title: Padomes Direktīva (1978. gada 23. novembris), ar ko groza Direktīvu 76/135/EEK par iekšējo ūdensceļu kuģu kuģošanas licenču savstarpēju atzīšanu

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31978L1016

Oficiālais Vēstnesis L 349 , 13/12/1978 Lpp. 0031 - 0031 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 7 Sējums 2 Lpp. 0104  Speciālizdevums grieķu valodā Nodaļa 07 Sējums 2 Lpp. 0090  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 7 Sējums 2 Lpp. 0104  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 07 Sējums 2 Lpp. 0134  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 07 Sējums 2 Lpp. 0134

		Padomes Direktīva(1978. gada 23. novembris),ar ko groza Direktīvu 76/135/EEK par iekšējo ūdensceļu kuģu kuģošanas licenču savstarpēju atzīšanu(78/1016/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 75. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā Padomes 1976. gada 20. janvāra Direktīvas 76/135/EEK par iekšējo ūdensceļu kuģu kuģošanas licenču savstarpēju atzīšanu [4] 5. pantā paredzēts, ka iespējami īsā laikā un ne vēlāk kā 1978. gada 1. janvārī Padome pēc Komisijas priekšlikuma pieņem kopējus noteikumus, kas nosaka tehniskas prasības iekšējo ūdensceļu kuģiem; tā kā, ņemot vērā jautājuma sarežģītību, šo termiņu nav bijis iespējams ievērot; tā kā tādēļ ir lietderīgi paredzēt šo kopējo noteikumu pieņemšanu līdz 1980. gada 1. janvārim;tā kā minētās direktīvas 7. pantā noteikts, ka tā ir spēkā līdz 1978. gada 31. decembrim un ka vajadzības gadījumā tās derīguma termiņu var pagarināt līdz laikam, kad stājas spēkā 5. pantā minētie noteikumi; tā kā, ņemot vērā iepriekš minēto, termiņš būtu jāpagarina,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvu 76/135/EEK groza šādi:1. Minētās direktīvas 5. pantā vārdus "1978. gada 1. janvārī" aizstāj ar "1980. gada 1. janvārī".2. Tās 7. pantu aizstāj ar šādu:"7. pantsŠī direktīva ir spēkā līdz laikam, kad faktiski stājas spēkā 5. pantā minētie noteikumi."2. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1978. gada 23. novembrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsK. Gscheidle[1] OV C 13, 17.1.1978., 4. lpp.[2] OV C 108, 8.5.1978., 67. lpp.[3] OV C 181, 31.7.1978., 29. lpp.[4] OV L 21, 29.1.1976., 10. lpp.--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva (ES) 2017/164 (2017. gada 31. janvāris), ar ko, īstenojot Padomes Direktīvu 98/24/EK, izveido ceturto sarakstu ar darbavietā pieļaujamās iedarbības orientējošām robežvērtībām un groza Komisijas Direktīvu 91/322/EEK, 2000/39/EK un 2009/161/ES (Dokuments attiecas uz EEZ. )

text:
               1.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 27/115

         KOMISIJAS DIREKTĪVA (ES) 2017/164
   (2017. gada 31. janvāris),
   ar ko, īstenojot Padomes Direktīvu 98/24/EK, izveido ceturto sarakstu ar darbavietā pieļaujamās iedarbības orientējošām robežvērtībām un groza Komisijas Direktīvu 91/322/EEK, 2000/39/EK un 2009/161/ES
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Padomes 1998. gada 7. aprīļa Direktīvu 98/24/EK par darba ņēmēju veselības un drošības aizsardzību pret risku, kas saistīts ar ķimikāliju izmantošanu darbā (1) (“Direktīva 98/24/EK”), un jo īpaši tās 3. panta 2. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Lai aizsargātu darba ņēmējus no apdraudējuma, ko rada bīstamu ķīmisko vielu iedarbība, Komisijai saskaņā ar Direktīvu 98/24/EK darbavietā pieļaujamās iedarbības orientējošās robežvērtības jāierosina kā Savienības mērķi, kas nosakāmi Savienības līmenī.

               (2)

               Direktīvas 98/24/EK 3. panta 2. punkts pilnvaro Komisiju noteikt vai pārskatīt darbavietā pieļaujamās iedarbības orientējošās robežvērtības, ņemot vērā mērīšanas metožu pieejamību un izmantojot pasākumus, ko pieņem saskaņā ar procedūru, kas noteikta Padomes Direktīvas 89/391/EEK (2) 17. pantā.

               (3)

               Komisijai šajā uzdevumā palīdz ar Komisijas Lēmumu 2014/113/ES (3) izveidotā Zinātniskā komiteja jautājumos par ķīmisku vielu iedarbības robežlielumiem darbavietā (SCOEL).

               (4)

               Saskaņā ar Direktīvu 98/24/EK “profesionālās pakļaušanas iedarbībai limita vērtība” [jeb darbavietā pieļaujamās iedarbības orientējošā robežvērtība] ir, ja vien nav noteikts citādi, ķīmiskās vielas vidējās koncentrācijas robežvērtība gaisā noteiktā laikā darba ņēmēja elpošanas zonā noteiktā bāzes laikposmā.

               (5)

               Darbavietā pieļaujamās iedarbības orientējošās robežvērtības ir uz veselību attiecināmas robežvērtības, ko SCOEL ieguvusi no jaunākajiem pieejamajiem zinātniskajiem datiem un kuras Komisija pieņem, ņemot vērā mērīšanas metožu pieejamību. Tās ir iedarbības sliekšņi, pie kādiem zemākām vērtībām parasti pēc ķīmiskās vielas īslaicīgas vai ikdienas iedarbības darba dzīves laikā nav sagaidāma kaitīga iedarbība. Tie ir Savienības mērķi, kas izstrādāti, lai palīdzētu darba devējiem noteikt un novērtēt riskus un īstenot profilakses un aizsardzības pasākumus saskaņā ar Direktīvu 98/24/EK.

               (6)

               Saskaņā ar SCOEL ieteikumiem, lai ņemtu vērā sekas, ko izraisa īslaicīga iedarbība, darbavietā pieļaujamās iedarbības orientējošās robežvērtības tiek noteiktas attiecībā uz astoņu stundu bāzes laikposmu kā vidējo vērtību laikā (ilgstošas iedarbības robežvērtības), bet dažām ķīmiskām vielām – uz īsāku bāzes laikposmu, kopumā uz 15 minūtēm kā vidējo vērtību laikā (īslaicīgas iedarbības robežvērtības).

               (7)

               Jebkurai ķīmiskai vielai, kurai minētā robežvērtība noteikta Savienības līmenī, dalībvalstīm jānosaka darbavietā pieļaujamās iedarbības valsts robežvērtība. To veicot, tām jāņem vērā Savienības robežvērtība, un valsts robežvērtība jānosaka saskaņā ar valsts tiesību aktiem un praksi.

               (8)

               Darbavietā pieļaujamās iedarbības orientējošās robežvērtības ir nozīmīga daļa no vispārējiem pasākumiem, ko veic, lai darba ņēmējus aizsargātu pret veselības riskiem, ko rada eksponētība bīstamām ķīmiskām vielām.

               (9)

               Saskaņā ar Direktīvas 98/24/EK 3. pantu SCOEL novērtēja saistību starp to ķīmisko vielu ietekmi uz veselību, kuras atrodamas trīsdesmit vienā ierakstā šīs direktīvas pielikumā, un darbavietā pieļaujamās iedarbības līmeni un ieteica noteikt visu šo ķīmisko vielu darbavietā pieļaujamās iedarbības orientējošās robežvērtības, ja iedarbība notiek ieelpojot, attiecībā uz astoņu stundu bāzes laikposmu kā vidējo vērtību laikā. Tāpēc ir lietderīgi noteikt ilgstošas iedarbības robežvērtības visām šīs direktīvas pielikumā norādītajām vielām.

               (10)

               Turklāt dažām no attiecīgajām ķīmiskajām vielām SCOEL ieteica šādas robežvērtības noteikt īsākiem bāzes laikposmiem un/vai attiecībā uz riskiem iedarbībai uz ādu.

               (11)

               Četras no šīm ķīmiskajām vielām – slāpekļa monoksīds, kalcija dihidroksīds, litija hidrīds un etiķskābe – patlaban ir minētas Komisijas Direktīvas 91/322/EEK (4) pielikumā.

               (12)

               Viena no tām – 1,4-dihlorbenzols – patlaban ir minēta Komisijas Direktīvas 2000/39/EK (5) pielikumā.

               (13)

               Savukārt bisfenols A patlaban ir minēts Komisijas Direktīvas 2009/161/ES (6) pielikumā.

               (14)

               Attiecībā uz minētajām ķīmiskajām vielām SCOEL ieteica noteikt jaunas darbavietā pieļaujamās iedarbības orientējošās robežvērtības. Tāpēc ir lietderīgi šīs direktīvas pielikumā iekļaut pārskatītās sešu minēto ķīmisko vielu robežvērtības un svītrot attiecīgos ierakstus no Direktīvas 91/322/EEK, 2000/39/EK un 2009/161/ES pielikumiem.

               (15)

               Vienai ķīmiskajai vielai, kura atrodama starp trīsdesmit vienu ierakstu šīs direktīvas pielikumā – akrilskābei – SCOEL ieteica īslaicīgas iedarbības robežvērtību noteikt vienas minūtes bāzes laikposmam. Tāpēc ir lietderīgi šai vielai šādu īslaicīgas iedarbības robežvērtību noteikt šīs direktīvas pielikumā.

               (16)

               Lai nodrošinātu labāko iespējamo aizsardzības līmeni, jāņem vērā, ka dažas vielas var iekļūt organismā caur ādu. Attiecībā uz ķīmiskajām vielām, kuras atrodamas trīsdesmit vienā ierakstā šīs direktīvas pielikumā, SCOEL norādīja, ka caur ādu iespējams uzņemt ievērojamu daudzumu glicerīna trinitrāta, tetrahloroglekļa, ciānūdeņraža, metilēnhlorīda, nitroetāna, 1,4-dihlorbenzola, metilformiāta, tetrahloretilēna, nātrija cianīda un kālija cianīda. Tāpēc līdz ar darbavietā pieļaujamās iedarbības orientējošajām robežvērtībām ir lietderīgi šīs direktīvas pielikumā norādīt, ka ievērojamu daudzumu minēto ķīmisko vielu iespējams uzņemt caur ādu.

               (17)

               Darba drošības un veselības aizsardzības padomdevēja komiteja (7), ar kuru apspriedās saskaņā ar Direktīvas 98/24/EK 3. panta 2. punktu, atzina, ka pastāv bažas, kā tehniski īstenot ierosinātās darbavietā pieļaujamās slāpekļa monoksīda un slāpekļa dioksīda radītās iedarbības orientējošās robežvērtības pazemes kalnrūpniecībā un tuneļu būvniecībā, kā arī oglekļa monoksīda robežvērtības pazemes kalnrūpniecībā. Turklāt komiteja atzina, ka patlaban ir problēmas ar tādu mērīšanas metožu pieejamību, kuras varētu tikt izmantotas, lai pierādītu atbilstību ierosinātajai slāpekļa dioksīda robežvērtībai pazemes kalnrūpniecībā un tuneļu būvniecībā. Tāpēc ir lietderīgi ļaut dalībvalstīm izmantot pārejas periodu, kādā pazemes kalnrūpniecībā un tuneļu būvniecībā jāievieš slāpekļa monoksīda, slāpekļa dioksīda un oglekļa monoksīda robežvērtības, kas noteiktas šīs direktīvas pielikumā, bet Komisijai pirms pārejas perioda beigām iepriekšminētos jautājumus pārskatīt. Šajā pārejas periodā dalībvalstis drīkst turpināt piemērot pašreizējās, nevis šīs direktīvas pielikumā noteiktās robežvērtības.

               (18)

               Saskaņā ar Dalībvalstu un Komisijas 2011. gada 28. septembra kopīgo politisko deklarāciju par skaidrojošiem dokumentiem (8) dalībvalstis ir apņēmušās, paziņojot savus transponēšanas pasākumus, pamatotos gadījumos pievienot vienu vai vairākus dokumentus, kuros paskaidrota saikne starp direktīvas sastāvdaļām un atbilstīgajām daļām valsts pieņemtos transponēšanas instrumentos.

               (19)

               Attiecībā uz šo direktīvu Komisija uzskata, ka šādu dokumentu iesniegšana, izmantojot tabulas, kurās ilustrēta atbilstība starp valsts pasākumiem un šo direktīvu, ir pamatota, ņemot vērā, ka attiecībā uz dažām vielām valsts tiesību aktos jau pastāv darbavietā pieļaujamās iedarbības valsts robežvērtības, un ņemot vērā šo robežvērtību noteikšanai izmantoto valsts līmenī pieņemto juridisko instrumentu tehnisko raksturu un dažādību.

               (20)

               Darba drošības un veselības aizsardzības padomdevēja komiteja sniedza atzinumu 2014. gada 27. novembrī un 2015. gada 21. maijā.

               (21)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi ar Direktīvas 89/391/EEK 17. pantu izveidotā Tehnikas attīstības komiteja,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Attiecībā uz pielikumā norādītajām ķīmiskajām vielām tiek izveidots ceturtais Savienības darbavietā pieļaujamās iedarbības orientējošo robežvērtību saraksts.
   2. pants
   Dalībvalstis pielikumā norādītajām ķīmiskajām vielām nosaka darbavietā pieļaujamās iedarbības valsts robežvērtības, ņemot vērā Savienības robežvērtības.
   3. pants
   Direktīvas 91/322/EEK pielikumā, ņemot vērā šīs direktīvas 6. panta 2. punkta a) apakšpunktu, no 2018. gada 21. augusta svītro atsauci uz etiķskābi, kalcija dihidroksīdu, litija hidrīdu un slāpekļa monoksīdu.
   4. pants
   Direktīvas 2000/39/EK pielikumā no 2018. gada 21. augusta svītro atsauci uz 1,4-dihlorbenzolu.
   5. pants
   Direktīvas 2009/161/ES pielikumā no 2018. gada 21. augusta svītro atsauci uz bisfenolu A.
   6. pants
   1.   Pazemes kalnrūpniecībā un tuneļu būvniecībā attiecībā uz slāpekļa monoksīda, slāpekļa dioksīda un oglekļa monoksīda robežvērtībām dalībvalstis drīkst izmantot pārejas periodu, kas beidzas ne vēlāk kā 2023. gada 21. augustā.
   2.   Pārejas periodā, kas minēts 1. punktā, dalībvalstis drīkst turpināt izmantot nevis pielikumā noteiktās robežvērtības, bet šādas robežvērtības:

               a)

               attiecībā uz slāpekļa monoksīdu: pašreizējās robežvērtības, kas noteiktas saskaņā ar Direktīvas 91/322/EEK pielikumu;

               b)

               attiecībā uz slāpekļa dioksīdu un oglekļa monoksīdu: valsts noteiktās robežvērtības, kuras ir spēkā 2017. gada 1. februārī.

         7. pants
   1.   Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības vēlākais līdz 2018. gada 21. augustam.
   Dalībvalstis tūlīt dara Komisijai zināmus minēto noteikumu tekstus un savam paziņojumam pievieno vienu vai vairākus skaidrojošus dokumentus, izmantojot tabulas, kurās norādītas atbilsmes starp noteikumiem un šo direktīvu.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   8. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   9. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2017. gada 31. janvārī

            Komisijas vārdā –

            priekšsēdētājs

         Jean-Claude JUNCKER

      (1)  OV L 131, 5.5.1998., 11. lpp.

      (2)  Padomes 1989. gada 12. jūnija Direktīva 89/391/EEK par pasākumiem, kas ieviešami, lai uzlabotu darba ņēmēju drošību un veselības aizsardzību darbā (OV L 183, 29.6.1989., 1. lpp.).

      (3)  Komisijas 2014. gada 3. marta Lēmums 2014/113/ES, ar ko izveido Zinātnisko komiteju jautājumos par ķīmisku vielu iedarbības robežlielumiem darbavietā un atceļ Lēmumu 95/320/EK (OV L 62, 4.3.2014., 18. lpp.).

      (4)  Komisijas 1991. gada 29. maija Direktīva 91/322/EEK par orientējošu robežvērtību ieviešanu, īstenojot Padomes Direktīvu 80/1107/EEK par darba ņēmēju aizsardzību pret risku, kas saistīts ar ķīmisku, fizikālu un bioloģisku vielu iedarbību darba vietā (OV L 177, 5.7.1991., 22. lpp.).

      (5)  Komisijas 2000. gada 8. jūnija Direktīva 2000/39/EK, ar ko izveido darba vietā pieļaujamo indikatīvo robežvērtību pirmo sarakstu, lai īstenotu Padomes Direktīvu 98/24/EK par darba ņēmēju veselības un drošības aizsardzību pret risku, kas saistīts ar ķimikāliju izmantošanu darbā (OV L 142, 16.6.2000., 47. lpp.).

      (6)  Komisijas 2009. gada 17. decembra Direktīva 2009/161/ES, ar ko, īstenojot Padomes Direktīvu 98/24/EK, izveido darbavietā pieļaujamo indikatīvo iedarbības robežvērtību trešo sarakstu un groza Komisijas Direktīvu 2000/39/EK (OV L 338, 19.12.2009., 87. lpp.).

      (7)  Padomes 2003. gada 22. jūlija Lēmums 2003/C 218/01 par Darba drošības un veselības aizsardzības padomdevējas komitejas izveidošanu (OV C 218, 13.9.2003., 1. lpp.).

      (8)  OV C 369, 17.12.2011., 14. lpp.

      PIELIKUMS

                  EK Nr. (1)

                     CAS Nr. (2)

                  ĶĪMISKĀS VIELAS NOSAUKUMS

                  ROBEŽVĒRTĪBAS

                  Piezīme (3)

                  8 stundas (4)

                  Īslaicīga (5)

                  mg/m3
                      (6)

                  ppm (7)

                  mg/m3
                      (6)

                  ppm (7)

                  —

                  —

                  Mangāns un tā neorganiskie savienojumi
                  (mangāns)

                  0,2 (8)

                  0,05 (9)

                  —

                  —

                  —

                  —

                  200-240-8

                  55-63-0

                  Glicerīna trinitrāts

                  0,095

                  0,01

                  0,19

                  0,02

                  āda

                  200-262-8

                  56-23-5

                  Tetrahlorogleklis, tetrahlormetāns

                  6,4

                  1

                  32

                  5

                  āda

                  200-521-5

                  61-82-5

                  Amitrols

                  0,2

                  —

                  —

                  —

                  —

                  200-580-7

                  64-19-7

                  Etiķskābe

                  25

                  10

                  50

                  20

                  —

                  200-821-6

                  74-90-8

                  Ciānūdeņradis
                  (piemēram, cianīds)

                  1

                  0,9

                  5

                  4,5

                  āda

                  200-838-9

                  75-09-2

                  Metilēnhlorīds, dihlormetāns

                  353

                  100

                  706

                  200

                  āda

                  200-864-0

                  75-35-4

                  Vinilidēnhlorīds, 1,1-dihloretilēns

                  8

                  2

                  20

                  5

                  —

                  201-083-8

                  78-10-4

                  Tetraetilortosilikāts

                  44

                  5

                  —

                  —

                  —

                  201-177-9

                  79-10-7

                  Akrilskābe, propēn-2 skābe

                  29

                  10

                  59 (10)

                  20 (10)

                  —

                  201-188-9

                  79-24-3

                  Nitroetāns

                  62

                  20

                  312

                  100

                  āda

                  201-245-8

                  80-05-7

                  Bisfenols A, 4,4′-izopropilidēndifenols

                  2 (8)

                  —

                  —

                  —

                  —

                  202-981-2

                  101-84-8

                  Difenilēteris

                  7

                  1

                  14

                  2

                  —

                  203-234-3

                  104-76-7

                  2-etilheksān-1-ols

                  5,4

                  1

                  —

                  —

                  —

                  203-400-5

                  106-46-7

                  1,4-dihlorbenzols, p-dihlorbenzols

                  12

                  2

                  60

                  10

                  āda

                  203-453-4

                  107-02-8

                  Akroleīns, akrilaldehīds, prop-2-enāls

                  0,05

                  0,02

                  0,12

                  0,05

                  —

                  203-481-7

                  107-31-3

                  Metilformiāts

                  125

                  50

                  250

                  100

                  āda

                  203-788-6

                  110-65-6

                  But-2-īn-1,4-diols

                  0,5

                  —

                  —

                  —

                  —

                  204-825-9

                  127-18-4

                  Tetrahloretilēns

                  138

                  20

                  275

                  40

                  āda

                  205-500-4

                  141-78-6

                  Etilacetāts

                  734

                  200

                  1 468

                  400

                  —

                  205-599-4

                  143-33-9

                  Nātrija cianīds
                  (piemēram, cianīds)

                  1

                  —

                  5

                  —

                  āda

                  205-792-3

                  151-50-8

                  Kālija cianīds
                  (piemēram, cianīds)

                  1

                  —

                  5

                  —

                  āda

                  207-069-8

                  431-03-8

                  Diacetils, butāndions

                  0,07

                  0,02

                  0,36

                  0,1

                  —

                  211-128-3

                  630-08-0

                  Oglekļa monoksīds

                  23

                  20

                  117

                  100

                  —

                  215-137-3

                  1305-62-0

                  Kalcija dihidroksīds

                  1 (9)

                  —

                  4 (9)

                  —

                  —

                  215-138-9

                  1305-78-8

                  Kalcija oksīds

                  1 (9)

                  —

                  4 (9)

                  —

                  —

                  231-195-2

                  7446–09–5

                  Sēra dioksīds

                  1,3

                  0,5

                  2,7

                  1

                  —

                  231-484-3

                  7580-67-8

                  Litija hidrīds

                  —

                  —

                  0,02 (8)

                  —

                  —

                  233-271-0

                  10102-43-9

                  Slāpekļa monoksīds

                  2,5

                  2

                  —

                  —

                  —

                  233-272-6

                  10102-44-0

                  Slāpekļa dioksīds

                  0,96

                  0,5

                  1,91

                  1

                  —

                  262-967-7

                  61788-32-7

                  Hidrogenterfenils

                  19

                  2

                  48

                  5

                  —

         (1)

         EK Nr.: EK (Eiropas Kopienas) numurs ir skaitliskais identifikators vielām Eiropas Savienībā.

         (2)

            CAS Nr.: Informatīvā ķīmijas dienesta reģistra numurs.

         (3)  Piezīme pie darbavietā pieļaujamās robežvērtības par iedarbību uz ādu norāda uz iespējamu ievērojamu uzņemšanu caur ādu.

         (4)  Izmērīts vai aprēķināts kā vidējā vērtība laikā (TWA), izmantojot astoņu stundu bāzes laikposmu.

         (5)  Īslaicīgas iedarbības robeža (STEL). Robežvērtība, par kuru stiprāka iedarbība nedrīkst notikt un kura attiecas uz 15 minūšu laikposmu, ja vien nav noteikts citādi.

         (6)

         mg/m3
         : miligrami kubikmetrā gaisa. Gāzveida vai tvaika stāvoklī esošu ķīmisko vielu robežvērtības izsaka 20 °C temperatūrā un 101,3 kPa.

         (7)

         ppm: tilpuma miljondaļas gaisā (ml/m3).

         (8)  Ieelpojamā frakcija.

         (9)  Frakcija, kas var nonākt elpceļos.

         (10)  Īslaicīgas iedarbības robežvērtība attiecībā uz vienas minūtes bāzes laikposmu.


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2018/597 (2018. gada 18. aprīlis), ar kuru groza Padomes Direktīvu 92/66/EEK, ar ko ievieš Kopienas pasākumus Ņūkāslas slimības kontrolei (Dokuments attiecas uz EEZ. )

text:
                  23.4.2018

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  L 103/4

            EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA (ES) 2018/597
      (2018. gada 18. aprīlis),
      ar kuru groza Padomes Direktīvu 92/66/EEK, ar ko ievieš Kopienas pasākumus Ņūkāslas slimības kontrolei
      (Dokuments attiecas uz EEZ)
      EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
      ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 43. panta 2. punktu,
      ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
      pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas dalībvalstu parlamentiem,
      ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
      saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (2),
      tā kā:

                  (1)

                  Padomes Direktīva 92/66/EEK (3) nosaka Savienības kontroles pasākumus, kas veicami, ja mājputnu, pasta baložu un citu nebrīvē turētu putnu vidū uzliesmo Ņūkāslas slimība.

                  (2)

                  Direktīvas 92/66/EEK 15. pantā teikts, ka Eiropas Savienības references laboratorija Ņūkāslas slimībai ir norādīta minētās direktīvas V pielikumā. Minētās direktīvas V pielikumā tā ir attiecīgi norādīta, un ir uzskaitītas tās funkcijas un uzdevumi.

                  (3)

                  Direktīvas 92/66/EEK 19. pantā ir noteikti kontroles pasākumi, kas dalībvalstīm jāveic, ja ir aizdomas par pasta baložu vai nebrīvē turētu putnu inficēšanos ar Ņūkāslas slimību. Minētais pants nosaka, ka, ciktāl tas vajadzīgs minēto kontroles pasākumu pienācīgai veikšanai, dalībvalstis, izmantojot minētās direktīvas VI pielikumā sniegto veidlapu, sniedz Komisijai informāciju par situāciju attiecībā uz šo slimību un par veiktajiem kontroles pasākumiem.

                  (4)

                  Direktīvas 92/66/EEK 21. pants paredz, ka katra dalībvalsts izstrādā ārkārtas pasākumu plānu, kurā noteikti valsts līmeņa pasākumi, kas jāīsteno Ņūkāslas slimības uzliesmojuma gadījumā. Tajā teikts, ka kritēriji minētā plāna izstrādei ir noteikti minētās direktīvas VII pielikumā.

                  (5)

                  Direktīvas 92/66/EEK 24. pantā ir noteikts, ka, ja un kad tas vajadzīgs, Padome ar kvalificētu balsu vairākumu un pēc Komisijas priekšlikuma groza tās pielikumus, lai jo īpaši ņemtu vērā sasniegumus pētniecības un diagnostikas metožu jomā.

                  (6)

                  Direktīvas 92/66/EEK V, VI un VII pielikumā attiecīgi ir norādīti: i) Eiropas Savienības references laboratorijas Ņūkāslas slimībai nosaukums un adrese, kā arī tās funkcijas un uzdevumi; ii) veidlapa, kas dalībvalstīm jāizmanto ziņošanai par situāciju attiecībā uz šo slimību un par piemērotajiem kontroles pasākumiem; un iii) minimālie kritēriji, pēc kuriem dalībvalstīm jāizstrādā ārkārtas pasākumu plāni, kuros nosaka valsts līmeņa pasākumus, kas jāīsteno Ņūkāslas slimības uzliesmojuma gadījumā.

                  (7)

                  Lai vienkāršotu un racionalizētu procedūras attiecībā uz Ņūkāslas slimības kontroli, jo īpaši ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/625 (4) 93. pantā paredzētos jaunos noteikumus par Eiropas Savienības references laboratorijām, kā arī Līguma par Eiropas Savienības darbību 291. pantā noteikto jauno īstenošanas aktu sistēmu, un lai nodrošinātu vienotus nosacījumus Direktīvas 92/66/EEK īstenošanai, būtu jāsvītro Direktīvas 92/66/EEK V, VI un VII pielikums un īstenošanas pilnvaras jomās, kuras aptver minētie pielikumi, būtu jāpiešķir Komisijai. Minētās pilnvaras būtu jāizmanto saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 182/2011 (5).

                  (8)

                  Skaidrības labad Eiropas Savienības references laboratorijas Ņūkāslas slimībai funkcijas un uzdevumi būtu jānorāda Direktīvas 92/66/EEK 15. pantā, un ārkārtas pasākumu plānu izstrādes kritēriji būtu jānorāda minētās direktīvas 21. pantā.

                  (9)

                  Saskaņotības un efektivitātes labad dalībvalstīm būtu jānodrošina šīs direktīvas noteikumu laicīga transponēšana.

                  (10)

                  Tāpēc Direktīva 92/66/EEK būtu attiecīgi jāgroza,

            IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.
      1. pants
      Grozījumi Direktīvā 92/66/EEK
      Direktīvu 92/66/EEK groza šādi:

                  1)

                  direktīvas 15. pantu aizstāj ar šādu:
                  “15. pants
                  1.   Komisija ar īstenošanas aktiem nozīmē Eiropas Savienības references laboratoriju Ņūkāslas slimībai. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas minēta 25. pantā.
                  2.   Eiropas Savienības references laboratorijas Ņūkāslas slimībai funkcijas un uzdevumi ir:

                              a)

                              konsultējoties ar Komisiju, koordinēt dalībvalstīs lietotās Ņūkāslas slimības diagnostikas metodes, proti:

                                          i)

                                          klasificēt, uzglabāt un piegādāt Ņūkāslas slimības vīrusa celmus seroloģiskajām pārbaudēm un imūnserumu pagatavošanai;

                                          ii)

                                          piegādāt standartserumus un citus references reaģentus valstu references laboratorijām, lai standartizētu dalībvalstīs izmantotos testus un reaģentus;

                                          iii)

                                          veidot un glabāt Ņūkāslas slimības vīrusa celmu un izolātu fondu;

                                          iv)

                                          organizēt periodiskas diagnostikas metožu salīdzinošās pārbaudes Savienības līmenī;

                                          v)

                                          vākt un apkopot datus un informāciju par Savienībā izmantotajām diagnostikas metodēm un veikto testu rezultātiem;

                                          vi)

                                          klasificēt Ņūkāslas slimības vīrusa izolātus ar vismodernākajām pieejamajām metodēm, lai veicinātu labāku izpratni par Ņūkāslas slimības epidemioloģiju;

                                          vii)

                                          sekot līdzi Ņūkāslas slimības uzraudzības, epidemioloģijas un profilakses sasniegumiem visā pasaulē;

                                          viii)

                                          uzkrāt speciālās zināšanas Ņūkāslas slimības vīrusa un citu radniecīgu vīrusu diagnostikā, lai būtu iespējama ātra diferenciāldiagnoze;

                                          ix)

                                          gūt pilnīgas zināšanas par Ņūkāslas slimības izskaušanai un kontrolei izmantoto veterinārimunoloģijas produktu ražošanu un pielietojumu;

                              b)

                              aktīvi palīdzēt diagnosticēt Ņūkāslas slimības uzliesmojumus dalībvalstīs, saņemot vīrusa izolātus diagnozes apstiprināšanai, klasifikācijai un epidemioloģiskiem pētījumiem;

                              c)

                              sekmēt laboratoriskās diagnostikas ekspertu apmācību un pārkvalifikāciju, lai šīs metodes saskaņotu visā Savienībā.”;

                  2)

                  direktīvas 19. pantu groza šādi:

                              a)

                              panta 5. punktu aizstāj ar šādu:
                              “5.   Ciktāl tas vajadzīgs pienācīgai šājā pantā paredzēto pasākumu izpildei, dalībvalstis Augu, dzīvnieku, pārtikas aprites un dzīvnieku barības pastāvīgajā komitejā iesniedz Komisijai informāciju par situāciju attiecībā uz minēto slimību un par piemērotajiem kontroles pasākumiem.”;

                              b)

                              pievieno šādu punktu:
                              “6.   Komisija ar īstenošanas aktiem var izdot noteikumus par šā panta 5. punktā noteikto informāciju, kura dalībvalstīm jāiesniedz Komisijai. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas minēta 25. pantā.”;

                  3)

                  direktīvas 21. pantu aizstāj ar šādu:
                  “21. pants
                  1.   Katra dalībvalsts izstrādā ārkārtas pasākumu plānu, nosakot valsts līmeņa pasākumus, kas jāīsteno Ņūkāslas slimības uzliesmojuma gadījumā. Ārkārtas pasākumu plānu pēc vajadzības atjaunina, lai ņemtu vērā situācijas attīstību.
                  Ar ārkārtas pasākumu plānu nodrošina piekļuvi telpām, iekārtām, personālam un visiem citiem attiecīgajiem materiāliem, kas vajadzīgi Ņūkāslas slimības uzliesmojuma ātrai un efektīvai izskaušanai. Plānā dod precīzas norādes attiecībā uz vakcinācijas prasībām, kuras katra dalībvalsts uzskata par nepieciešamām ārkārtas vakcinācijas īstenošanai.
                  2.   Ārkārtas pasākumu plānus un visus to atjauninājumus iesniedz Komisijai.
                  3.   Komisija ārkārtas pasākumu plānus izskata, lai noteiktu, vai tie ļauj sasniegt vēlamo rezultātu, un iesaka attiecīgajai dalībvalstij izdarīt vajadzīgos grozījumus, jo īpaši lai nodrošinātu plānu saderību ar pārējo dalībvalstu plāniem.
                  Komisija ārkārtas pasākumu plānus un visus to atjauninājumus apstiprina saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas minēta 25. pantā.
                  4.   Komisija ar īstenošanas aktiem var noteikt kritērijus, pēc kuriem dalībvalstīm jāizstrādā ārkārtas pasākumu plāni. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas minēta 25. pantā.”;

                  4)

                  direktīvas 25. pantu aizstāj ar šādu:
                  “25. pants
                  1.   Komisijai palīdz Augu, dzīvnieku, pārtikas aprites un dzīvnieku barības pastāvīgā komiteja, kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 178/2002 (*1) 58. panta 1. punktu. Minētā komiteja ir komiteja Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 182/2011 (*2) nozīmē.
                  2.   Ja izdara atsauci uz šo pantu, piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 5. pantu.

                  5)

                  direktīvas V, VI un VII pielikumu svītro.

            2. pants
      Transponēšana
      Dalībvalstis līdz 2018. gada 30. jūnijam pieņem un publicē noteikumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis nekavējoties dara Komisijai zināmu minēto noteikumu tekstu.
      Tās minētos noteikumus piemēro no 2019. gada 1. janvāra.
      Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
      3. pants
      Pārejas noteikumi
      Direktīvas 92/66/EEK V pielikumā minētā Eiropas Savienības references laboratorija Ņūkāslas slimībai, kas nozīmēta pirms šīs direktīvas izdarītajiem grozījumiem, turpina darboties, līdz ir pienācīgi nozīmēta Eiropas Savienības references laboratorija saskaņā ar Direktīvas 92/66/EEK 15. pantu, kas grozīts ar šo direktīvu.
      4. pants
      Stāšanās spēkā
      Šī direktīva stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
      5. pants
      Adresāti
      Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

         Strasbūrā, 2018. gada 18. aprīlī

               Eiropas Parlamenta vārdā –

               priekšsēdētājs

            A. TAJANI

               Padomes vārdā –

               priekšsēdētāja

            L. PAVLOVA

         (1)  2018. gada 14. februāra atzinums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).

         (2)  Eiropas Parlamenta 2018. gada 14. marta nostāja (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēta) un Padomes 2018. gada 12. aprīļa lēmums.

         (3)  Padomes Direktīva 92/66/EEK (1992. gada 14. jūlijs), ar ko ievieš Kopienas pasākumus Ņūkāslas slimības kontrolei (OV L 260, 5.9.1992., 1. lpp.).

         (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2017/625 (2017. gada 15. marts) par oficiālajām kontrolēm un citām oficiālajām darbībām, kuras veic, lai nodrošinātu, ka tiek piemēroti pārtikas un barības aprites tiesību akti, noteikumi par dzīvnieku veselību un labturību, augu veselību un augu aizsardzības līdzekļiem, un ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 999/2001, (EK) Nr. 396/2005, (EK) Nr. 1069/2009, (EK) Nr. 1107/2009, (ES) Nr. 1151/2012, (ES) Nr. 652/2014, (ES) 2016/429 un (ES) 2016/2031, Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2005 un (EK) Nr. 1099/2009 un Padomes Direktīvas 98/58/EK, 1999/74/EK, 2007/43/EK, 2008/119/EK un 2008/120/EK un atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 854/2004 un (EK) Nr. 882/2004, Padomes Direktīvas 89/608/EEK, 89/662/EEK, 90/425/EEK, 91/496/EEK, 96/23/EK, 96/93/EK un 97/78/EK un Padomes Lēmumu 92/438/EEK (Oficiālo kontroļu regula) (OV L 95, 7.4.2017., 1. lpp.).

         (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 182/2011 (2011. gada 16. februāris), ar ko nosaka normas un vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem, kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu (OV L 55, 28.2.2011., 13. lpp.).

         (*1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 178/2002 (2002. gada 28. janvāris), ar ko paredz pārtikas aprites tiesību aktu vispārīgus principus un prasības, izveido Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi un paredz procedūras saistībā ar pārtikas nekaitīgumu (OV L 31, 1.2.2002., 1. lpp.).

         (*2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 182/2011 (2011. gada 16. februāris), ar ko nosaka normas un vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem, kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu (OV L 55, 28.2.2011., 13. lpp.).”;


title: Padomes Direktīva (ES) 2018/822 (2018. gada 25. maijs), ar ko attiecībā uz obligāto automātisko informācijas apmaiņu nodokļu jomā saistībā ar ziņojamām pārrobežu shēmām groza Direktīvu 2011/16/ES

text:
               5.6.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 139/1

         PADOMES DIREKTĪVA (ES) 2018/822
   (2018. gada 25. maijs),
   ar ko attiecībā uz obligāto automātisko informācijas apmaiņu nodokļu jomā saistībā ar ziņojamām pārrobežu shēmām groza Direktīvu 2011/16/ES
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 113. un 115. pantu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu (1),
   ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (2),
   saskaņā ar īpašu likumdošanas procedūru,
   tā kā:

               (1)

               Lai ņemtu vērā jaunas iniciatīvas nodokļu pārredzamības jomā Savienības līmenī, Padomes Direktīvā 2011/16/ES (3) dažos pēdējos gados ir izdarīti vairāki grozījumi. Šajā sakarā ar Padomes Direktīvu 2014/107/ES (4) Savienībā tika ieviests Kopējais ziņošanas standarts (CRS), kuru attiecībā uz finanšu konta informāciju izstrādājusi Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācija (ESAO). Ar CRS nosaka automātisku informācijas apmaiņu par finanšu kontiem, kas ir nerezidentiem, un tiek izveidota sistēma šādai apmaiņai visā pasaulē. Direktīva 2011/16/ES tika grozīta ar Padomes Direktīvu (ES) 2015/2376 (5), ar ko paredzēja automātisko informācijas apmaiņu par iepriekšējiem pārrobežu nolēmumiem nodokļu jomā, un ar Padomes Direktīvu (ES) 2016/881 (6), ar ko starp nodokļu iestādēm paredzēja obligāto automātisko informācijas apmaiņu par pārskatu sniegšanu attiecībā uz katras valsts starptautiskajiem uzņēmumiem. Ņemot vērā, cik noderīga nodokļu iestādēm var būt informācija par nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanu, Padomes Direktīvā (ES) 2016/2258 (7) dalībvalstīm tika noteikts pienākums nodrošināt nodokļu iestādēm piekļuvi klientu uzticamības pārbaudes procedūrām, ko finanšu iestādes piemēro saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu (ES) 2015/849 (8). Kaut arī – lai uzlabotu līdzekļus, ko nodokļu iestādes var izmantot, reaģējot uz agresīvu nodokļu plānošanu, – Direktīva 2011/16/ES tika grozīta vairākas reizes, pašreizējā nodokļu sistēmā vēl aizvien ir jāpastiprina konkrēti pārredzamības aspekti.

               (2)

               Dalībvalstīm kļūst arvien grūtāk aizsargāt savas valsts nodokļu bāzes no samazināšanas, jo nodokļu plānošanas struktūras ir kļuvušas īpaši sarežģītas un tajās bieži tiek izmantotas priekšrocības, ko sniedz arvien lielākā gan kapitāla, gan personu mobilitāte iekšējā tirgū. Šādas struktūras parasti sastāv no shēmām, kas ir izveidotas dažādās jurisdikcijās un novirza ar nodokļiem apliekamo peļņu uz labvēlīgāku nodokļu režīmu vai samazina nodokļu maksātāju kopējo maksājamo nodokļu summu. Tā rezultātā dalībvalstis bieži vien saskaras ar ievērojamu nodokļu ieņēmumu samazinājumu, kas tām neļauj piemērot izaugsmi veicinošu nodokļu politiku. Tāpēc ir ļoti svarīgi, lai dalībvalstu nodokļu iestādes iegūtu visaptverošu un būtisku informāciju par iespējami agresīvām nodokļu plānošanas shēmām. Šāda informācija minētajām iestādēm dotu iespēju ātri reaģēt uz kaitējošu nodokļu praksi un novērst nepilnības, likumdošanas ceļā vai veicot atbilstošu riska novērtēšanu un nodokļu revīziju. Tomēr tam, ka nodokļu iestādes nereaģē uz paziņoto shēmu, nevajadzētu nozīmēt piekrišanu šajā shēmā iekļautajām darbībām vai nodokļu regulējuma piemērošanai attiecībā uz šo shēmu.

               (3)

               Ņemot vērā to, ka lielākā daļa iespējami agresīvu nodokļu plānošanas shēmu pārsniedz vienas jurisdikcijas robežas, informācijas izpaušana par šādām shēmām nodrošinātu vairāk pozitīvu rezultātu, ja šādas informācijas apmaiņa notiktu arī starp dalībvalstīm. Automātiskā informācijas apmaiņa starp nodokļu iestādēm ir jo īpaši būtiska, lai nodrošinātu informāciju, kas šīm iestādēm ir vajadzīga, lai tās varētu rīkoties tad, kad tās konstatē agresīvu nodokļu praksi.

               (4)

               Apzinoties, kā pārredzama sistēma uzņēmējdarbības attīstībai varētu palīdzēt novērst nodokļu apiešanu un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas iekšējā tirgū, Komisija tika aicināta sākt iniciatīvas attiecībā uz obligātu informācijas izpaušanu par iespējami agresīvām nodokļu plānošanas shēmām atbilstoši ESAO nodokļu bāzes samazināšanas un peļņas novirzīšanas (BEPS) projekta12. rīcībai. Eiropas Parlaments šajā kontekstā ir aicinājis uz stingrākiem pasākumiem pret starpniekiem, kas piedalās shēmās, kuru rezultātā var rasties nodokļu apiešana un izvairīšanās no nodokļu maksāšanas. Svarīgi ir arī atzīmēt, ka “2017. gada 13. maija G7 Bari deklarācijā par nodokļu noziegumu un citu nelegālu kapitāla plūsmu apkarošanu” ESAO tika lūgta sākt diskusijas par to, kā var vērsties pret shēmām, kuras ir izstrādātas, lai apietu ziņošanu, kas paredzēta saskaņā ar CRS, vai kuru mērķis ir faktiskajiem īpašniekiem nodrošināt aizsardzību attiecībā uz nepārredzamām struktūrām, diskusijās apsverot arī modeli ar obligātas informācijas izpaušanas noteikumiem, pamatojoties uz pieeju, kas tiek piemērota pret apiešanas shēmām, kā izklāstīts BEPS 12. rīcības ziņojumā.

               (5)

               Jāatgādina, ka daži finanšu starpnieki un citi nodokļu konsultāciju sniedzēji šķiet ir aktīvi palīdzējuši saviem klientiem slēpt naudu ārzonās. Turklāt, lai gan CRS, ko ieviesa ar Direktīvu 2014/107/ES, vismaz attiecībā uz finanšu konta informāciju ir ievērojams panākums pārredzamas nodokļu sistēmas izveidošanā Savienībā, to tomēr var vēl pilnveidot.

               (6)

               Ziņošana par iespējami agresīvām pārrobežu nodokļu plānošanas shēmām var efektīvi sekmēt centienus izveidot taisnīgu nodokļu vidi iekšējā tirgū. Ņemot vērā iepriekš minēto, noteikt starpniekiem pienākumu informēt nodokļu iestādes par noteiktām pārrobežu shēmām, ko, iespējams, varētu izmantot agresīvai nodokļu plānošanai, būtu solis pareizajā virzienā. Lai izstrādātu visaptverošāku politiku, būtu nepieciešams, ka pēc ziņošanas nodokļu iestādes kā nākamo soli veic informācijas apmaiņu ar līdzīgām iestādēm citās dalībvalstīs. Šādiem pasākumiem būtu arī jāuzlabo CRS efektivitāte. Turklāt būtu ļoti svarīgi nodrošināt Komisijai piekļuvi pietiekamam informācijas daudzumam, lai tā varētu uzraudzīt, vai šī direktīva darbojas pienācīgi. Šāda Komisijas piekļuve informācijai neatbrīvo dalībvalsti no tās pienākumiem paziņot Komisijai par jebkura veida valsts atbalstu.

               (7)

               Ir atzīts, ka ar ziņošanu par iespējami agresīvām pārrobežu nodokļu plānošanas shēmām būtu lielākas izredzes panākt tās paredzēto atturošo ietekmi, ja attiecīgā informācija pie nodokļu iestādēm nonāktu jau laikus jeb pirms šādas shēmas tiek faktiski īstenotas. Lai dalībvalstu pārvaldes iestādēm atvieglotu darbu, pēc tam automātiska informācijas apmaiņa par šādām shēmām varētu notikt katru ceturksni.

               (8)

               Lai nodrošinātu pienācīgu iekšējā tirgus darbību un novērstu nepilnības ierosinātajā noteikumu sistēmā, ziņošanas pienākums būtu jānosaka visiem dalībniekiem, kuri parasti ir iesaistīti ziņojama pārrobežu darījuma vai šādu darījumu virknes īstenošanas plānošanā, popularizēšanā, organizēšanā vai vadīšanā, kā arī tiem, kas sniedz atbalstu vai konsultācijas. Būtu jāņem vērā arī tas, ka dažos gadījumos ziņošanas pienākums starpniekam nebūtu piemērojams tiesību aktos noteiktās saziņas konfidencialitātes dēļ vai tad, ja starpnieka nav, jo, piemēram, nodokļu maksātājs shēmu izstrādā un ievieš iekšēji. Tādējādi būtu ļoti svarīgi, lai tādos gadījumos nodokļu iestādes nezaudētu iespēju saņemt informāciju par nodokļu shēmām, kuras varētu būt saistītas ar agresīvu nodokļu plānošanu. Tāpēc ziņošanas pienākumu vajadzētu pārnest uz nodokļu maksātāju, kurš šādos gadījumos no shēmas gūst labumu.

               (9)

               Agresīvas nodokļu plānošanas shēmas ir attīstījušās gadiem, līdz kļuvušas arvien sarežģītākas, un tās pastāvīgi tiek pārveidotas un pielāgotas, reaģējot uz aizsardzības pretpasākumiem, ko veic nodokļu iestādes. Ņemot vērā iepriekš minēto, būtu efektīvāk mēģināt noteikt iespējami agresīvas nodokļu plānošanas shēmas, izveidojot tādu darījumu iezīmju un elementu sarakstu, kuri nepārprotami norāda uz nodokļu apiešanu vai ļaunprātīgu nodokļu režīma izmantošanu, nevis definēt agresīvas nodokļu plānošanas jēdzienu. Minētās norādes tiek dēvētas par “pazīmēm”.

               (10)

               Ņemot vērā to, ka galvenajam šīs direktīvas mērķim attiecībā uz ziņošanu par iespējami agresīvām pārrobežu nodokļu plānošanas shēmām vajadzētu būt – nodrošināt pienācīgu iekšējā tirgus darbību, ir ļoti svarīgi neregulēt Savienības līmenī vairāk, nekā tas ir nepieciešams paredzēto mērķu sasniegšanai. Tāpēc jebkādus kopīgus noteikumus par ziņošanu vajadzētu ierobežot, tos attiecinot tikai uz pārrobežu situācijām, proti, uz situācijām, kas aptver vairāk nekā vienu dalībvalsti, vai arī dalībvalsti un trešo valsti. Šādos apstākļos, proti, tādēļ, ka ir iespējama ietekme uz iekšējā tirgus darbību, var pamatot nepieciešamību ieviest vienotu noteikumu kopumu, nevis atstāt jautājumu risināšanai valstu līmenī. Dalībvalsts varētu veikt papildpasākumus attiecībā uz līdzīgu ziņošanu valstī, taču nekāda informācija, kas ir iegūta papildus informācijai, kas ir jāziņo saskaņā ar šo direktīvu, nebūtu automātiski jāpaziņo pārējo dalībvalstu kompetentajām iestādēm. Ar minēto informāciju varētu apmainīties pēc pieprasījuma vai spontāni, ievērojot piemērojamos noteikumus.

               (11)

               Ņemot vērā to, ka ziņojamām shēmām vajadzētu būt ar pārrobežu dimensiju, būtu svarīgi attiecīgajā informācijā dalīties arī ar nodokļu iestādēm citās dalībvalstīs, lai nodrošinātu maksimālu šīs direktīvas efektivitāti atturēšanā no agresīvas nodokļu plānošanas prakses. Mehānisms informācijas apmaiņai par iepriekšējiem pārrobežu nolēmumiem un iepriekšēju vienošanos par cenas noteikšanu būtu jāizmanto arī tam, lai starp Savienības nodokļu iestādēm nodrošinātu obligāto un automātisko ziņojamās informācijas apmaiņu par iespējami agresīvām pārrobežu nodokļu plānošanas shēmām.

               (12)

               Lai atvieglotu automātisko informācijas apmaiņu un veicinātu efektīvu resursu izmantošanu, informācijas apmaiņa būtu jāveic, izmantojot kopējo sakaru tīklu (CCN), ko izveidojusi Savienība. Šajā kontekstā informācija tiktu reģistrēta drošā centrālā direktorijā administratīvai sadarbībai nodokļu jomā. Dalībvalstīm būtu jāīsteno vairāki praktiski pasākumi, ieskaitot pasākumus, kas vajadzīgi, lai standartizētu visas prasītās informācijas paziņošanu, izveidojot standarta veidlapu. Pasākumos būtu arī jāietver valodas prasību precizēšana paredzētajai informācijas apmaiņai un attiecīga CCN jaunināšana.

               (13)

               Lai pēc iespējas samazinātu izmaksas un administratīvo slogu gan nodokļu iestādēm, gan starpniekiem un nodrošinātu šīs direktīvas efektivitāti atturēšanā no agresīvas nodokļu plānošanas prakses, automātiskās informācijas apmaiņas darbības jomai saistībā ar ziņojamām pārrobežu shēmām Savienībā vajadzētu saskanēt ar starptautiskajām norisēm. Lai vērstos pret shēmām, kas ir izstrādātās, lai apietu ziņojumu sniegšanas pienākumus, kuros ir iekļauta automātiska informācijas apmaiņa, būtu jānosaka īpaša pazīme. Šīs pazīmes nolūkos pret nolīgumiem par automātisku finanšu kontu informācijas apmaiņu saskaņā ar CRS būtu jāattiecas līdzvērtīgi kā pret tiem ziņojumu sniegšanas pienākumiem, kas ir paredzēti Direktīvas 2014/107/ES 8. panta 3.a punktā un I pielikumā. Kad šīs direktīvas daļas tiek piemērotas, lai vērstos pret CRS apiešanas shēmām un shēmām, kurās ir iesaistītas juridiskas personas vai juridiskas shēmas vai jebkādas līdzīgas struktūras, dalībvalstis kā uzskatāmības un interpretācijas materiālu piemērošanas konsekvences nodrošināšanai starp dalībvalstīm varētu izmantot ESAO darbu un konkrētāk tās izstrādāto “Modeli obligātās informācijas izpaušanas noteikumiem, ar ko vēršas pret CRS apiešanas shēmām un nepārredzamām ārzonu struktūrām”, un tam pievienotos “Komentārus” tādā mērā, kādā minētie dokumenti ir saskaņoti ar Savienības tiesību aktiem.

               (14)

               Kaut arī tiešie nodokļi paliek dalībvalstu kompetencē, ir lietderīgi atsaukties uz uzņēmumu ienākuma nodokli nulles vai gandrīz nulles apmērā – vienīgi tādēļ, lai skaidri definētu tās pazīmes darbības jomu, kura attiecas uz shēmām, kas ietver pārrobežu darījumus, par kuriem starpniekiem vai – attiecīgā gadījumā – nodokļu maksātājiem būtu jāziņo saskaņā ar Direktīvu 2011/16/ES un par kuriem kompetentajam iestādēm būtu jāapmainās ar informāciju automātiski. Turklāt ir lietderīgi atgādināt, ka uz agresīvas pārrobežu nodokļu plānošanas shēmām, kuru galvenais nolūks vai viens no galvenajiem nolūkiem ir iegūt nodokļu priekšrocību, kas ir pretrunā piemērojamo nodokļu tiesību aktu priekšmetam vai mērķim, attiecas vispārīgais noteikums par ļaunprātīgas izmantošanas novēršanu, kurš izklāstīts 6. pantā Padomes Direktīvā (ES) 2016/1164 (9).

               (15)

               Lai uzlabotu šīs direktīvas izredzes būt efektīvai, dalībvalstīm būtu jānosaka sankcijas par to valsts noteikumu pārkāpumiem, ar kuriem īsteno šo direktīvu. Šādām sankcijām vajadzētu būt efektīvām, samērīgām un atturošām.

               (16)

               Lai nodrošinātu vienādus nosacījumus šīs direktīvas īstenošanai un jo īpaši automātisko informācijas apmaiņu starp nodokļu iestādēm, būtu jāpiešķir īstenošanas pilnvaras Komisijai pieņemt standarta veidlapu ar ierobežotu skaitu elementu, tostarp valodu lietojuma kārtību. Tā paša iemesla dēļ būtu jāpiešķir arī īstenošanas pilnvaras Komisijai pieņemt praktiskus pasākumus, kuri ir vajadzīgi, lai jauninātu centrālo direktoriju administratīvai sadarbībai nodokļu jomā. Minētās pilnvaras būtu jāizmanto saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 182/2011 (10).

               (17)

               Saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 45/2001 (11) 28. panta 2. punktu ir notikusi apspriešanās ar Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāju. Jebkurai personas datu apstrādei, ko veic saskaņā ar šo direktīvu, jāatbilst Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 95/46/EK (12) un Regulas (EK) Nr. 45/2001 prasībām.

               (18)

               Šajā direktīvā ir ievērotas pamattiesības un principi, kas ir jo īpaši atzīti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā.

               (19)

               Ņemot vērā to, ka šīs direktīvas mērķi, proti, uzlabot iekšējā tirgus darbību, atturot no iespējami agresīvām pārrobežu nodokļu plānošanas shēmām, nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, bet, ņemot vērā to, ka direktīva ir vērsta uz tādu shēmu apkarošanu, kuras ir izstrādātas, lai potenciāli savā labā izmantotu tirgus nepilnības, kas rodas valstu atšķirīgo nodokļu noteikumu mijiedarbībā, minēto mērķi var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu, šajā direktīvā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minētā mērķa sasniegšanai, jo īpaši ņemot vērā to, ka tā attiecas tikai uz pārrobežu shēmām, kas attiecas uz vairāk nekā vienu dalībvalsti vai arī dalībvalsti un trešo valsti.

               (20)

               Tāpēc attiecīgi būtu jāgroza Direktīva 2011/16/ES,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvu 2011/16/ES groza šādi:

               1)

               direktīvas 3. pantu groza šādi:

                           a)

                           panta 9. punktu groza šādi:

                                       i)

                                       pirmajā daļā a) apakšpunktu aizstāj ar šādu:

                                                   “a)

                                                   direktīvas 8. panta 1. punktā un 8.a, 8.aa un 8.ab pantā – iepriekš noteiktas informācijas sistemātiska paziņošana citai dalībvalstij bez iepriekšēja pieprasījuma iepriekš noteiktos regulāros intervālos. Direktīvas 8. panta 1. punktā atsauce uz pieejamo informāciju attiecas uz informāciju, kas ir reģistrēta informācijas paziņotājas dalībvalsts nodokļu reģistros un ko var iegūt saskaņā ar minētās dalībvalsts informācijas vākšanas un apstrādes procedūrām;”;

                                       ii)

                                       pirmajā daļā c) apakšpunktu aizstāj ar šādu:

                                                   “c)

                                                   pārējos šīs direktīvas noteikumos, izņemot 8. panta 1. un 3.a punktu un 8.a, 8.aa un 8.ab pantu, – tādas iepriekš noteiktas informācijas sistemātiska paziņošana, kas paredzēta šā punkta a) un b) apakšpunktā.”;

                                       iii)

                                       otrajā daļā pirmo teikumu aizstāj ar šādu:
                                       “Direktīvas 8. panta 3.a un 7.a punkta, 21. panta 2. punkta, 25. panta 2. un 3. punkta un IV pielikuma kontekstā jebkuram ar lieliem sākuma burtiem rakstītajam terminam ir tāda nozīme, kāda tam piešķirta saskaņā ar I pielikumā iekļautajām definīcijām.”;

                           b)

                           pievieno šādus punktus:

                                       “18)

                                       “pārrobežu shēma” ir shēma, kas attiecas uz vairāk nekā vienu dalībvalsti vai arī dalībvalsti un trešo valsti, ja ir izpildīts vismaz viens no šādiem nosacījumiem:

                                                   a)

                                                   ne visi shēmas dalībnieki ir rezidenti nodokļu vajadzībām vienā un tai pašā jurisdikcijā;

                                                   b)

                                                   viens vai vairāki shēmas dalībnieki vienlaikus ir rezidenti nodokļu vajadzībām vairāk nekā vienā jurisdikcijā;

                                                   c)

                                                   viens vai vairāki shēmas dalībnieki veic darījumdarbību citā jurisdikcijā, izmantojot pastāvīgo pārstāvniecību, kura atrodas minētajā jurisdikcijā, un shēma veido visu minētās pastāvīgās pārstāvniecības darījumdarbību vai tās daļu;

                                                   d)

                                                   kādu darbību citā jurisdikcijā veic tāds viens vai vairāki shēmas dalībnieki, kas nav rezidenti nodokļu vajadzībām vai kas neizveido pastāvīgu pārstāvniecību, kura atrodas minētajā jurisdikcijā;

                                                   e)

                                                   šādai shēmai ir iespējama ietekme uz automātisko informācijas apmaiņu vai faktisko īpašumtiesību identificēšanu.

                                             Šā panta 18.–25. punktā, 8.ab pantā un IV pielikumā shēma ietver arī shēmu virkni. Shēma var ietvert vairākus posmus vai daļas.

                                       19)

                                       “ziņojama pārrobežu shēma” ir ikviena pārrobežu shēma, kam ir vismaz viena no IV pielikumā izklāstītajām pazīmēm;

                                       20)

                                       “pazīme” ir kādas pārrobežu shēmas elements vai iezīme, kas norāda uz iespējamu nodokļu apiešanas risku, kā uzskaitīts IV pielikumā;

                                       21)

                                       “starpnieks” ir ikviena persona, kas plāno, komercializē, organizē vai dara pieejamu ziņojamu pārrobežu shēmu īstenošanai vai vada tās īstenošanu.
                                       Starpnieks ir arī ikviena persona, kura, ņemot vērā attiecīgos faktus un apstākļus un pamatojoties uz pieejamo informāciju un attiecīgajām speciālajām zināšanām un izpratni, kas vajadzīga, lai sniegtu šādus pakalpojumus, zina vai var pamatoti uzskatīt, ka zina, ka tā ir tieši vai ar citu personu palīdzību sniegusi palīdzību, atbalstu vai konsultācijas attiecībā uz to, lai plānotu, popularizētu, organizētu, darītu pieejamu ziņojamu pārrobežu shēmu īstenošanu vai vadītu tās īstenošanu. Ikvienai personai ir tiesības sniegt pierādījumus pat to, ka šī persona nezināja vai ka nevar pamatoti uzskatīt, ka tā zināja, ka minētā persona bija iesaistīta ziņojamā pārrobežu shēmā. Šajā nolūkā minētā persona var atsaukties uz visiem attiecīgajiem faktiem un apstākļiem, kā arī pieejamo informāciju un tās attiecīgajām speciālajām zināšanām un izpratni.
                                       Persona, kuru atzīst par starpnieku, atbilst vismaz vienam no šādiem papildu nosacījumiem:

                                                   a)

                                                   tā ir rezidente nodokļu vajadzībām kādā no dalībvalstīm;

                                                   b)

                                                   tai ir pastāvīga pārstāvniecība kādā dalībvalstī, un caur šo iestādi tiek sniegti pakalpojumi attiecībā uz shēmu;

                                                   c)

                                                   tā ir inkorporēta kādā no dalībvalstīm vai tās darbību reglamentē kādas dalībvalsts tiesību akti;

                                                   d)

                                                   tā ir reģistrēta kādā profesionālajā apvienībā, kura ir saistīta ar juridiskiem, nodokļu vai konsultāciju pakalpojumiem kādā dalībvalstī;

                                       22)

                                       “attiecīgais nodokļu maksātājs” ir ikviena persona, kurai ziņojama pārrobežu shēma ir darīta pieejama īstenošanas nolūkā vai kura ir gatava īstenot ziņojamu pārrobežu shēmu vai ir īstenojusi šādas shēmas pirmo posmu;

                                       23)

                                       direktīvas 8.ab pantā “saistīts uzņēmums” ir persona, kura ir saistīta ar citu personu vismaz vienā no šādiem veidiem:

                                                   a)

                                                   persona piedalās citas personas pārvaldībā tādējādi, ka var ievērojami ietekmēt šo citu personu;

                                                   b)

                                                   persona piedalās citas personas kontrolē ar līdzdalību, kas pārsniedz 25 % balsstiesību;

                                                   c)

                                                   persona piedalās citas personas kapitālā ar īpašumtiesībām, kas tieši vai netieši pārsniedz 25 % kapitāla;

                                                   d)

                                                   personai ir tiesības uz vismaz 25 % citas personas peļņas.

                                             Ja vienas un tās pašas personas pārvaldībā, kontrolē, kapitālā vai peļņā – kā minēts a) līdz d) apakšpunktā – piedalās vairāk par vienu personu, par saistītu uzņēmumu uzskata visas attiecīgās personas.
                                       Ja vairāku personu pārvaldībā, kontrolē, kapitālā vai peļņā – kā minēts a) līdz d) apakšpunktā – piedalās vienas un tās pašas personas, par saistītu uzņēmumu uzskata visas attiecīgās personas.
                                       Šajā apakšpunktā personu, kas attiecībā uz balsstiesībām vai kapitālu kādā vienībā rīkojas kopā ar citu personu, uzskata par tādu, kas tur līdzdalību visās balsstiesībās vai kapitālā minētajā vienībā, kurā līdzdalību tur minētā cita persona.
                                       Netiešas līdzdalības gadījumā to, vai ir izpildīti c) apakšpunktā minētie nosacījumi, nosaka, sareizinot līdzdalības likmes secīgos līmeņos. Ja persona tur vairāk nekā 50 % balsstiesību, uzskata, ka tā tur 100 % balsstiesību.
                                       Personu, viņas laulāto un viņas augšupējos vai lejupējos radiniekus uzskata par vienu personu;

                                       24)

                                       “tirgojama shēma” ir pārrobežu shēma, kas ir plānota, popularizēta, gatava īstenošanai vai darīta pieejama īstenošanai bez vajadzības veikt būtiskus pielāgojumus;

                                       25)

                                       “individualizēta shēma” ir jebkādas pārrobežu shēma, kas nav tirgojama shēma.”;

               2)

               iekļauj šādu pantu:
               “8.ab pants
               Obligātās automātiskās informācijas apmaiņas par ziņojamām pārrobežu shēmām darbības joma un nosacījumi
               1.   Katra dalībvalsts veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai starpniekiem pieprasītu par ziņojamām pārrobežu shēmām iesniegt tādu informāciju, kura tiem ir zināma, ir to rīcībā vai kontrolē, kompetentajām nodokļu iestādēm 30 dienu laikā, sākot no:

                           a)

                           nākamās dienas pēc tam, kad ziņojamā pārrobežu shēma ir darīta pieejama īstenošanai; vai

                           b)

                           nākamās dienas pēc tam, kad ziņojamā pārrobežu shēma ir gatava īstenošanai; vai

                           c)

                           brīža, kad ir uzsākts ziņojamās pārrobežu shēmas īstenošanas pirmais posms,

                     atkarībā no tā, kurš apstāklis iestājas vispirms.
               Neatkarīgi no pirmās daļas 3. panta 21. punkta otrajā daļā minētajiem starpniekiem arī pieprasa iesniegt informāciju 30 dienu laikā, sākot no nākamās dienas pēc tam, kad viņi tieši vai ar citu personu palīdzību ir snieguši palīdzību, atbalstu vai konsultācijas.
               2.   Tirgojamu shēmu gadījumā dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus nolūkā pieprasīt, lai starpnieks reizi trijos mēnešos sniegtu periodisku ziņojumu ar atjauninājumu, kas satur jaunu ziņojamu informāciju, kura minēta 14. punkta a), d), g) un h) apakšpunktā un kura kļuvusi pieejama kopš pēdējā ziņojuma iesniegšanas.
               3.   Ja starpniekam ir pienākums informāciju par ziņojamām pārrobežu shēmām iesniegt vairāku dalībvalstu kompetentajām iestādēm, tas šādu informāciju iesniedz tikai tajā dalībvalstī, kura ir pirmā turpmākajā uzskaitījumā:

                           a)

                           dalībvalstī, kurā starpnieks ir rezidents nodokļu vajadzībām;

                           b)

                           dalībvalstī, kurā starpniekam ir pastāvīga pārstāvniecība, caur kuru tiek sniegti pakalpojumi attiecībā uz shēmu;

                           c)

                           dalībvalstī, kurā starpnieks ir inkorporēts vai kuras tiesību akti reglamentē tā darbību;

                           d)

                           dalībvalstī, kurā starpnieks ir reģistrēts kādā profesionālajā apvienībā, kura ir saistīta ar juridiskiem, nodokļu vai konsultāciju pakalpojumiem.

                     4.   Ja, ievērojot 3. punktu, ir pienākums sniegt vairākus ziņojumus, starpnieku atbrīvo no informācijas iesniegšanas pienākuma, ja tas saskaņā ar valsts tiesību aktiem var pierādīt, ka tā pati informācija ir iesniegta citā dalībvalstī.
               5.   Katra dalībvalsts var veikt pasākumus, kas vajadzīgi, lai piešķirtu starpniekiem tiesības uz atbrīvojumu no pienākuma iesniegt informāciju par ziņojamām pārrobežu shēmām, ja ziņošanas pienākums pārkāptu tiesības uz tiesību aktos noteiktās saziņas konfidencialitāti saskaņā ar attiecīgās dalībvalsts tiesību aktiem. Šādos apstākļos katra dalībvalsts veic vajadzīgos pasākumus, lai pieprasītu starpniekiem nekavējoties paziņot ikvienam citam starpniekam vai – ja šāda starpnieka nav – attiecīgajam nodokļu maksātājam par tā ziņošanas pienākumu saskaņā ar 6. punktu.
               Starpniekiem var piešķirt pirmajā daļā minētās tiesības uz atbrīvojumu tikai tiktāl, ciktāl tie darbojas saskaņā ar attiecīgajiem valsts tiesību aktiem, kuros ir definēta viņu profesija.
               6.   Katra dalībvalsts veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai pieprasītu, ka – gadījumos, kad nav starpnieka vai starpnieks paziņo attiecīgajam nodokļu maksātājam vai citam starpniekam par atbrīvojuma piemērošanu saskaņā ar 5. punktu, – pienākums iesniegt informāciju par ziņojamo pārrobežu shēmu attiecas uz šo citu informēto starpnieku vai – ja šāda starpnieka nav – uz attiecīgo nodokļu maksātāju.
               7.   Attiecīgais nodokļu maksātājs, uz kuru attiecas ziņošanas pienākums, iesniedz informāciju 30 dienu laikā, sākot no nākamās dienas pēc tam, kad ziņojamā pārrobežu shēma ir darīta pieejama īstenošanai minētajam attiecīgajam nodokļu maksātājam vai ir gatava, lai attiecīgais nodokļu maksātājs to varētu īstenot, vai kad ir uzsākts tās īstenošanas pirmais posms saistībā ar attiecīgo nodokļu maksātāju, atkarībā no tā, kurš apstāklis iestājas vispirms.
               Ja attiecīgajam nodokļu maksātājam ir pienākums informāciju par ziņojamo pārrobežu shēmu iesniegt vairāku dalībvalstu kompetentajām iestādēm, tas šādu informāciju iesniedz tikai tās dalībvalsts kompetentajām iestādēm, kura ir pirmā turpmākajā uzskaitījumā:

                           a)

                           dalībvalsts, kurā attiecīgais nodokļu maksātājs ir rezidents nodokļu vajadzībām;

                           b)

                           dalībvalsts, kurā attiecīgajam nodokļu maksātājam ir pastāvīga pārstāvniecība, kas gūst labumu no shēmas;

                           c)

                           dalībvalsts, kurā attiecīgais nodokļu maksātājs saņem ienākumus vai gūst peļņu, lai gan attiecīgais nodokļu maksātājs nevienā dalībvalstī nav rezidents nodokļu vajadzībām un tam nevienā dalībvalstī nav pastāvīgas pārstāvniecības;

                           d)

                           dalībvalsts, kurā attiecīgais nodokļu maksātājs veic kādu darbību, lai gan attiecīgais nodokļu maksātājs nevienā dalībvalstī nav rezidents nodokļu vajadzībām un tam nevienā dalībvalstī nav pastāvīgas pārstāvniecības.

                     8.   Ja, ievērojot 7. punktu, ir pienākums sniegt vairākus ziņojumus, attiecīgo nodokļu maksātāju atbrīvo no informācijas iesniegšanas pienākuma, ja tas saskaņā ar valsts tiesību aktiem var pierādīt, ka tā pati informācija ir iesniegta citā dalībvalstī.
               9.   Katra dalībvalsts veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai pieprasītu, ka – gadījumos, kad ir vairāki starpnieki, – pienākums iesniegt informāciju par ziņojamo pārrobežu shēmu attiecas uz visiem starpniekiem, kas ir iesaistīti vienā un tai pašā ziņojamajā pārrobežu shēmā.
               Starpnieks tiek atbrīvots no informācijas iesniegšanas pienākuma tikai tiktāl, ciktāl tas saskaņā ar valsts tiesību aktiem var pierādīt, ka to pašu informāciju, kas minēta 14. punktā, jau ir iesniedzis cits starpnieks.
               10.   Katra dalībvalsts veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai pieprasītu, ka – gadījumos, kad ziņošanas pienākums attiecas uz attiecīgo nodokļu maksātāju un kad ir vairāki attiecīgie nodokļu maksātāji, – attiecīgais nodokļu maksātājs, kam ir jāiesniedz informācija saskaņā ar 6. punktu, ir tas, kurš ir pirmais turpmākajā uzskaitījumā:

                           a)

                           attiecīgais nodokļu maksātājs, kurš vienojies par ziņojamo pārrobežu shēmu ar starpnieku;

                           b)

                           attiecīgais nodokļu maksātājs, kurš vada shēmas īstenošanu.

                     Ikviens attiecīgais nodokļu maksātājs tiek atbrīvots no informācijas iesniegšanas pienākuma tikai tiktāl, ciktāl tas saskaņā ar valsts tiesību aktiem var pierādīt, ka to pašu informāciju, kas minēta 14. punktā, jau ir iesniedzis cits attiecīgais nodokļu maksātājs.
               11.   Katra dalībvalsts var veikt pasākumus, kas vajadzīgi, lai katram attiecīgajam nodokļu maksātājam pieprasītu iesniegt nodokļu iestādei informāciju par to, kā tas ir izmantojis shēmu katrā gadā, kad tā izmantota.
               12.   Katra dalībvalsts veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai pieprasītu starpniekiem un attiecīgajiem nodokļu maksātājiem iesniegt informāciju par ziņojamām pārrobežu shēmām, kuru pirmais posms īstenots laikposmā no šīs direktīvas spēkā stāšanās dienas līdz tās piemērošanas sākuma dienai. Starpnieki un attiecīgie nodokļu maksātāji attiecīgi iesniedz informāciju par minētajām ziņojamajām pārrobežu shēmām līdz 2020. gada 31. augustam.
               13.   Tās dalībvalsts kompetentā iestāde, kurā iesniegta informācija saskaņā ar šā panta 1. līdz 12. punktu, veicot automātisku informācijas apmaiņu, paziņo šā panta 14. punktā minēto informāciju visu pārējo dalībvalstu kompetentajām iestādēm saskaņā ar praktiskajiem pasākumiem, kas pieņemti, ievērojot 21. pantu.
               14.   Informācijā, ko dalībvalsts kompetentā iestāde paziņo saskaņā ar 13. punktu, ietver attiecīgi šādus datus:

                           a)

                           starpnieku un attiecīgo nodokļu maksātāju identifikācija, tostarp vārds un uzvārds/nosaukums, dzimšanas datums un vieta (fiziskas personas gadījumā), rezidences vieta nodokļu vajadzībām, nodokļu maksātāja identifikācijas numurs, un – attiecīgā gadījumā – personas, kuras ir ar attiecīgo nodokļu maksātāju saistīti uzņēmumi;

                           b)

                           informācija par IV pielikumā izklāstītajām pazīmēm, kuru dēļ par pārrobežu shēmu ir jāziņo;

                           c)

                           kopsavilkums par ziņojamās pārrobežu shēmas saturu, tostarp tās vispārzināmais nosaukums, ja tāds ir, un īss, vispārīgs apraksts par attiecīgo darījumdarbību vai shēmām, neizraisot komercnoslēpuma, rūpnieciska vai dienesta noslēpuma vai komercprocesa izpaušanu vai tādas informācijas izpaušanu, kuras izpaušana būtu pretrunā sabiedriskajai kārtībai;

                           d)

                           datums, kad ir uzsākts vai tiks uzsākts ziņojamās pārrobežu shēmas īstenošanas pirmais posms;

                           e)

                           informācija par valsts regulējumu, kas veido ziņojamās pārrobežu shēmas pamatu;

                           f)

                           ziņojamās pārrobežu shēmas vērtība;

                           g)

                           tās attiecīgā(-o) nodokļu maksātāja(-u) dalībvalsts un jebkuru citu dalībvalstu identifikācija, uz kurām varētu attiekties ziņojamā pārrobežu shēma;

                           h)

                           jebkuru tādu citu personu identifikācija dalībvalstī, kuras varētu ietekmēt ziņojamā pārrobežu shēma, norādot, ar kurām dalībvalstīm šādas personas ir saistītas.

                     15.   Tas, ka nodokļu iestāde nereaģē uz ziņojamu pārrobežu shēmu, nenozīmē nekādu piekrišanu šajā shēmā iekļautajām darbībām vai nodokļu regulējuma piemērošanai attiecībā uz šo shēmu.
               16.   Lai veicinātu šā panta 13. punktā minētās informācijas apmaiņu, Komisija kopā ar procedūru, ar ko nosaka 20. panta 5. punktā paredzēto standarta veidlapu, pieņem praktiskus pasākumus, kuri vajadzīgi šā panta īstenošanai, tostarp pasākumus, kas vajadzīgi, lai standartizētu šā panta 14. punktā izklāstītās informācijas paziņošanu.
               17.   Komisijai nav piekļuves 14. punkta a), c) un h) apakšpunktā minētajai informācijai.
               18.   Automātiskā informācijas apmaiņa notiek viena mēneša laikā no tā ceturkšņa beigām, kurā informācija tika iesniegta. Pirmo reizi informāciju paziņo līdz 2020. gada 31. oktobrim.”;

               3)

               direktīvas 20. panta 5. punktu aizstāj ar šādu:
               “5.   Komisija pieņem standarta veidlapu, ietverot valodu lietojuma kārtību, saskaņā ar 26. panta 2. punktā minēto procedūru šādos gadījumos:

                           a)

                           automātiskajai informācijas apmaiņai par iepriekšējiem pārrobežu nolēmumiem un iepriekšēju vienošanos par cenas noteikšanu saskaņā ar 8.a pantu – līdz 2017. gada 1. janvārim;

                           b)

                           automātiskajai informācijas apmaiņai par ziņojamām pārrobežu shēmām saskaņā ar 8.ab pantu – līdz 2019. gada 30. jūnijam.

                     Minētās standarta veidlapas nepārsniedz 8.a panta 6. punktā un 8.ab panta 14. punktā minētos informācijas apmaiņas elementus un citas šādas saistītas jomas, kas saistītas ar šiem elementiem, kuri ir vajadzīgi, lai sasniegtu attiecīgi 8.a panta un 8.ab panta mērķus.
               Pirmajā daļā minētā valodu lietojuma kārtība neliedz dalībvalstīm paziņot 8.a un 8.ab pantā minēto informāciju jebkurā Savienības oficiālajā valodā. Tomēr minētajā valodu lietojuma kārtībā var būt paredzēts, ka galvenie šādas informācijas elementi tiek nosūtīti arī citā Savienības oficiālajā valodā.”;

               4)

               direktīvas 21. panta 5. punktu aizstāj ar šādu:
               “5.   Komisija līdz 2017. gada 31. decembrim izveido dalībvalstu drošu centrālo direktoriju administratīvai sadarbībai nodokļu jomā, kurā reģistrē informāciju, kas jāsniedz saistībā ar 8.a panta 1. un 2. punktu, lai īstenotu minētajos punktos paredzēto automātisko informācijas apmaiņu, un nodrošina tam tehnisku un apgādes atbalstu.
               Komisija līdz 2019. gada 31. decembrim izveido dalībvalstu drošu centrālo direktoriju administratīvai sadarbībai nodokļu jomā, kurā reģistrē informāciju, kas jāsniedz saistībā ar 8.ab panta 13., 14. un 16. punktu, lai īstenotu minētajos punktos paredzēto automātisko informācijas apmaiņu, un nodrošina tam tehnisku un apgādes atbalstu.
               Visu dalībvalstu kompetentajām iestādēm ir pieejama informācija, kas reģistrēta minētajā direktorijā. Arī Komisijai ir pieejama informācija, kas reģistrēta minētajā direktorijā, tomēr saskaņā ar ierobežojumiem, kuri izklāstīti attiecīgi 8.a panta 8. punktā un 8.ab panta 17. punktā. Komisija pieņem vajadzīgos praktiskos pasākumus saskaņā ar 26. panta 2. punktā minēto procedūru.
               Kamēr minētais drošais centrālais direktorijs vēl nedarbojas, 8.a panta 1. un 2. punktā un 8.ab panta 13., 14. un 16. punktā paredzēto automātisko informācijas apmaiņu veic saskaņā ar šā panta 1. punktu un piemērojamiem praktiskajiem pasākumiem.”;

               5)

               direktīvas 23. panta 3. punktu aizstāj ar šādu:
               “3.   Dalībvalstis nosūta Komisijai gada novērtējumu par 8., 8.a, 8.aa un 8.ab pantā minētās automātiskās informācijas apmaiņas efektivitāti, kā arī sasniegtos praktiskos rezultātus. Komisija, izmantojot īstenošanas aktus, pieņem minētā gada novērtējuma paziņojuma formātu un nosacījumus. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 26. panta 2. punktā minēto procedūru.”;

               6)

               direktīvas 25.a pantu aizstāj ar šādu:
               “25.a pants
               Sankcijas
               Dalībvalstis paredz noteikumus par sankcijām, ko piemēro par to valsts noteikumu pārkāpumiem, kuri pieņemti saskaņā ar šo direktīvu, un attiecas uz 8.aa un 8.ab pantu, un veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to piemērošanu. Paredzētās sankcijas ir efektīvas, samērīgas un atturošas.”;

               7)

               direktīvas 27. pantu aizstāj ar šādu:
               “27. pants
               Ziņojuma sniegšana
               1.   Reizi piecos gados pēc 2013. gada 1. janvāra Komisija iesniedz ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei par šīs direktīvas piemērošanu.
               2.   Reizi divos gados pēc 2020. gada 1. jūlija dalībvalstis un Komisija izvērtē, cik relevants ir IV pielikums, un Komisija iesniedz ziņojumu Padomei. Minētajam ziņojumam vajadzības gadījumā pievieno tiesību akta priekšlikumu.”;

               8)

               direktīvai pievieno IV pielikumu, kura teksts ir iekļauts šīs direktīvas pielikumā.”

         2. pants
   1.   Dalībvalstis vēlākais līdz 2019. gada 31. decembrim pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.
   Tās piemēro minētos noteikumus no 2020. gada 1. jūlija.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu, vai šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarāma šāda atsauce.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   3. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   4. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2018. gada 25. maijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         V. GORANOV

      (1)  2018. gada 1. marta atzinums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).

      (2)  2018. gada 18. janvāra atzinums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).

      (3)  Padomes Direktīva 2011/16/ES (2011. gada 15. februāris) par administratīvu sadarbību nodokļu jomā un ar ko atceļ Direktīvu 77/799/EEK (OV L 64, 11.3.2011., 1. lpp.).

      (4)  Padomes Direktīva 2014/107/ES (2014. gada 9. decembris), ar ko groza Direktīvu 2011/16/ES attiecībā uz obligāto automātisko informācijas apmaiņu nodokļu jomā (OV L 359, 16.12.2014., 1. lpp.).

      (5)  Padomes Direktīva (ES) 2015/2376 (2015. gada 8. decembris), ar ko groza Direktīvu 2011/16/ES attiecībā uz obligāto automātisko informācijas apmaiņu nodokļu jomā (OV L 332, 18.12.2015., 1. lpp.).

      (6)  Padomes Direktīva (ES) 2016/881 (2016. gada 25. maijs), ar ko Direktīvu 2011/16/ES groza attiecībā uz obligātu automātisku informācijas apmaiņu nodokļu jomā (OV L 146, 3.6.2016., 8. lpp.).

      (7)  Padomes Direktīva (ES) 2016/2258 (2016. gada 6. decembris), ar ko groza Direktīvu 2011/16/ES attiecībā uz nodokļu iestāžu piekļuvi informācijai par nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanu (OV L 342, 16.12.2016., 1. lpp.).

      (8)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2015/849 (2015. gada 20. maijs) par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai vai teroristu finansēšanai, un ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 684/2012 un atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2005/60/EK un Komisijas Direktīvu 2006/70/EK (OV L 141, 5.6.2015., 73. lpp.).

      (9)  Padomes Direktīva (ES) 2016/1164 (2016. gada 12. jūlijs), ar ko paredz noteikumus tādas nodokļu apiešanas prakses novēršanai, kas tieši iespaido iekšējā tirgus darbību (OV L 193, 19.7.2016., 1. lpp.).

      (10)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 182/2011 (2011. gada 16. februāris), ar ko nosaka normas un vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem, kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu (OV L 55, 28.2.2011., 13. lpp.).

      (11)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 45/2001 (2000. gada 18. decembris) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti (OV L 8, 12.1.2001., 1. lpp.).

      (12)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 95/46/EK (1995. gada 24. oktobris) par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (OV L 281, 23.11.1995., 31. lpp.).

      PIELIKUMS
      “
            IV PIELIKUMS

               PAZĪMES

            I daļa.   Galvenā ieguvuma tests
            Vispārīgās pazīmes A kategorijā un īpašās pazīmes B kategorijā un C kategorijas 1. punkta b) apakšpunkta i) punktā, c) un d) apakšpunktā var ņemt vērā tikai tad, ja tās iztur “galvenā ieguvuma testu”.
            Minēto testu uzskata par izturētu, ja var noteikt, ka galvenais ieguvums vai viens no galvenajiem ieguvumiem, ko, ņemot vērā visus attiecīgos faktus un apstākļus, persona pamatoti var sagaidīt izrietam no shēmas, ir iegūt nodokļu priekšrocību.
            Saistībā ar pazīmi C kategorijas 1. punktā tas, ka pastāv C kategorijas 1. punkta b) apakšpunkta i) punktā, c) vai d) apakšpunktā izklāstītie nosacījumi, pats par sevi nevar būt par iemeslu secinājumam, ka shēma iztur galvenā ieguvuma testu.
            II daļa.   Pazīmju kategorijas
            A.   Vispārīgās pazīmes, kas ir saistītas ar galvenā ieguvuma testu

                        1.

                        Shēma, kur attiecīgais nodokļu maksātājs vai shēmas dalībnieks apņemas ievērot konfidencialitātes nosacījumu, saskaņā ar kuru tam var pieprasīt neizpaust citiem starpniekiem vai nodokļu iestādēm to, kā ar šo shēmu var nodrošināt nodokļu priekšrocību.

                        2.

                        Shēma, kur starpniekam ir tiesības saņemt maksu (vai procentus, atlīdzību par finanšu izmaksām un citiem maksājumiem) par shēmu, un šī maksa ir noteikta atkarībā no:

                                    a)

                                    nodokļu priekšrocības apmēra, kas izriet no shēmas; vai

                                    b)

                                    tā, vai no shēmas faktiski tiek iegūta kāda nodokļu priekšrocība. Tas ietvertu pienākumu starpniekam daļēji vai pilnībā atlīdzināt maksas, ja paredzētā nodokļu priekšrocība, kas izriet no shēmas, netiek daļēji vai pilnīgi iegūta.

                        3.

                        Shēma, kas ietver būtībā standartizētu dokumentāciju un/vai struktūru un kas ir pieejama vairāk nekā vienam attiecīgajam nodokļu maksātājam bez nepieciešamības veikt būtiskus pielāgojumus, lai to īstenotu.

                  B.   Īpašas pazīmes, kas ir saistītas ar galvenā ieguvuma testu

                        1.

                        Shēma, kurā shēmas dalībnieks veic mākslīgas darbības, kas ietver zaudējumus nesoša uzņēmuma iegādi, šāda uzņēmuma galvenās darbības pārtraukšanu un tās zaudējumu izmantošanu nolūkā samazināt tā nodokļu saistības, tostarp, pārvedot minētos zaudējumus uz citu jurisdikciju vai paātrinot minēto zaudējumu izmantošanu.

                        2.

                        Shēma, kas ietekmē ienākuma pārvēršanu kapitālā, dāvinājumos vai citās ieņēmumu kategorijās, kurām tiek piemērots zemāks nodoklis vai atbrīvojums no nodokļa.

                        3.

                        Shēma, kas ietver apļveida darījumus, ar kuriem aktīvus pārdod, tos vēlāk atpērkot vai iegādājoties to vietā līdzīgus aktīvus par tādu pašu cenu, proti, izmantojot iestarpinātas struktūras bez citas primāras komerciālas funkcijas vai darījumus, kas kompensē vai aizstāj viens otru vai kam ir citas līdzīgas iezīmes.

                  C.   Īpašas pazīmes, kas saistītas ar pārrobežu darījumiem

                        1.

                        Shēma, kas ietver atskaitāmus pārrobežu maksājumus, ko veic starp diviem vai vairākiem saistītiem uzņēmumiem, ja pastāv vismaz viens no šādiem nosacījumiem:

                                    a)

                                    saņēmējs nav rezidents nodokļu vajadzībām nevienā nodokļu jurisdikcijā;

                                    b)

                                    lai gan saņēmējs ir rezidents nodokļu vajadzībām kādā jurisdikcijā, šī jurisdikcija:

                                                i)

                                                neapliek ar uzņēmumu ienākuma nodokli vai apliek ar uzņēmumu ienākuma nodokli ar likmi nulles vai gandrīz nulles apmērā; vai

                                                ii)

                                                ir iekļauta sarakstā ar trešo valstu jurisdikcijām, kuras dalībvalstis kopīgi vai ESAO satvarā ir novērtējušas kā tādas, kas nesadarbojas;

                                    c)

                                    maksājumam tiek piemērots pilnīgs atbrīvojums no nodokļa jurisdikcijā, kurā saņēmējs ir rezidents nodokļu vajadzībām;

                                    d)

                                    maksājumam tiek piemērots preferenciāls nodokļu režīms jurisdikcijā, kurā saņēmējs ir rezidents nodokļu vajadzībām;

                        2.

                        Atskaitījumi par vienu un to pašu aktīva amortizāciju tiek pieprasīti vairāk nekā vienā jurisdikcijā.

                        3.

                        Atbrīvojums no nodokļu dubultās uzlikšanas attiecībā uz vienu un to pašu ienākuma vai kapitāla posteni tiek pieprasīts vairāk nekā vienā jurisdikcijā.

                        4.

                        Ir iekļauts darījums vai darījumu kopums, kas ietver aktīvu pārvešanu, ja pastāv būtiska atšķirība starp summu, ko uzskata par maksājamu par aktīviem minētajās iesaistītajās jurisdikcijās.

                  D.   Īpašas pazīmes attiecībā uz automātisku informācijas apmaiņu un faktiskajām īpašumtiesībām

                        1.

                        Shēma, kas var kavēt ziņošanas pienākumu saskaņā ar tiesību aktiem, ar kuriem īsteno Savienības tiesību aktus, vai jebkādiem ekvivalentiem nolīgumiem par Finanšu Kontu informācijas automātisku apmaiņu, tostarp nolīgumiem ar trešām valstīm, vai kura izmanto apstākli, ka šādu tiesību aktu vai nolīgumu nav. Šādas shēmas ietver vismaz turpmāk uzskaitīto:

                                    a)

                                    tāda konta, produkta vai ieguldījuma izmantošana, kurš nav vai neparedz būt Finanšu Konts, bet kuram ir pazīmes, kas ir būtiski līdzīgas Finanšu Konta pazīmēm;

                                    b)

                                    Finanšu Kontu vai aktīvu pārvešana uz jurisdikcijām, kurām nav saistoša Finanšu Kontu informācijas automātiska apmaiņa ar attiecīgā nodokļu maksātāja rezidences vietas valsti, vai šādu jurisdikciju izmantošana;

                                    c)

                                    ienākuma un kapitāla pārklasificēšana produktos vai maksājumos, uz kuriem Finanšu Kontu informācijas automātiska apmaiņa neattiecas;

                                    d)

                                    Finanšu Iestādes vai Finanšu Konta, vai tajos esošo aktīvu pārvešana vai pārvēršana Finanšu Iestādē vai Finanšu Kontā, vai aktīvos, uz kuriem neattiecas ziņošana saistībā ar Finanšu Kontu informācijas automātisko apmaiņu;

                                    e)

                                    tādu juridisku vienību, shēmu vai struktūru izmantošana, kuras izskauž vai paredz izskaust ziņošanu par vienu vai vairākiem Konta turētājiem vai Kontrolējošajām personām saskaņā ar Finanšu Kontu informācijas automātisko apmaiņu;

                                    f)

                                    shēmas, kuras vājina uzticamības pārbaudes procedūras, ko izmanto Finanšu Iestādes, lai izpildītu savu pienākumu paziņot Finanšu Kontu informāciju, vai kuras izmanto nepilnības šādās procedūrās, tostarp tādu jurisdikciju izmantošana, kurās ir nepietiekami vai vāji nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas tiesību aktu izpildes režīmi vai vājas pārredzamības prasības attiecībā uz juridiskām personām vai juridiskiem veidojumiem.

                        2.

                        Shēma, kas ietver nepārredzamu juridisko vai faktisko īpašumtiesību ķēdi, kurā izmanto personas, juridiskus veidojumus vai struktūras:

                                    a)

                                    kas neveic reālu ekonomisku darbību, kura balstītos uz pietiekamu personālu, aprīkojumu, aktīviem un telpām; un

                                    b)

                                    kas ir inkorporēti, pārvaldīti, rezidējoši, kontrolēti vai veic uzņēmējdarbību jurisdikcijā, kas nav rezidences vietas jurisdikcija vienam vai vairākiem tādu aktīvu faktiskajiem īpašniekiem, kuru turētājs ir šādas personas, juridiski veidojumi vai struktūras; un

                                    c)

                                    ja šādu personu, juridisku veidojumu vai struktūru faktiskie īpašnieki, kā tie definēti Direktīvā (ES) 2015/849 ir padarīti par neidentificējamiem.

                  E.   Īpašas pazīmes attiecībā uz transfertcenu noteikšanu

                        1.

                        Shēma, kas ietver vienpusēju vienkāršotu transfertcenu nosacījumu (safe harbour rules) izmantošanu.

                        2.

                        Shēma, kas ietver grūti novērtējamu nemateriālo aktīvu pārvešanu. Grūti novērtējamu nemateriālo aktīvu jēdziens ietver nemateriālus aktīvus vai tiesības uz nemateriāliem aktīviem, kuriem brīdī, kad tos pārved starp saistītiem uzņēmumiem,

                                    a)

                                    nepastāv uzticami salīdzināmi aktīvi; un

                                    b)

                                    darījumu noslēgšanas brīdī prognozes par nākotnes naudas plūsmām vai gaidāmo ienākumu, kas izriet no pārvestā nemateriālā aktīva, vai pieņēmumi, kurus izmanto nemateriālā aktīva vērtēšanā, ir ļoti nenoteikti, kā rezultātā ir sarežģīti paredzēt to, cik pozitīvs būs nemateriālā aktīva galarezultāts tā pārvešanas brīdī.

                        3.

                        Shēma, kas ietver funkciju un/vai risku, un/vai aktīvu pārrobežu pārvešanu grupas iekšienē, ja pārvedēja vai pārvedēju paredzētā ikgadējā peļņa pirms procentu maksājumiem un nodokļiem (EBIT) trīs gadu laikā pēc pārvešanas ir mazāka nekā 50 % no šā pārvedēja vai pārvedēju paredzētās ikgadējās EBIT, ja pārvešana nebūtu tikusi veikta.

                  ”