               a)

               atpērk turējumā esošās elektroniskās naudas kopējo monetāro vērtību; vai

               b)

               ja elektroniskās naudas iestāde veic vienu vai vairākas darbības, kas uzskaitītas 6. panta 1. punkta e) apakšpunktā, un ja nav iepriekš zināms, kādu daļu no līdzekļiem tā izmantos kā elektronisko naudu, – atpērk visus elektroniskās naudas turētāja pieprasītos līdzekļus.

         7.   Neskarot 4., 5. un 6. punktu, atpirkšanas tiesības personām, kuras nav patērētāji un kuras pieņem elektronisko naudu norēķiniem, nosaka līgumiska vienošanās starp elektroniskās naudas emitētāju un minētajām personām.
   12. pants
   Procentu maksājumu aizliegums
   Dalībvalstis aizliedz procentu maksāšanu vai cita veida finansiālu ieguvumu saistībā ar to, cik ilgi elektroniskās naudas turētājs elektronisko naudu tur.
   13. pants
   Ārpustiesas sūdzību un pārsūdzību procedūras domstarpību izšķiršanai
   Neskarot šo direktīvu, Direktīvas 2007/64/EK IV sadaļas 5. nodaļu mutatis mutandis piemēro elektroniskās naudas emitentiem saistībā ar minētajā sadaļā tiem noteiktajiem pienākumiem.
   IV   SADAĻA

      NOBEIGUMA NOTEIKUMI UN ĪSTENOŠANAS PASĀKUMI

   14. pants
   Īstenošanas pasākumi
   1.   Komisija var pieņemt vajadzīgos pasākumus, lai atjauninātu šīs direktīvas noteikumus nolūkā ņemt vērā inflāciju vai tehnoloģiju un tirgus attīstību. Šos pasākumus, kas ir paredzēti, lai grozītu nebūtiskus šīs direktīvas elementus, pieņem saskaņā ar 15. panta 2. punktā minēto regulatīvo kontroles procedūru.
   2.   Komisija pieņem pasākumus, lai nodrošinātu 1. panta 4. un 5. punktā minēto atbrīvojumu vienotu piemērošanu. Šos pasākumus, kas ir paredzēti, lai grozītu nebūtiskus šīs direktīvas elementus, pieņem saskaņā ar 15. panta 2. punktā minēto regulatīvo kontroles procedūru.
   15. pants
   Komitejas procedūra
   1.   Komisijai palīdz Maksājumu komiteja, kas ir izveidota saskaņā ar Direktīvas 2007/64/EK 85. pantu.
   2.   Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5.a panta 1. līdz 4. punktu un 7. pantu, ņemot vērā tā 8. pantu.
   16. pants
   Pilnīga saskaņošana
   1.   Neskarot 1. panta 3. punktu, 3. panta 3. punkta sesto daļu, 5. panta 7. punktu, 7. panta 4. punktu, 9. pantu un 18. panta 2. punktu un tiktāl, ciktāl šajā direktīvā iekļauti saskaņošanas noteikumi, dalībvalstis nevar paturēt spēkā vai ieviest citus noteikumus, kas nav paredzēti šajā direktīvā.
   2.   Dalībvalstis nodrošina, ka elektroniskās naudas emitenti – kaitējot elektroniskās naudas turētājiem – neatkāpjas no tiem attiecīgās valsts tiesību aktiem, ar ko īsteno šo direktīvu vai kas atbilst tai, izņemot gadījumus, ja tas ir skaidri tajos paredzēts.
   17. pants
   Pārskatīšana
   Ne vēlāk kā 2012. gada 1. novembrī Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Eiropas Centrālajai bankai ziņojumu par šīs direktīvas īstenošanu un ietekmi, jo īpaši par piesardzības prasību piemērošanu elektroniskās naudas iestādēm, vajadzības gadījumā pievienojot priekšlikumu par tās pārskatīšanu.
   18. pants
   Pārejas noteikumi
   1.   Dalībvalstis ļauj elektroniskās naudas iestādēm, kas dalībvalstī, kurā atrodas to galvenais birojs, pirms 2011. gada 30. aprīļa ir uzsākušas darbību saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem, ar ko transponē Direktīvu 2000/46/EK, turpināt šo darbību minētajā vai kādā citā dalībvalstī saskaņā ar Direktīvā 2000/46/EK noteikto savstarpējas atzīšanas kārtību, nepieprasot atļauju saskaņā ar šīs direktīvas 3. pantu vai neprasot šīm iestādēm ievērot citas prasības, kuras noteiktas šīs direktīvas II sadaļā vai uz kurām tajā izdarīta atsauce.
   Dalībvalstis prasa, lai šādas elektroniskās naudas iestādes iesniedz kompetentajām iestādēm visu būtisko informāciju, kas ļautu kompetentajām iestādēm līdz 2011. gada 30. oktobrim izvērtēt, vai elektroniskās naudas iestādes atbilst šīs direktīvas prasībām un, ja tā nav, kādi pasākumi būtu veicami, lai nodrošinātu atbilstību, vai arī ir piemērojama atļaujas atcelšana.
   Atbilstīgajām elektroniskās naudas iestādēm piešķir atļauju, tās reģistrē un tām prasa ievērot II sadaļas prasības. Ja elektroniskās naudas iestādes neatbilst šajā direktīvā noteiktajām prasībām līdz 2011. gada 30. oktobrim, attiecīgajām elektroniskās naudas iestādēm aizliedz emitēt elektronisko naudu.
   2.   Dalībvalstis var noteikt, ka elektroniskās naudas iestādei automātiski piešķir atļauju un to reģistrē saskaņā ar 3. pantu, ja kompetentajām iestādēm jau ir pierādījumi par to, ka attiecīgā elektroniskās naudas iestāde atbilst 3., 4. un 5. pantā minētajām prasībām. Kompetentās iestādes informē attiecīgās elektroniskās naudas iestādes pirms atļaujas piešķiršanas.
   3.   Dalībvalstis ļauj juridiskajām personām, kas pirms 2011. gada 30. aprīļa ir uzsākušas darbību saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem, ar kuriem transponē Direktīvas 2000/46/EK 8. pantu, turpināt šīs darbības attiecīgajā dalībvalstī saskaņā ar Direktīvu 2000/46/EK līdz 2012. gada 30. aprīlim, neprasot, lai tās saņem atļauju saskaņā ar šīs direktīvas 3. pantu vai ievēro citas prasības, kuras noteiktas šīs direktīvas II sadaļā vai uz kurām tajā izdarīta atsauce. Elektroniskās naudas iestādēm, kurām šajā laikposmā nepiešķir ne atļauju, ne atbrīvojumu šīs direktīvas 9. panta izpratnē, aizliedz emitēt elektronisko naudu.
   19. pants
   Direktīvas 2005/60/EK grozījumi
   Ar šo Direktīvu 2005/60/EK groza šādi.

               1)

               Direktīvas 3. panta 2. punkta a) apakšpunktu aizstāj ar šādu apakšpunktu:

                           “a)

                           uzņēmums, kas nav kredītiestāde, bet kas veic vienu vai vairākas darbības, kuras ir ietvertas Direktīvas 2006/48/EK I pielikuma 2. līdz 12. punktā un 14. un 15. punktā, tostarp darbības, ko veic valūtas maiņas punkti (bureaux de change);”.

               2)

               Direktīvas 11. panta 5. punkta d) apakšpunktu aizstāj ar šādu apakšpunktu:

                           “d)

                           elektronisko naudu, kā noteikts 2. panta 2. punktā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2009/110/EK (2009. gada 16. septembris) par elektroniskās naudas iestāžu darbības sākšanu, veikšanu un konsultatīvu uzraudzību (11), ja ierīcē elektroniski uzglabātā maksimālā summa nav lielāka par EUR 250 gadījumā, kad summu nav iespējams papildināt, vai ja noteikts maksimālās summas ierobežojums EUR 2 500 apjomā visiem darījumiem kalendārā gada laikā gadījumā, kad summu ir iespējams papildināt, izņemot gadījumus, kad no elektroniskās naudas turētāja pēc viņa pieprasījuma tā paša kalendārā gada laikā saskaņā ar Direktīvas 2009/110/EK 11. pantu ir atpirkti EUR 1 000 vai lielāka summa. Attiecībā uz valsts maksājumu darījumiem dalībvalstis vai to kompetentās iestādes var palielināt šajā apakšpunktā minēto EUR 250 summu līdz, lielākais, EUR 500.

         20. pants
   Direktīvas 2006/48/EK grozījumi
   Ar šo Direktīvu 2006/48/EK groza šādi:

               1)

               Direktīvas 4. pantu groza šādi:

                           a)

                           panta 1. punktu aizstāj ar šādu punktu:

                                       “1)

                                       “kredītiestāde” ir uzņēmums, kura darbība ir pieņemt noguldījumus vai citus atmaksājamus līdzekļus no iedzīvotājiem un piešķirt aizdevumus no saviem līdzekļiem;”;

                           b)

                           panta 5. punktu aizstāj ar šādu punktu:

                                       “5)

                                       “finanšu iestāde” ir uzņēmums, kurš nav kredītiestāde un kura galvenā darbība ir līdzdalības iegāde vai viena vai vairākas no I pielikuma 2. līdz 12. un 15. punktā uzskaitītajām darbībām;”.

               2)

               Direktīvas I pielikumam pievieno šādu punktu:

                           “15.

                           Elektroniskās naudas emitēšana”.

         21. pants
   Atcelšana
   Direktīvu 2000/46/EK atceļ no 2011. gada 30. aprīļa, neskarot šīs direktīvas 18. panta 1. un 3. punktu.
   Visas atsauces uz atcelto direktīvu uzskata par atsaucēm uz šo direktīvu.
   22. pants
   Transponēšana
   1.   Dalībvalstis vēlākais līdz 2011. gada 30. aprīlim pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara zināmu Komisijai šo noteikumu tekstu.
   Dalībvalstis piemēro minētos noteikumus no 2011. gada 30. aprīļa.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarīt šādas atsauces.
   2.   Dalībvalstis dara zināmus Komisijai to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   23. pants
   Stāšanās spēkā
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   24. pants
   Adresāti
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Strasbūrā, 2009. gada 16. septembrī

            Eiropas Parlamenta vārdā –

            priekšsēdētājs

         J. BUZEK

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētāja

         C. MALMSTRÖM

      (1)  2009. gada 26. februāra Atzinums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).

      (2)  OV C 30, 6.2.2009., 1. lpp.

      (3)  Eiropas Parlamenta 2009. gada 24. aprīļa Atzinums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts) un Padomes 2009. gada 27. jūlija Lēmums.

      (4)  OV L 275, 27.10.2000., 39. lpp.

      (5)  OV L 319, 5.12.2007., 1. lpp.

      (6)  OV L 177, 30.6.2006., 1. lpp.

      (7)  OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp.

      (8)  OV L 309, 25.11.2005., 15. lpp.

      (9)  OV C 321, 31.12.2003., 1. lpp.

      (10)  OV L 177, 30.6.2006., 201. lpp.

      (11)  OV L 267, 10.10.2009., 7. lpp.”


title: Komisijas Direktīva 94/38/EK (1994. gada 26. jūlijs), ar ko groza C un D pielikumu Padomes Direktīvai 92/51/EEK par otro vispārējo sistēmu profesionālās izglītības un mācību atzīšanai, lai papildinātu Direktīvu 89/48/EEK

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31994L0038

Oficiālais Vēstnesis L 217 , 23/08/1994 Lpp. 0008 - 0017 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 5 Sējums 6 Lpp. 0147  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 5 Sējums 6 Lpp. 0147

		Komisijas Direktīva 94/38/EK(1994. gada 26. jūlijs),ar ko groza C un D pielikumu Padomes Direktīvai 92/51/EEK par otro vispārējo sistēmu profesionālās izglītības un mācību atzīšanai, lai papildinātu Direktīvu 89/48/EEKEIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvu 92/51/EEK par otro vispārējo sistēmu profesionālās izglītības un mācību atzīšanai, lai papildinātu Direktīvu 89/48/EEK [1], un jo īpaši tās 15. pantu,tā kā, izskatot pamatotu lūgumu par kāda izglītības vai mācību kursa pievienošanu sarakstam, kas dots C vai D pielikumā, vai par kāda kursa svītrošanu no viena no šiem pielikumiem, Komisija tiek lūgta saskaņā ar Direktīvas 92/51/EEK 15. panta 2. punktu pārbaudīt jo īpaši to, vai minētā kursa rezultātā iegūtā kvalifikācija tās īpašniekam piešķir tik augstu profesionālās izglītības vai sagatavotības līmeni, kas salīdzināms ar pēcvidusskolas kursu, kurš minēts 1. panta a) apakšpunkta pirmās daļas otrā ievilkuma i) punktā, kā arī līdzīgu atbildības un aktivitātes līmeni;tā kā Vācijas valdība ir izteikusi pamatotus lūgumus grozīt direktīvas C un D pielikumus, bet Itālijas valdība izteikusi pamatotu lūgumu grozīt C pielikumu;tā kā jo īpaši atsauce uz fizioterapeita (Krankengymnast(in)) profesijas nosaukumu Vācijā ir grozāma sakarā ar izmaiņām valsts tiesību aktos, kas ir ieviesuši citu profesijas nosaukumu, tomēr nemainot attiecīgo profesionālās izglītības un sagatavošanas struktūru;tā kā jo īpaši mācību kursiem, kas jāpievieno C pielikuma sarakstam attiecībā uz Vāciju, ir tāda pati struktūra kā tiem, kas jau uzskaitīti šā pielikuma 1. punktā attiecībā uz Vāciju, Itāliju un Luksemburgu ("Vidējās medicīniskās izglītības un bērnu aprūpes mācību kursi");tā kā Itālija ir mainījusi grāmatvežu (regionierea) un grāmatvedības ekspertu (perito commerciale) izglītības un mācību kursus tādējādi, ka šie kursi tagad ir saskaņoti ar Padomes Direktīvu 89/48/EEK [2]; tā kā attiecībā uz konsultantiem nodarbinātības jautājumos (consulenti del lavoro) izglītības un mācību kurss, kas ir Direktīvas 89/48/EEK pārziņā, tagad ir attiecīgās profesijas izglītības un mācību galvenā forma; tā kā attiecīgi šo divu profesiju izglītības un mācību kursi vairs nebūtu iekļaujami C pielikumā, kopš uz kvalifikācijas pierādījumu īpašniekam, uz kuriem attiecas Direktīva 92/51/EEK, saskaņā ar Direktīvas 89/48/EEK 1. panta a) apakšpunktu attiecina to pašu;tā kā saskaņā ar Direktīvas 92/51/EEK 2. pantu šīs direktīvas noteikumi nav attiecināmi uz nodarbošanās veidiem, kas iekļauti jebkurā no direktīvām, kuras uzskaitītas še pievienotajā A pielikumā, to skaitā arī direktīvās, kas attiecināmas uz darbinieka strādāšanu B pielikumā uzskaitītajās profesijās, pat tad, ja dalībvalsts pilsonis ir pabeidzis kādu no tiem "kursiem ar īpašu struktūru", kas uzskaitīti D pielikumā;tā kā jo īpaši mācību kursi, kas jāpievieno D pielikuma sarakstam attiecībā uz Vāciju, pēc savas struktūras ir līdzīgi atsevišķiem mācību kursiem, kas minēti C pielikumā, un to kopējais ilgums bez izņēmumiem ir 13 vai vairāk gadi, ieskaitot trīs vai vairāk arodmācību gadus;tā kā saskaņā ar Direktīvas 92/51/EEK 17. panta 2. punktu un, lai palielinātu vispārējās sistēmas iedarbīgumu, tām dalībvalstīm, kuru izglītības un mācību kursi ir uzskaitīti D pielikumā, būtu jānosūta Komisijai attiecīgo diplomu saraksts;tā kā, lai padarītu C un D pielikumu skaidrāku, būtu jāpublicē grozītie saraksti;tā kā pasākumi, ko paredz šī direktīva, ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi attiecīgā komiteja, kura noteikta ar Direktīvas 92/51/EEK 15. pantu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsAr šo tiek grozīti Direktīvas 92/51/EEK C un D pielikumi, kā parādīts šeit pievienotajā I pielikumā.2. pantsIzglītības un mācību kursu grozītie saraksti, kas pievienoti Direktīvas 92/51/EEK C un D pielikumam, ir skatāmi šīs direktīvas II pielikumā.3. pants1. Līdz 1994. gada 1. oktobrim dalībvalstis pieņem normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Tās tūlīt informē Komisiju par to.Kad dalībvalstis pieņem šos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šāda atsauce pievienojama to oficiālās publikācijas laikā. Dalībvalstis nosaka šādas atsauces pievienošanas kārtību.2. Dalībvalstis dara zināmus Komisijai galvenos savu tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņem jomā, kuru reglamentē šī direktīva.4. pantsŠī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.Briselē, 1994. gada 26. jūlijāKomisijas vārdā —Komisijas loceklisRaniero Vanni d'Archirafi[1] OV L 209, 24.7.1992., 25. lpp.[2] OV L 19, 24.1.1989., 16. lpp.--------------------------------------------------I PIELIKUMS1. Pielikums C tiek grozīts šādi:1. Zem virsraksta "Vācijā", iedaļā "1. Vidējās medicīniskās izglītības un bērnu aprūpes mācību kursi":a)otro ievilkumu groza šādi:"— fizioterapeits (Krankengymnast(in)/Physiotherapeut(in) [1]);"b)tiek pievienoti šādi ievilkumi:"— medicīnas laboratorijas tehniķis (medizinisch-technische(r) Laboratoriums-Assistent(in)),— medicīnas rentgena tehniķis (medizinisch-technische(r) Radiologie-Assistent(in)),— medicīnas funkcionālās diagnostikas tehniķis (medizinisch-technische(r) Assistent(in) für Funktionsdiagnostik),— veterinārijas tehniķis (veterinärmedizinisch-technische(r) Assistent(in)),— dietologs (Diätassistent(in)),— farmācijas tehniķis (Pharmazieingenieur), līdz 1994. gada 31. martam profesijas nosaukums iegūts bijušajā Vācijas Demokrātiskajā Republikā vai arī jaunajās federālajās zemēs,— psihiatrijas māsa (Psychiatrische(r) Krankenschwester/Krankenpfleger),— logopēds (Sprachtherapeut(in))".2. Zem virsraksta "Itālijā", iedaļā "4. Tehniskais sektors":—trešo ievilkumu"— grāmatvedis (ragioniere) un grāmatvedības eksperts (perito commerciale)"svītro,—ceturto ievilkumu"— konsultants nodarbinātības jautājumos (consulente del lavoro)"svītro,—sesto ievilkumu groza šādi:"— mērniekiem pēc vismaz divus gadus ilgas mācību prakses beigšanas,"2. Pielikumu D papildina ar šādu iedaļu:"Vācijā:šādi reglamentēti kursi,- reglamentēti kursi, kuros sagatavo darbam tehniskā asistenta (technische(r) Assistent(in)), tirdzniecības asistenta (kaufmännische(r) Assistent(in)), sociālās aprūpes darbinieku (soziale Berufe) profesijās un valsts sertificēta elpošanas un runas mākslas pedagoga profesijai (staatlich geprüfte(r) Atem-, Sprech- und Stimmlehrer(in)) un kuru kopējais ilgums ir vismaz 13 gadi, kas prasa sekmīgu vidējās izglītības kursa (mittlerer Bildungsabschluß) pabeigšanu un kuros ietilpst:- vismaz trīs [2] arodmācību gadi specializētā profesionālās izglītības iestādē (Fachschule) ar noslēguma pārbaudījumu un, vajadzības gadījumā, papildus vienu vai divus gadus ilgu specializācijas kursu arī ar noslēguma pārbaudījumu,- vai vismaz divarpus gadi specializētā profesionālās izglītības iestādē (Fachschule) ar noslēguma pārbaudījumu un papildus ne mazāk kā sešus mēnešus ilgu darba pieredzi vai ne mazāk kā sešus mēnešus ilgu praksi valsts akreditētā iestādē,- vai vismaz divi gadi specializētā profesionālās izglītības iestādē (Fachschule) ar noslēguma pārbaudījumu un papildus ne mazāk kā vienu gadu ilgu darba pieredzi vai ne mazāk kā vienu gadu ilgu praksi valsts akreditētā iestādē,- reglamentēti kursi tādām profesijām kā valsts sertificēts (staatlich geprüfte(r)) tehniķis (Techniker(in)), uzņēmuma ekonomists (Betriebswirt(in)), dizainers (Gestalter(in)) un ģimenes konsultants (Familienpfleger(in)) ar ne mazāk kā 16 gadu kopējo ilgumu, kuru priekšnoteikums ir sekmīgi pabeigta obligātā izglītība vai līdzvērtīga izglītība un mācības (kas ilgst ne mazāk kā deviņus gadus) un sekmīgi pabeigts arodskolas (Berufsschule) kurss, kas ilgst ne mazāk kā trīs gadus un pēc vismaz divus gadus ilgas darba pieredzes ietver ne mazāk kā divus gadus pilna laika izglītību un mācības vai daļlaika izglītību un mācības ar līdzvērtīgu ilgumu,- reglamentēti kursi un reglamentētas mācības darba vietā, kas kopumā ilgst ne mazāk kā 15 gadus un kuru priekšnoteikums ir sekmīgi pabeigta obligātā izglītība (kas ilgst ne mazāk kā deviņus gadus) un arodmācību kurss (parasti — trīs gadi) un parasti ietver vismaz divu gadu darba pieredzi (vairumā gadījumu — trīs gadus) un pārbaudījumu, kas ir daļa no mācībām darba vietā, gatavošanās pārbaudījumam ietver mācību kursu, kas ir vai nu paralēls darba pieredzei (vismaz 1000 stundu apjomā), vai notiek pilnas darba slodzes apjomā (vismaz vienu gadu).Vācijas valsts iestādes nosūta Komisijai un citām dalībvalstīm šajā pielikumā iekļauto mācību kursu sarakstu."[1] Kopš 1994. gada 1. jūnija profesijas nosaukums Krankengymnast(in) ir aizvietots ar Physiotherapeut(in). Tomēr tie šīs profesijas pārstāvji, kuri ieguvuši diplomus pirms minētā datuma, ja vēlas, turpina izmantot agrāko profesijas nosaukumu Krankengymnast(in).[2] Minimālais ilgums var tikt samazināts no trim uz diviem gadiem, ja attiecīgajai personai ir dokumentārs kvalifikācijas pierādījums, kas nepieciešams, lai iestātos universitātē (Abitur), t.i., 13 gadi iepriekšējas izglītības un mācību posms, vai arī tai ir dokumentārs kvalifikācijas pierādījums, kas nepieciešams, lai iestātos augstākajā profesionālās izglītības iestādē Fachhochschule (a Fechhochschulreife), t.i., 12 gadi iepriekšējas izglītības un mācību posms.--------------------------------------------------II PIELIKUMSKURSI AR ĪPAŠU STRUKTŪRU, KĀ TAS NORĀDĪTS 1. PANTA a) APAKŠPUNKTA PIRMĀS DAĻAS OTRĀ IEVILKUMA ii) PUNKTĀ1. Vidējās medicīniskās izglītības un bērnu aprūpes mācību kursiŠādu profesiju apgūšanai:Vācijā:- bērnu māsa (Kinderkrankenschwester/Kinderkrankenpfleger),- fizioterapeits (Krankengymnast(in)/Physiotherapeut(in)) [1],- darba terapeits (Beschäftigungs- und Arbeitstherapeut(in)),- logopēds (Logopäde/Logopädin),- ortoptikas speciālists (Orthoptist(in)),- valsts sertificēts bērnu aprūpes darbinieks (Staatlich anerkannte(r) Erzieher(in)),- valsts sertificēts ārsts-pedagogs (Staatlich anerkannte(r) Heilpädagoge(-in)),- medicīnas laboratorijas tehniķis (medizinisch-technische(r) Laboratoriums-Assistent(in)),- medicīnas rentgena tehniķis (medizinisch-technische(r) Radiologie-Assistent(in)),- medicīnas funkcionālās diagnostikas tehniķis (medizinisch-technische(r) Assistent(in) für Funktionsdiagnostik),- veterinārijas tehniķis (veterinärmedizinisch-technische(r) Assistent(in)),- dietologs (Diätassistent(in)),- farmācijas tehniķis (Pharmazieingenieur), profesijas nosaukums iegūts līdz 1994. g. 31. martam bijušās Vācijas Demokrātiskās Republikas teritorijā vai arī jaunajās federālajās zemēs.- psihiatrijas māsa (Psychiatrische(r) Krankenschwester/Krankenpfleger),- logopēds (Sprachtherapeut(in)),Itālijā:- zobu tehniķis (odontotecnico),- optiķis (ottico),- hiropēds (podologo),Luksemburgā:- medicīnas rentgena tehniķis (assistant(e) technique médical(e) en radiologie),- medicīnas laboratorijas tehniķis (assistant(e) technique médical(e) de laboratoire),- psihiatrijas māsa (infirmier/ière psychiatrique),- medicīnas tehniķis — ķirurģijā (assistant(e) technique médical(e) en chirurgie),- bērnu māsa (infirmier/ière puériculteur/trice),- anestēzijas māsa (infirmier/ière anesthésiste),- kvalificēts masieris/masiere (masseur/euse diplômé(e)),- bērnu aprūpes darbinieks (éducateur/trice),kas pārstāv izglītību un mācību kursus, kuru kopējais ilgums ir vismaz 13 gadi un kuri ietver:- vai nu vismaz trīs gadus ilgas arodmācības specializētā profesionālās izglītības iestādē ar noslēguma pārbaudījumu, ko dažos gadījumos papildina vienu vai divus gadus ilgs specializācijas kurss ar noslēguma pārbaudījumu,- vai vismaz divarpus gadu ilgas arodmācības specializētā profesionālās izglītības iestādē ar noslēguma pārbaudījumu un papildus vismaz sešus mēnešus ilgu darba pieredzi vai vismaz sešus mēnešus ilgu praksi valsts akreditētā iestādē,- vai vismaz divus gadus ilgas arodmācības specializētā profesionālās izglītības iestādē ar noslēguma pārbaudījumu un papildus vismaz vienu gadu ilgu darba pieredzi vai vismaz vienu gadu ilgu praksi valsts akreditētā iestādē,2. Meistaru sektors (Mester/Meister/Maitre), kas pārstāv izglītību un mācību kursus attiecībā uz prasmēm, kuras neietilpst direktīvās, kas uzskaitītas A pielikumāŠādu profesiju apgūšanai:Dānijā:- optiķis (optometrist),šā kursa kopējais ilgums ir 14 gadi, ieskaitot piecus arodmācību gadus, ko dala divarpus gadus ilgā teorētisko mācību posmā profesionālās izglītības iestādē un divarpus gadus ilgā praktisko mācību posmā darba vietā ar valsts izglītības standartā noteiktu noslēguma pārbaudījumu amata prasmē un tiesību aizstāvēšanu uz Mester nosaukumu.- ortopēdijas tehniķis (ortopædimekaniker),šā kursa kopējais ilgums ir 12,5 gadi, ieskaitot trīsarpus arodmācību gadus, ko dala sešus mēnešus ilgā teorētisko mācību posmā profesionālās izglītības iestādē un trīs gadus ilgā praktisko mācību posmā darba vietā ar valsts izglītības standartā noteiktu noslēguma pārbaudījumu amata prasmē un tiesību aizstāvēšanu uz Mester nosaukumu;- ortopēdisko apavu meistars (ortopædiskomager),šā kursa kopējais ilgums ir 13,5 gadi, ieskaitot četrarpus arodmācību gadus, ko dala divus gadus ilgā teorētisko mācību posmā profesionālās izglītības iestādē un divarpus gadus ilgā praktisko mācību posmā darba vietā ar valsts izglītības standartā noteiktu noslēguma pārbaudījumu amata prasmē un tiesību aizstāvēšanu uz Mester nosaukumu.Šādu profesiju apgūšanai:Vācijā:- optiķis (Augenoptiker),- zobu tehniķis (Zahntechniker),- bandāžists, ķirurģijā (Bandagist),- dzirdes aparātu meistars (Hörgeräte-Akustiker),- ortopēdijas tehniķis (Orthopädiemechaniker),- ortopēdijas apavu meistars (Orthopädieschuhmacher),Luksemburgā:- praktizējošs optiķis (opticien),- zobu tehniķis (mécanicien dentaire),- dzirdes aparātu meistars (audioprothésiste),- ortopēdijas tehniķis/bandāžists, ķirurģijā (mécanicien orthopédiste/bandagiste),- ortopēdisko apavu meistars (orthopédiste-cordonnier).Šo kursu kopējais ilgums ir 14 gadi, ieskaitot vismaz piecu gadu mācības strukturētā izglītības sistēmā, daļēji — darba vietā un daļēji — profesionālās izglītības iestādē ar noslēguma pārbaudījumu, kas jākārto, lai varētu strādāt jebkādu kvalificētu darbu vai nu neatkarīgi, vai kā algots darbinieks ar atbilstīgu atbildības līmeni.3. Jūrniecības sektorsa) jūras transports;Šādu profesiju apgūšanai:Dānijā:- kuģa kapteinis (skibsfører),- kapteiņa pirmais palīgs (overstyrmand),- vecākais stūrmanis, stūrmanis (enestyrmand, vagthavende styrmand),- stūrmanis (vagthavende styrmand),- mašīniekārtu inženieris (maskinchef),- vecākais mehāniķis (1. maskinmester),- vecākais mehāniķis/dežūrmehāniķis (1. maskinmester/vagthavende maskinmester);Vācijā:- liela piekrastes kuģa kapteinis (Kapitän AM),- piekrastes kuģa kapteinis (Kapitän AK),- liela piekrastes kuģa stūrmanis (Nautischer Schiffsoffizier AMW),- piekrastes kuģa stūrmanis (Nautischer Schiffsoffizier AKW),- galvenais inženieris-mehāniķis; C pakāpe (Schiffsbetriebstechniker CT — Leiter von Maschinenanlagen),- kuģa mehāniķis, C pakāpe (Schiffsmaschinist CMa — Leiter von Maschinenanlagen),- kuģa mašīniekārtu inženieris, C pakāpe (Schiffsbetriebstechniker CTW),- kuģa mehāniķis, C pakāpe — stūrmanis mehāniķis (Schiffsmaschinist CMaW — Technischer Alleinoffizier);Itālijā:- stūrmanis (ufficiale di coperta),- mašīniekārtu inženieris (ufficiale di macchina);Nīderlandē:- kapteiņa pirmais palīgs (piekrastes kuģis) (ar papildus mācībām) (stuurman kleine handelsvaart (met aanvulling)),- piekrastes kuģa mehāniķis (ar diplomu) (diploma motordrijver),kuru apgūšanai nepieciešamas mācības:- Dānijā — deviņgadīga pamatskolas izglītība ar sekojošo mācību pamatkursu un/vai 17 līdz 36 mēnešus ilgu praksi jūrā, un papildus:- stūrmaņa profesijā, vienu gadu ilgs specializētas profesionālās izglītības kurss,- citās profesijās, trīs gadus ilgs specializētas profesionālās izglītības kurss,- Vācijā, ar kopējo ilgumu no 14 līdz 18 gadiem, ieskaitot trīsgadīgas profesionālās izglītības pamatkursu un vienu prakses gadu jūrā, kam seko vienu vai divus gadus ilga specializēta profesionālā izglītība, un papildus, vajadzības gadījumā, divus gadus ilga darba pieredze navigācijā,- Itālijā, ar kopējo ilgumu — 13 gadi, no kuriem vismaz piecus gadus veido profesionālā sagatavošana ar noslēguma pārbaudījumu un papildus, vajadzības gadījumā, praksi,- Nīderlandē, ietver 14 gadus ilgu kursu, no kuriem vismaz divus gadus jāmācās specializētā profesionālās izglītības iestādē, un papildus divpadsmit mēnešus ilgu praksi,un šādu izglītības sistēmu atzīst Starptautiskā STCW Konvencija (Starptautiskā konvencija par jūrnieku sagatavošanas, sertificēšanas un sardzes dienesta standartiem, 1978. g.).b) jūras zvejniecība;Šādu profesiju apgūšanai:Vācijā:- kapteinis, dziļjūras zvejniecība (Kapitän BG/Fischerei),- kapteinis, piekrastes zvejniecība (Kapitän BK/Fischerei),- stūrmanis, dziļjūras kuģis (Nautischer Schiffsoffizier BGW/Fischerei),- stūrmanis, piekrastes kuģis (Nautischer Schiffsoffizier BKW/Fischerei);Nīderlandē:- kapteiņa pirmais palīgs/inženieris V (stuurman werktuigkundige V),- mašīniekārtu inženieris IV (zvejas kuģis) (werktuigkundige IV visvaart),- kapteiņa pirmais palīgs IV(zvejas kuģis) (stuurman IV visvaart),- kapteiņa pirmais palīgs/mašīniekārtu inženieris VI (stuurman werktuigkundige VI),kuru apgūšanai nepieciešamas mācības:- Vācijā, ar kopējo ilgumu no 14 līdz 18 gadiem, ieskaitot trīsgadīgu profesionālās izglītības pamatkursu un vienu prakses gadu jūrā, kam seko vienu vai divus gadus ilgas specializētas arodmācības un papildus, vajadzības gadījumā, divu gadu darba pieredze navigācijā,- Nīderlandē, ietverot atšķirīga ilguma kursu no 13 līdz 15 gadiem, no kuriem vismaz divus gadus jāmācās specializētā profesionālās izglītības iestādē, un papildus 12 mēnešus ilgu darba pieredzi,un šādu izglītības sistēmu atzīst Toremolinosas Konvencija (1977. gada Starptautiskā Konvencija par zvejas kuģu drošību).4. Tehniskais sektorsŠādu profesiju apgūšanai:Itālijā:- nekustamā īpašuma novērtētājs (geometra),- mērnieks (perito agrario),kuru apgūšanai nepieciešami vidusskolas līmeņa tehniskie kursi ar vismaz 13 gadu kopējo ilgumu, kas ietver astoņgadīgu obligātās izglītības kursu, kam seko piecus gadus ilgas mācības vidusskolā, ieskaitot trīs gadus ilga profesionālā izglītība ar noslēguma tehniskā bakalaura pārbaudījumu un papildus,- nekustamā īpašuma novērtētājiem: vai nu vismaz divus gadus ilga prakse kādā profesionālā iestādē vai piecu gadu darba pieredze,- mērniekiem, pēc vismaz divus gadus ilgas prakses, kam seko valsts noslēguma pārbaudījums.Šādas profesijas apgūšanai:Nīderlandē:- tiesu izpildītājs (gerechtsdeurwaarder),kura apgūšanai kopējais izglītības un profesionālās izglītības kursa ilgums ir 19 gadi, kas sastāv no astoņgadīgas obligātās izglītības un tālākas astoņgadīgas vidējās izglītības, ieskaitot četrgadīgu tehnisko izglītību ar valsts noslēguma pārbaudījumu un papildus trīs gadiem teorētisku un praktisku arodmācību.5. Apvienotās Karalistes kursi, kurus beidzot iegūst valsts akreditētus dokumentārus profesionālās kvalifikācijas pierādījumus vai Skotijas akreditēti profesionālās kvalifikācijas pierādījumiŠādu profesiju apgūšanai:- medicīnas laboratorijas zinātniskais līdzstrādnieks,- kalnrūpniecības elektroinženieris,- kalnrūpniecības inženieris — mehāniķis,- sertificēts sociālās aprūpes darbinieks — garīgā veselība,- nosacīti atbrīvoto uzraugs,- zobārsts,- zobu higiēnists,- praktizējošs optiķis,- šahtas pārzinis,- administrators maksātnespējas procesā,- zvērināts notārs, dokumentu noformēšana darījumos ar nekustamo īpašumu,- protēzists,- kapteiņa pirmais palīgs — kravas/pasažieru kuģi — bez ierobežojumiem,- kapteiņa otrais palīgs — kravas/pasažieru kuģi — bez ierobežojumiem,- kapteiņa trešais palīgs — kravas/pasažieru kuģi — bez ierobežojumiem,- mašīniekārtu inženieris — kravas/pasažieru kuģi — bez ierobežojumiem,- preču zīmju aģents,šo kursu beidzēji saņem valsts akreditētus profesionālās kvalifikācijas (NVQs) dokumentus vai Valsts profesionālās kvalifikācijas padomē apstiprinātus un par kvalifikācijai atbilstošiem atzītus izglītības dokumentus, vai arī Skotijā — Skotijas akreditētus profesionālās kvalifikācijas dokumentus, kas atbilst Apvienotās Karalistes valsts profesionālās kvalifikācijas standartu 3. un 4. līmenim.Šie līmeņi ir noteikti šādi:3. līmenis : kompetence dažādās darba aktivitātes jomās plašā kontekstā, lielākā daļa no tām ir sarežģītas un nestandarta. Augsts atbildības un patstāvības 1īmenis, bieži nākas kontrolēt un organizēt citu speciālistu darbu;4. līmenis : kompetence komplicētas tehniskas vai profesionālas darba aktivitātes jomās plašā kontekstā, kā arī ļoti augsts individuālās atbildības un patstāvības līmenis. Bieži jāuzņemas atbildība par citu speciālistu darbu un resursu sadali.ĪPAŠAS STRUKTŪRAS KURSI, KAS MINĒTI 3. PANTA PIRMĀS DAĻAS b) APAKŠPUNKTA TREŠAJĀ IEVILKUMĀApvienotajā KaralistēReglamentētie kursi, kuru beidzējiem Valsts profesionālās kvalifikācijas padomes piešķir valsts akreditētus profesionālās kvalifikācijas (NVQs) dokumentus vai arī Skotijā — Skotijas akreditētus profesionālās kvalifikācijas dokumentus, kas atbilst Apvienotās Karalistes valsts profesionālās kvalifikācijas standartu 3. un 4. līmenim.Šie līmeņi ir šādi:3. līmenis : kompetence dažādās darba aktivitātes jomās plašā kontekstā, lielākā daļa no tām ir sarežģītas un nestandarta. Augsts atbildības un patstāvības 1īmenis, kā arī bieži nākas kontrolēt un organizēt citu speciālistu darbu;4. līmenis : kompetence dažādās komplicētās tehniskās vai profesionālās darba aktivitātes jomās plašā kontekstā un ļoti augsts individuālās atbildības un patstāvības līmenis. Bieži jāuzņemas atbildība par citu speciālistu darbu un resursu sadali.VācijāŠādi reglamentēti kursi:- reglamentēti kursi, kas sagatavo darbam tehniskā asistenta (technisch(r) Assistent(in)), tirdzniecības asistenta (kaufmännisch(r) Assistent(in)), sociālas aprūpes darbinieku profesijās (soziale Berufe) un valsts sertificēta elpošanas, runas mākslas pedagoga profesijai (staatlich geprüfte(r) (Atem-, Sprech- und Stimmlehrer(in)), kuru kopējais ilgums ir vismaz 13 gadi pēc sekmīgi pabeigta vidējās izglītības kursa (mittlerer Bildungsabschluß) un kuros ietilpst:- vismaz trīs [2] arodmācību gadi specializētā profesionālās izglītības iestādē (Fachschule) ar noslēguma pārbaudījumu un, vajadzības gadījumā, papildus vienu vai divus gadus ilgu specializācijas kursu arī ar noslēguma pārbaudījumu;- vai vismaz divarpus gadi specializētā profesionālās izglītības iestādē (Fachschule) ar noslēguma pārbaudījumu un papildus ne mazāk kā sešus mēnešus ilgu darba pieredzi vai ne mazāk kā sešus mēnešus ilgu praksi valsts akreditētā iestādē;- vai vismaz divi gadi specializētā profesionālās izglītības iestādē (Fachschule) ar noslēguma pārbaudījumu un papildus ne mazāk kā vienu gadu ilgu darba pieredzi vai ne mazāk kā vienu gadu ilgu praksi valsts akreditētā iestādē;- reglamentēti kursi tādām profesijām kā valsts sertificēts (staatlich geprüfte(r)) tehniķis (Techniker(in)), uzņēmuma ekonomists (Betriebswirt(in)), dizainers (Gestalter(in)) un ģimenes konsultants (Familiepfleger(in)), kuru kopējais ilgums ir ne mazāk kā 16 gadi pēc sekmīgi pabeigtas obligātās izglītības vai līdzvērtīgas izglītības un mācībām (ar ne mazāk kā deviņu gadu kopējo ilgumu) un sekmīgi pabeigta, ne mazāk kā trīs gadus ilga, arodskolas (Berufsschule) kursa, kas ietver vismaz divus gadus ilgu darba pieredzi, ne mazāk kā divus gadus ilgu pilna laika izglītību un mācības vai līdzvērtīga ilguma daļlaika izglītību un mācības;- reglamentēti kursi un reglamentētas mācības darba vietā, kuru kopējais ilgums nav mazāks kā 15 gadi, kuru priekšnoteikums ir visumā sekmīgi pabeigta obligātās izglītība (ar ne mazāk kā deviņu gadu kopējo ilgumu) un arodmācību kurss (parasti trīs gadi) un kas parasti ietver vismaz divus gadus ilgu darba pieredzi (vairumā gadījumu — trīs gadus) un pārbaudījumu, kas ir daļa no mācībām darba vietā, turklāt gatavošanās pārbaudījumam aptver mācību kursu, kas tiek apgūts vai nu paralēli darba pieredzei (vismaz 1000 stundas) vai arī pilnas darba slodzes apjomā (vismaz vienu gadu).Vācijas valsts iestādes nosūta Komisijai un citām dalībvalstīm to mācību kursu sarakstu, kas ietverti šajā pielikumā.[1] Kopš 1994. gada 1. jūnija profesijas nosaukums Krankengymnast(in) ir aizstāts ar Physiotherapeut(in). Tomēr tie šīs profesijas pārstāvji, kuri diplomus ieguvuši pirms minētā datuma, pēc izvēles drīkst izmantot agrāko profesijas nosaukumu Krankengymnast(in).[2] Minimālais ilgums var tikt samazināts no trim uz diviem gadiem, ja attiecīgajai personai ir kvalifikācijas pierādījumi, kas nepieciešami, lai iestātos universitātē (Abitur), t.i., 13 gadus ilgs iepriekšējās izglītības un mācību posms, vai arī tai ir kvalifikācijas pierādījumi, kas nepieciešami, lai iestātos augstākajā profesionālās izglītības iestādē Fachhochschule(aFechhochschulreife), t.i., 12 gadus ilgs iepriekšējās izglītības un mācību posms.--------------------------------------------------


title: Padomes direktīva (1984. gada 9. oktobris) par robežvērtībām un kvalitātes mērķiem attiecībā uz heksahlorcikloheksāna emisijām

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31984L0491

Oficiālais Vēstnesis L 274 , 17/10/1984 Lpp. 0011 - 0017 Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 15 Sējums 5 Lpp. 0059  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 15 Sējums 5 Lpp. 0059  Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 15 Sējums 6 Lpp. 0159  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 15 Sējums 6 Lpp. 0159

		Padomes Direktīva(1984. gada 9. oktobris)par robežvērtībām un kvalitātes mērķiem attiecībā uz heksahlorcikloheksāna emisijām(84/491/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 100. un 235. pantu,ņemot vērā Padomes Direktīvu 76/464/EEK (1976. gada 4. maijs) par piesārņojumu, ko rada dažas bīstamas vielas, kuras novada Kopienas ūdens vidē [1], un jo īpaši tās 6. un 12. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [2],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [3],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [4],tā kā, lai aizsargātu Kopienas ūdens vidi no piesārņojuma ar dažām bīstamām vielām, Direktīvas 76/464/EEK 3. pantā paredzēta iepriekšēju atļauju sistēma, kas nosaka emisijas standartus attiecībā uz to vielu emisijām, kas uzskaitītas minētās direktīvas pielikuma I sarakstā; tā kā minētās direktīvas 6. pantā paredzēts, ka ir jānosaka robežvērtības attiecībā uz emisijas standartiem, kā arī kvalitātes mērķi attiecībā uz ūdens vidi, ko ietekmē minēto vielu emisijas;tā kā heksahlorcikloheksāns (še turpmāk "HCH") ir halogēnorganisks savienojums, un toksicitātes, noturības un bioakumulācijas dēļ tas ir iekļauts I sarakstā;tā kā dalībvalstīm ir jāpiemēro robežvērtības, izņemot gadījumus, kad tās var izmantot kvalitātes mērķus;tā kā, ievērojot to, ka tiešu HCH emisiju radītā ūdens piesārņojuma cēlonis lielā mērā ir uzņēmumi, kas HCH ražo, apstrādā un papildus no tā gatavo preparātus vienā un tajā pašā vietā, attiecībā uz emisijām no šādiem uzņēmumiem būtu jānosaka robežvērtības un attiecībā uz ūdens vidi, kurā šādi uzņēmumi novada HCH, būtu jānosaka kvalitātes mērķi;tā kā būtiska ir arī citu tiešo rūpniecisko HCH piesārņojuma avotu ietekme; tā kā tāpēc attiecībā uz šīm emisijām gadījumā, kad tehnisku iemeslu dēļ nav iespējams noteikt emisijas robežvērtības Kopienas līmenī, dalībvalstīm neatkarīgi būtu jānosaka emisijas standarti, ņemot vērā labākos pieejamos tehniskos līdzekļus;tā kā dalībvalstīm būtu jāgādā par to, lai sakarā ar pasākumiem, kas paredzēti saskaņā ar šo direktīvu, nevarētu palielināties augsnes un gaisa piesārņojums;tā kā būtu jāievieš īpaša monitoringa procedūra, lai dalībvalstis varētu pierādīt, ka ir ievēroti kvalitātes mērķi;tā kā šīs direktīvas efektīvas īstenošanas nolūkā būtu jāparedz, ka dalībvalstis veic minēto HCH emisiju ietekmētās ūdens vides monitoringu;tā kā ir svarīgi, lai reizi piecos gados Komisija ziņotu Padomei par šīs direktīvas īstenošanu dalībvalstīs;tā kā šīs direktīvas darbības jomā neietilpst gruntsūdens, jo uz to attiecas Direktīva 80/68/EEK, [5]IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pants1. Šajā direktīvā:- ievērojot Direktīvas 76/464/EEK 6. panta 1. punktu, noteiktas emisijas standartu robežvērtības attiecībā uz HCH emisijām no rūpniecības uzņēmumiem, kas definēti šīs direktīvas 2. panta g) punktā,- ievērojot Direktīvas 76/464/EEK 6. panta 2. punktu, noteikti kvalitātes mērķi attiecībā uz HCH ūdens vidē,- ievērojot Direktīvas 76/464/EEK 6. panta 4. punktu, noteikti termiņi, kādos ir jāpanāk atbilstība nosacījumiem, kas norādīti atļaujās, ko dalībvalstu kompetentās iestādes piešķīrušas attiecībā uz esošajām emisijām,- ievērojot Direktīvas 76/464/EEK 12. panta 1. punktu, noteiktas mērīšanas standartmetodes, kas dod iespēju noteikt HCH koncentrāciju emisijās un ūdens vidē,- ievērojot Direktīvas 76/464/EEK 6. panta 3. punktu, ieviesta monitoringa procedūra,- dalībvalstīm izvirzīta prasība sadarboties savā starpā tādu emisiju gadījumā, kas ietekmē vairāk nekā vienas dalībvalsts ūdeņus.2. Šī direktīva piemērojama Direktīvas 76/464/EEK 1. pantā minētajiem ūdeņiem, izņemot gruntsūdeņus.2. pantsŠajā direktīvā:a) "HCH"ir 1,2,3,4,5,6-heksahlorcikloheksāna izomēri;b) "lindāns"ir produkts, kas satur vismaz 99 % 1,2,3,4,5,6-heksahlorcikloheksāna γ-izomēra;c) "lindāna ekstrahēšana"ir lindāna atdalīšana no heksahlorcikloheksāna izomēru maisījuma;d) "robežvērtības"ir I pielikumā norādītās robežvērtības;e) "kvalitātes mērķi"ir II pielikumā norādītās prasības;f) "HCH" apstrādeir jebkurš rūpniecisks process, kas iekļauj HCH ražošanu vai izmantošanu, vai jebkurš cits rūpniecības process, ko raksturo HCH klātbūtne;g) "rūpniecības uzņēmums"ir uzņēmums, kurā apstrādā HCH vai jebkuru citu vielu, kas satur HCH;h) "esošs uzņēmums"ir rūpniecības uzņēmums, kas darbojas šīs direktīvas paziņošanas dienā.i) "jauns uzņēmums" ir:- rūpniecības uzņēmums, kas sācis darboties pēc šīs direktīvas paziņošanas dienas,- esošs rūpniecības uzņēmums, kura HCH ražošanas vai apstrādes jauda ir ievērojami palielinājusies pēc šīs direktīvas paziņošanas dienas.3. pants1. Robežvērtības, termiņi, kas noteikti attiecībā uz atbilstību šīm robežvērtībām, un emisiju monitoringa un kontroles procedūra ir noteikta I pielikumā.2. Robežvērtības parasti piemēro vietā, kur notekūdeņi, kas satur HCH, atstāj rūpniecības uzņēmumu.Ja HCH saturošos notekūdeņus apstrādā ārpus rūpniecības uzņēmuma pārstrādes uzņēmumā, kas paredzēts HCH atdalīšanai, dalībvalsts var atļaut robežvērtības piemērot vietā, kur notekūdeņi atstāj pārstrādes uzņēmumu.3. Direktīvas 76/464/EEK 3. pantā paredzētajās atļaujās jābūt noteikumiem, kas būtu vismaz tikpat stingri kā noteikumi šīs direktīvas I pielikumā, izņemot gadījumu, kad dalībvalsts izpilda Direktīvas 76/464/EEK 6. panta 3. punktu, pamatojoties uz šīs direktīvas II un IV pielikumu.Atļaujas pārskata vismaz reizi četros gados.4. Neskarot to saistības, kas izriet no 1., 2. un 3. punkta, kā arī no noteikumiem Direktīvā 76/464/EEK, dalībvalstis jauniem uzņēmumiem var piešķirt atļaujas tikai tad, ja šie uzņēmumi piemēro standartus, kas atbilst labākajiem pieejamiem tehniskajiem līdzekļiem, kad tas ir vajadzīgs piesārņojuma novēršanai saskaņā ar minētās direktīvas 2. pantu vai konkurences izkropļojumu novēršanai.Neatkarīgi no pieņemtās metodes gadījumā, kad paredzētie pasākumi tehnisku iemeslu dēļ neatbilst labākajiem pieejamiem tehniskiem līdzekļiem, pirms atļaujas izdošanas attiecīgā dalībvalsts sniedz Komisijai šo iemeslu pamatojumus.Komisija tūlīt nosūta šos pamatojumus citām dalībvalstīm un iespējami drīz nosūta visām dalībvalstīm ziņojumu, kurā sniegts tās atzinums par izņēmumu, kas paredzēts otrajā daļā. Vajadzības gadījumā tā vienlaikus iesniedz Padomei attiecīgus priekšlikumus.5. Analīzes standartmetode HCH klātbūtnes noteikšanai dota III pielikuma 1. punktā. Citas metodes var izmantot ar nosacījumu, ka šādu metožu noteikšanas robežas, precizitāte un ticamība ir vismaz tikpat augsta kā tā, kas noteikta III pielikuma 1. punktā. Precizitāte, kas paredzēta attiecībā uz notekūdeņu plūsmas mērījumu, ir norādīta III pielikuma 2. punktā.6. Dalībvalstis gādā par to, lai pasākumi, kas paredzēti saskaņā ar šo direktīvu, neradītu HCH piesārņojuma pieaugumu citās vidēs, jo īpaši gaisā un augsnē.4. pantsAttiecīgās dalībvalstis gādā par to, lai tiktu uzraudzīta ūdens vide, ko ietekmē rūpnieciskās emisijas.Gadījumā, kad emisijas ietekmē vairāku dalībvalstu ūdeņus, attiecīgās dalībvalstis sadarbojas, lai saskaņotu monitoringa procedūras.5. pants1. Attiecībā uz to, kā dalībvalstis īsteno šo direktīvu, Komisija veic salīdzinošu izvērtējumu, pamatojoties uz informāciju, ko dalībvalstis katrā atsevišķā gadījumā sniedz tai saskaņā ar Direktīvas 76/464/EEK 13. pantu un pēc tās pieprasījuma. Attiecīgā informācija jo īpaši satur:- sīkus datus par atļaujām, kurās noteikti emisijas standarti attiecībā uz HCH emisijām,- 1. panta 2. punktā minētajos ūdeņos veikto HCH emisiju uzskaites rezultātus,- HCH koncentrāciju noteikšanas nolūkā izveidotā valsts tīkla izdarīto mērījumu rezultātus.2. Reizi piecos gados, un pirmoreiz četrus gadus pēc šīs direktīvas paziņošanas, Komisija nosūta Padomei 1. punktā minēto salīdzinošo izvērtējumu.3. Ja mainījušās zinātnes atziņas galvenokārt attiecībā uz HCH toksicitāti, stabilitāti un uzkrāšanos dzīvajos organismos un nosēdumos vai ja labākie pieejamie tehniskie līdzekļi ir uzlabojušies, Komisija iesniedz Padomei attiecīgus priekšlikumus, kas paredzēti tam, lai vajadzības gadījumā padarītu stingrākas robežvērtības un kvalitātes mērķus vai noteiktu papildu robežvērtības un papildu kvalitātes mērķus.6. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā pasākumi, kas vajadzīgi, lai vēlākais līdz 1986. gada 1. aprīlim izpildītu šīs direktīvas prasības. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus tos savus tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņem jomā, kuru reglamentē šī direktīva.7. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 1984. gada 9. oktobrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsJ. Bruton[1] OV L 129, 18.5.1976., 23. lpp.[2] OV C 215, 11.8.1983., 3. lpp.[3] OV C 127, 14.5.1984., 138. lpp.[4] OV C 57, 29.2.1984., 1. lpp.[5] OV L 20, 26.1.1980., 43. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSROBEŽVĒRTĪBAS, TERMIŅI, KAS PAREDZĒTI ATTIECĪBĀ UZ ATBILSTĪBU ŠĪM ROBEŽVĒRTĪBĀM, UN MONITORINGA UN KONTROLES PROCEDŪRA, KAS PIEMĒROJAMA EMISIJĀM1. Robežvērtības un termiņiRūpniecības nozare | Mērvienība | Robežvērtības, kas jāievēro no |1986. gada 1. aprīļa | 1988. gada 1. oktobra |1.HCH ražošanas uzņēmums | HCH grami uz tonnu saražota HCH | 3 | 2 |HCH miligrami uz novadītu litru | 3 | 2 |2.Lindāna ekstrahēšanas uzņēmums | HCH grami uz tonnu apstrādāta HCH | 15 | 4 |HCH miligrami uz novadītu litru | 8 | 2 |3.Uzņēmums, kurā veic HCH ražošanu un lindāna ekstrahēšanu | HCH grami uz tonnu saražota HCH | 16 | 5 |HCH miligrami uz novadītu litru | 6 | 2 |2. Robežvērtības, kas izteiktas kā koncentrācija, ko principā nevar pārsniegt, ir norādītas tabulā še iepriekš. Robežvērtības, kas izteiktas kā maksimālās koncentrācijas, nekādā ziņā nevar būt lielākas par robežvērtībām, kas izteiktas kā svars dalīts ar ūdens daudzumu, kas vajadzīgs, lai saražotu vai apstrādātu vienu tonnu HCH.Robežvērtības attiecībā uz svaru tabulā še iepriekš, kas izteiktas kā novadītā HCH daudzums attiecībā pret saražotā vai apstrādātā HCH daudzumu, ir jāievēro katrā ziņā.3. Dienas vidējās robežvērtības, veicot monitoringu saskaņā ar noteikumiem 4. un 5. punktā še turpmāk, ir divkāršas atbilstošās mēneša vidējās robežvērtības, kas norādītas tabulā še iepriekš.4. Lai pārbaudītu, vai emisijas atbilst emisijas standartiem, kas noteikti saskaņā ar šo direktīvu, ir jāievieš monitoringa procedūra.Šajā procedūrā jāparedz paraugu ņemšana un analīze un notekūdeņu plūsmas un saražotā vai apstrādātā HCH daudzuma mērīšana. Ja nevar noteikt saražotā vai apstrādātā HCH daudzumu, monitoringa procedūra pamatojas vienīgi uz varbūtējo HCH daudzumu, kas varētu būt saražots vai apstrādāts attiecīgajā laika posmā, ņemot vērā ražošanas iekārtas, kas darbojas, un standartus, kas ir atļaujas pamatā.5. Ņem paraugu, kas ir raksturīgs 24 stundu laikposma emisijai. Mēneša laikā novadītā HCH daudzums ir jāaprēķina, pamatojoties uz diennakts laikā novadītajiem HCH daudzumiem.Tomēr attiecībā uz rūpniecības uzņēmumiem, kas novada ne vairāk par 3 kg HCH gadā, var ieviest vienkāršotu monitoringa procedūru.--------------------------------------------------II PIELIKUMSKVALITĀTES MĒRĶIDalībvalstīs, kur piemēro Direktīvas 76/464/EEK 6. panta 3. punktā paredzēto izņēmumu, emisijas standartus, ko saskaņā ar minētās direktīvas 5. pantu nosaka un nodrošina dalībvalstis, nosaka tā, lai attiecīgais kvalitātes mērķis vai mērķi no še turpmāk uzskaitītajiem būtu izpildīti platībā, ko ietekmē HCH emisijas. Kompetentā iestāde nosaka ietekmēto platību katrā atsevišķā gadījumā un no 1. punktā uzskaitītajiem kvalitātes mērķiem izvēlas mērķi vai mērķus, kurus tā uzskata par atbilstīgiem, ņemot vērā ietekmētās platības paredzēto izmantojumu un to, ka šīs direktīvas mērķis ir likvidēt visu piesārņojumu.1. Nolūkā likvidēt piesārņojumu Direktīvas 76/464/EEK nozīmē un ievērojot minētās direktīvas 2. pantu, ir noteikti kvalitātes mērķi še turpmāk [1], kas tiek mērīti pietiekami tuvu emisijas vietai [2].1.1. Kopējā HCH koncentrācija iekšējos virszemes ūdeņos, ko ietekmē emisijas, nedrīkst pārsniegt 100 nanogramus litrā.1.2. Kopējā HCH koncentrācija estuāra ūdeņos un teritoriālajos jūras ūdeņos, ko ietekmē emisijas, nedrīkst pārsniegt 20 nanogramus litrā.1.3. Attiecībā uz ūdeņiem, ko izmanto dzeramā ūdens iegūšanai, HCH saturam jāatbilst Direktīvas 75/440/EEK [3] prasībām.2. Papildus iepriekš minētajām prasībām direktīvas 5. pantā minētajam valsts tīklam jānosaka HCH koncentrācijas iekšējos virszemes ūdeņos un rezultāti jāsalīdzina ar kopējo HCH koncentrāciju 50 nanogrami litrā.Ja kādā no valsts tīkla vietām šī koncentrācija nav ievērota, iemesli ir jādara Komisijai zināmi.3. Kopējai HCH koncentrācijai nosēdumos un/vai mīkstmiešos un/vai gliemenēs un/vai zivīs laika gaitā nevajadzētu ievērojami palielināties.4. Ja ūdeņiem kādā platībā piemēro vairākus kvalitātes mērķus, ūdens kvalitātei jābūt pietiekamai, lai atbilstu katram no tiem.[1] Koncentrācijas, kas norādītas 1.1. un 1.2. punktā ir minimālās prasības, kas vajadzīgas ūdens dzīvo organismu aizsardzībai no piesārņojuma Direktīvas 76/464/EEK 1. panta 2. punkta e) apakšpunkta nozīmē.[2] Izņemot kvalitātes mērķi 1.3., visas koncentrācijas attiecas uz gada laikā iegūto rezultātu aritmētisko vidējo.[3] Direktīva 75/440/EEK attiecas uz to virszemes ūdeņu kvalitāti, kas paredzēti dzeramā ūdens ieguvei dalībvalstīs (OV L 194, 25.7.1975., 26. lpp.). Tajā paredzēts obligātais "kopējo pesticīdu" lielums (ieskaitot HCH).--------------------------------------------------III PIELIKUMSMĒRĪJUMU METODES1. Analīzes standartmetode paredzēto vielu koncentrācijas noteikšanai emisijās un ūdeņos ir gāzu hromatogrāfija ar elektronu satveres detektoru pēc ekstrahēšanas ar piemērotu šķīdinātāju un attīrīšanas.Metodes ticamībai [1] un precizitātei [2] ir jābūt ± 50 % koncentrācijā, ko izsaka divkārša noteikšanas robežas vērtība.Noteikšanas robeža [3]- attiecībā uz emisijām ir viena desmitdaļa no parauga ņemšanas vietā prasītās koncentrācijas,- attiecībā uz ūdeņiem, kam piemēro kādu kvalitātes mērķi:i) viena desmitdaļa no kvalitātes mērķī norādītās koncentrācijas — iekšējiem virszemes ūdeņiem;ii) viena piektdaļa no kvalitātes mērķī norādītās koncentrācijas — estuāra ūdeņiem un teritoriālajiem jūras ūdeņiem,- attiecībā uz nosēdumiem ir 1 μg uz kilogramu sausa svara,- attiecībā uz dzīviem organismiem ir 1 μg uz kilogramu mitra svara.2. Notekūdeņu plūsmas mērīšana jāizdara ar ticamību ± 20 %.[1] Šo terminu definīcijas ir Direktīvā 79/869/EEK (1979. gada 9. oktobris) par dzeramā ūdens ieguvei paredzētā virszemes ūdens mērīšanas metodēm un paraugu ņemšanas un analīžu biežumu dalībvalstīs (OV L 271, 29.10.1979., 44. lpp.).[2] Šo terminu definīcijas ir Direktīvā 79/869/EEK (1979. gada 9. oktobris) par dzeramā ūdens ieguvei paredzētā virszemes ūdens mērīšanas metodēm un paraugu ņemšanas un analīžu biežumu dalībvalstīs (OV L 271, 29.10.1979., 44. lpp.).[3] Šo terminu definīcijas ir Direktīvā 79/869/EEK (1979. gada 9. oktobris) par dzeramā ūdens ieguvei paredzētā virszemes ūdens mērīšanas metodēm un paraugu ņemšanas un analīžu biežumu dalībvalstīs (OV L 271, 29.10.1979., 44. lpp.).--------------------------------------------------IV PIELIKUMSKVALITĀTES MĒRĶU MONITORINGA PROCEDŪRA1. Katrai atļaujai, kas piešķirta saskaņā ar šo direktīvu, kompetentā iestāde precizē sīki izstrādātus monitoringa noteikumus un termiņus konkrēto kvalitātes mērķu vai mērķa izpildes nodrošināšanai.2. Saskaņā ar Direktīvas 76/464/EEK 6. panta 3. punktu dalībvalsts attiecībā uz katru izraudzīto un piemēroto kvalitātes mērķi ziņo Komisijai par:- novadīšanas vietām un izkliedēšanas līdzekļiem,- platību, kurā piemēro kvalitātes mērķi,- paraugu ņemšanas vietu izvietojumu,- paraugu ņemšanas biežumu,- paraugu ņemšanas un mērīšanas metodēm,- iegūtajiem rezultātiem.3. Paraugiem pietiekami jāraksturo ūdens vides kvalitāte platībā, ko ietekmē emisijas, un paraugu ņemšanas biežumam jābūt pietiekamam, lai norādītu uz varbūtējām izmaiņām ūdens vidē, jo īpaši ņemot vērā hidroloģiskā režīma dabiskas pārmaiņas.--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva (1981. gada 24. jūnijs), ar ko groza Direktīvas 64/432/EEK, 64/433/EEK, 71/118/EEK, 72/461/EEK, 72/462/EEK, 77/96/EEK, 77/99/EEK, 77/391/EEK, 80/215/EEK, 80/217/EEK un 80/1095/EEK attiecībā uz Pastāvīgās veterinārijas komitejas procedūrām

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31981L0476

Oficiālais Vēstnesis L 186 , 08/07/1981 Lpp. 0020 - 0021 Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 03 Sējums 22 Lpp. 0124  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 03 Sējums 22 Lpp. 0124  Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 3 Sējums 13 Lpp. 0149  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 3 Sējums 13 Lpp. 0149

		Padomes Direktīva(1981. gada 24. jūnijs),ar ko groza Direktīvas 64/432/EEK, 64/433/EEK, 71/118/EEK, 72/461/EEK, 72/462/EEK, 77/96/EEK, 77/99/EEK, 77/391/EEK, 80/215/EEK, 80/217/EEK un 80/1095/EEK attiecībā uz Pastāvīgās veterinārijas komitejas procedūrām(81/476/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 43. un 100. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],tā kā Pastāvīgā veterinārijas komiteja, kas ir izveidota ar Lēmumu 68/361/EEK [3], savu atzinumu sniedz saskaņā ar procedūrām, kuras ir spēkā līdz 1981. gada 21. jūnijam;tā kā Komisijai pirmo lietu nodeva izskatīšanai 1972. gada 22. decembrī; tā kā ir pagājis pietiekami ilgs laiks, lai varētu pieņemt galīgo lēmumu par šīm procedūrām; tā kā tādēļ minēto procedūru spēkā esamība vairs nav jāierobežo;tā kā pieredze, kas ir gūta, pielietojot pašreizējo procedūru, rāda, ka tā kopumā ir efektīva to lēmumu pieņemšanas metode, kuriem tā sākotnēji bija paredzēta;tā kā turklāt pēc Grieķijas pievienošanās ir arī jāpielāgo balsu skaits, kas veido vajadzīgo balsu vairākumu komitejā, aktos, kuri ir pieņemti pēc 1979. gada Pievienošanās akta pieņemšanas un kuri vēl nav pielāgoti,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsAtceļ šādus noteikumus:- Direktīvas 64/432/EEK [4] 14. pantu,- Direktīvas 64/433/EEK [5] 9.b pantu,- Direktīvas 71/118/EEK [6] 13. pantu,- Direktīvas 72/461/EEK [7] 10. pantu,- Direktīvas 72/462/EEK [8] 31. pantu,- Direktīvas 77/96/EEK [9] 10. pantu,- Direktīvas 77/99/EEK [10] 21. pantu,- Direktīvas 77/391/EEK [11] 12. pantu,- Direktīvas 80/215/EEK [12] 9. pantu,- Direktīvas 80/217/EEK [13] 17. pantu,- Direktīvas 80/1095/EEK [14] 10. pantu.2. pantsDirektīvas 80/215/EEK 8. panta 3. punktā, Direktīvas 80/217/EEK 16. panta 3. punktā un Direktīvas 80/1095/EEK 9. panta 3. punktā skaitli "41" aizstāj ar skaitli "45".3. pantsPadome līdz 1987. gada 1. jūlijam, pamatojoties uz Komisijas ziņojumu par Pastāvīgās veterinārijas komitejas darbību, kurā vajadzības gadījumā ir iekļauti attiecīgi priekšlikumi, pārskata minētās komitejas procedūru.4. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 1981. gada 24. jūnijāPadomes vārdā —priekšsēdētājsG. M. V. van Aardenne[1] OV C 102, 5.5.1981., 2. lpp.[2] Atzinums sniegts 1981. gada 19. jūnijā (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).[3] OV L 255, 18.10.1968., 23. lpp.[4] OV 121, 29.7.1964., 1977./64. lpp.[5] OV 121, 29.7.1964., 2012./64. lpp.[6] OV L 55, 8.3.1971., 23. lpp.[7] OV L 302, 31.12.1972., 24. lpp.[8] OV L 302, 31.12.1972., 28. lpp.[9] OV L 26, 31.1.1977., 67. lpp.[10] OV L 26, 31.1.1977., 85. lpp.[11] OV L 145, 13.6.1977., 44. lpp.[12] OV L 47, 21.2.1980., 4. lpp.[13] OV L 47, 21.2.1980., 11. lpp.[14] OV L 325, 1.12.1980., 1. lpp.--------------------------------------------------