title: Eiropas Palamenta un Padomes Direktīva 1999/2/EK (1999. gada 22. februāris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pārtiku un pārtikas sastāvdaļām, kas ir apstrādātas ar jonizējošo radiāciju

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31999L0002

Oficiālais Vēstnesis L 066 , 13/03/1999 Lpp. 0016 - 0023

		Eiropas Palamenta un Padomes Direktīva 1999/2/EK(1999. gada 22. februāris)par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pārtiku un pārtikas sastāvdaļām, kas ir apstrādātas ar jonizējošo radiācijuEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 100.a pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],saskaņā ar Līguma 189.b pantā noteikto procedūru [3], saskaņā ar Samierināšanas komitejas 1998. gada 9. decembrī apstiprināto kopīgo dokumentu,(1) tā kā atšķirības starp valstu tiesību aktiem attiecībā uz pārtikas apstrādi ar jonizējošo radiāciju un to lietošanas nosacījumiem var kavēt brīvu pārtikas apriti un var radīt nevienādas konkurences apstākļus, tādējādi iespaidojot iekšējā tirgus darbību;(2) tā kā jāparedz pasākumi, kas vērsti uz iekšējā tirgus vienmērīgu darbību; tā kā iekšējais tirgus aptver teritoriju bez iekšējām robežām, kurā ir nodrošināta brīva preču, personu, pakalpojumu un kapitāla aprite; tā kā tas pašlaik nenotiek, jo dalībvalstīs pastāv atšķirības attiecībā uz pārtikas apstarošanu, respektīvi, dažās tā ir atļauta, bet dažās — aizliegta;(3) tā kā šo vispārīgo direktīvu pabeigs Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 22. februāra Direktīva 1999/3/EK, ar ko izveido ar jonizējošo radiāciju apstrādātas pārtikas un pārtikas sastāvdaļu Kopienas sarakstu [4], turpmāk tekstā "ieviešanas direktīva";(4) tā kā dažās dalībvalstīs pārtikas apstarošana ir īpašs jautājums sabiedrības debatēs, un tā kā patērētājiem var būt iemesls raizēm par pārtikas apstarošanas izmantošanas sekām;(5) tā kā līdz brīdim, kad spēkā stāsies Kopienas pozitīvais tās pārtikas saraksts, ko var apstrādāt ar jonizējošo radiāciju, ir lietderīgi, ka dalībvalstis saskaņā ar Līguma noteikumiem var turpināt piemērot esošos valstu ierobežojumus vai aizliegumus pārtikas jonizējošajai radiācijai un tās apstarotās pārtikas tirdzniecībai, kas nav iekļauta sākotnējā pozitīvajā sarakstā, ko izveido ieviešanas direktīva;(6) tā kā noteikumos, kas attiecas uz jonizējošās radiācijas izmantošanu pārtikas apstrādē, pirmām kārtām jāņem vērā cilvēku veselības aizsardzības prasības un arī ekonomiskās un tehniskās vajadzības, ciktāl tās skar veselības aizsardzību;(7) tā kā ir piemērojama Padomes 1996. gada 13. maija Direktīva 96/29/Euratom, ar ko nosaka drošības pamatstandartus strādnieku un plašas sabiedrības veselības aizsardzībai pret bīstamību, kas rodas no jonizējošās radiācijas [5];(8) tā kā apstiprinātajām apstarošanas iekārtām vajadzētu būt pakļautām oficiālai kontrolei ar pārbaudes sistēmu, kas jāizveido šīs direktīvas vajadzībām;(9) tā kā apstiprinātajām iestādēm vajadzētu veidot reģistru, lai nodrošinātu, ka ir ievēroti šīs direktīvas noteikumi;(10) tā kā Padomes 1978. gada 18. decembra Direktīvā 79/112/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pārdošanai gala patērētājam paredzētas pārtikas marķēšanu, prezentēšanu un reklamēšanu [6] jau ir paredzēti noteikumi, kas attiecas uz pārdošanai gala patērētājam paredzētas apstarotas pārtikas marķēšanu;(11) tā kā ir arī jānosaka atbilstīgi noteikumi ar jonizējošo radiāciju apstrādātas pārtikas marķēšanai, kas nav paredzēta gala patērētājam;(12) tā kā neskarot lēmumu pieņemšanas procedūru, kas noteikta Eiropas Kopienas dibināšanas līgumā vai šajā direktīvā, vajadzētu konsultēties ar Pārtikas pētniecības komiteju, kas izveidota ar Lēmumu 74/234/EEK [7], par jebkuru jautājumu, kas attiecas uz šo direktīvu un var ietekmēt sabiedrības veselību;(13) tā kā pārtiku var apstrādāt ar jonizējošo radiāciju tikai tad, ja ir pārtikas higiēnas nepieciešamība vai pierādāma tehnoloģiska vai citāda priekšrocība, vai labums patērētājam un ja tā ir veselīga un pienācīgā stāvoklī, jo jonizējošo radiāciju nevajadzētu izmantot kā aizstājēju higiēnas vai veselības praksei vai labai ražošanas vai lauksaimniecības praksei;(14) tā kā šo procesu nevajadzētu izmantot kā aizstājēju labai ražošanas darbībai, un tā kā šis nosacījums ir ievērots pārtikai, kas uzskaitīta ieviešanas direktīvas pielikumā;(15) tā kā visos gadījumos, kad Padome pilnvaro Komisiju ieviest noteikumus attiecībā uz pārtikas apstarošanu, jāparedz procedūra, kā dalībvalstis un Komisija cieši sadarbojas, izmantojot Pārtikas pastāvīgo komiteju un, nepieciešamības gadījumā, Pastāvīgo veterināro komiteju vai Augu aizsardzības pastāvīgo komiteju;(16) tā kā ja šķiet, ka pārtikas apstrādes process ar jonizējošo radiāciju vai ar jonizējošo radiāciju apstrādātās pārtikas izmantošana, ko atļauj šī direktīva, satur veselības risku, dalībvalstīm jābūt tiesībām apturēt vai ierobežot šādu izmantošanu, vai samazināt ierobežojumus līdz lēmuma pieņemšanai Kopienas līmenī;(17) tā kā Padomes 1989. gada 14. jūnija Direktīva 89/397/EEK par oficiālo pārtikas kontroli [8] ļauj valsts izpildiestādēm izvēlēties līdzekļus un metodes; tā kā Padomes 1993. gada 29. oktobra Direktīva 93/99/EEK par papildu pasākumu priekšmetu attiecībā uz oficiālo pārtikas kontroli [9] nosaka kvalitātes standartus laboratorijām un pieprasa apstiprinātu analīzes metožu izmantošanu, ja tās ir pieejamas; tā kā Direktīvas 93/99/EEK 5. pants ir piemērojams šīs direktīvas ieviešanas pārraudzībai;(18) tā kā 1994. gada 20. decembrī tika noslēgts modus vivendi starp Eiropas Parlamentu, Padomi un Komisiju attiecībā uz ieviešanas pasākumiem tiesību aktiem, kas pieņemti saskaņā ar Līguma 189.b pantā minēto procedūru [10],IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.1. pants1. Šī direktīva attiecas uz tādas pārtikas un pārtikas sastāvdaļu (turpmāk tekstā "pārtika") ražošanu, tirdzniecību un importu, kas apstrādātas ar jonizējošo radiāciju.2. Šī direktīva neattiecas uz:a) pārtiku, kas pakļauta jonizējošajai radiācijai, ko rada mērīšanas vai pārbaudes ierīces, ar noteikumu, ka absorbētā deva nav lielāka par 0,01 Gy pārbaudes ierīcēm, kas izmanto neitronus, un 0,5 Gy citos gadījumos, pie maksimālā radiācijas enerģijas līmeņa 10 MeV rentgena staru gadījumā, 14 MeV neitronu gadījumā un 5 MeV citos gadījumos;b) tādas pārtikas apstarošanu, kas ārstu uzraudzībā ir sagatavota patērētājiem, kuriem nepieciešama sterila diēta.2. pantsDalībvalstis veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka apstaroto pārtiku var laist tirgū tikai tad, ja tā atbilst šīs direktīvas noteikumiem.3. pants1. Noteikumi, kas jāievēro, lai saņemtu atļauju apstrādāt pārtiku ar jonizējošo radiāciju, minēti I pielikumā. Apstrādes laikā pārtikai jābūt derīgai lietošanai uzturā.2. Apstarošanu var veikt, tikai izmantojot II pielikumā uzskaitītos avotus un saskaņā ar 7. panta 2. punktā minētā darbības kodeksa prasībām. Vispārējo vidējo absorbēto devu aprēķina saskaņā ar III pielikumu.4. pants1. Kopienas saraksts, kurā minēta pārtika, ko var apstrādāt ar jonizējošo radiāciju, un kurš izslēdz visus sarakstā neminētos pārtikas veidus, kā arī maksimālās atļautās radiācijas devas ir noteiktas ieviešanas direktīvā, ko pieņem saskaņā ar Līguma 100.a pantā minētajām procedūrām, ņemot vērā nosacījumus atļauju izsniegšanai, kas minēti I pielikumā.2. Šo sarakstu izveido pakāpeniski.3. Komisija izskata valstīs spēkā esošās atļaujas un pēc konsultēšanās ar Pārtikas pētniecības komiteju saskaņā ar Līguma 100.a pantā paredzēto procedūru iesniedz priekšlikumus, kas vērsti uz saraksta izveidošanu.Vēlākais, 2000. gada 31. decembrī Komisija saskaņā ar Līguma 100.a pantu iesniedz priekšlikumu, kas paredzēts 1. punktā minētā pozitīvā saraksta pabeigšanai.4. Līdz dienai, kad stājas spēkā direktīva, kas pieņemta, balstoties uz 3. punkta otrajā apakšpunktā minēto priekšlikumu, dalībvalstis var saglabāt esošās atļaujas attiecībā uz pārtikas apstrādi ar jonizējošo radiāciju ar noteikumu, ka:a) par attiecīgās pārtikas apstrādi izsniegts labvēlīgs Pārtikas pētniecības komitejas atzinums;b) vispārējā vidējā absorbētās radiācijas deva nepārsniedz robežu, ko ieteikusi Pārtikas pētniecības komiteja;c) jonizējošā apstarošanu un laišanu tirgū veic saskaņā ar šo direktīvu.5. Līdz dienai, kad stājas spēkā direktīva, kas pieņemta, balstoties uz 3. punkta otrajā apakšpunktā minēto priekšlikumu, jebkura dalībvalsts var arī atļaut apstrādāt pārtiku, kurai apstrādes atļauju saglabā cita dalībvalsts saskaņā ar 4. punktu, ja ir ievēroti 4. punktā minētie noteikumi.6. Dalībvalstis nekavējoties paziņo Komisijai un citām dalībvalstīm par atļaujām, kas saglabātas saskaņā ar 4. punktu vai piešķirtas saskaņā ar 5. punktu, un par tām pievienotajiem noteikumiem. Komisija publicē šos paziņojumus Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.7. Līdz dienai, kad stājas spēkā direktīva, kas pieņemta, balstoties uz 3. punkta otrajā apakšpunktā minēto priekšlikumu, dalībvalstis var saskaņā ar Līguma noteikumiem turpināt piemērot esošos valstu ierobežojumus vai aizliegumus pārtikas jonizējošajai apstarošanai un tās apstarotās pārtikas tirdzniecībai, kas nav iekļauta sākotnējā pozitīvajā sarakstā, ko izveido ar ieviešanas direktīvu.5. pants1. Maksimālā radiācijas deva pārtikai var tikt dota daļās; taču maksimālo radiācijas devu, kas noteikta saskaņā ar 4. pantu, pārsniegt nedrīkst. Apstarošanas apstrādi nedrīkst izmantot savienojumā ar jebkādu ķīmisku apstrādi, kurai ir tāds pats mērķis kā apstarošanas apstrādei.2. Par izņēmumiem no 1. punkta var izlemt saskaņā ar 12. pantā noteikto procedūru.6. pantsAr jonizējošo radiāciju apstrādātās pārtikas marķēšanu regulē šādi noteikumi.1. Gala patērētājiem un produktu piegādātājiem paredzētu produktu gadījumā:a) ja produkti tiek pārdoti kā atsevišķa prece, uz marķējuma ir teksts "apstarots" vai "apstrādāts ar jonizējošo radiāciju", kā noteikts Direktīvas 79/112/EEK 5. panta 3. punktā.Neiesaiņotu produktu gadījumā šo tekstu parāda kopā ar produkta nosaukumu uz norādes vai uzraksta virs tvertnes, kur atrodas produkts, vai blakus tai;b) ja apstaroto produktu izmanto kā sastāvdaļu, šo tekstu pievieno apzīmējumam sastāvdaļu sarakstā.Neiesaiņotiem produktiem šo tekstu parāda kopā ar produkta nosaukumu uz norādes vai uzraksta virs tvertnes, kur atrodas produkts, vai blakus tai;c) atkāpjoties no Direktīvas 79/112/EEK 6. panta 7. punkta, šis teksts ir jāpievieno, lai norādītu apstarotās sastāvdaļas, kas izmantotas sastāvdaļu maisījumā pārtikā, pat ja to saturs gala produktā ir mazāks par 25 %.2. Tādiem produktiem, kas nav paredzēti gala patērētājiem un produktu piegādātājiem:a) iepriekšējā punktā minēto tekstu izmanto, lai norādītu gan apstrādātu pārtiku, gan sastāvdaļas, ko satur neapstarota pārtika;b) norāda vai nu tās iestādes nosaukumu un adresi, kas veikusi apstarošanu, vai arī tās atsauces numuru, kā noteikts 7. pantā.3. Visos gadījumos jānorāda informācija par apstrādi dokumentos, kas pavada apstaroto pārtiku vai attiecas uz to.7. pants1. Dalībvalstis informē Komisiju par kompetento iestādi vai iestādēm, kas ir atbildīgas par:- iepriekšēju apstarošanas iekārtu apstiprināšanu,- oficiāla atsauces numura piešķiršanu apstiprinātajām apstarošanas iekārtām,- oficiālo kontroli un pārbaudi,- apstiprinājuma atsaukšanu vai pārveidošanu.2. Apstiprinājumu piešķir tikai tad, ja iestāde:- atbilst ANO Pārtikas un lauksaimniecības organizācijas (FAO) un Pasaules veselības organizācijas (PVO) Apvienotās Codex Alimentarius komisijas ieteiktajam pārtikas apstrādē izmantojamo radiācijas iekārtu ekspluatācijas starptautiskās prakses kodeksam (atsauce FAO/WHO/CAC, vol. XV edition 1) un citām papildu prasībām, ko var pieņemt saskaņā ar šīs direktīvas 12. pantā noteikto procedūru,- ieceļ personu, kas ir atbildīga par atbilstību visiem nosacījumiem, kas nepieciešami procesa piemērošanai.3. Katra dalībvalsts Komisijai nosūta:- to apstarošanas iestāžu nosaukumus, adreses un atsauces numurus, kuras tā apstiprinājusi, apstiprināšanas dokumenta tekstu un jebkuru lēmumu, kas atceļ vai atsauc apstiprinājumu.Dalībvalstis arī katru gadu Komisijai nosūta:- pārbaužu rezultātus, kas veiktas jonizējošās radiācijas iekārtās, jo īpaši attiecībā uz apstrādāto produktu kategorijām un daudzumu un dotajām devām,- pārbaužu rezultātus, kas veikti produkta tirdzniecības stadijā. Dalībvalstis nodrošina, ka metodes, kas izmantotas, lai noteiktu apstrādi ar jonizējošo radiāciju, atbilst Direktīvas 85/591/EEK [11] pielikuma 1. un 2. punktam un jau ir vai, cik drīz vien iespējams, tiks standartizētas un apstiprinātas, vēlākais, līdz 2003. gada 1. janvārim. Dalībvalstis informē Komisiju par izmantotajām metodēm, un Komisija izvērtē šo metožu izmantošanu un attīstību, ņemot vērā Pārtikas pētniecības komitejas atzinumu.4. Balstoties uz datiem, kas sniegti saskaņā ar 3. punktu, Komisija Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī publicē:- sīku informāciju par iestādēm, kā arī jebkurām pārmaiņām to statusā,- ziņojumu, kas balstīts uz informāciju, ko katru gadu nodrošina valsts uzraudzības iestādes.8. pants1. Apstarošanas iekārtām, kas apstiprinātas saskaņā ar 7. pantu, par katru izmantoto jonizējošās radiācijas avotu jāprotokolē informācija, uzrādot par katru apstrādātās pārtikas partiju:a) apstarotās pārtikas īpašības un daudzumu;b) partijas numuru;c) personu, kas pasūta apstarošanas apstrādi;d) apstrādātās pārtikas saņēmēju;e) apstarošanas datumu;f) apstrādes laikā izmantotos iepakojuma materiālus;g) informāciju par apstarošanas procesa kontroli, kā noteikts III pielikumā, dozimetrisko pārbaudi un iegūtajiem rezultātiem, jo īpaši informāciju par absorbētās devas limitiem, zemāko un augstāko, un jonizējošās radiācijas veidu;h) atsauci uz sākotnējiem devas mērījumiem.2. Šā panta 1. punktā minētie protokoli jāglabā piecus gadus.3. Sīkus noteikumus par šī panta piemērošanu pieņem saskaņā ar 12. pantā minēto procedūru.9. pants1. Ar jonizējošo radiāciju apstrādātu pārtiku nedrīkst importēt no trešās valsts, izņemot gadījumus, ja:- tā atbilst noteikumiem, kas attiecas uz šo pārtiku,- to pavada dokumenti, kas uzrāda iestādes, kuras veikušas apstarošanas apstrādi, to nosaukumu un adresi, kā arī 8. pantā minēto informāciju,- tā ir apstrādāta apstarošanas iekārtā, ko apstiprinājusi Komisija un kas norādīta šī panta 2. punktā minētajā sarakstā.2. a) Saskaņā ar 12. pantā minēto procedūru, Komisija izveido apstiprināto iekārtu sarakstu, par kurām oficiālā pārraudzība garantē, ka tās atbilst 7. panta prasībām.Lai izveidotu šo sarakstu, Komisija var uzdot ekspertiem tās vadībā veikt apstarošanas iekārtu novērtēšanu un pārbaudi trešās valstīs saskaņā ar Direktīvas 93/99/EEK 5. pantu.Komisija publicē šo sarakstu un visus tai veiktos grozījumus Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī;b) Komisija var noslēgt tehniskus līgumus ar kompetentām organizācijām trešajās valstīs par kārtību, kādā jāveic a) apakšpunktā minētā novērtēšana un pārbaude.10. pantsPārtikas iepakojuma materiāliem, kas tiks apstaroti, jābūt šim mērķim piemērotiem.11. pantsGrozījumus pielikumos, lai ņemtu vērā zinātnes un tehnikas attīstību, pieņem saskaņā ar Līguma 100.a pantā noteikto kārtību.12. pants1. Kad jāievēro šajā pantā noteiktā kārtība, Komisijai palīdz Pastāvīgā pārtikas komiteja, turpmāk tekstā "Komiteja".Priekšsēdētājs nekavējoties pēc savas iniciatīvas vai pēc dalībvalsts pārstāvja pieprasījuma iesniedz lietu Komitejā.2. Komisijas pārstāvis iesniedz Komitejai to pasākumu projektu, kas jāpieņem. Komiteja sniedz savu atzinumu par projektu termiņā, kuru atkarībā no jautājuma steidzamības var noteikt tās priekšsēdētājs. Atzinumu sniedz ar balsu vairākumu, kas Līguma 148. panta 2. punktā paredzēts gadījumam, kad Padomei jāpieņem lēmums pēc Komisijas priekšlikuma. Dalībvalstu pārstāvju komitejā balsis vērtē, kā noteikts minētajā pantā. Priekšsēdētājs nebalso.3. a) Komisija pieņem paredzētos pasākumus, ja tie saskan ar Komitejas atzinumu;b) ja paredzētie pasākumi nesaskan ar Komitejas atzinumu vai ja atzinums nav sniegts, Komisija tūlīt iesniedz Padomei priekšlikumu par pieņemamajiem pasākumiem. Padome pieņem lēmumu ar kvalificētu balsu vairākumu.Ja trijos mēnešos kopš dienas, kad Komisija iesniegusi jautājumu izskatīšanai Padomē, Padome nav pieņēmusi lēmumu, ierosinātos pasākumus apstiprina Komisija.13. pantsAr Pastāvīgo pārtikas komiteju konsultējas par jebkuru jautājumu, kas ir šīs direktīvas darbības jomā un kam varētu būt ietekme uz sabiedrības veselību.14. pants1. Ja dalībvalstij, izvērtējot jaunu informācijas vai pēc šīs direktīvas pieņemšanas pārskatot esošo informāciju, ir skaidrs pierādījums, ka atsevišķu veidu pārtikas apstarošana apdraud cilvēka veselību, lai gan tā atbilst šīs direktīvas noteikumiem, šī dalībvalsts var uz laiku pārtraukt vai ierobežot minēto noteikumu piemērošanu tās teritorijā. Tā nekavējoties par to informē citas dalībvalstis un Komisiju, minot šā lēmuma iemeslus.2. Komisija, cik drīz vien iespējams, pārbauda 1. punktā minētos iemeslus Pastāvīgajā pārtikas komitejā; tā pieņem attiecīgus pasākumus saskaņā ar 12. pantā minēto kārtību. Dalībvalsts, kas pieņēmusi 1. punktā minēto lēmumu, var to paturēt spēkā, līdz pasākumi stājas spēkā.3. Grozījumus šai direktīvai vai ieviešanas direktīvai var veikt saskaņā ar 12. pantā noteikto kārtību tikai līdz līmenim, kas nepieciešams, lai nodrošinātu sabiedrības veselības aizsardzību, un tie visos gadījumos nesniedzas tālāk par aizliegumiem vai ierobežojumiem salīdzinājumā ar iepriekšējo juridisko situāciju.15. pantsDalībvalstis pieņem normatīvos un administratīvos aktus tā, lai tie atbilstīgi šai direktīvai:- atļautu apstarotas pārtikas tirdzniecību un izmantošanu no 2000. gada 20. septembra,- aizliegtu šai direktīvai neatbilstīgas pārtikas tirdzniecību un izmantošanu no 2001. gada 20. marta.Par to tās tūlīt informē Komisiju.Dalībvalstis, pieņemot šos pasākumus, ietver tajos atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāmas šādas atsauces.16. pantsŠī direktīva stājas spēkā septītajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.17. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1999. gada 22. februārīEiropas Parlamenta vārdā –priekšsēdētājsJ. M. Gil-roblesPadomes vārdā –priekšsēdētājsK.-H. Funke[1] OV C 336, 30.12.1988., 7. lpp. un OV C 303, 2.12.1989., 15. lpp.[2] OV C 194, 31.7.1989., 14. lpp.[3] Eiropas Parlamenta 1989. gada 11. oktobra atzinums (OV C 291, 20.11.1989., 58. lpp.), Padomes 1997. gada 27. oktobra kopējā nostāja (OV C 389, 22.12.1997., 36. lpp.) un Eiropas Parlamenta 1998. gada 18. februāra lēmums (OV C 80, 16.3.1998., 130. lpp.). Padomes 1999. gada 25. janvāra lēmums. Eiropas Parlamenta 1999. gada 28. janvāra lēmums.[4] OV L 66, 13.3.1999., 24. lpp.[5] OV L 159, 29.6.1996., 1. lpp.[6] OV L 33, 8.2.1979., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 97/4/EK (OV L 43, 14.2.1997., 21. lpp.).[7] OV L 136, 20.5.1974., 1. lpp.[8] OV L 186, 30.6.1989., 23. lpp.[9] OV L 290, 24.11.1993., 14. lpp.[10] OV C 102, 4.4.1996., 1. lpp.[11] OV L 372, 31.12.1985., 50. lpp.--------------------------------------------------I PIELIKUMSNOTEIKUMI PĀRTIKAS APSTAROŠANAS ATĻAUJU IZSNIEGŠANAI1. Pārtikas apstarošanu var atļaut tikai, ja:- pastāv pamatota tehnoloģiska vajadzība,- tā neapdraud veselību un tiek veikta saskaņā ar ieteiktajiem noteikumiem,- tā dod labumu patērētājam,- to neizmanto kā aizstājēju higiēnas vai veselības praksei, vai labai ražošanas vai lauksaimniecības praksei.2. Pārtikas apstarošanu var izmantot tikai šādiem mērķiem:- samazināt saslimstību ar pārtikas izraisītām slimībām, iznīcinot patogēnus organismus,- samazināt pārtikas bojāšanos, kavējot vai aizturot sadalīšanās procesu un iznīcinot organismus, kas veicina bojāšanos,- samazināt pārtikas zudumus, kas rodas, priekšlaicīgi nogatavojoties, asnojot vai dīgstot,- atbrīvot pārtiku no organismiem, kas ir kaitīgi augiem vai augu produktiem.--------------------------------------------------II PIELIKUMSJONIZĒJOŠĀS RADIĀCIJAS AVOTIPārtiku var apstrādāt tikai ar šādiem jonizējošās radiācijas avotiem:a) gamma stariem no radionuklīdiem 60Co vai 137Cs;b) rentgenstariem, ko rada starojuma iekārtas, kuras darbojas ar nominālo enerģijas (maksimālās kvantu enerģijas) līmeni, kas ir 5 MeV, vai zem tā;c) elektroniem, ko rada starojuma iekārtas, kuras darbojas ar nominālo enerģijas (maksimālās kvantu enerģijas) līmeni, kas ir 10 MeV, vai zem tā.--------------------------------------------------III PIELIKUMS1. DOZIMETRIJAVispārējā vidējā absorbētā devaLai noteiktu tādas pārtikas veselīgumu, kas apstrādāta ar vispārējo vidējo devu, kura ir 10 kGy vai mazāka, var pieņemt, ka visas radiācijas ķīmiskās sekas šajā konkrētajā devas diapazonā ir proporcionālas devai.Vispārējo vidējo devu,D, aprēķina ar šādu integrāli no kopējā preču tilpuma:+++++ TIFF +++++kurM = apstrādātā parauga kopējā masa,p = vietējais blīvums punktā (x, y, z),d = vietējā absorbētā deva punktā (x, y, z),dV = dx dy dz, bezgalīgi mazs tilpuma elements, kuru reālos gadījumos izsaka kā tilpuma daļas.Vispārējo vidējo absorbēto devu var noteikt tieši homogēniem produktiem vai neiesaiņotām precēm ar acīmredzamu homogēnu blīvumu, izvietojot atbilstīgu dozimetru daudzumu stratēģiski un izlases veidā pa visu preču tilpumu. Pēc šādā veidā noteiktas devas izplatības var aprēķināt vidējo, kas ir vispārējā vidējā absorbētā deva.Ja pareizi noteikta devas sadalījuma līkne visā produktā, ir zināma maksimālās un minimālās devas pozīcija. Produkta paraugu sērijā devas sadalījuma mērījumu šajās divās pozīcijās var izmantot, lai aprēķinātu vispārējo vidējo devu.Dažos gadījumos minimālās devas (Dmin) un maksimālās devas (Dmax) vidējo vērtību vidējā vērtība samērā precīzi uzrādīs vispārējo devu, t. i., šādā gadījumā:Vispārējā vidējā deva ≈+DmaxDminattiecībai nevajadzētu pārsniegt 3.2. PROCEDŪRAS2.1. Pirms kārtējās noteiktas kategorijas pārtikas apstarošanas sākšanas apstarošanas iestādē nosaka minimālās un maksimālās devas atrašanos, veicot devas mērījumus visā produkta apjomā. Šos apstiprināšanas mērījumus veic atbilstīgu skaitu reižu (piemēram, 3-5), lai ietvertu variācijas produkta blīvumā vai ģeometrijā.2.2. Mērījumi jāatkārto, tiklīdz mainās produkts, tā ģeometrija vai apstarošanas apstākļi.2.3. Procesa laikā kārtējos devas mērījumus veic, lai nodrošinātu, ka devas limiti nav pārsniegti. Mērījumus veic, novietojot dozimetrus maksimālās vai minimālās devas atrašanās vietās vai atsauces stāvoklī. Devai atsauces stāvoklī jābūt kvantitatīvi savienotai ar maksimālo un minimālo devu. Atsauces stāvoklim jāatrodas izdevīgā punktā produktā vai tur, kur devas pārmaiņas ir zemas.2.4. Kārtējie devas mērījumi jāveic katrai partijai ar regulāriem intervāliem ražošanas laikā.2.5. Gadījumos, kad tiek apstaroti šķidri, neiepakoti produkti, minimālās un maksimālās devas atrašanos noteikt nevar. Šādos gadījumos ir vēlams izvietot dozimetrus izlases veidā, lai noteiktu devu galējās vērtības.2.6. Devas mērījumi jāveic, izmantojot atzītas dozimetrijas sistēmas, un mērījumiem jābūt salīdzināmiem ar primārajām normām.2.7. Apstarošanas laikā jākontrolē un pastāvīgi jāprotokolē konkrēti iekārtas parametri. Radionuklīdu iekārtām parametros iekļauj arī produkta transporta ātrumu vai radiācijas zonā pavadīto laiku un pozitīvo norādi pareizam starojuma iekārtas stāvoklim. Akseleratoru iekārtām parametros iekļauj produkta transporta ātrumu un enerģijas līmeni, elektronu plūsmas un iekārtas skenera platumu.--------------------------------------------------


title: Padomes direktīva (1975. gada 10. jūlijs), ar ko groza Direktīvu 71/118/EEK par veselības problēmām, kas ietekmē tirdzniecību ar svaigu mājputnu gaļu

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31975L0431

Oficiālais Vēstnesis L 192 , 24/07/1975 Lpp. 0006 - 0026 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 3 Sējums 6 Lpp. 0094  Speciālizdevums grieķu valodā Nodaļa 03 Sējums 13 Lpp. 0036  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 3 Sējums 6 Lpp. 0094  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 03 Sējums 8 Lpp. 0177  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 03 Sējums 8 Lpp. 0177

		Padomes direktīva(1975. gada 10. jūlijs),ar ko groza Direktīvu 71/118/EEK par veselības problēmām, kas ietekmē tirdzniecību ar svaigu mājputnu gaļu(75/431/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 43. un 100. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],tā kā mājputnu gaļas tirgus kopīgās organizācijas īstenošanai nebūs vēlamā rezultāta, kamēr tirdzniecību kavē dalībvalstu atšķirīgās veselības prasības attiecībā uz mājputnu gaļu; tā kā ar Padomes 1971. gada 15. februāra Direktīvu Nr. 71/118/EEK par veselības problēmām, kas ietekmē tirdzniecību ar mājputnu gaļu [3], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu Nr. 74/387/EEK [4], nav novērstas visas šīs atšķirības, jo tajā nav noteikumu attiecībā uz gaļas izciršanas telpām; tā kā jāvienādo higiēnas un uzraudzības standarti, kurus piemēro gaļas izciršanas telpām;tā kā tāpat kā attiecībā uz kautuvēm, dalībvalstīm jāsaglabā pilnvaras apstiprināt gaļas izciršanas telpas un nodrošināt to nosacījumu ievērošanu, no kuriem šāda apstiprināšana ir atkarīga;tā kā, ņemot vērā pašreizējo situāciju attiecībā uz dažu mājputnu gaļas veidu ražošanas metodēm un lai ļautu dažiem uzņēmumiem pielāgoties direktīvas prasībām, dalībvalstīm jāatļauj piešķirt pagarinājumi, kuru laikā šīs metodes, jo īpaši tās, kuras attiecas uz iekšu izņemšanu, var paturēt un var veikt šādu pielāgošanos; tā kā turklāt dalībvalstīm jādod iespēja noteikt atkāpes, jo dažu noteikumu īstenošanai ir vajadzīgi ievērojami strukturāli vai administratīvi pielāgojumi;tā kā Direktīvas Nr. 71/118/EEK nosacījumu īstenošana ir parādījusi, ka, ņemot vērā iegūto pieredzi, jāgroza konkrēti minētās direktīvas noteikumi;tā kā, lai varētu veikt pētījumus par mājputnu gaļas atdzesēšanas procesiem, diena, no kuras ir aizliegts izmantot "Spinchiller" atdzesēšanas procesu, jāpārceļ uz vēlāku laiku;tā kā būtu lietderīgi paredzēt ātru un efektīvu procedūru, kā var veikt dažu noteikumu tehniskus grozījumus vai noteikt īstenošanas standartus;tā kā jāievieš Kopienas kontroles pasākumi, lai nodrošinātu, ka šajā direktīvā noteiktos standartus visās dalībvalstīs piemēro vienādi; tā kā jāparedz, ka šādu pārbaužu procedūra jānosaka Pastāvīgajai veterinārijas komitejai ar Kopienas procedūru,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsPadomes Direktīvu Nr. 71/118/EEK groza saskaņā ar turpmākajiem pantiem.2. pantsDirektīvas 2. pantu aizstāj ar šādu pantu:"2. pantsŠajā direktīvā:a) "liemenis" ir mājputna nesadalīts ķermenis pēc asiņu notecināšanas, noplūkšanas un iekšu izņemšanas; tomēr nieru, kāju pie pēdas pamata vai galvas atdalīšanu veic pēc izvēles;b) "liemeņa daļas" ir liemeņa daļas, kā definētas a) apakšpunktā;c) "subprodukts" ir svaiga gaļa, kas nav liemenis, kā definēts a) apakšpunktā, pat ja tā ir dabīgi saistīta ar liemeni, kā arī galva un kājas, ja tās ir atsevišķi no liemeņa;d) "iekšējie orgāni" ir subprodukti no krūšu dobuma, vēdera dobuma un iegurņa, tostarp traheja un barības vads un attiecīgā gadījumā pleca gabals;e) "pirmskaušanas apskate" ir dzīvu mājputnu apskate saskaņā ar I pielikuma IV nodaļas prasībām;f) "pēckaušanas veterinārā ekspertīze" ir nokautu mājputnu apskate kautuvē tūlīt pēc nokaušanas saskaņā ar I pielikuma VI nodaļas prasībām;g) "valsts pilnvarots veterinārārsts" ir veterinārārsts, ko iecēlusi kompetentā centrālā dalībvalsts iestāde;h) "palīgs" ir apmācīta persona, ko dalībvalsts kompetentā centrālā iestāde ir iecēlusi, lai palīdzētu valsts pilnvarotajam veterinārārstam;i) "eksportētājvalsts" ir dalībvalsts, no kuras svaigu mājputnu gaļu nosūta uz citu dalībvalsti;j) "galamērķa valsts" ir dalībvalsts, uz kuru no citas dalībvalsts nosūta svaigu mājputnu gaļu;k) "sūtījums" ir gaļas daudzums, uz ko attiecas viens un tas pats apliecinošs dokuments;l) "uzņēmums" ir kautuve vai gaļas izciršanas telpas, kas ir apstiprinātas saskaņā ar 5. pantu."3. pantsDirektīvas 3. pantu aizstāj ar šādu pantu:"3. pants1. Katra dalībvalsts nodrošina, ka ir atļauta tirdzniecība tikai ar svaigu mājputnu gaļu, kura, neskarot 11., 15., 15.a un 16. pantu, atbilst šādām prasībām:A. Ja tie ir liemeņi un subprodukti:a) tie ir iegūti no kautuvēm, kuras ir apstiprinātas un kuras atrodas pārraudzībā saskaņā ar 5. panta 1. punktu;b) tie iegūti no dzīvnieka, ko valsts pilnvarots veterinārārsts vai palīgi pirms kaušanas ir apskatījuši saskaņā ar 4. pantu un ko pēc šādas apskates uzskata par derīgu kaušanai, lai veiktu svaigas mājputnu gaļas tirdzniecību;c) tie ir apstrādāti pietiekami higiēniskos apstākļos saskaņā ar I pielikuma V nodaļu;d) tos pēc nokaušanas ir pārbaudījis valsts pilnvarots veterinārārsts vai palīgi saskaņā ar 4. pantu un atzinis par derīgiem lietošanai pārtikā saskaņā ar I pielikuma VII nodaļu;e) uz tiem ir veselības marķējums, kas atbilst I pielikuma X nodaļas prasībām; attiecīgajā gadījumā saskaņā ar 12.a pantā noteikto procedūru var pieņemt lēmumu grozīt vai papildināt minētās nodaļas noteikumus, lai jo īpaši ņemtu vērā dažādos noformējuma veidus, ko izmanto tirdzniecībā, ja šādi veidi atbilst higiēnas noteikumiem; jo īpaši un, neskarot X nodaļas noteikumus, saskaņā ar minēto procedūru pirmo reizi līdz 1976. gada 1. jūlijam paredz nosacījumus, saskaņā ar kuriem drīkst atļaut realizēt tādus liemeņus, liemeņu daļas vai subproduktus lielos iesaiņojumos, kas nav marķēti saskaņā ar X nodaļas 44.3 punkta a) apakšpunktu;f) saskaņā ar I pielikuma XII nodaļu tie pēc pēckaušanas veterinārās ekspertīzes ir glabāti pietiekami higiēniskos apstākļos 5.b pantā minētajos uzņēmumos vai saldētavās;g) tie ir atbilstoši iesaiņoti saskaņā ar I pielikuma XIII nodaļu; ja izmanto aizsargapvalku, tam jāatbilst tās pašas nodaļas prasībām.Attiecīgajā gadījumā saskaņā ar 12.a pantā noteikto procedūru var pieņemt lēmumu grozīt vai papildināt minētās nodaļas noteikumus, lai jo īpaši ņemtu vērā dažādos noformējuma veidus, ko izmanto tirdzniecībā, ja šādi veidi atbilst higiēnas noteikumiem; tomēr noteikumi, kas pieņemti saskaņā ar šo procedūru un kas attiecas uz aizsargājošu iesaiņojumu caurredzamības pakāpi un krāsu, nedrīkst novest pie tā, ka Kopienas noteikumos prasītais vai atļautais marķējums vai rakstiska informācija uz šādiem iesaiņojumiem nav;h) tos pārvadā saskaņā ar I pielikuma XIV nodaļu.B. Ja tās ir liemeņu daļas vai gaļa bez kauliem:a) tā ir sacirsta gaļas izciršanas telpās, kuras ir apstiprinātas un kuras atrodas pārraudzībā saskaņā ar 5. panta 1. punktu;b) tā ir sacirsta un iegūta saskaņā ar I pielikuma VIII nodaļas prasībām un iegūta no:- to mājdzīvnieku svaigas gaļas, kas ir nokauti dalībvalstī un kas atbilst direktīvas prasībām,- svaigas gaļas, kas ir ievesta no citas dalībvalsts un kas atbilst direktīvas prasībām,- svaigas gaļas, kas ir ievesta no trešām valstīm saskaņā ar nosacījumiem, kuri izklāstīti Kopienas noteikumos par svaigas mājputnu gaļas ievešanu no trešām valstīm;c) tā ir uzglabāta apstākļos, kas atbilst I pielikuma XII nodaļas prasībām;d) valsts pilnvarots veterinārārsts to ir pārbaudījis saskaņā ar I pielikuma IX nodaļu;e) tā atbilst A sadaļas c), e), f) un h) apakšpunktā minētajiem nosacījumiem.2. Ja gaļas izciršanas telpas izmanto ne tikai mājputnu gaļas izciršanai, tām jāatbilst attiecīgajiem Kopienas standartiem.3. Tirdzniecību neveic ar:a) svaigu mājputnu gaļu, kas ir apstrādāta ar ūdeņraža peroksīdu vai citām balinošām vielām vai ar dabīgām vai mākslīgām krāsvielām;b) svaigu mājputnu gaļu, kas ir apstrādāta ar antibiotikām, konservantiem vai mīkstinātājiem.4. Tomēr, ja galamērķa dalībvalsts to atļauj, 1. punkta A un B sadaļā paredzētos nosacījumus nav jāievēro attiecībā uz gaļu, ko nav domāts izmantot lietošanai cilvēku uzturā; šādā gadījumā galamērķa dalībvalsts veic visus vajadzīgos pasākumus, lai gaļu izmantotu tikai tiem mērķiem, kam tā ir paredzēta.5. Šā panta 1. punkta A sadaļas nosacījumi neattiecas uz svaigu mājputnu gaļu, ko atsevišķos gadījumos tās ražotājs tieši piegādā galapatērētājam viņa personīgajam patēriņam, neveicot mobilo tirdzniecību, piegādi pa pastu vai tirdzniecību tirgū.Tomēr neatkarīgi no iepriekšējās daļas un līdz 1981. gada 15. augustam dalībvalstis var atļaut, ka lauksaimnieki, kas mājputnus audzē mazos apmēros, piegādā svaigu mājputnu gaļu- vai nu tieši galapatērētājam nedēļas tirgos, kas atrodas vistuvāk viņu saimniecībām,- vai mazumtirgotājiem, lai to tieši pārdotu galapatērētājam, ar nosacījumu, ka šādi mazumtirgotāji savu darbību veic tajā pašā apdzīvotajā vietā, kur atrodas ražotājs, vai blakus esošajā apdzīvotajā vietā.Šis izņēmums neattiecas uz mobilo tirdzniecību, piegādi pa pastu vai attiecībā uz mazumtirgotāju, tirdzniecību tirgū. Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu šādu darījumu veselības kontroli.6. Šā panta 1. punkta A sadaļas f) apakšpunktā un B sadaļas c) apakšpunktā noteiktās uzglabāšanas prasības neattiecas uz uzglabāšana darbībām, ko veic telpās, kurās liemeņus un sacirstu vai mājputnu gaļu bez kauliem tieši piegādā galapatērētājam.Šā panta 1. punkta A sadaļas g) apakšpunktā noteiktās iesaiņošanas prasības neattiecas uz liemeņiem, kas nav iesaiņoti atsevišķi un kas ir atvesti uz iepriekš minētajām telpām vai blakus esošajām telpām, lai tos iesaiņotu tiešai piegādei galapatērētājam.7. Šā panta 1. punkta B sadaļā noteiktās prasības neattiecas uz svaigu mājputnu gaļu, iesaiņotu vai neiesaiņotu, ja izciršanu vai atkaulošanu veic telpās, kur gaļu pārdod vai izmanto, vai blakus esošajās telpās, lai to tieši piegādātu galapatērētājam, neveicot mobilo tirdzniecību, piegādi pa pastu vai tirdzniecību tirgū."4. pantsDirektīvas 4. pantu aizstāj ar šādu pantu:"4. pants1. Veicot pirmskaušanas apskati un pēckaušanas veterināro ekspertīzi, sacirstas gaļas veselības kontroli, kā noteikts I pielikuma IX nodaļā, un uzraugot higiēnas apstākļus, kas uzņēmumam jāievēro saskaņā ar I pielikuma III un V nodaļu, valsts pilnvarotam veterinārārstam var palīdzēt palīgi, kuri strādā viņa uzraudzībā un uz viņa atbildību.2. Tikai tās personas, kas atbilst II pielikuma prasībām, var darboties kā palīgi. Padome pēc Komisijas priekšlikuma paredz sīkāk izstrādātus noteikumus attiecībā uz palīgiem vajadzīgo apmācības līmeni saskaņā ar II pielikuma 1. punkta b) un d) apakšpunktu un 4. punktu.3. Palīgi palīdz valsts pilnvarotam veterinārārstam veikt tikai šādas darbības:- I pielikuma III un V nodaļā noteikto higiēnas noteikumu ievērošanas uzraudzību,- pārbaudīt, vai pirmskaušanas apskates laikā nav neviena no I pielikuma IV nodaļas 16. punktā minētajiem simptomiem,- pārbaudīt, vai pēckaušanas veterinārās ekspertīzes laikā nav neviena no I pielikuma VII nodaļas 32. punktā minētajiem nosacījumiem,- sacirstās gaļas veselības kontroles veikšana, kā noteikts I pielikuma IX nodaļā,- XIV nodaļas 53. punktā noteikto transportlīdzekļu vai tvertņu un iekraušanas apstākļu uzraudzīšana."5. pantsDirektīvas 5. pantu aizstāj ar šādu pantu:"5. pants1. Visām apstiprinātajām kautuvēm vai gaļas izciršanas telpām jābūt reģistrētām atsevišķos sarakstos, katrai kautuvei un visām gaļas izciršanas telpām jābūt veterinārā apstiprinājuma numuram. Katra dalībvalsts šo apstiprināto uzņēmumu sarakstus dara zināmus citām dalībvalstīm un Komisijai.Komisija nodrošina šo sarakstu publicēšanu Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.Dalībvalsts drīkst apstiprināt uzņēmumu tikai tad, ja katrā atsevišķā gadījumā ir izpildīti šīs direktīvas noteikumi, jo īpaši:a) kautuvēm: I pielikuma I un III nodaļas prasības;b) gaļas izciršanas telpām: I pielikuma II un III nodaļas prasības.Dalībvalsts atsauc apstiprinājumu, ja trešajā daļā minētie nosacījumi vairs netiek izpildīti. Ja apskate ir veikta saskaņā ar 5.a pantu, attiecīgā dalībvalsts ņem vērā tajā izdarīto slēdzienu. Apstiprinājuma atsaukšanu paziņo citām dalībvalstīm un Komisijai.2. Valsts pilnvarots veterinārārsts ir atbildīgs par uzņēmumu kontroli. Veicot tīri tehniskus uzdevumus, viņš var pieprasīt īpaši apmācītu palīgu palīdzību.Sīki izstrādātus noteikumus, kas reglamentē šo palīdzību, paredz saskaņā ar 12.a pantā noteikto procedūru.3. Ja dalībvalsts uzskata, ka apstiprinājuma nosacījumi citas dalībvalsts uzņēmumā nav vai vairs nav ievēroti, tā informē Komisiju un minētās valsts kompetento centrālo iestādi.Komisija tūlīt uzsāk 5.a pantā noteikto procedūru. Dalībvalstis saskaņā ar 12. pantā noteikto procedūru var būt pilnvarotas aizliegt to teritorijā ievest produktus no minētā uzņēmuma, ja ekspertu apskates rezultāti to pamato.Atbilstīgi 12. pantā noteiktajai procedūrai, šīs pilnvaras var atsaukt, ja turpmākas tādas ekspertu apskates rezultāti, kas veikta saskaņā ar 5.a pantā paredzētajiem nosacījumiem, to pamato."6. pantsDirektīvai pievieno šādus pantus:"5.a pantsVeterinārie eksperti no dalībvalstīm un Komisijas veic regulāras pārbaudes uz vietas, lai nodrošinātu, ka apstiprinātajos uzņēmumos patiešām piemēro šīs direktīvas noteikumus, jo īpaši I pielikuma I, II un III nodaļas noteikumus. Viņi par veiktajām pārbaudēm ziņo Komisijai.Dalībvalsts, kuras teritorijā veic pārbaudi, sniedz ekspertiem jebkādu palīdzību, kas vajadzīga viņu pienākumu veikšanai.Komisija pēc dalībvalstu priekšlikumiem ieceļ dalībvalstīs ekspertus, kas ir atbildīgi par šīm pārbaudēm; viņi nedrīkst būt tās dalībvalsts pilsoņi, kurā pārbaudi veic un, ja tas ir 5. panta 3. un 4. punktā paredzētais gadījums, kuras ir iesaistītas strīdā.Šīs pārbaudes veic Kopienas vārdā, un tā uzņemas radušās izmaksas.Noteikumus, lai īstenotu šo pantu, jo īpaši attiecībā uz pirmajā daļā minēto pārbaužu veikšanas biežumu un metodēm, noteikumiem, kas reglamentē valsts pilnvarotu veterinārārstu iecelšanu, un procedūru, kura viņiem jāievēro, sastādot ziņojumus, paredz saskaņā ar 12.a pantā noteikto procedūru.""5.b pantsSaldētavas, kas atrodas ārpus kautuves vai gaļas izciršanas telpām, attiecībā uz svaigas mājputnu gaļas uzglabāšanu paliek valsts pilnvarota veterinārārsta uzraudzībā.Tās dalībvalsts kompetentā centrālā iestāde, kuras teritorijā saldētava atrodas, ir atbildīga par šīs saldētavas apstiprināšanu un par apstiprinājuma atsaukšanu attiecībā uz svaigas gaļas uzglabāšanu."7. pantsDirektīvas 6. pantu aizstāj ar šādu pantu:"Neskarot 3. panta 3. punktu, un līdz stājas spēkā jebkādi Kopienas noteikumi, šī direktīva neietekmē šādus dalībvalstu noteikumus:a) par 5. panta b) apakšpunktā minēto saldētavu apstiprināšanas nosacījumiem un jebkuru šādu apstiprinājumu atsaukšanu;b) par mājputnu apstrādi ar vielām, kas var padarīt svaigas mājputnu gaļas lietošanu uzturā bīstamu vai kaitīgu cilvēku veselībai, un par tādu vielu kā antibiotiku, estrogēnu, tireostatiskas iedarbības vielu, mīkstinātāju, pesticīdu, herbicīdu vai arsēnu, vai antimonu saturošu vielu absorbciju mājputnu gaļā;c) par piemaisījumu pievienošanu svaigai mājputnu gaļas un tās apstrādi ar jonizēšanu un ultravioleto starojumu."8. pantsDirektīvas 8. pantā tekstu "XI nodaļa" aizstāj ar "VIII nodaļa".9. pantsDirektīvas 9. pantā tekstu "5. panta 4. punkts" aizstāj ar "5. panta 3. punkta otrās daļas otrais teikums."10. pantsDirektīvā iekļauj šādu pantu:"12.a pants1. Ja ir jāpiemēro šajā pantā noteiktā procedūra, tad priekšsēdētājs pēc paša ierosmes vai pēc kādas dalībvalsts pieprasījuma par šo jautājumu nekavējoties paziņo Pastāvīgajai veterinārijas komitejai, še turpmāk "Komiteja", kas izveidota ar Padomes 1968. gada 15. oktobra Lēmumu.2. Dalībvalstu balsis Komitejā ir sadalītas saskaņā ar Līguma 148. panta 2. punktu. Priekšsēdētājs nebalso.3. Komisijas pārstāvis iesniedz Komitejai veicamo pasākumu projektu. Komiteja sniedz savu atzinumu par šādiem pasākumiem laikā, ko nosaka priekšsēdētājs atkarībā no izskatīšanai iesniegtā jautājuma steidzamības. Atzinumus pieņem ar 41 balss vairākumu.4. Komisija pieņem pasākumus un tūlīt tos piemēro, ja tie ir saskaņā ar Komitejas atzinumu. Ja tie nav saskaņā ar Komitejas atzinumu vai ja atzinums nav sniegts, Komisija nekavējoties izsaka Padomei priekšlikumu par to, kādus pasākumus jāpieņem. Padome apstiprina pasākumus ar kvalificētu balsu vairākumu.Ja triju mēnešu laikā pēc tam, kad ir iesniegts priekšlikums, Padome nekādus pasākumus nav pieņēmusi, Komisija pieņem ierosinātos pasākumus un nekavējoties tos piemēro, ja vien Padome ar vienkāršu balsu vairākumu nav pieņēmusi lēmumu pret tiem."11. pantsDirektīvas 14. pantu aizstāj ar šādu pantu:"14. pants1. Dalībvalstis aizliedz pašreiz izmantoto "Spinchiller" mājputnu atdzesēšanas procesu. Šis aizliegums stājas spēkā tikai 18 mēnešus pēc 2. punktā minētā ziņojuma iesniegšanas un vēlākais 1978. gada 1. janvārī.2. Pēc konsultācijām ar Pastāvīgās veterinārijas komitejas dalībvalstīm Komisija līdz 1976. gada 1. jūlijam iesniedz Padomei ziņojumu par atdzesēšanas procesiem, uz kuriem neattiecas 1. punktā noteiktais aizliegums."12. pantsDirektīvas 15. pantu aizstāj ar šādu pantu."15. pantsLīdz īstenos Kopienas noteikumus par svaigas mājputnu gaļas importu no trešām valstīm, dalībvalstis piemēro tādus importa noteikumus, kuri ir vismaz līdzvērtīgi šīs direktīvas noteikumiem.Ievesto svaigo mājputnu gaļu var realizēt importētājā dalībvalstī. Uz tās nekādā gadījumā nedrīkst būt I pielikuma X nodaļā minētais veselības marķējums, un, ja tā ir sacirsta un atkaulota, tā jāapstrādā saskaņā ar 3. panta 1. punkta B sadaļu.Uz to joprojām attiecas katras dalībvalsts likumdošanas akti par Kopienas iekšējo tirdzniecību."13. pantsDirektīvai pievieno šādus pantus:"15.a pantsPadome ar vienprātīgu lēmumu pēc Komisijas priekšlikuma līdz 1976. gada 31. decembrim paredz noteikumus, kas attiecas uz svaigu gaļu, kura nav sakapāta, samalta vai vienādi sagriezta; tālab Komisija līdz 1976. gada 31. jūlijam iesniedz Padomei priekšlikumu. Līdz stājas spēkā noteikumi, ko Padome ir šādi pieņēmusi, uz šajā pantā minēto gaļu joprojām attiecas valsts tiesību akti.15.b pantsPadome ar vienprātīgu lēmumu pēc Komisijas priekšlikuma līdz 1976. gada 31. decembrim nosaka temperatūru, kas jāievēro, gaļu izcērtot, atkaulojot un iesaiņojot, pēdējo darbību veic, kā aprakstīts I pielikuma XIII nodaļas 47. un 48. punktā, neskarot I pielikuma VIII nodaļas 37. punkta otrajā un trešajā daļā paredzētos noteikumus."14. pantsDirektīvas 16. pantu groza šādi:a) vārdus "un 16.a pantu" iekļauj pēc frāzes "Neskarot 14. pantu";b) panta b) apakšpunktā vārdus "1977. gada 1. janvāris" aizstāj ar "ne vēlāk kā piecus gadus pēc direktīvas izziņošanas".15. pantsDirektīvā iekļauj šādu pantu:"16.a pantsTomēr attiecībā uz svaigu mājputnu gaļu, kas iegūta un realizēta to teritorijā, un neatkarīgi no 16. panta b) apakšpunkta:a) dalībvalstis līdz 16. panta b) apakšpunktā minētā laikposma beigām kautuvēm vai gaļas izciršanas telpām, kas to teritorijā darbojās pirms 1975. gada 15. februāra un kas skaidri to vēlas, var piešķirt:- papildlaiku, vēlākais, līdz 1977. gada 15. augustam, lai izpildītu I pielikuma I un II nodaļas noteikumus,- papildlaiku, vēlākais, līdz 1979. gada 15. augustam, lai izpildītu noteikumus attiecībā uz uzņēmumu pārraudzību un uz šajā direktīvā noteiktajām pirmskaušanas apskatēm un pēckaušanas ekspertīzēm,- papildlaiku, vēlākais, līdz 1981. gada 15. augustam, lai izpildītu I pielikuma V nodaļā paredzētos noteikumus attiecībā uz kaušanu un iekšu izņemšanu.Dalībvalstis uzreiz nosūta Komisijai to kautuvju un gaļas izciršanas telpu sarakstu, kurām ir piešķirta atkāpe, kopā ar visiem to regulu grozījumiem, kas attiecas uz šādām kautuvēm un gaļas izciršanas telpām;b) I pielikuma III nodaļas 12. punktā noteiktā ikgadējā veselības pārbaude ir obligāta tikai no dienas, kas Padomei vēl līdz 1980. gada 15. februārim jānosaka ar vienprātīgu lēmumu pēc Komisijas priekšlikuma.Attiecībā uz gaļas izciršanas telpu un uzglabāšanas uzraudzību šajā direktīvā noteiktā valsts pilnvarotā veterinārārsta iesaistīšanās ir obligāta tikai no dienas, kas Padomei vēl jānosaka ar vienprātīgu lēmumu pēc Komisijas priekšlikuma.Ja izmanto jebkādus šā punkta noteikumus par atkāpi, ir aizliegts izmantot I pielikuma X nodaļā noteikto veselības marķējumu."16. pantsDirektīvas I pielikumu aizstāj ar šādu:"I PIELIKUMSI NODAĻAHIGIĒNAS PRASĪBAS KAUTUVĒM1. Kautuvēs jābūt vismaz:a) mājputnu pirmskaušanas apskates telpai vai slēgtai vietai, kas ir pietiekami liela un viegli tīrāma un dezinficējama un kas ir domāta;b) īpašai telpai vai slēgtai vietai, kas ir viegli tīrāma un dezinficējama un kas ir domāta tikai mājputniem, kuri ir slimi vai par kuriem ir aizdomas, ka tie ir slimi;c) kaušanas telpai, kas ir pietiekami liela, lai varētu atsevišķi veikt gan apdullināšanu un asiņu notecināšanu, gan arī noplūkšanu un jebkādu plaucēšanu. Ja kaušanas telpa un a) apakšpunktā minētā telpa vai vieta ir savienotas, starp tām jābūt durvīm, kas aizveras automātiski, izņemot, ja tās ir savienotas ar šauru atvērumu, caur kuru var iziet tikai kaujamie mājputni;d) iekšu izņemšanas un sagatavošanas telpai, kas ir pietiekami liela, lai varētu izņemt iekšas vietā, kura ir pietiekami tālu no citām darba vietām vai kura ir no tām atdalīta ar šķērssienu, lai novērstu inficēšanos. Ja iekšu izņemšanas, sagatavošanas telpa un kaušanas telpa ir savienotas, starp tām jābūt durvīm, kas aizveras automātiski, izņemot, ja tās ir savienotas ar šauru atvērumu, caur kuru var iziet tikai kaujamie mājputni;e) vajadzības gadījumā telpai, no kuras veic produkcijas nosūtīšanu;f) vienai vai vairākām pietiekami lielām atdzesēšanas un saldēšanas telpām;g) telpai vai vietai, kurā var savākt apspalvojumu, ja vien to neuzskata par atkritumiem;h) īpašām aizslēdzamām telpām, kurās ir paredzēts atsevišķi uzglabāt mājputnu gaļu, kas uz to brīdi ir aizturēta, un neveselīgu gaļu, kura ir atzīta par nederīgu pārtikai, un atkritumus, ja šādu gaļu un atkritumus no kautuves neaizvāc katru dienu;i) īpašai telpai, kur ir paredzēts tikai tehniski apstrādāt vai iznīcināt mājputnu gaļu, kas ir atzīta par nederīgu pārtikai saskaņā ar 32. punktu, gaļu, kuru saskaņā ar 33. punktu nedrīkst izmantot pārtikā, atkritumus un kaušanas blakusproduktus, kas ir paredzēti rūpnieciskiem mērķiem, ja šādu tehnisku apstrādi vai iznīcināšanu veic uz vietas;j) ģērbtuvēm, izlietnēm, dušām un ūdensskalojuma tualetēm; tās nedrīkst būt tieši savienotas ar darba telpām; izlietnēs jābūt tekošam karstajam un aukstajam ūdenim, līdzekļiem roku tīrīšanai un dezinfekcijai, kā arī vienreizējas lietošanas roku dvieļiem. Izlietnēm jābūt netālu no tualetēm. No 1980. gada 15. februāra tām jābūt aprīkotām ar krāniem, kurus nedarbina ar rokām;k) īpaši sagatavotai vietai, kas paredzēta mēsliem, izņemot, ja mēslus aizvāc tūlīt un ja to dara higiēniski;l) vietai un piemērotam aprīkojumam būru un transportlīdzekļu tīrīšanai un dezinficēšanai;m) atbilstīgi aprīkotai slēdzamai telpai, kuru izmanto tikai veterinārais dienests;n) darba telpās — piemērotam aprīkojumam roku un instrumentu tīrīšanai un dezinficēšanai; šādam aprīkojumam jāatrodas pēc iespējas tuvāk darba vietām; krāni nedrīkst būt darbināmi ar rokām; šajās iekārtās jābūt tekošam karstajam un aukstajam ūdenim, tīrīšanas un dezinfekcijas līdzekļiem un vienreizējas lietošanas roku dvieļiem; instrumentu tīrīšanai paredzētā ūdens temperatūrai jābūt ne mazāk kā + 82 °C;o) iekārtām, kas jebkurā brīdī ļauj efektīvi veikt šajā direktīvā paredzētās veterinārās pārbaudes;p) piemērotai apņemošai sienai vai citiem norobežojuma veidiem;q) neskarot a), b), c) un d) apakšpunktu, piemērotai tīro ēkas daļu nodalīšanai no inficētajām ēkas daļām;r) a) līdz j) apakšpunktā minētajās telpās:- ūdensnecaurlaidīgam grīdas segumam, kas ir viegli tīrāms un dezinficējams, kas netrūd un ir tā konstruēts, ka ūdeni var viegli novadīt,- gludām sienām ar noapaļotiem stūriem, kas vismaz 2 metrus augstumā ir pārklātas ar gaišu, mazgājamu apšuvumu vai krāsu;s) piemērotai ventilācijai un, vajadzības gadījumā, tvaika nosūcējiem;t) piemērotam dabīgajam vai mākslīgajam apgaismojumam, kas nemaina dabisko krāsu uztveri telpās, kuras paredzētas dzīviem vai nokautiem mājputniem;u) iekārtai, kas ar spiedienu nodrošina tikai piemērota dzeramā ūdens piegādi; tomēr atsevišķos gadījumos var atļaut nedzeramā ūdens piegādi, tvaika ražošanai, ugunsdzēšanai, saldēšanas iekārtām dzesēšanai un apspalvojuma hidrauliskai noņemšanai, ja ir veikti piemēroti pasākumi, lai nodrošinātu, ka nenotiek inficēšanās un ka ar šim nolūkam uzstādītajām caurulēm ūdeni nevar izmantot nekādiem citiem nolūkiem.Nedzeramā ūdens caurulēm skaidri jāatšķiras no tām caurulēm, pa kurām tek dzeramais ūdens, un tās nedrīkst iet caur telpām ar gaļu.Tomēr līdz 1980. gada 15. februārim atsevišķos gadījumos var atļaut, ka caurules ar nedzeramo ūdeni iet caur telpām ar gaļu kautuvēs, kas darbojās pirms 1975. gada 15. februāra, ja tajās caurules daļās, kuras iet caur minētajām telpām, nav krānu vai izeju;v) piemērotai karstā dzeramā ūdens piegādei ar spiedienu;w) notekūdeņu izvadīšanas sistēmai, kas atbilst higiēnas prasībām;x) atbilstošam aizsargaprīkojumam pret tādiem kaitēkļiem kā kukaiņi, grauzēji, utt.;y) instrumentiem un darba aprīkojumam, kā arī aprīkojumam, kas nonāk saskarē ar mājputniem uzglabāšanas laikā un kas ir no nerūsējoša materiāla un ir viegli tīrāmi un dezinficējami; koka izmantošana ir jo īpaši aizliegta;z) īpašām gaisa un ūdens necaurlaidīgām, nerūsējošām tvertnēm, kuras nevar atvērt ar spēku un kurās savāc gaļu, kas ir atzīta par nederīgu pārtikai 32. punkta nozīmē.II NODAĻAHIGIĒNAS PRASĪBAS GAĻAS IZCIRŠANAS TELPĀM2. Gaļas izciršanas telpās jābūt vismaz:a) atdzesēšanas telpai, kas ir pietiekami liela gaļas saglabāšanai;b) telpai, kur notiek ciršana un atkaulošana, kā arī 48. punktā paredzētās iesaiņošanas darbības;c) telpai, kura domāta 47. punktā paredzētajām iesaiņošanas darbībām un no kuras veic gaļas nosūtīšanu;d) atbilstīgi aprīkotai slēdzamai telpai, kuru izmanto tikai veterinārais dienests;e) ģērbtuvēm, izlietnēm, dušām un ūdensskalojuma tualetēm; tās nedrīkst būt tieši savienotas ar darba telpām; izlietnēs jābūt tekošam karstajam un aukstajam ūdenim, līdzekļiem roku tīrīšanai un dezinfekcijai, kā arī vienreizējas lietošanas roku dvieļiem. Izlietnēm jābūt netālu no tualetēm. No 1980. gada 15. februāra tām jābūt aprīkotām ar krāniem, kurus nedarbina ar rokām;f) īpašām gaisa un ūdens necaurlaidīgām tvertnēm no nerūsējoša materiāla gaļai un gaļas subproduktiem, kas iegūti pēc sadalīšanas un nav paredzēti lietošanai pārtikā, ar vākiem un nostiprinātājiem, lai neļautu nepiederošām personām no tām kaut ko izņemt, vai slēdzamai telpai šādai gaļai un subproduktiem, ja tie ir pietiekami lielā daudzumā, lai šāda telpa būtu vajadzīga, vai arī ja tos katras darba dienas beigās neizved vai neiznīcina;g) telpās, kas paredzētas a) apakšpunktā, jābūt:- ūdensnecaurlaidīgam grīdas segumam, kas ir viegli tīrāms un dezinficējams, netrūd un ieklāts tā, lai veicinātu ūdens novadīšanu,- gludām sienām ar noapaļotiem stūriem, kas vismaz 2 metrus augstumā ir pārklātas ar gaišu, mazgājamu apšuvumu vai krāsu;h) telpās, kas paredzētas b) apakšpunktā, jābūt:- ūdensnecaurlaidīgam grīdas segumam, kas ir viegli tīrāms un dezinficējams, netrūd un ieklāts tā, lai veicinātu ūdens novadīšanu; ūdens jānovada zem seguma uz kanalizācijas caurulēm, kas ir aprīkotas ar lūkām un vaļējām teknēm,- gludām sienām ar noapaļotiem stūriem, kas līdz uzglabāšanas augstumam un vismaz 2 metrus augstumā ir pārklātas ar gaišu, mazgājamu apšuvumu vai krāsu;i) telpās, kas paredzētas a) apakšpunktā — dzesēšanas iekārtai, lai uzturētu gaļas iekšējo temperatūru ne augstāku par + 4 °C;j) izciršanas telpā — termometram vai pašrakstītājtermometram;k) iekārtām, kas ļauj jebkurā laikā efektīvi veikt šajā direktīvā noteikto apskati un veterinārās uzraudzības darbības;l) iekārtām, kas nodrošina piemērotu ventilāciju telpās, kur notiek darbs ar gaļu;m) telpās, kur notiek darbs ar gaļu — dabīgajam vai mākslīgajam apgaismojumam, kas nemaina dabisko krāsu uztveri;n) iekārtai, kas ar spiedienu nodrošina tikai piemērota dzeramā ūdens piegādi; tomēr atsevišķos gadījumos var atļaut nedzerama ūdens piegādi, tvaika ražošanai, ugunsdzēšanai un saldēšanas iekārtām dzesēšanai, ja ar šim nolūkam uzstādītajām caurulēm ūdeni nevar izmantot nekādiem citiem nolūkiem.Nedzeramā ūdens caurulēm skaidri jāatšķiras no tām caurulēm, pa kurām tek dzeramais ūdens, un tās nedrīkst iet caur telpām, kur gaļu apstrādā vai uzglabā.Tomēr līdz 1980. gada 15. februārim atsevišķos gadījumos var atļaut, ka caurules ar nedzeramo ūdeni iet caur telpām ar gaļu gaļas izciršanas telpās, kas darbojās pirms 1975. gada 15. februāra, ja tajās caurules daļās, kuras iet caur minētajām telpām, nav krānu vai izeju;o) iekārtai, kas nodrošina piemērota karstā dzeramā ūdens piegādi ar spiedienu;p) notekūdeņu izvadīšanas sistēmai, kas atbilst higiēnas prasībām;q) telpās, kur gaļu apstrādā — piemērotam aprīkojumam roku un darba materiālu tīrīšanai un dezinficēšanai, un tai jābūt pēc iespējas tuvāk darba vietām. Krāni nedrīkst būt darbināmi ar rokām. šajās iekārtās jābūt tekošam karstajam un aukstajam ūdenim, tīrīšanas un dezinfekcijas līdzekļiem un vienreizējas lietošanas roku dvieļiem; Instrumentu tīrīšanai paredzētā ūdens temperatūrai jābūt ne mazāk kā 82 °C;r) aprīkojumam, kas atbilst higiēnas prasībām attiecībā gaļas apstrādi, gaļas uzglabāšanu tvertnēs tā, lai ne gaļa, ne tvertnes nenonāktu tiešā saskarē ar zemi;s) atbilstošam aizsargaprīkojumam pret tādiem kaitēkļiem kā kukaiņi, grauzēji, utt.;t) instrumentiem un darba aprīkojumam, piemēram, izciršanas galdiem, galdiem ar noņemamām izciršanas virsmām, tvertnēm, transportiera lentei un zāģiem no nerūsējoša materiāla, kas nevar sabojāt gaļu un kas ir viegli tīrāmi un dezinficējami; koka izmantošana ir jo īpaši aizliegta.III NODAĻAHIGIĒNAS PRASĪBAS UZŅĒMUMU PERSONĀLAM, TELPĀM, APRĪKOJUMAM UN INSTRUMENTIEM3. Personālam, telpām un aprīkojumam un instrumentiem jābūt pilnīgi tīriem.a) Personālam jo īpaši jāvalkā tīras darba drēbes un galvassegas, kas ir gaišas un viegli mazgājamas. Personālam, kas kauj mājdzīvniekus, strādā pie gaļas un to apstrādā, katru darbdienu jāmazgā un jādezinficē rokas vairākas reizes un katru reizi, kad viņi atsāk darbu. Personām, kas ir bijušas kontaktā ar slimiem mājdzīvniekiem vai inficētu gaļu, tūlīt rūpīgi jānomazgā plaukstas un rokas ar karstu ūdeni, un tad tās jādezinficē. Smēķēšana darba telpās un noliktavās ir aizliegta.b) Telpās nedrīkst iekļūt neviens dzīvnieks. Attiecībā uz kautuvēm šis aizliegums neattiecas uz kautuves darba dzīvniekiem, uz kaušanai paredzētiem mājputniem, uz trušiem vai putniem, kas nav minēti 1. pantā un kas ir paredzēti tūlītējai kaušanai, ja tos netur, nekauj, nesagatavo vai neuzglabā vienlaikus un vienā telpā ar mājputniem.Tomēr tajās dalībvalstīs, kurās ir noteikts, ka putnus kauj saskaņā ar šās direktīvas noteikumiem, šo putnu svaigo gaļu var uzglabāt tajās pašās telpās, kurās uzglabā 1. panta 1. punktā minēto sugu mājdzīvnieku svaigu gaļu. Grauzēji, insekti un citi parazīti sistemātiski jāiznīcina.c) Panta 1. punkta a), b) c) un d) apakšpunktā un 2. punkta b) un c) apakšpunktā minētās telpas jātīra un jādezinficē pēc vajadzības, bet noteikti darbdienas beigās.d) Būriem, kuros mājputnus piegādā, jābūt izgatavotiem no nerūsējoša metāla, tiem jābūt viegli tīrāmiem un dezinficējamiem. Tie jātīra un jādezinficē katru reizi, kad tos iztukšo.e) Aprīkojums un instrumenti, ko izmanto kaušanā, darbā ar gaļu un tās uzglabāšanā, jātur tīri un labā tehniskā stāvoklī. Tie vairākas reizes rūpīgi jātīra un jādezinficē darbdienas laikā, kā arī darbdienas beigās un pirms darba atsākšanas, ja tie ir bijuši inficēti, jo īpaši ar slimību izraisītājiem.f) Tvertnes neveselīgai gaļai, kas ir nederīga pārtikai, un subproduktiem pēc izmantošanas iztukšo, un tīra un dezinficē katru reizi, kad tās iztukšo.4. Telpas, instrumenti, darba aprīkojums un uzņēmums, ko izmanto kaušanai, darbam ar gaļu un tās uzglabāšanai, jāizmanto tikai šiem nolūkiem.5. Mājputnu gaļa un gaļas tvertnes nedrīkst nonākt tiešā saskarē ar zemi.6. Apspalvojums jāizvāc tūlīt pēc noplūkšanas.7. Mazgāšanas līdzekļu, dezinficējošo līdzekļu un pesticīdu izmantošana nedrīkst ietekmēt uzturam domātās gaļas kvalitāti.8. Dzeramā ūdens izmantošana ir svarīga visiem mērķiem.Tomēr, ievērojot 1. punkta u) apakšpunktā un 2. punkta n) apakšpunktā paredzētos nosacījumus, nedzeramā ūdens izmantošana ir atļauta tvaika ražošanai, ugunsdzēšanai, saldēšanas iekārtām dzesēšanai un spalvu noņemšanai.9. Ir aizliegts uz grīdas izkaisīt zāģu skaidas vai līdzīgu vielu telpās, kurās gaļu apstrādā vai uzglabā.10. Gaļu izcērt tā, lai izvairītos no inficēšanās. Visas kaulu šķembas un asins recekļus aizvāc. Gaļu, ko iegūst pēc izciršanas, bet kas nav domāta lietošanai pārtikā, ieliek 2. punkta f) apakšpunktā minētajās tvertnēs.11. Personām, kas gaļu var inficēt, aizliedz veikt kaušanu vai to apstrādāt, jo īpaši, ja:a) tās slimo vai ir iespējami slimas ar vēdertīfu, A un B paratīfu, infekciozo enterītu, dizentēriju, infekciozo hepatītu, skarlatīnu, vai ir šo slimību nēsātāji;b) tās slimo vai ir iespējami slimas ar lipīgo vai atklāto tuberkulozi;c) tās slimo vai ir iespējami slimas ar lipīgu ādas infekcijas slimību;d) tās vienlaicīgi veic darbības, kuras var izraisīt mikroorganismu nokļūšanu gaļā;e) tām uz rokām ir pārsēji, kas nav ūdens necaurlaidīgi pārsēji, kuri aizsargā neinficētu brūci.12. Katrai personai, kas strādā ar mājputnu gaļu, jābūt medicīniska apliecībai. Tā apliecina, ka nav šķēršļu šāda darba veikšanai; apliecība jāatjauno katru gadu un kad to prasa valsts pilnvarots veterinārārsts, tā ir vienmēr viņam pieejama.IV NODAĻAPIRMSKAUŠANAS APSKATE13. Mājputniem, kas domāti kaušanai, 24 stundu laikā no nonākšanas kautuvē jāveic pirmskaušanas apskate. Apskate jāatkārto tieši pirms kaušanas, ja kopš pirmskaušanas apskates ir pagājušas vairāk nekā 24 stundas.14. Pirmskaušanas apskatē var tikai noteikt pārvadāšanas laikā gūtos ievainojumus, ja mājputni pēdējo 24 stundu laikā izcelsmes saimniecībā ir apskatīti un atzīti par veseliem. Turklāt mājputnu identitāte jāpierāda, ierodoties kautuvē. Ja pirmskaušanas apskati izcelsmes saimniecībā un kautuvē nav veicis tas pats valsts pilnvarotais veterinārārsts, mājdzīvniekiem jāpievieno veterinārais sertifikāts, kurā norādītas III pielikumā prasītās ziņas.15. Pirmskaušanas apskate jāveic atbilstošā apgaismojumā.16. Apskatē jānosaka:a) vai mājputniem nav slimība, kuru var pārnest uz cilvēkiem vai dzīvniekiem, vai nav simptomi un vai to vispārējais stāvoklis nav tāds, kas norāda uz iespējamu slimību;b) vai tiem nav kādas slimības simptomi vai vispārējā stāvokļa traucējumi, kas varētu gaļu padarīt par nederīgu pārtikai.17. Mājputnus, kuri slimo ar putnu mēri, Āzijas putnu mēri, trakumsērgu, salmonelozi, holēru vai ornitozi, atzīst par nederīgiem pārtikai.18. Mājdzīvniekus nedrīkst kaut, lai svaigu gaļu lietotu pārtikā, ja:- kautuvē ir slimi mājputni,- veterinārā informācija par to izcelsmi,nosaka, ka tie ir bijuši saskarē ar putniem, kuri slimo ar putnu mēri, Āzijas putnu mēri, trakumsērgu, salmonelozi, holēru vai ornitozi, tādos apstākļos, ka slimība iespējams ir pārnesta uz tiem.19. Panta 16., 17. vai 18. punktā minētie mājputni jākauj atsevišķi un pēc visu pārējo mājputnu nokaušanas.V NODAĻAHIGIĒNAS PRASĪBAS KAUŠANAI20. Mājputni, kurus atved uz kaušanas telpām, jānokauj tūlīt pēc apdullināšanas.Tomēr apdullināšanu var neveikt, ja to aizliedz kāds reliģisks rituāls.21. Asiņu notecināšana jāpabeidz un jāveic tā, lai asins nevarētu izraisīt inficēšanos ārpus kaušanas vietas.22. Nokautie mājputni jānoplūc tūlīt un pilnībā.23. Iekšu izņemšana jāveic nekavējoties. Liemenis jāatver tā, lai varētu apskatīt dobumus un visus iekšējos orgānus. Šim nolūkam aknas, liesa un gremošanas trakts no liemeņa jāizņem tā, lai to neinficētu un lai šo iekšējo orgānu dabīgā saistība saglabājas līdz apskatei.24. Pēc apskates izņemtos iekšējos orgānus tūlīt atdala no liemeņa, un pārtikai nederīgās daļas nekavējoties jāaizvāc.Liemenī palikušos iekšējos orgānus vai to daļas, izņemot nieres, pilnībā jāizņem, ja iespējams pietiekami higiēniskos apstākļos.25. Mājputnu gaļu ir aizliegts uzpūst, tīrīt ar drānu vai piepildīt liemeni ar jebko, kas nav to mājputnu ēdami subprodukti, kuri ir nokauti kautuvē.26. Liemeni ir aizliegts sagriezt vai aizvest vai gaļu apstrādāt, kamēr apskate nav pabeigta. Valsts pilnvarots veterinārārsts var noteikt jebkādu citādu apiešanos, kas vajadzība apskatei.27. Gaļa, kuras tālāka apstrāde ir apturēta un kura saskaņā ar 32. punktu ir atzīta par nederīgu pārtikai vai kur neatļauj lietot pārtikā saskaņā ar 33. punktu, spalvas un atkritumi pēc iespējas ātrāk jāizvāc uz 1. punkta g), h) un i) apakšpunktā noteiktajām telpām, vietām vai tvertnēm un jāapstrādā tā, lai inficēšanos pēc iespējas samazinātu.28. Pēc apskates un iekšu izņemšanas svaiga mājputnu gaļa tūlīt jātīra un jāatdzesē saskaņā ar higiēnas prasībām.VI NODAĻAPĒCKAUŠANAS VETERINĀRĀ EKSPERTĪZE29. Visas dzīvnieka daļas jāapskata tūlīt pēc nokaušanas.30. Pēckaušanas veterinārā ekspertīze jāveic atbilstošā apgaismojumā.31. Pēckaušanas veterinārajā ekspertīzē jāiekļauj:a) nokautā dzīvnieka vizuāla pārbaude;b) vajadzības gadījumā nokautā dzīvnieka palpēšana un iegriešana;c) anomāliju izmeklēšana attiecībā uz konsistenci, krāsu, smaržu un, vajadzības gadījumā, garšu;d) vajadzības gadījumā, laboratoriskas pārbaudes.VII NODAĻAVALSTS PILNVAROTĀ VETERINĀRĀRSTA PĒCKAUŠANAS VETERINĀRĀS EKSPERTĪZES LĒMUMS32. 1. Mājputnus atzīst par pilnīgi nederīgiem pārtikai, ja pēckaušanas veterinārajā ekspertīzē atklājas:- ka nāvi nav izraisījusi kaušana,- vispārīga inficēšanās,- lielāki bojājumi un ehimoze,- neparasta smaka, krāsa, garša,- pūšana,- neparasta konsistence,- novājēšana,- tūska,- ascīts,- dzeltenā kaite,- infekcijas slimība,- aspergilloze,- toksoplazmoze,- liels zemādas tauku vai muskuļu parazītisms,- ļaundabīgi vai multipli audzēji,- leikoze,- saindēšanās.2. Nokautā dzīvnieka daļas, kurās ir lokāli bojājumi vai inficēšanās, kas neietekmē pārējās gaļas veselīgumu, atzīst par nederīgām pārtikai.33. Pārtikā nedrīkst lietot galvu, kas ir atdalīta no liemeņa, izņemot mēli, un šādus iekšējos orgānus: traheju, plaušas, kas ir atdalītas no liemeņa saskaņā ar 24. punktu, barības vadu, pleca gabalu, zarnas un žultspūsli.VIII NODAĻANOTEIKUMI ATTIECĪBĀ UZ IZCIRŠANAI DOMĀTU GAĻU34. Liemeni sacērt pa daļām un atkaulo tikai gaļas izciršanas telpās.35. Uzņēmuma īpašniekam vai viņa darbiniekam jāatvieglo uzņēmuma uzraudzība, jo īpaši jebkuras manipulācijas, ko uzskata par vajadzīgām, un jānodod vajadzīgās iekārtas uzraudzības dienesta rīcībā; jo īpaši viņam pēc tā valsts pilnvarota veterinārārsta lūguma, kas ir atbildīgs par uzraudzību, jāspēj norādīt viņa uzņēmumā ievestās gaļas izcelsme.36. Gaļu, kas neatbilst 3. panta 1. punkta B sadaļas b) apakšpunkta nosacījumiem, var novietot apstiprinātās gaļas izciršanas telpās tikai tad, ja to tur uzglabā atsevišķā vietā; to jāizcērt citā vietā un citā laikā nekā svaigu gaļu, kas atbilst šiem nosacījumiem. Valsts pilnvarotam veterinārārstam vienmēr jābūt brīvai pieejai saldētavām un visām darba telpām, lai nodrošinātu iepriekš minēto noteikumu stingru ievērošanu.37. Svaiga gaļa, kas domāta izciršanai, tiklīdz to atved, jānovieto gaļas izciršanas telpā un līdz izmantošanai - 2. punkta a) apakšpunktā noteiktajā telpā; gaļai jāuztur nemainīgā iekšējā temperatūrā, kas nepārsniedz + 4 °C.Tomēr neatkarīgi no 28. punkta, gaļu var pārvest tieši no kaušanas telpas uz gaļas izciršanas telpu.Šādos gadījumos kaušanas telpai un gaļas izciršanas telpai jāatrodas pietiekami tuvu un vienā ēku grupā, jo kaušanai paredzēto gaļu jānogādā no vienas telpas uz otru vienā reizē un ar automatizētās gaļas apstrādes sistēmas atzaru no kaušanas telpas, un kaušana jāveic nekavējoties. Tiklīdz noteiktā izciršana un iesaiņošana ir pabeigta, gaļa jāpārved uz 2. punkta a) apakšpunktā noteikto atdzesēšanas telpu.38. Gaļa 2. punkta b) apakšpunktā minētajās telpās jāieved kā prasīts. Tiklīdz noteiktā izciršana un iesaiņošana ir pabeigta, gaļa jāpārved uz 2. punkta a) apakšpunktā noteikto atdzesēšanas telpu.39. Izņemot, ja gaļu izcērt, kamēr tā ir silta, ciršana var notikt tikai tad, ja gaļas temperatūra nepārsniedz + 4 °C.40. Svaigas gaļas tīrīšana, noslaukot ar drānu, ir aizliegta.IX NODAĻASACIRSTAS GAĻAS VESELĪBAS KONTROLE41. Valsts pilnvarotajam veterinārārstam gaļas izciršanas telpās jāveic uzraudzība.42. Valsts pilnvarota veterinārārsta uzraudzībā ietilpst šādas darbības:a) ierakstu pārbaude par svaigas gaļas ievešanu un izcirstas gaļas aizvešanu no telpām;b) tās svaigās gaļas veselības pārbaude, kas ir ievesta gaļas izciršanas telpā;c) telpu, iekārtu, darbarīku un personāla higiēnas tīrības pārbaude;d) jebkādu vajadzīgo paraugu ņemšana laboratoriskām pārbaudēm, lai, piemēram, noteiktu kaitīgas baktērijas, piedevas vai citas neatļautas ķīmiskas vielas. Šādu pārbaužu rezultātus reģistrē reģistrācijas žurnālā;e) jebkāda cita pārbaude, kuras pēc viņa uzskatiem var palīdzēt ievērot šīs direktīvas prasības.X NODAĻAVESELĪBAS MARĶĒJUMS43. Veselības marķējums jāveic valsts pilnvarotā veterinārārsta pārziņā, kas šim nolūkam tur un uztur kārtībā:a) instrumentus, kuri paredzēti veselības marķējuma uzspiešanai uz gaļas un kurus drīkst nodot palīgpersonālam tikai marķējuma uzspiešanas laikā un tik ilgi, cik tas šim nolūkam ir vajadzīgs;b) etiķetes un ietinamos materiālus, ja uz tiem jau ir kāds no 44. punktā paredzētajiem marķējumiem un 44. punktā minētajiem zīmogiem. Šīs etiķetes, ietinamos materiālus un zīmogus vajadzīgajā skaitā nodod palīgpersonālam tad, kad tie ir jāizmanto.44. 1. Veselības marķējums sastāv no:a) - augšējā daļā — eksportētājvalsts nosaukuma diviem pirmajiem latīņu alfabēta burtiem (lielajiem burtiem),- centrā — kautuves vai attiecīgā gadījumā gaļas izciršanas telpu veterinārā apstiprinājuma numura,- apakšējā daļā — viens no šiem burtu savienojumiem: CEE, EEG, EWG, EØF vai EEK.Burtiem un skaitļiem jābūt 0,72 cm augstiem;b) 6,75 × 4,75 cm liela ovāla, kurā ir a) apakšpunktā uzskaitītā informācija; burtiem jābūt 0,8 cm un cipariem — 1,71 cm augstiem.2. Marķēšanā izmantotajam materiālam jāatbilst visām higiēnas prasībām, un 1. punktā minētajai informācijai uz tā jābūt skaidri salasāmai.3. a) Panta 1. punkta a) apakšpunktā minētais veselības marķējums jāuzliek:- uz vai redzami zem atsevišķi iesaiņotu liemeņu ietinamā materiāla vai cita iesaiņojuma,- uz liemeņiem, kas nav iesaiņoti atsevišķi, uzspiežot zīmogu vai citu atzīmi, kura ir apstiprināta saskaņā ar 12.a pantā noteikto procedūru,- uz vai redzami zem mazos daudzumos iesaiņotu liemeņa daļu vai subproduktu ietinamā materiāla vai cita iesaiņojuma;b) 1. punkta b) apakšpunktā minētais veselības marķējums jāveic uz lieliem iesaiņojumiem, kuros ir saskaņā ar šā punkta a) apakšpunktu marķēti liemeņi, liemeņu daļas vai subprodukti.4. Ja veselības marķējums ir uz ietinamā materiāla vai iesaiņojuma saskaņā ar 3. punktu:- tas jāuzliek tā, lai, atverot ietinamo materiālu vai iesaiņojumu, tas tiktu iznīcināts, vai- ietinamajam materiālam vai iesaiņojumam jābūt apzīmogotam tā, lai to pēc atvēršanas nevar izmantot vēlreiz.XI NODAĻAVESELĪBAS SERTIFIKĀTS45. Valsts pilnvarotajam veterinārārstam iekraušanas brīdī jāizsniedz veselības sertifikāta oriģināls, ko pievieno svaigai mājputnu gaļai, to transportējot uz galamērķa valsti. Veselības sertifikāts pēc formas un satura jāatbilst IV pielikuma paraugam. Tai jābūt sastādītam vismaz galamērķa valsts valodā, un tajā jābūt IV pielikuma paraugā norādītajai informācijai.XII NODAĻAUZGLABĀŠANA46. Pēc 28. punktā paredzētās atdzesēšanas svaiga mājputnu gaļa jāuzglabā temperatūrā, kas nekādā gadījumā nedrīkst pārsniegt + 4 °C.XIII NODAĻAIESAIŅOJUMS47. a) Iesaiņojumam (piemēram, iesaiņojuma kastēm vai kartona kārbām) jāatbilst visām higiēnas prasībām, jo īpaši:- tas nedrīkst ietekmēt gaļas organoleptiskās īpašības,- tas nedrīkst pārnest uz gaļu vielas, kas ir kaitīgas cilvēku veselībai,- tam jābūt pietiekami stingram, lai gaļu transportēšanas un pārkraušanas laikā pienācīgi aizsargātu;b) Iesaiņojumu var vēlreiz izmantot gaļai tikai tad, ja tas ir gatavots no nerūsējoša materiāla, kas ir viegli tīrāms un kas pirms tam ir iztīrīts un dezinficēts.48. Ja svaiga mājputnu gaļa ir iesaiņota iesaiņojuma materiālā (piemēram, plastmasas plēvē), kas ir tiešā saskarē ar gaļu, tas jādara saskaņā ar higiēnas prasībām.Šādam iesaiņojumam jābūt caurspīdīgam un bezkrāsainam, un tam jāatbilst 47. punkta a) apakšpunkta prasībām; to nedrīkst vēlreiz izmantot gaļas iesaiņošanai.No liemeņa atdalītajām mājputnu daļām vai subproduktiem vienmēr jābūt ietītiem cieši aizzīmogotā aizsargapvalkā, kas atbilst iepriekš minētajiem kritērijiem.XIV NODAĻAPĀRVADĀŠANA49. Svaiga mājputnu gaļa jāpārvadā transportlīdzekļos vai tvertnēs, kas ir konstruētas un aprīkotas tā, lai visu pārvadāšanas laiku saglabātos XII nodaļā noteiktā temperatūra.50. Transportlīdzekli svaigai mājputnu gaļai nedrīkst izmantot dzīvu dzīvnieku vai citu tādu produktu pārvadāšanai, kas var gaļai būt kaitīgi vai var to inficēt, ja vien tos pēc šo produktu izkraušanas rūpīgi iztīra, dezinficē un vajadzības gadījumā dezodorē.51. Svaigu mājputnu gaļu var pārvadāt kopā ar vielām, kas to iespējams var ietekmēt vai piedot tai smaržu, tikai tad, ja ir veikti atbilstoši drošības pasākumi.52. Svaigu gaļu nedrīkst pārvadāt transportlīdzekļos vai tvertnēs, kas nav tīras un dezinficētas.53. Pirms iekraušanas valsts pilnvarotam veterinārārstam jāpārliecinās, ka transportlīdzekļi vai tvertnes un iekraušanas nosacījumi atbilst šās nodaļas higiēnas prasībām."17. pantsDirektīvas II pielikumu aizstāj ar šādu:"II PIELIKUMSPRASĪBAS PALĪGIEM1. Par palīgiem var pieņemt tikai personasa) kurām ir kompetentas iestādes apliecinājums par viņu labo raksturojumu.Ja šis apliecinājums nav izdots kādā dalībvalstī, to var aizstāt ar attiecīgās personas zvērestu vai svinīgu apstiprinājumu dalībvalsts tiesu vai administratīvā iestādē, pie notāra vai kvalificētā profesionālā iestādē;b) kurām ir atbilstoša pamatizglītība;c) kas šādam amatam ir fiziski piemērotas;d) kas spēju testā pierāda, ka tām ir atbilstošas tehniskās zināšanas.2. Neskarot I pielikuma III nodaļas 11.un 12. punktu, par palīgiem nedrīkst strādāt personas:a) kas veic darbību, kas var radīt svaigas mājputnu gaļas inficēšanas risku;b) kas pēc profesijas ir miesnieki, vada mājputnu kautuves vai tur jebkādā veidā strādā, tirgo mājputnu gaļu vai mājputnu barību, ir mājputnu barošanas konsultanti, ir profesionāli putnkopji, ir nodarbināti lauksaimniecības uzņēmumā vai kam ir ģimeniska saikne vai cieša iesaistīšanās, kura var ietekmēt viņa sprieduma objektivitāti.3. Šā pielikuma 1. punkta d) apakšpunktā minēto testu organizē dalībvalsts kompetenta centrālā iestāde vai šīs dalībvalsts izraudzīta iestāde. Šo testu var izpildīt tikai tie kandidāti, kas pierāda, ka viņi ir izgājuši trīs mēnešu iepriekšēju apmācību valsts pilnvarota veterinārārsta vadībā.4. Pielikuma 3. punktā minētais tests sastāv no teorētiskās daļas un praktiskās daļas un aptver šādas tēmas:a) teorētiskajā daļā:- pamatzināšanas par mājputnu anatomiju un fizioloģiju,- pamatzināšanas par mājputnu patoloģiju,- pamatzināšanas par mājputnu anatomisko patoloģiju,- pamatzināšanas par higiēnu un jo īpaši darba higiēnu,- mājputnu kaušanas, gatavošanas, iesaiņošanas un pārvadāšanas metodes un procedūra,- zināšanas par normatīvajiem un administratīvajiem aktiem, kas attiecas uz viņu darbu.b) praktiskajā daļā:- nokaušanai paredzētu mājputnu apskate un novērtējums,- nokautu mājputnu apskate un novērtējums,- dzīvnieku sugu noteikšana, pārbaudot tipiskās dzīvnieku daļas,- dažādu nokautu mājputnu to daļu noteikšana, kurās ir notikušas izmaiņas, un komentāri par tām,- pieredze ražošanas līnijas pēckaušanas veterinārajā ekspertīzē."18. pantsDirektīvas IV pielikumu aizstāj ar šādu:"IV PIELIKUMS"+++++ TIFF +++++19. pantsDalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai līdz 1977. gada 1. janvārim izpildītu šīs direktīvas prasības.20. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1975. gada 10. jūlijāPadomes vārdā —priekšsēdētājsE. Colombo[1] OV C 127, 18.10.1974., 29. lpp.[2] OV C 116, 30.10.1974., 31. lpp.[3] OV L 55, 8.3.1971., 23. lpp.[4] OV L 202, 24.7.1974., 1. lpp.--------------------------------------------------


Svarīgs juridisks paziņojums

|

31990L0044

Padomes direktīva (1990. gada 22. janvāris), ar ko groza Direktīvu 79/373/EEK par barības maisījumu tirdzniecību

Oficiālais Vēstnesis L 027 , 31/01/1990 Lpp. 0035 - 0044 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 3 Sējums 32 Lpp. 0010  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 3 Sējums 32 Lpp. 0010  CS.ES Nodaļa 03 Sējums 10 Lpp. 16  - 25 ET.ES Nodaļa 03 Sējums 10 Lpp. 16  - 25 HU.ES Nodaļa 03 Sējums 10 Lpp. 16  - 25 LT.ES Nodaļa 03 Sējums 10 Lpp. 16  - 25 LV.ES Nodaļa 03 Sējums 10 Lpp. 16  - 25 MT.ES Nodaļa 03 Sējums 10 Lpp. 16  - 25 PL.ES Nodaļa 03 Sējums 10 Lpp. 16  - 25 SK.ES Nodaļa 03 Sējums 10 Lpp. 16  - 25 SL.ES Nodaļa 03 Sējums 10 Lpp. 16  - 25

		Padomes direktīva(1990. gada 22. janvāris),ar ko groza Direktīvu 79/373/EEK par barības maisījumu tirdzniecību(90/44/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 43. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā Direktīva 79/373/EEK [4], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 87/235/EEK [5], izklāsta noteikumus par barības maisījumu tirdzniecību Kopienā;tā kā saskaņā ar patreizējiem Kopienas normatīvajiem aktiem dalībvalstis noteiktos gadījumos var atteikties no Kopienas noteikumiem, jo īpaši attiecībā uz marķējumu un sastāvdaļu izvēli;tā kā iekšējā tirgus izveidei būtu jāatceļ visi valstu noteiktie izņēmumi, kuru dēļ tiek traucēta barības maisījumu brīva aprite vai radīti apstākļi nevienlīdzīgai konkurencei;tā kā piemērotākā metode tam, lai novērstu visas patreizējās atšķirības marķēšanas noteikumos, ir jānosaka Kopienas līmenī — kā deklarāciju uzskaitījums, kas par marķēšanu atbildīgajai personai jāsniedz vai ko tā var sniegt;tā kā attiecībā uz marķējumu Direktīvas 79/373/EEK mērķis ir nodrošināt, lai ganāmpulka audzētāji saņemtu objektīvu un iespējami precīzu informāciju par barības maisījumu sastāvu un lietošanu; tā kā ir jānodrošina, lai visos barības maisījumu tirdzniecības posmos, ievērojot attiecīgus šīs direktīvas noteikumus, varētu oficiāli verificēt sniegto deklarāciju pareizību;tā kā barības sastāvdaļu deklarācija dažos gadījumos ietver svarīgas ziņas ganāmpulka audzētājiem;tā kā pašlaik attiecībā uz produktīvo dzīvnieku barības maisījumu sastāvdaļu kvantitatīvu noteikšanu tās sastāva verificēšanai rodas grūtības galvenokārt izmantoto produktu īpašību, maisījumu sarežģītības vai izmantoto ražošanas metožu dēļ;tā kā attiecīgi tāpēc pašlaik vismaz attiecībā uz produktīvajiem dzīvniekiem paredzēto barību būtu jādod priekšroka elastīgiem deklarēšanas noteikumiem, kas aprobežojas ar barības maisījumu sastāvdaļu norādi, nenosakot to daudzumu; tā kā jāsaglabā arī iespējas izveidot grupas, kurās ar vienu nosaukumu var ietvert vairākas sastāvdaļas; tā kā sastāvdaļu grupas jau ir noteiktas ar Komisijas Direktīvu 82/475/EEK [6] par lolojumdzīvniekiem paredzētajiem barības maisījumiem, līdzīgi noteikumi būtu jāpieņem arī attiecībā uz pārējiem barības veidiem;tā kā ir vajadzīgi īpaši noteikumi lolojumu barības marķēšanai, lai ņemtu vērā šā barības veida īpašo raksturu;tā kā barības maisījumu ražotājiem jādod iespējas ganāmpulka audzētājiem sniegt citu, Direktīvā 79/373/EEK īpaši nenoteiktu informāciju, turklāt, lai nodrošinātu godīgu konkurenci starp ražotājiem un lai panāktu, ka šāda papildus informācija ir objektīva, tā būtu jāsniedz, ievērojot konkrētus nosacījumus vai ierobežojumus;tā kā tagad Direktīva 79/373/EEK dod iespējas dalībvalstīm prasīt, lai barības maisījumus ražotu, izmantojot noteiktas sastāvdaļas vai kādas sastāvdaļas neizmantojot; tā kā šādu ierobežojumu radītie šķēršļi būtu jāatceļ, Kopienas līmenī pieņemot barības maisījumu ražošanai izmantojamo sastāvdaļu sarakstu un tādu sastāvdaļu sarakstu, kuru izmantošana šim nolūkam ir jāaizliedz, pamatojoties uz veselības aizsardzības apsvērumiem;tā kā to sastāvdaļu saraksts, kuras var izmantot barības maisījumu ražošanai, nevar būt izsmeļošs tāpēc, ka šim nolūkam var izmantot ļoti daudz dažādu produktu un blakusproduktu, kas rodas, pastāvīgi attīstoties pārtikas tehnoloģijai, un ražotāju izvēle nav jāierobežo; tā kā pietiek noteikt galvenās sastāvdaļas, ko parasti izmanto barības maisījumu ražošanai;tā kā šajā sarakstā jānorāda parastie nosaukumi, ko izmanto dažādo sastāvdaļu apzīmēšanai, un jādod apraksts, kuram tām jāatbilst, lai varētu lietot attiecīgos nosaukumus;tā kā dažādu sastāvdaļu apraksts var izrādīties nepietiekams, lai atšķirtu līdzīgus, bet dažos gadījumos — atšķirīgas kvalitātes produktus; tā kā šādiem īpašiem gadījumiem vajadzētu paredzēt noteikumus par papildus iespējām noteikt obligātās prasības attiecībā uz sastāvu;tā kā barības maisījumu ražošanai atļauto sastāvdaļu saraksts nav izsmeļošs; tā kā attiecīgi tāpēc dalībvalstīm Kopienā jāatļauj tādu barības maisījumu tirdzniecība, kas satur citas, iepriekšminētajā sarakstā neietvertas sastāvdaļas, ar nosacījumu, ka šādi produkti ir droši, īsti un kvalitatīvi un ka tie apzīmēti ar īpašiem nosaukumiem, kas novērš jebkādu iespēju sajaukt ar sastāvdaļām, kam piešķirts Kopienas līmenī noteikts nosaukums;tā kā galveno parasti izmantojamo un barības maisījumu ražošanai pārdodamo sastāvdaļu saraksta sastādīšana un to sastāvdaļu saraksta sastādīšana, kuru lietošana turpmāk jāaizliedz, ir zinātniska rakstura pasākumi; tā kā šādu pasākumu pieņemšanas veicināšanai būtu jāievēro Barības pastāvīgās komitejas procedūra ciešas sadarbības izveidošanai starp dalībvalstīm un Komisiju;tā kā, lai nodrošinātu barības maisījumiem noteikto prasību ievērošanu, dalībvalstīm jāveic atbilstošas pārbaudes, ņemot paraugus ne tikai barības maisījumu tirdzniecības, bet arī tās ražošanas laikā; tā kā pēdējā pārbaudes metode jo īpaši var attiekties uz ražotāja rakstveida dokumentiem,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvu 79/373/EEK groza šādi:1. Tās 1. panta 2. punktu papildina ar šādu daļu:"g) dalībvalstu normatīvo aktu tuvināšana attiecībā uz dažu fasēto produktu sastāvu pēc masas vai pēc tilpuma."2. Tās 2. pantam pievieno šādu punktu:"1) barības maisījumu minimālais glabāšanas termiņš: diena, līdz kurai atbilstošos glabāšanas apstākļos barības maisījums saglabā tam raksturīgās īpašības."3. Ar šo aizstāj 5. pantu:"5. pants1. Dalībvalstis nosaka, ka barības maisījumus nevar pārdot, ja attiecīgajam nolūkam paredzētajā vietā uz iesaiņojuma, konteinera vai tiem piestiprinātas etiķetes nav labi redzamas, salasāmas un neizdzēšamas turpmāk minētās ziņas, par kuru pareizību atbild ražotājs, iesaiņotājs, importētājs, pārdevējs vai izplatītājs, kas veic uzņēmējdarbību Kopienā:a) attiecīgs uzraksts "kompleksā barība", "papildbarība", "minerālbarība", "melases barība", "kompleksā piena aizstājējbarība" vai "piena aizstājēja papildbarība";b) dzīvnieku sugas vai kategorijas, kam barība paredzēta;c) barības pareizas lietošanas noteikumi, norādot, kādam mērķim barība paredzēta;d) visiem barības maisījumu veidiem, izņemot dažādiem lolojumdzīvniekiem, atskaitot suņus un kaķus, paredzēto barību: sastāvdaļas, kas jādeklarē saskaņā ar 5.c pantu;e) attiecīgajos gadījumos, kas noteikti pielikuma A daļā, deklarācijas par analītiskajām sastāvdaļām;f) vajadzīgajos gadījumos deklarācijas, kas noteiktas pielikuma B daļā 1., 2. un 3. ailē;g) par šajā punktā minēto ziņu sniegšanu atbildīgās personas vārds un uzvārds vai nosaukums un adrese vai uzņēmuma reģistrācijas vieta;h) neto daudzums, ko cietajiem produktiem izsaka masas vienībās, bet šķidrajiem produktiem — masas vai tilpuma vienībās;i) minimālais glabāšanas termiņš, kas jānorāda saskaņā ar 5.d panta 1. punktu;j) partijas numurs gadījumos, kad nenorāda izgatavošanas datumu.2. Dalībvalstis nosaka, ka barības maisījumiem, ko pārdod cisternās vai līdzīgos līdzekļos, vai saskaņā ar 4. panta 2. punktu, ir pavaddokuments, kurā norādītas visas šā panta 1. punktā minētās ziņas. Attiecībā uz nelieliem barības daudzumiem šo informāciju piemērotā veidā var darīt zināmu lietotājam pārdošanas vietā.3. Dalībvalstis nosaka, ka saistībā ar 1. punktā minētajām ziņām, 1. punktā minētajā vietā var norādīt tikai šādu papildinformācija:a) par marķēšanas informāciju atbildīgās personas identifikācijas vai tirdzniecības zīme;b) ražotāja vārds un uzvārds vai nosaukums un adrese vai uzņēmuma reģistrācijas vieta gadījumos, kad ražotājs nav par marķēšanas informācijas sniegšanu atbildīgā persona;c) partijas numurs gadījumos, kad tas vajadzīgs;d) ražotāja vai izgatavotāja valsts;c) produkta cena;f) produkta apraksts vai tirdzniecības nosaukums;g) visiem lolojumdzīvniekiem, izņemot suņus un kaķus, paredzētajiem barības maisījumiem: sastāvdaļas, kas jādeklarē saskaņā ar 5.c pantu;h) attiecīgajos gadījumos informācija, kas attiecas uz 14. panta a) punktu;i) norāde par barības fizisko stāvokli vai izmantoto pārstrādes veidu;j) attiecīgajos gadījumos, kas noteikti pielikuma A daļā, deklarācijas par analītiskajām sastāvdaļām;k) deklarācijas, kas noteiktas pielikuma B daļā 1., 2. un 4. ailē;l) ražošanas datums, kas jānorāda saskaņā ar 5.d panta 2. punktu.4. Attiecībā uz barību, ko ražo un pārdod dalībvalsts teritorijā, tā var:a) atļaut, ka ziņas, kas konkretizētas 1. punktā no b) līdz f) apakšpunktam un h) apakšpunktā, norāda tikai pavaddokumentā;b) noteikt oficiālu koda numuru ražotāju identifikācijai gadījumiem, kad tie neatbild par marķēšanas informācijas sniegšanu.5. Dalībvalstis nosaka, ka:a) par barības maisījumiem, kuros ir ne vairāk par trim sastāvdaļām, nav jāsniedz 1. punkta b) un c) apakšpunktā minētā informācija gadījumos, kad to ražošanai izmantotās sastāvdaļas norādītas barības nosaukumā;b) par pilngraudu maisījumiem nav vajadzīgas 1. punkta e) un f) apakšpunktā minētās deklarācijas; tomēr tās var sniegt;c) nosaukumus "kompleksā barība" vai "papildbarība" attiecībā uz lolojumdzīvniekiem, izņemot suņus un kaķus, paredzēto barību var aizstāt ar nosaukumu "barības maisījums". Šādā gadījumā saskaņā ar šo pantu prasītās vai pieļaujamās deklarācijas ir attiecībā uz komplekso barību noteiktās deklarācijas;d) minimālo glabāšanas termiņu, neto daudzumu un partijas numuru var norādīt citā vietā, kas nav rezervēta 1. punktā minētajai marķēšanas informācijai; šādā gadījumā vietā, kur šīs ziņas norāda, jābūt atbilstošiem uzrakstiem.6. Lolojumdzīvniekiem paredzēto barības maisījumu nosaukumus:a) angļu valodā "compound feedingstuff" ("barības maisījums"), "complementary feedingstuff" ("papildus barība") un "complete feedingstuff" ("kompleksā barība") var attiecīgi aizstāt ar nosaukumiem "compound pet food" ("lolojumdzīvnieku barības maisījums"), "complementary pet food" ("lolojumdzīvnieku papildus barība") un "complete pet food" ("lolojumdzīvnieku kompleksā barība");b) spāņu valodā "pienso" var aizstāt ar nosaukumu "alimento";c) holandiešu valodā "mengvoeder", "aanvullend diervoeder" un "volledig diervoeder" var attiecīgi aizstāt ar nosaukumiem "samengesteld voeder", "aanvullend samengesteld voeder" un "volledig samengesteld voeder"."4. Svītro 5.a un 5.b pantu.5. Direktīvu papildina ar šādu pantu:"5.c pants1. Gadījumos, kad sniedz deklarāciju par sastāvdaļām, tajā jābūt minētām visām sastāvdaļām.2. Uz sastāvdaļu uzskaitījumu attiecas šādi noteikumi:a) barības maisījumiem visiem dzīvniekiem, izņemot lolojumdzīvniekus: sastāvdaļu uzskaitījums pēc masas dilstošā secībā;b) lolojumdzīvniekiem paredzētajiem barības maisījumiem: sastāvdaļas uzskaita, norādot to saturu, vai arī tās norāda pēc masas dilstošā secībā.3. Sastāvdaļas apzīmē ar to nosaukumiem; taču saskaņā ar 10. panta a) punktu noteiks grupas, kurās apvienotas vairākas sastāvdaļas; šādos gadījumos sastāvdaļu nosaukumus var aizstāt ar tās grupas nosaukumu, kurā ietilpst attiecīgā sastāvdaļa.Izmanto tikai vienu no abiem deklarēšanas veidiem, izņemot gadījumus, kad kāda no izmantotajām barības sastāvdaļām nepieder nevienai no noteiktajām grupām; šādā gadījumā sastāvdaļas, kas apzīmētas ar tām īpašu nosaukumu, norāda pa grupām secībā, ko nosaka pēc masas daudzuma.4. Gadījumos, kad nav pieņemti pasākumi saskaņā ar 10. panta a) punktu, dalībvalstis var saglabāt sastāvdaļu grupas, kuras tās noteikušas, un atļaut sastāvdaļu vietā norādīt attiecīgās grupas.5. Lolojumdzīvniekiem paredzēto barības maisījumu marķējumā var pievērst īpašu uzmanību vienas vai vairāku sastāvdaļu pazeminātam saturam, kas ir attiecīgās barības svarīga īpašība. Šādos gadījumos masas procentos izteikts attiecīgās sastāvdaļas vai sastāvdaļu minimālais vai maksimālais saturs skaidri jānorāda deklarācijā, pievēršot īpašu uzmanību sastāvdaļai (sastāvdaļām) vai sastāvdaļu sarakstam, vai norādot attiecīgo sastāvdaļu un to masas daļu atbilstošajā sastāvdaļu grupā.5.d pants1. Minimālo glabāšanas termiņu norāda šādi:- "izlietot līdz …", kam seko datums (diena, mēnesis un gads), barības veidiem, kas viegli bojājas mikroorganismu ietekmē;- "derīgs līdz …", kam seko datums (diena, mēnesis un gads), pārējiem barības veidiem.Ja citos Kopienas noteikumos par barības maisījumiem prasīts norādīt minimālo glabāšanas termiņu, norāda tikai agrāko datumu.2. Ražošanas datumu norāda šādi: "ražots … (dienas, mēnešus vai gadus) pirms norādītā minimālā glabāšanas termiņa beigām".Gadījumos, uz ko attiecas 5. panta 5. punkta d) apakšpunkts, aiz minētā uzraksta norāda glabāšanas termiņu.5.e pantsPar barības maisījuma marķējumā norādāmo informāciju atbildīgā persona bez šajā direktīvā prasītā var sniegt papildus ziņas.Taču šādā informācijā:- nedrīkst norādīt uz tādām analītiskajām sastāvdaļām vai to daudzumu, kuras nav minētas 5. pantā noteiktajā deklarācijā,- nedrīkst maldināt lietotāju, piedēvējot barībai iedarbību vai īpašības, kādu tai nav, vai norādot, ka tai ir kādas īpatnības, kas patiesībā piemīt visiem līdzīgas barības veidiem,- nedrīkst paziņot, ka barība novērš, ārstē vai izdziedina slimības,- jānorāda tikai uz objektīviem un kvantitatīvi nosakāmiem faktoriem, kurus var pamatot,- un tā jānodala no visas 5. pantā noteiktās informācijas."6. Ar šo aizstāj 6. pantu:"6. pantsDalībvalstis nosaka, ka uz barības maisījumu tirdzniecību attiecas pielikuma A daļas vispārējie noteikumi."7. Svītro 7. un 8. pantu.8. Ar šādu tekstu aizstāj 10. pantu:"10. pantsSaskaņā ar 13. pantā noteikto procedūru un ņemot vērā jaunākās zinātnes atziņas un tehniskas sasniegumus:a) ne vēlāk kā līdz 1991. gada 22. janvārim noteikt sastāvdaļu grupas;b) noteikt to galveno sastāvdaļu nenoslēgtu sarakstu, ko parasti lieto un pārdod barības maisījumu gatavošanai visiem dzīvniekiem, izņemot lolojumdzīvniekus; katram produktam sarakstā nosaka nosaukumu un aprakstu; turklāt dažos gadījumos var noteikt obligātās prasības attiecībā uz sastāvu, ja konstatē, ka šādi pasākumi ir vajadzīgi sastāvdaļu precīzākai identificēšanai;c) nosaka to sastāvdaļu sarakstu, kuras sakarā ar cilvēku vai dzīvnieku veselības aizsardzības apsvērumiem aizliegts izmantot barības maisījumos;d) var noteikt barības maisījumu enerģētiskās vērtība aprēķināšanas metodes;e) izdara pielikuma, kā arī b) un c) punktā minēto sarakstu grozījumus.10.a pants1. Dalībvalstis nosaka, ka sastāvdaļas, kas iekļautas 10. panta b) punktā minētajā sarakstā, var deklarēt tikai ar tajā norādīto nosaukumu, ievērojot nosacījumu, ka tās atbilst dotajam aprakstam un visām iespējamajām obligātajām prasībām attiecībā uz sastāvu, kuras noteiktas šajā sarakstā.2. Neskarot 10. panta c) punktā minētos pasākumus, dalībvalstis atļauj arī citu, 10. panta b) daļā minētajā sarakstā neiekļautu sastāvdaļu tirdzniecību ar nosacījumu, ka tās ir drošas, īstas un kvalitatīvas, un tās deklarētas ar citiem nosaukumiem, kas nevar maldināt pircējus."9. Ar šo aizstāj 11. pantu:"11. pantsTirdzniecībā starp dalībvalstīm 5. pantā minētās ziņas sniedzamas vismaz vienā no saņēmējas valsts oficiālajām vai valsts valodām."10. Ar šo aizstāj 12. pantu:"12. pantsDalībvalstis veic visus vajadzīgos priekšdarbus oficiālām pārbaudēm ražošanas vai tirdzniecības laikā, vismaz ņemot paraugus, lai nodrošinātu šīs direktīvas prasību ievērošanu."11. Pielikumu aizstāj ar šīs direktīvas pielikumu.2. pantsDalībvalstīs 1992. gada 22. janvārī stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.3. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1990. gada 22. janvārīPadomes vārdā —priekšsēdētājsM. O' Kennedy[1] OV C 178, 7.7.1988., 4. lpp. unOV C 100, 21.4.1989., 10. lpp.[2] OV C 12, 16.1.1989., 382. lpp.[3] OV C 23, 20.1.1989., 10. lpp.[4] OV L 86, 6.4.1979., 30. lpp.[5] OV L 102, 14.4.1987., 54. lpp.[6] OV L 213, 21.7.1982., 27. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMS"PIELIKUMSA DAĻAVispārīgi noteikumi1. Ja nav noteikts citādi, norādītais vai deklarējamais saturs attiecas uz barības maisījuma dabiski mitru masu.2. Jānorāda barības mitruma saturs, ja tas pārsniedz:- 7 % piena aizstājējbarībai un citiem barības maisījumu veidiem ar piena produktu saturu virs 40 %,- 5 % minerālbarībai, kas nesatur organiskās vielas,- 10 % minerālbarībai, kas satur organiskās vielas,- 14 % pārējiem barības maisījumu veidiem.Barības maisījumu mitruma saturu var deklarēt arī tad, ja tas nepārsniedz iepriekš norādīto.3. Sālsskābē nešķīstošo pelnu saturs barības maisījumos, kuru galvenā sastāvdaļa ir rīsa pārstrādes blakusprodukti, nedrīkst pārsniegt 3,3 % no barības sausnas, bet visos citos gadījumos — ne vairāk par 2,2 % sausnas.Tomēr šis 2,2 % saturs var tikt pārsniegts:- barības maisījumos, kas satur atļautās minerālās saistvielas,- minerālbarības maisījumos,- barības maisījumos, kuru sastāvā ir vairāk par 50 % ir cukurbiešu graizījumu vai cukurbiešu šķiedeņa,- zivju audzēšanai domātajos barības maisījumos, kuru sastāvā ir vairāk nekā 15 % zivju miltu,ar nosacījumu, ka šo saturu deklarē, izsakot procentuāli barības dabiski mitrā masā.Barības maisījumu sālsskābē nešķīstošo pelnu saturu var deklarēt arī tad, ja tas nepārsniedz iepriekš norādīto.4. Dzelzs saturam piena aizstājējbarībā teļiem, kuru dzīvsvars ir 70 kilogrami vai mazāk, jābūt vismaz 30 mg uz kilogramu barības maisījuma ar mitruma saturu 12 %.5. Gadījumos, kad saskaņā ar 12. pantu veiktajās oficiālajās pārbaudēs konstatēts, ka barības maisījuma, izņemot barību lolojumdzīvniekiem, sastāvs atšķiras no deklarētā sastāva, saskaņā ar 3. pantu pieļaujamas šādas minimālās pielaides:5.1. Ja oficiāli konstatētais saturs nepārsniedz deklarēto saturu:5.1.1. Kopproteīna saturs:- 2 deklarētā satura vienības, ja tas ir 20 % vai vairāk,- 10 % no deklarētā satura, ja tas ir no 20 %, līdz 10 %,- 1 deklarētā satura vienība, ja tas ir mazāk par 10 %.5.1.2. Cukuri:- 2 deklarētā satura vienības, ja tas ir 20 % vai vairāk,- 10 % no deklarētā satura, ja tas ir no 20 %, līdz 10 %,- 1 deklarētā satura vienība, ja tas ir mazāk par 10 %.5.1.3. Ciete un cukuri plus ciete:- 2,5 deklarētā satura vienības, ja tas ir 25 % vai vairāk,- 10 % no deklarētā satura, ja tas ir no 25 % līdz 10 %,- 1 deklarētā satura vienība, ja tas ir mazāk par 10 %.5.1.4. Kopeļļas un koptauki:- 1,5 deklarētā satura vienības, ja tas ir 15 % vai vairāk,- 10 % no deklarētā satura, ja tas ir no 15 % līdz 8 %,- 0,8 deklarētā satura vienības, ja tas ir mazāk par 8 %.5.1.5. Nātrijs, kālijs un magnijs:- 1,5 deklarētā satura vienības, ja tas ir 15 % vai vairāk,- 10 % no deklarētā satura, ja tas ir no 15 % līdz 7,5 %,- 0,75 deklarētā satura vienības, ja tas ir no 7,5 % līdz 5 %,- 15 % no deklarētā satura, ja tas ir no 5 % līdz 0,7 %,- 0,1 deklarētā satura vienība, ja tas ir mazāk par 0,7 %.5.1.6. Kopējais fosfors un kalcijs:- 1,2 deklarētā satura vienības, ja tas ir 16 % vai vairāk,- 7,5 % no deklarētā satura, ja tas ir no 16 % līdz 12 %,- 0,9 deklarētā satura vienības, ja tas ir no 12 % līdz 6 %,- 15 % no deklarētā satura, ja tas ir no 6 % līdz 1 %,- 0,15 deklarētā satura vienības, ja tas ir mazāk par 1 %,5.1.7. Metionīns, lizīns un treonīns:- 15 % no deklarētā satura.5.1.8. Cistīns un triptofāns:- 20 % no deklarētā satura.5.2. Ja oficiāli konstatētais saturs pārsniedz deklarēto saturu:5.2.1. Mitrums:- 1 deklarētā satura vienība, ja tas ir 10 % vai vairāk,- 10 % no deklarētā satura, ja tas ir no 10 % līdz 5 %,- 0,5 deklarētā satura vienības, ja tas ir mazāk par 5 %.5.2.2. Koppelni:- 1 deklarētā satura vienība, ja tas ir 10 % vai vairāk,- 10 % no deklarētā satura, ja tas ir no 10 % līdz 5 %,- 0,5 deklarētā satura vienības, ja tas ir mazāk par 5 %.5.2.3. Kopšķiedra:- 1,8 deklarētā satura vienības, ja tas ir 12 % vai vairāk,- 15 % no deklarētā satura, ja tas ir no 12 % līdz 6 %,- 0,9 deklarētā satura vienības, ja tas ir mazāk par 6 %.5.2.4. Sālsskābē nešķīstoši pelni:- 1 deklarētā satura vienība, ja tas ir 10 % vai vairāk,- 10 % no deklarētā satura, ja tas ir no 10 % līdz 4 %,- 0,4 deklarētā satura vienības, ja tas ir mazāk par 4 %.5.3. Ja ir konstatētās atšķirības no tā, kas attiecīgi minēts 5.1. un 5.2. punktā:5.3.1. - kopproteīns, kopeļļas un koptauki, cukuri, ciete: divreiz lielāka pielaide par to, kas šo vielu saturam noteikta 5.1. punktā,- kopējais fosfors, kalcijs, kālijs, magnijs, nātrijs, koppelni, kopšķiedra: trīsreiz lielāka pielaide par to, kas šo vielu saturam noteikta 5.1. un 5.2. punktā.6. Gadījumos, kad saskaņā ar 12. pantu veiktajās oficiālajās pārbaudēs konstatēts, ka lolojumdzīvniekiem paredzētā barības maisījuma sastāvs atšķiras no deklarētā sastāva, saskaņā ar 3. pantu pieļaujamas šādas pielaides:6.1. Ja oficiāli konstatētais saturs nepārsniedz deklarēto saturu:6.1.1. Kopproteīna saturs:- 3,2 deklarētā satura vienības, ja tas ir 20 % vai vairāk,- 16 % no deklarētā satura, ja tas ir no 20 % līdz 12,5 %,- 2 deklarētā satura vienības, ja tas ir mazāk par 12,5 %.6.1.2. Kopeļļas un koptauki:- 2,5 deklarētā satura vienības.6.2. Ja oficiāli konstatētais saturs pārsniedz deklarēto saturu:6.2.1. Mitrums:- 3 deklarētā satura vienības, ja tas ir 40 % vai vairāk,- 7,5 % no deklarētā satura, ja tas ir no 40 % līdz 20 %,- 1,5 deklarētā satura vienības, ja tas ir mazāk par 20 %.6.2.2. Koppelni:- 1,5 deklarētā satura vienības.6.2.3. Kopšķiedra:- 1 deklarētā satura vienība.6.3. Ja konstatētās atšķirības no tā, kas attiecīgi minēts 6.1. un 6.2. punktā:6.3.1. Kopproteīna saturam:- divreiz lielāka pielaide par to, kas šīs vielas saturam noteikta 6.1.1. punktā.6.3.2. Kopeļļām un koptaukiem:- tāda pati pielaide, kā šīs vielas saturam noteikta 6.1.2. punktā.6.3.3. Koppelniem, kopšķiedrai:- trīsreiz lielāka pielaide par to, kas šo vielu saturam noteikta 6.2.2. un 6.2.3. punktā.B DAĻAAnalītisko sastāvdaļu deklarēšanaBarība | Analītiskās sastāvdaļas un to saturs | Dzīvnieku suga vai kategorija |1 | 2 | Obligāta deklarācija saskaņā ar 5. panta 1. punkta f) apakšpunktu | Neobligāta deklarācija saskaņā ar 5. panta 3. punkta k) apakšpunktu |3 | 4 |Barības maisījums | —Kopeļļas un koptauki | Dzīvnieki, izņemot lolojumus, kas nav suņi vai kaķi | Lolojumi, izņemot suņus un kaķus || —Kopproteīns || —Kopšķiedra || —Koppelni || —Lizīns | Cūkas | Dzīvnieki, izņemot cūkas || —Metionīns | Mājputni | Dzīvnieki, izņemot mājputnus || —Cistīns | … | Visi dzīvnieki || —Treonīns | … || —Triptofāns | … || —Enerģētiskā vērtība | … | Mājputni (aprēķināta pēc EEK metodes) || … | Cūkas un atgremotāji (aprēķināta pēc valstu oficiālajām metodēm) || —Ciete | … | Visi dzīvnieki || —Cukuri (kā saharoze) | … || —Cukuri plus ciete | … || —Kalcijs | … || —Nātrijs | … || —Fosfors | … || —Magnijs | … || —Kālijs | … |Papildbarība — minerālbarība | —Kopproteīns | … | Visi dzīvnieki || —Kopšķiedra | … || —Koppelni | … || —Kopeļļas un koptauki | … || —Lizīns | … … || —Metionīns | … || —Cistīns | … || —Treonīns | … || —Triptofāns | … || —Kalcijs | Visi dzīvnieki || —Fosfors || —Nātrijs || —Magnijs | Atgremotāji | Dzīvnieki, izņemot atgremotājus || —Kālijs | … | Visi dzīvnieki |Papildbarība — melases barība | —Kopproteīns | Visi dzīvnieki || —Kopšķiedra || —Cukuri (kā saharoze) || —Koppelni || —Kopeļļas un koptauki || —Kalcijs | … | Visi dzīvnieki || —Fosfors | … || —Nātrijs | … || —Kālijs | … … || —Magnijs ≥ 0,5 % | Atgremotāji | Dzīvnieki, izņemot atgremotājus || < 0,5 % | … | Visi dzīvnieki |Papildbarība — cita | —Kopproteīns | Dzīvnieki, izņemot lolojumus, kas nav suņi vai kaķi | lolojumi, izņemot suņus un kaķus || —Kopeļļas un koptauki || —Kopšķiedra || —Koppelni || —Kalcijs ≥ 5 % | Dzīvnieki, izņemot lolojumus | Lolojumi || < 5 % | … | Visi dzīvnieki || —Magnijs ≥ 0,5 % | Atgremotāji… | Dzīvnieki, izņemot atgremotājus || < 0,5 % | || —Nātrijs | … | Visi dzīvnieki || —Kālijs | … || —Enerģētiskā vērtība | … | Mājputni (deklarē pēc EEK metodes) || … | Cūkas un atgremotāji (deklarē pēc valstu oficiālajām metodēm) || —Lizīns | Cūkas | Dzīvnieki, izņemot cūkas || —Metionīns | Mājputni | Dzīvnieki, izņemot mājputnus || —Cistīns | … | Visi dzīvnieki || —Treonīns | … || —Triptofāns | … || —Ciete | … || —Cukuri (kā saharoze) | … || —Cukuri plus ciete | … |"--------------------------------------------------