title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2005/65/EK ( 2005. gada 26. oktobris ) par ostu aizsardzības pastiprināšanu   (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               25.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 310/28

      EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA 2005/65/EK
   (2005. gada 26. oktobris)
   par ostu aizsardzības pastiprināšanu
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 80. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,
   ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
   ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu (2),
   saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru (3),
   tā kā:

               (1)

               Ar aizsardzību saistītie incidenti terorisma rezultātā ir viens no lielākajiem demokrātijas ideālu, brīvības un miera, kas ir Eiropas Savienības visdziļākā būtība, draudiem.

               (2)

               Cilvēki, infrastruktūra un iekārtas ostās būtu jāaizsargā pret aizsardzību ietekmējošiem incidentiem un to postošām sekām. Šāda aizsardzība dos labumu transporta lietotājiem, tautsaimniecībai un sabiedrībai kopumā.

               (3)

               Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome 2004. gada 31. martā pieņēma Regulu (EK) Nr. 725/2004 par kuģu un ostas iekārtu aizsardzības pastiprināšanu (4). Jūras satiksmes aizsardzības pasākumi, ko nosaka minētā regula, veido tikai daļu no pasākumiem, kuri vajadzīgi, lai sasniegtu pietiekamu aizsardzības līmeni visās ar jūru saistītās transporta ķēdēs. Šīs regulas darbības joma aptver tikai aizsardzības pasākumus uz kuģiem un tiešās kuģa/ostas saskarsmes objektos.

               (4)

               Lai sasniegtu vispilnīgāko iespējamo aizsardzību jūras satiksmes un ostu nozarē, būtu jāievieš ostu aizsardzības pasākumi, kas attiecas uz visām ostām attiecīgās dalībvalsts noteiktajās robežās un tādējādi nodrošina, ka aizsardzības pasākumi, kuri pieņemti, piemērojot Regulu (EK) Nr. 725/2004, darbojas veiksmīgāk, pateicoties pastiprinātajai aizsardzībai ostu darbības zonās. Šie pasākumi būtu jāpiemēro attiecībā uz visām ostām, kurās ir kaut viena no ostas iekārtām, uz ko attiecas Regula (EK) Nr. 725/2004.

               (5)

               Šajā direktīvā noteiktais aizsardzības mērķis būtu jāsasniedz, pieņemot attiecīgus pasākumus, neskarot dalībvalstu noteikumus valsts drošības jomā un pasākumus, kuri var tikt pieņemti, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienību VI sadaļu.

               (6)

               Dalībvalstīm būtu jāpamatojas uz sīki izstrādātiem aizsardzības novērtējumiem, lai noteiktu aizsardzībai būtisku ostas zonu precīzas robežas, kā arī dažādus pasākumus, kuri vajadzīgi, lai nodrošinātu atbilstošu ostas aizsardzību. Šādiem pasākumiem būtu jāatšķiras atkarībā no noteiktā aizsardzības līmeņa un jāatspoguļo atšķirības dažādu ostas apakšzonu riska profilā.

               (7)

               Dalībvalstīm būtu jāapstiprina ostas aizsardzības plāni, kuros iekļauj ostas aizsardzības novērtējumā iegūtos datus. Lai aizsardzības pasākumi darbotos efektīvi, ir nepieciešams skaidrs uzdevumu sadalījums starp visām iesaistītām pusēm, kā arī regulāras mācības. Tiek uzskatīts, ka skaidrs uzdevumu sadalījums un mācību procedūras ostas aizsardzības plāna ietvaros ievērojami pastiprina profilakses un korektīvo ostas aizsardzības pasākumu efektivitāti.

               (8)

               Ro-ro kuģi ir jo īpaši mazāk aizsargāti pret aizsardzību ietekmējošiem incidentiem, it sevišķi, ja tie pārvadā ne tikai kravu, bet arī pasažierus. Pamatojoties uz riska novērtējumiem, būtu jāpieņem piemēroti pasākumi, kuri nodrošina, ka vieglie automobiļi un kravas transportlīdzekļi, kas paredzēti pārvadāšanai uz ro-ro kuģiem vietējos un starptautiskajos reisos, nerada risku kuģim, tā pasažieriem un apkalpei vai kravai. Pasākumi būtu jāpieņem tādā veidā, lai pēc iespējas mazāk traucētu kuģa darbību vienmērīgo darbību.

               (9)

               Dalībvalstīm būtu jāspēj izveidot ostas aizsardzības komitejas, kurām būtu jāsniedz praktiski padomi ostās, uz ko attiecas šī direktīva.

               (10)

               Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka visas iesaistītās puses skaidri apzinās savus pienākumus attiecībā uz ostas aizsardzību. Dalībvalstīm būtu jāuzrauga to, kā minētās puses ievēro aizsardzības noteikumus, precīzi jānosaka visām savām ostām atbildīgā iestāde, jāapstiprina savām ostām visi aizsardzības novērtējumi un plāni, jānosaka un attiecīgajā gadījumā jādara zināmi aizsardzības līmeņi un jānodrošina, ka pasākumi tiek pienācīgi paziņoti, īstenoti un koordinēti.

               (11)

               Dalībvalstīm būtu jāapstiprina novērtējumi un plāni un jāuzrauga to īstenošana savās ostās. Lai pēc iespējas samazinātu traucējumus ostu darbībā un administratīvo slogu uz inspekcijas struktūrām, Komisijas īstenotā uzraudzība pār šīs direktīvas īstenošanu būtu jāveic kopā ar inspekcijām, kas ir paredzētas Regulas (EK) Nr. 725/2004 9. panta 4. punktā.

               (12)

               Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka kontaktiestāde uzņemas kontaktpunkta lomu saziņai starp Komisiju un dalībvalstīm. Tām būtu jāinformē Komisija, uz kurām ostām šī direktīva attiecas, pamatojoties uz veiktajiem aizsardzības novērtējumiem.

               (13)

               Šīs aizsardzības politikas pasākumu efektīva un vienota īstenošana izvirza svarīgus jautājumus attiecībā uz to finansēšanu. Papildu aizsardzības pasākumu finansēšanai nevajadzētu izraisīt konkurences traucējumus. Komisijai ne vēlāk kā 2006. gada 30. jūnijā būtu jāiesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei tāda pētījuma rezultāti, kas attiecas uz izdevumiem, kas saistīti ar atbilstīgi šai direktīvai veiktajiem pasākumiem, un kas jo īpaši attiecas uz finansējuma sadalīšanas veidu starp valsts iestādēm, ostu iestādēm un operatoriem.

               (14)

               Šī direktīva respektē pamattiesības un ievēro principus, kas jo īpaši atzīti ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartu.

               (15)

               Šīs direktīvas īstenošanai vajadzīgie pasākumi būtu jāpieņem saskaņā ar Padomes Lēmumu 1999/468/EK (1999. gada 28. jūnijs), ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību (5).

               (16)

               Šīs direktīvas pielāgošanai būtu jānosaka procedūra, lai sekotu līdzi starptautisko instrumentu attīstībai un, ņemot vērā pieredzi, pielāgotu vai papildinātu šīs direktīvas pielikumu sīki izstrādātos noteikumus, nepaplašinot šīs direktīvas darbības jomu.

               (17)

               Tā kā dalībvalstis nevar pienācīgi sasniegt šīs direktīvas mērķus, proti, līdzsvarotā veidā ieviest un piemērot atbilstīgus pasākumus jūras satiksmes un ostas politikas jomā, un šīs direktīvas Eiropas mēroga dēļ tos var labāk sasniegt Kopienas līmenī, Kopiena var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma 5. pantā noteikto subsidaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā direktīvā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minēto mērķu sasniegšanai.

               (18)

               Tā kā šī direktīva attiecas uz jūras ostām, tajā noteiktās saistības nebūtu jāattiecina uz Austriju, Čehiju, Ungāriju, Luksemburgu un Slovākiju,

         IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Priekšmets
   1.   Šīs direktīvas galvenais mērķis ir ieviest Kopienas pasākumus, lai pastiprinātu ostu aizsardzību, ņemot vērā ar aizsardzību saistītu incidentu draudus.
   Šī direktīva arī nodrošina, ka aizsardzības pasākumi, kuri pieņemti, piemērojot Regulu (EK) Nr. 725/2004, darbojas vēl veiksmīgāk, pateicoties pastiprinātai ostu aizsardzībai.
   2.   Pasākumus, kuri minēti 1. punktā, veido:

               a)

               ostu aizsardzības pasākumu kopējie pamatnoteikumi;

               b)

               minēto noteikumu īstenošanas mehānisms;

               c)

               piemēroti atbilstības uzraudzības mehānismi.

         2. pants
   Darbības joma
   1.   Ar šo direktīvu nosaka aizsardzības pasākumus, kas jāievēro ostās. Dalībvalstis var piemērot šo direktīvu ar ostu saistītajās zonās.
   2.   Šajā direktīvā noteiktos pasākumus piemēro jebkurai ostai, kura ir dalībvalsts teritorijā un kurā ir kaut viena no ostas iekārtām, uz ko attiecas apstiprināts ostas iekārtu aizsardzības plāns saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 725/2004. Šī direktīva neattiecas uz militārām iekārtām ostās.
   3.   Šīs direktīvas piemērošanas nolūkā dalībvalstis nosaka katras ostas robežas, attiecīgi ņemot vērā no ostas aizsardzības novērtējuma iegūtos datus.
   4.   Ja dalībvalsts ir noteikusi, ka ostas iekārtas robežas Regulas (EK) Nr 725/2004 nozīmē būtībā aptver visu ostu, attiecīgajiem Regulas (EK) Nr. 725/2004 noteikumiem ir prioritāte pār šīs direktīvas noteikumiem.
   3. pants
   Definīcijas
   Šajā direktīvā:

               1.

               “Osta” ir jebkura noteikta sauszemes un ūdens teritorija, kuras robežas nosaka dalībvalsts, kur osta atrodas, un kurā ir tādas būves un aprīkojums, kas paredzēts komerciālo jūras satiksmes darbību veicināšanai.

               2.

               “Kuģa/ostas saskarsme” ir mijiedarbība, kas notiek, kad kuģi tieši un nekavējoties ietekmē darbības, kas ietver personu un preču apriti vai ostas pakalpojumu sniegšanu kuģim vai no tā.

               3.

               “Ostas iekārta” ir vieta, kur notiek kuģu/ostas saskarsme; tā atkarībā no konkrētā gadījuma ietver enkurvietas, uzgaidāmās piestātnes un piekļuvi tām no jūras.

               4.

               “Ostu aizsardzības kontaktiestāde” ir katras dalībvalsts iecelta struktūra, ko Komisija un citas dalībvalstis var izmantot par kontaktpunktu un kas veicina un pārrauga šajā direktīvā noteikto ostu aizsardzības pasākumu piemērošanu un sniedz informāciju par to.

               5.

               “Ostas aizsardzības iestāde” ir iestāde, kura ir atbildīga par aizsardzības jautājumiem konkrētajā ostā.

         4. pants
   Saskaņošana ar pasākumiem, kuri pieņemti, piemērojot Regulu (EK) Nr. 725/2004
   Dalībvalstis nodrošina, ka ar šo direktīvu ieviestie ostu aizsardzības pasākumi tiek cieši saskaņoti ar pasākumiem, kuri tiek veikti, piemērojot Regulu (EK) Nr. 725/2004.
   5. pants
   Ostas aizsardzības iestāde
   1.   Dalībvalstis ieceļ ostas aizsardzības iestādi katrai ostai, uz kuru attiecas šī direktīva. Viena ostas aizsardzības iestāde var tikt iecelta vairākām ostām.
   2.   Ostas aizsardzības iestāde ir atbildīga par ostas aizsardzības plānu sagatavošanu un īstenošanu, pamatojoties uz ostas aizsardzības novērtējuma rezultātu.
   3.   Dalībvalstis par ostas aizsardzības iestādi drīkst iecelt “jūras satiksmes drošības kompetento iestādi”, kas noteikta ar Regulu (EK) Nr. 725/2004.
   6. pants
   Ostas aizsardzības novērtējums
   1.   Dalībvalstis nodrošina, ka tām ostām, uz kurām attiecas šī direktīva, veic ostas aizsardzības novērtējumus. Šādos novērtējumos pienācīgi ņem vērā dažādu ostas sektoru īpatnības un, ja dalībvalsts attiecīgā iestāde to uzskata par vajadzīgu, arī blakus esošo teritoriju īpatnības, ja tās var ietekmēt ostas aizsardzību, kā arī ņem vērā ostas iekārtu novērtējumus to robežās, kurus veic, piemērojot Regulu (EK) Nr. 725/2004.
   2.   Visus ostas aizsardzības novērtējumus veic, ņemot vērā vismaz sīki izstrādātās prasības, kas izklāstītas direktīvas I pielikumā.
   3.   Ostas aizsardzības novērtējumu var veikt atzīta aizsardzības organizācija, kā minēts 11. pantā.
   4.   Dalībvalsts apstiprina ostas aizsardzības novērtējumus.
   7. pants
   Ostas aizsardzības plāns
   1.   Ievērojot ostas aizsardzības novērtējumu rezultātus, dalībvalstis nodrošina, ka tiek izstrādāti, uzturēti spēkā un atjaunināti ostas aizsardzības plāni. Ostas aizsardzības plānos pienācīgi ņem vērā ostas dažādo sektoru īpatnības, un tajos ir iekļauti ostas iekārtu aizsardzības plāni to robežās, kas noteiktas, piemērojot Regulu (EK) Nr. 725/2004.
   2.   Ostas aizsardzības plāni katram atsevišķam aizsardzības līmenim, kā minēts 8. pantā, nosaka:

               a)

               procedūras, kuras jāievēro;

               b)

               pasākumus, kuri jāveic;

               c)

               darbības, kuras jāuzsāk.

         3.   Visos ostas aizsardzības plānos ņem vērā vismaz sīki izstrādātās prasības, kas izklāstītas II pielikumā. Atbilstīgos gadījumos un attiecīgā mērā ostas aizsardzības plānā it īpaši iekļauj aizsardzības pasākumus, kas jāpiemēro attiecībā uz pasažieriem un transportlīdzekļiem, kuri paredzēti uzvešanai uz jūras kuģiem, kas pārvadā pasažierus un transportlīdzekļus. Attiecībā uz starptautiskiem jūras satiksmes pakalpojumiem attiecīgās dalībvalstis sadarbojas aizsardzības novērtēšanā.
   4.   Ostas aizsardzības plānu var izstrādāt atzīta aizsardzības organizācija, kā minēts 11. pantā.
   5.   Dalībvalsts ostas aizsardzības plānus apstiprina pirms to īstenošanas.
   6.   Dalībvalstis nodrošina, ka ostas aizsardzības plānu īstenošana tiek uzraudzīta. Uzraudzību saskaņo ar citām ostā veiktām kontroles darbībām.
   7.   Dalībvalstis nodrošina, ka tiek veiktas piemērotas mācības, ņemot vērā aizsardzības mācību pamatprasības, kuras uzskaitītas III pielikumā.
   8. pants
   Aizsardzības līmeņi
   1.   Dalībvalstis ievieš ostu vai ostu daļu aizsardzības līmeņu sistēmu.
   2.   Ir trīs aizsardzības līmeņi, kā noteikts Regulā (EK) Nr. 725/2004:

               —

               “1. aizsardzības līmenis” ir līmenis, kurā nepārtraukti jāuztur piemērotu aizsardzības aizsargpasākumu minimums,

               —

               “2. aizsardzības līmenis” ir līmenis, kurā kādu laiku tiek piemēroti atbilstoši papildu aizsardzības aizsargpasākumi, darot to ar aizsardzību saistīta incidenta paaugstināta riska dēļ,

               —

               “3. aizsardzības līmenis” ir līmenis, kurā piemēro vēl citus īpašus aizsardzības aizsargpasākumus uz ierobežotu laiku, kad ar aizsardzību saistīts incidents ir iespējams vai nav novēršams, kaut arī var būt neiespējami identificēt konkrēto mērķi.

         3.   Dalībvalstis nosaka katrā ostā vai ostas daļā piemērojamas aizsardzības līmeņus. Katrā aizsardzības līmenī dalībvalsts drīkst noteikt, ka atšķirīgās ostas daļās jāīsteno dažādi aizsardzības pasākumi atkarībā no ostas aizsardzības novērtējuma rezultāta.
   4.   Dalībvalstis atbilstīgajai personai vai personām dara zināmu katrā ostā vai ostas daļā spēkā esošo aizsardzības līmeni, kā arī jebkādas izmaiņas tajā.
   9. pants
   Par ostas aizsardzību atbildīgā amatpersona
   1.   Attiecīgā dalībvalsts katrai ostai apstiprina par ostas aizsardzību atbildīgo amatpersonu. Katrai ostai, ja iespējams, ir atsevišķa par ostas aizsardzību atbildīgā amatpersona, taču, ja vajadzīgs, var būt kopēja par aizsardzību atbildīgā amatpersona.
   2.   Par ostas aizsardzību atbildīgā amatpersona veic kontaktpersonas pienākumus ar ostas aizsardzību saistītajos jautājumos.
   3.   Ja par ostas aizsardzību atbildīgā amatpersona nav par ostas iekārtas aizsardzību atbildīgā amatpersona saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 725/2004, viņu starpā nodrošina ciešu sadarbību.
   10. pants
   Pārskatīšana
   1.   Dalībvalstis nodrošina, ka vajadzības gadījumā ostas aizsardzības novērtējumus un ostas aizsardzības plānus pārskata. Tos pārskata vismaz reizi piecos gados.
   2.   Pārskatīšanas darbības joma ir attiecīgi 6. vai 7. pantā norādītā darbības joma.
   11. pants
   Atzīta aizsardzības organizācija
   Dalībvalstis šajā direktīvā noteiktajiem mērķiem var iecelt atzītas aizsardzības organizācijas. Atzītām aizsardzības organizācijām jāatbilst IV pielikumā izklāstītajiem nosacījumiem.
   12. pants
   Ostu aizsardzības kontaktiestāde
   Dalībvalstis ieceļ kontaktiestādi attiecībā uz ostu aizsardzības aspektiem. Dalībvalstis var ostu aizsardzības aspektiem izraudzīties kontaktiestādi, kas iecelta saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 725/2004. Ostu aizsardzības kontaktiestāde dara zināmu Komisijai to ostu sarakstu, uz kurām attiecas šī direktīva, un informē Komisiju par jebkurām izmaiņām minētajā sarakstā.
   13. pants
   Īstenošana un atbilstības pārbaude
   1.   Dalībvalstis izveido sistēmu, lai nodrošinātu pietiekamu un regulāru ostas aizsardzības plānu un to īstenošanas pārraudzību.
   2.   Komisija sadarbībā ar 12. pantā minētajām kontaktiestādēm uzrauga, kā dalībvalstis īsteno šo direktīvu.
   3.   Šo uzraudzību veic kopā ar inspekcijām, kas paredzētas Regulas (EK) Nr. 725/2004 9. panta 4. punktā.
   14. pants
   Pielāgošana
   Šīs direktīvas I līdz IV pielikumu var grozīt saskaņā ar 15. panta 2. punktā minēto procedūru, nepaplašinot šīs direktīvas darbības jomu.
   15. pants
   Komitejas procedūra
   1.   Komisijai palīdz komiteja, kura izveidota ar Regulu (EK) Nr. 725/2004.
   2.   Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5. un 7. pantu, ņemot vērā tā 8. pantu.
   Lēmuma 1999/468/EK 5. panta 6. punktā noteiktais laikposms ir viens mēnesis.
   3.   Komiteja pieņem savu reglamentu.
   16. pants
   Konfidencialitāte un informācijas izplatīšana
   1.   Piemērojot šo direktīvu, Komisija saskaņā ar Lēmumu 2001/844/EK, EOTK, Euratom
       (6) pieņem atbilstīgos pasākumus, lai aizsargātu informāciju, uz kuru attiecas konfidencialitātes prasības un kura ir pieejama Komisijai vai kuru tai ir darījušas zināmu dalībvalstis.
   Dalībvalstis pieņem līdzvērtīgus pasākumus saskaņā ar attiecīgajiem valsts tiesību aktiem.
   2.   Visiem darbiniekiem, kuri veic aizsardzības inspekcijas vai rīkojas ar konfidenciālu informāciju, kas saistīta ar šo direktīvu, ir jāiziet atbilstoša līmeņa aizsardzības pārbaude, ko veic dalībvalsts, kuras valstspiederīgais ir attiecīgais darbinieks.
   17. pants
   Sankcijas
   Dalībvalstis nodrošina efektīvu, samērīgu un preventīvu sankciju ieviešanu par to valsts noteikumu pārkāpšanu, kuri pieņemti atbilstīgi šai direktīvai.
   18. pants
   Īstenošana
   1.   Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības ne vēlāk kā 2007. gada 15. jūnijā. Dalībvalstis par to nekavējoties informē Komisiju.
   Kad dalībvalstis pieņem šos aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka to, kā izdarīt šādas atsauces.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus savus tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   19. pants
   Novērtējuma ziņojums
   Vēlākais 2008. gada 15. decembrī un pēc tam ik pēc pieciem gadiem Komisija iesniedz novērtējuma ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei, pamatojoties cita starpā uz informāciju, kas iegūta saskaņā ar 13. pantu. Minētajā ziņojumā Komisija analizē, vai dalībvalstis ievēro šīs direktīvas prasības, kā arī veikto pasākumu efektivitāti. Vajadzības gadījumā tā iesniedz priekšlikumus papildu pasākumiem.
   20. pants
   Spēkā stāšanās
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   21. pants
   Adresāti
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm, kurās ir ostas, kā norādīts 2. panta 2. punktā.

      Strasbūrā, 2005. gada 26. oktobrī

            Eiropas Parlamenta vārdā –

            priekšsēdētājs

         J. BORRELL FONTELLES

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         D. ALEXANDER

      (1)  OV C 120, 20.5.2005., 28. lpp.

      (2)  OV C 43, 18.2.2005., 26. lpp.

      (3)  Eiropas Parlamenta 2005. gada 10. maija Atzinums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts) un Padomes 2005. gada 6. oktobra Lēmums.

      (4)  OV L 129, 29.4.2004., 6. lpp.

      (5)  OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp.

      (6)  OV L 317, 3.12.2001., 1. lpp. Lēmumā jaunākie grozījumi izdarīti ar Lēmumu 2005/94/EK, Euratom (OV L 31, 4.2.2005., 66. lpp).

      I PIELIKUMS
      OSTAS AIZSARDZĪBAS NOVĒRTĒJUMS
      Ostas aizsardzības novērtējums ir pamats ostas aizsardzības plānam un tā īstenošanai. Ostas aizsardzības novērtējums aptvers vismaz šo:

                  —

                  svarīgo līdzekļu un infrastruktūras, ko nepieciešams aizsargāt, noteikšana un novērtēšana,

                  —

                  iespējamo draudu līdzekļiem un infrastruktūrai un to iespējamības noteikšana, lai paredzētu aizsardzības pasākumus un noteiktu to prioritāti,

                  —

                  pretpasākumu un procedurālo izmaiņu, kā arī to efektivitātes līmeņa attiecībā uz ievainojamības samazināšanu noteikšana, izvēle un prioritātes noteikšana,

                  —

                  vājo punktu noteikšana, ietverot arī cilvēcisko faktoru infrastruktūrā, politikā un procedūrās.

            Šim nolūkam novērtējumā vismaz:

                  —

                  noteiks visas zonas, kuras ir svarīgas attiecībā uz ostas aizsardzību, tādējādi nosakot arī ostas robežas. Tas nozīmē arī ostas iekārtas, uz kurām jau attiecas Regula (EK) Nr. 725/2004 un kuru riska novērtējums kalpos par pamatu,

                  —

                  noteiks aizsardzības jautājumus, kuri izriet no ostas iekārtu aizsardzības pasākumu un citu ostas aizsardzības pasākumu mijiedarbības,

                  —

                  noteiks, uz kuriem ostas darbiniekiem to darbības dēļ augsta riska zonās attiecinās iepriekšējās darbības pārbaudes un/vai aizsardzības pārbaudes,

                  —

                  ja nepieciešams, sadalīs ostu apakšzonās saskaņā ar aizsardzību ietekmējošu incidentu iespējamību. Zonas tiks vērtētas, ievērojot ne tikai to tiešās iespējas būt par potenciālu mērķi, bet arī to potenciālās pārejas lomas, ja par mērķi kļūst blakusesošās zonas,

                  —

                  noteiks riska variācijas, piemēram – sezonāla rakstura,

                  —

                  noteiks katras apakšzonas īpašās iezīmes, kā, piemēram, atrašanās vietu, pieejamību, elektroapgādi, sakaru sistēmu, īpašnieku un lietotājus, un citus elementus, kurus uzskata par svarīgiem aizsardzības jautājumos,

                  —

                  noteiks potenciālos draudu scenārijus ostai. Visa osta vai konkrētas tās infrastruktūras daļas, krava, bagāža, cilvēki vai transporta iekārtas ostā var būt noteiktu draudu tiešs mērķis,

                  —

                  noteiks draudu scenārija īpašās sekas. Sekas var atsaukties uz vienu vai vairākām apakšzonām. Jānosaka gan tiešās sekas, gan netiešās. Īpaša uzmanība jāpievērš cilvēku upuru riskam,

                  —

                  noteiks aizsardzību ietekmējošu incidentu ķēdes iedarbības iespējamību,

                  —

                  noteiks katras apakšzonas vājās puses,

                  —

                  noteiks visus organizatoriskos aspektus, kuri nozīmīgi vispārējai ostas aizsardzībai, tostarp visu ar aizsardzību saistīto iestāžu sadalījumu, esošos noteikumus un procedūras,

                  —

                  noteiks visaptverošas ostas aizsardzības vājās puses saistībā ar organizatoriskiem, normatīviem un procedūras aspektiem,

                  —

                  noteiks pasākumus, procedūras un darbības, kas domātas, lai samazinātu kritiski vājās puses. Īpašu uzmanību pievērsīs pieejamības kontroles vai ierobežojumu nepieciešamībai un to izpildes līdzekļiem visā ostā vai konkrētā ostas daļā, tai skaitā pasažieru, ostas darbinieku vai citu strādnieku, apmeklētāju un kuģu apkalpju identificēšanai, prasībām uzraudzībai attiecībā uz zonām vai darbībām, kravas un bagāžas kontrolei. Pasākumi, procedūras un darbības būs saskaņā ar saskatīto apdraudējumu, kas var atšķirties katrā ostas zonā,

                  —

                  noteiks, kā pastiprinās pasākumus, procedūras un darbības, aizsardzības līmeņa paaugstināšanas gadījumā,

                  —

                  noteiks īpašas prasības attiecībā uz jau identificētiem aizsardzības aspektiem, tādiem kā “aizdomīga” krava, bagāža, bunkurs, pārtikas preces vai personas, nezināmas izcelsmes pakas, zināmas briesmas (piem., spridzeklis). Šīm prasībām izanalizēs nosacījumus lai noteiktu vēlamo rīcību – novērst risku vai nu uz vietas, vai pēc pārvešanas uz drošu zonu,

                  —

                  noteiks pasākumus, procedūras un darbības, kas paredzētas, lai samazinātu vai mīkstinātu sekas,

                  —

                  noteiks uzdevumu sadalījumu, tādējādi sekmējot pasākumu, procedūru un darbību attiecīgu un pareizu īstenošanu,

                  —

                  pievērsīs īpašu uzmanību, pēc vajadzības, mijiedarbībai ar citiem aizsardzības plāniem (piem., ostas iekārtu aizsardzības plāniem) un citiem jau esošiem aizsardzības pasākumiem. Uzmanību pievērsīs arī mijiedarbībai ar citiem atbildes plāniem (piem., atbildes plāns naftas noplūdes gadījumā, ostas ārkārtas rīcības plāns, medicīniskas intervences plāns, plāns kodolkatastrofas gadījumā u. tml.),

                  —

                  noteiks sakaru prasības, kas vajadzīgas, lai īstenotu pasākumus un procedūras,

                  —

                  pievērsīs īpašu uzmanību pasākumiem, kas paredzēti, lai aizsargātu pret atklāšanu jutīgu aizsardzības informāciju,

                  —

                  noteiks “vajadzības pēc informācijas” prasības visām personām, kas ir tieši iesaistītas, kā arī vajadzības gadījumā plašai sabiedrībai.

      II PIELIKUMS
      OSTAS AIZSARDZĪBAS PLĀNS
      Ostas aizsardzības plāns nosaka ostas aizsardzības pasākumus. Tas būs pamatots uz ostas aizsardzības novērtējumā iegūtiem datiem un skaidri izklāstīs sīki izstrādātus pasākumus. Plānā būs ietverts kontroles mehānisms, kas ļauj, ja nepieciešams, veikt attiecīgus korektīvus pasākumus.
      Ostas aizsardzības plāns tiks pamatots uz šādiem vispārīgiem aspektiem:

                  —

                  noteikt visas ostas aizsardzībai svarīgās zonas. Atkarībā no ostas aizsardzības novērtējuma, pasākumi, procedūras un darbības var atšķirties katrā atsevišķā apakšzonā, jo dažās apakšzonās var būt nepieciešami spēcīgāki profilakses pasākumi nekā citās apakšzonās. Īpaša uzmanība jāpievērš apakšzonu mijiedarbībai, kā noteikts ostas aizsardzības novērtējumā,

                  —

                  nodrošināt saskanību starp aizsardzības pasākumiem zonās, kurām ir atšķirīgas aizsardzības īpatnības,

                  —

                  nodrošināt, kur nepieciešams, dažādu pasākumu iespējamību, ņemot vērā ostas dažādas daļas, mainīgus aizsardzības līmeņus un specifisko informāciju,

                  —

                  noteikt organizatorisku struktūru, kura atbalsta ostas aizsardzības pastiprināšanu.

            Pamatojoties uz minētajiem vispārīgajiem aspektiem, ostas aizsardzības plāns piešķirs uzdevumus un noteiks darba plānus šādās jomās:

                  —

                  pieejamības prasības. Dažās zonās prasības stājas spēkā tikai no brīža, kad aizsardzības līmeņi pārsniedz minimālo slieksni. Visas prasības un sliekšņi būs visaptveroši iekļauti ostas aizsardzības plānā,

                  —

                  personu apliecību, bagāžas un kravas kontroles prasības. Šīs prasības var attiekties uz apakšzonu un var arī neattiekties; prasības var attiekties pilnībā uz atšķirīgām apakšzonām un var arī neattiekties pilnībā. Personas, kuras ienāk vai atrodas apakšzonā, var tikt pakļautas kontrolei. Ostas aizsardzības plāns attiecīgi reaģēs uz datiem, kas iegūti no ostas aizsardzības novērtējuma, kurš ir instruments, ar kuru tiks noteiktas katras apakšzonas aizsardzības prasības katrā aizsardzības līmenī. Kad ostas aizsardzības nolūkiem tiks izstrādātas īpašas personas apliecības, tiks izstrādātas skaidras noformēšanas, lietošanas kontroles un šādu dokumentu atgriešanas procedūras. Šādās procedūrās ņems vērā ostas lietotāju konkrētu grupu īpatnības, kas pieļauj īpašus pasākumus, lai samazinātu pieejamības kontroles prasības negatīvo ietekmi. Kategorijās iekļaus vismaz jūrniekus, iestāžu ierēdņus, cilvēkus, kuri pastāvīgi strādā ostās vai apmeklē tās, ostā dzīvojošus iedzīvotājus un cilvēkus, kuri laiku pa laikam strādā ostās vai apmeklē tās,

                  —

                  sakari ar ostas kontroles, bagāžas un pasažieru kontroles iestādēm. Plānam, pēc nepieciešamības, jānodrošina šo iestāžu informācijas un pārbaudes sistēmu, tai skaitā iespējamās pirmsierašanās pārbaudes sistēmu, saslēgšanās,

                  —

                  procedūras un pasākumi, rīkojoties ar aizdomīgu kravu, bagāžu, bunkuru, pārtikas precēm vai personām, tai skaitā aizsardzības zonas noteikšana, kā arī risinot citas aizsardzības problēmas un ostas aizsardzības pārkāpšanas gadījumus,

                  —

                  uzraudzības prasības apakšzonām vai apakšzonās veiktajām darbībām. Gan nepieciešamības pēc tehniskiem risinājumiem, gan pašu risinājumu pamatā būs ostas aizsardzības novērtējums,

                  —

                  zīmes/norādes. Zonas ar jebkurām pieejamības un/vai kontroles prasībām būs pienācīgi apzīmētas un norādītas. Kontroles un pieejamības prasībās attiecīgi ņems vērā visus attiecīgos spēkā esošos tiesību aktus un praksi. Darbību uzraudzība norādīs attiecīgi, ja to pieprasa valsts tiesību akti,

                  —

                  paziņojumi un aizsardzības pārbaude. Visu attiecīgo aizsardzības informāciju pienācīgi paziņos saskaņā ar aizsardzības pārbaudes standartiem, kas ietverti plānā. Ņemot vērā, ka noteikta informācija ir jutīga saistībā ar aizsardzību, paziņojumi pamatos uz “vajadzību pēc informācijas”, bet vajadzības gadījumā plānā tiks iekļautas procedūras attiecībā uz paziņojumiem, kas adresēti plašai sabiedrībai. Aizsardzības pārbaudes standarti veidos daļu no plāna, un to mērķis ir aizsargāt no nesankcionētas atklāšanas informāciju, kas ir jutīga saistībā ar aizsardzību,

                  —

                  ziņošana par aizsardzības incidentiem. Lai nodrošinātu ātru atbildi, aizsardzības plāns noteiks skaidras prasības ziņot par ostas aizsardzību atbildīgajai amatpersonai par visiem aizsardzības incidentiem un/vai ostas aizsardzības iestādei,

                  —

                  integrācija ar citiem profilakses plāniem vai darbībām. Plānā it īpaši noteiks integrāciju ar citām profilakses un kontroles darbībām, kuras ir spēkā ostā,

                  —

                  integrācija ar citiem atbildes plāniem un/vai īpašu atbildes pasākumu, procedūru un darbību iekļaušana. Plānā sīki izskaidros mijiedarbību un koordināciju ar citiem atbildes un ārkārtas rīcības plāniem. Ja nepieciešams, risinās konfliktus un novērsīs nepilnības,

                  —

                  apmācības un mācību prasības,

                  —

                  ostas aizsardzības organizācijas un darba operatīvās procedūras. Ostas aizsardzības plānā detalizēti informēs ostas aizsardzības organizācijas par to uzdevumu sadalījumu un darba procedūrām. Tajā arī informēs par sadarbību starp amatpersonām, kas atbildīgas par, attiecīgi, ostas iekārtu aizsardzību un kuģu aizsardzību. Tajā īsumā skaidros ostas aizsardzības komitejas, ja tāda eksistē, uzdevumus,

                  —

                  ostas aizsardzības plāna pielāgošanas un atjaunināšanas procedūras.

      III PIELIKUMS
      AIZSARDZĪBAS MĀCĪBU PAMATPRASĪBAS
      Vismaz reizi katrā kalendārajā gadā, ar atstarpi ne lielāku par 18 mēnešiem, veiks dažādu veidu mācības, kurās var piedalīties par ostas iekārtu aizsardzību atbildīgās amatpersonas, piesaistot attiecīgās dalībvalstu iestādes, komersantu aizsardzības amatpersonas, vai par kuģu aizsardzību atbildīgās amatpersonas, ja iespējams. Pieprasījumus komersantu aizsardzības amatpersonām vai par kuģu aizsardzību atbildīgajām amatpersonām piedalīties kopīgajās mācībās izteiks, paturot prātā kuģa aizsardzību un uz tā veicamo darbu. Šādās mācībās pārbaudīs sakarus, koordināciju, resursu pieejamību un atbildi. Šīs mācības var būt:

                  1)

                  pilnā mērogā veidotas vai veiktas dzīvē;

                  2)

                  teorētiska simulācija vai seminārs; vai

                  3)

                  apvienotas ar citām mācībām, tādām kā atbilde ārkārtas apstākļos vai citu ostu valsts iestādes noteiktās mācības.

      IV PIELIKUMS
      NOSACĪJUMI, KURIEM JĀATBILST ATZĪTAI AIZSARDZĪBAS ORGANIZĀCIJAI
      Atzīta aizsardzības organizācija būs spējīga pierādīt:

                  1)

                  kompetenci ostas aizsardzības attiecīgajos aspektos;

                  2)

                  attiecīgas zināšanas par ostas operācijām, tostarp zināšanas par ostas modeli un uzbūvi;

                  3)

                  attiecīgas zināšanas par citām aizsardzībai svarīgām operācijām, kas potenciāli ietekmē ostas aizsardzību;

                  4)

                  spēju novērtēt iespējamos ostas aizsardzības apdraudējumus;

                  5)

                  prasmi uzturēt spēkā un uzlabot ostas aizsardzības personāla kompetenci;

                  6)

                  prasmi uzraudzīt personāla atbilstību visā turpmākajā laikā;

                  7)

                  prasmi uzturēt spēkā attiecīgus pasākumus, lai izvairītos no aizsardzības jutīgas informācijas nesankcionētas atklāšanas vai pieejas tai;

                  8)

                  zināšanas par attiecīgajiem valsts un starptautiskajiem tiesību aktiem un aizsardzības prasībām;

                  9)

                  zināšanas par pašreizējiem aizsardzības draudiem un modeļiem;

                  10)

                  spēju identificēt un atklāt ieročus un bīstamas vielas un ierīces;

                  11)

                  spēju nediskriminējošā veidā atpazīt to personu īpašības un uzvedības modeļus, kuri var apdraudēt ostas aizsardzību;

                  12)

                  zināšanas par paņēmieniem, kurus izmanto, lai apietu aizsardzības pasākumus;

                  13)

                  zināšanas par aizsardzības un novērošanas iekārtām un sistēmām un to darbības ierobežojumiem.

            Atzītai aizsardzības organizācijai, kura ir veikusi ostas aizsardzības novērtējumu vai šāda novērtējuma pārskatu, nav atļauts izstrādāt vai pārskatīt tās pašas ostas aizsardzības plānu.


title: Padomes Direktīva 2001/44/EK (2001. gada 15. jūnijs), ar ko groza Direktīvu 76/308/EEK par savstarpēju palīdzību prasījumu piedziņā, kas radušies no darbībām, kas pieder pie Eiropas Lauksaimniecības vadības un garantiju fonda finansēšanas sistēmas, kā arī lauksaimniecības maksājumu un muitas nodokļu piedziņā un attiecībā uz pievienotās vērtības nodokļa un dažu akcīzes nodokļu piedzīšanu

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32001L0044

Oficiālais Vēstnesis L 175 , 28/06/2001 Lpp. 0017 - 0020

		Padomes Direktīva 2001/44/EK(2001. gada 15. jūnijs),ar ko groza Direktīvu 76/308/EEK par savstarpēju palīdzību prasījumu piedziņā, kas radušies no darbībām, kas pieder pie Eiropas Lauksaimniecības vadības un garantiju fonda finansēšanas sistēmas, kā arī lauksaimniecības maksājumu un muitas nodokļu piedziņā un attiecībā uz pievienotās vērtības nodokļa un dažu akcīzes nodokļu piedzīšanuEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 93. un 94. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā:(1) Lai nodrošinātos pret krāpšanas attīstības izraisītiem draudiem Kopienas un dalībvalstu finansiālām interesēm un iekšējam tirgum, būtu jāmaina esošie savstarpējās palīdzības pasākumi attiecībā uz piedziņu, kas izklāstīti Direktīvā 76/308/EEK [4].(2) Attiecībā uz iekšējo tirgu Kopienas un valstu finansiālās intereses, kuras aizvien vairāk apdraud krāpšana, jāaizsargā tā, lai labāk pasargātu iekšējā tirgus konkurētspēju un fiskālo neitralitāti.(3) Lai labāk pasargātu dalībvalstu finansiālās intereses un iekšējā tirgus neitralitāti, Direktīvā 76/308/EEK izklāstītās savstarpējās palīdzības jomai būtu jāpievieno prasījumi attiecībā uz dažiem ienākuma un īpašuma nodokļiem un dažiem apdrošināšanas prēmiju nodokļiem.(4) Lai nodrošinātu lietderīgāku un efektīvāku prasījumu piedziņu, par kuru iesniegts piedziņas lūgums, pret dokumentu, kurš atļauj prasījuma izpildi, būtu jāizturas kā pret tās dalībvalsts dokumentu, kurā atrodas lūguma saņēmēja iestāde.(5) Savstarpējās palīdzības izmantošana piedziņā nevar, izņemot ārkārtējus apstākļus, būt pamatota ar mantiskiem labumiem vai ieinteresētību iegūtajos rezultātos, bet gan, ja piedziņa rada noteiktu problēmu, dalībvalstīm būtu jāspēj vienoties par atlīdzināšanas pasākumiem.(6) Šīs direktīvas izpildei nepieciešamie pasākumi būtu. jāparedz saskaņā ar Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmumu 1999/468/EK, ar ko nosaka Komisijai piešķirto izpildes pilnvaru īstenošanas kārtību [5](7) Tāpēc atbilstīgi ir jāgroza Direktīva 76/308/EEK,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvu 76/308/EEK ar šo groza šādi.1. Virsrakstu aizstāj ar šādu:"Padomes 1976. gada 15. marta Direktīva 76/308/EEK par savstarpējo palīdzību prasījumu piedziņā attiecībā uz zināmiem nodokļiem un citiem pasākumiem".2. Direktīvas 2. pantu aizstāj ar šādu:"2. pantsŠī direktīva attiecas uz visiem prasījumiem, kas saistīti ar:a) atlīdzību, intervenci un citiem pasākumiem, kas ir daļa no Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) pilnīgas vai daļējas finansēšanas sistēmas, ieskaitot summas, kas iekasējamas saistībā ar šādām darbībām;b) nodokļiem un citiem maksājumiem, kuri paredzēti saskaņā ar kopīgo tirgus organizāciju cukura nozarē;c) ievedmuitas nodokļiem;d) izvedmuitas nodokļiem;e) pievienotās vērtības nodokli;f) akcīzes nodokļiem par:- tabakas izstrādājumiem,- spirtu un alkoholiskiem dzērieniem,- minerāleļļām;g) ienākuma un kapitāla nodokļiem;h) apdrošināšanas prēmiju nodokļiem;i) procentiem, administratīviem sodiem un naudas sodiem, un neparedzētām izmaksām par a) līdz h) punktā minētiem prasījumiem, izņemot visas krimināla rakstura sankcijas, kuras par tādām noteiktas ar tiesību aktiem, kas ir spēkā dalībvalstī, kurā atrodas lūguma saņēmēja iestāde."3. Direktīvas 3. pantu papildina ar šādiem ievilkumiem:"— "ievedmuitas nodoklis" nozīmē muitas nodokļus, maksājumus ar līdzvērtīgu iedarbību uz importu un citus importa maksājumus, kas paredzēti saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku vai saskaņā ar īpašiem pasākumiem, ko piemēro zināmām precēm, kas rodas lauksaimniecības produktu pārstrādes rezultātā,— "izvedmuitas nodoklis" nozīmē muitas nodokļus, maksājumus ar līdzvērtīgu iedarbību uz eksportu un eksporta maksājumus, kas paredzēti saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku vai saskaņā ar īpašiem pasākumiem, ko piemēro zināmām precēm, kas rodas lauksaimniecības produktu pārstrādes rezultātā,— "ienākuma un kapitāla nodokļi" nozīmē tos, kas ir uzskaitīti Direktīvas 77/799/EEK [6] 1. panta 3. punktā, to skatot saistībā ar minētās direktīvas 1. panta 4. punktu,— "apdrošināšanas prēmiju nodokļi"nozīmē:Austrijā: | i)Versicherungssteuerii)Feuerschutzsteuer |Beļģijā: | i)Taxe annuelle sur les contrats d'assuranceii)Jaarlijkse taks op de verzekeringscontracten |Vācijā: | i)Versicherungssteuerii)Feuerschutzsteuer |Dānijā: | i)Afgift af lystfartøjsforsikringerii)Afgift af ansvarsforsikringer for motorkøretøjer m.v.iii)Stempelafgift af forsikringspræmier |Spānijā: | Impuesto sobre la prima de seguros |Grieķijā: | i)Φόρος κύκλου εργασιών (Φ.Κ.Ε)ii)Τέλη Χαρτοσήμου |Francijā: | Taxe sur les conventions d'assurances |Somijā: | i)Eräistä vakuutusmaksuista suoritettava vero/skatt på vissa försäkringspremierii)Palosuojelumaksu/brandskyddsavgift |Itālijā: | Imposte sulle assicurazioni private ed i contratti vitalizi di cui alla legge 29.10.1967 No 1216 |Īrijā: | levy on insurance premiums |Luksemburgā: | i)Impôt sur les assurancesii)Impôt dans l'interêt du service d'incendie |Nīderlandē: | Assurantiebelasting |Portugālē: | Imposto de selo sobre os prémios de seguros |Zviedrijā: | nav |Apvienotajā Karalistē: | insurance premium tax (IPT). |Šo direktīvu piemēro arī prasījumiem attiecībā uz identiskiem vai analoģiskiem nodokļiem, kas papildina vai aizvieto apdrošināšanas prēmiju nodokļus, kuri minēti sestajā ievilkumā. Dienas, kad šādi nodokļi stājas spēkā, dalībvalstu kompetentās iestādes paziņo cita citai un Komisijai."4. Direktīvas 4. panta 2. punktā vārdus "vārdu un adresi" aizvieto ar "vārdu,adresi un jebkuru citu saistībā ar identifikāciju būtisku informāciju, kura parasti pieejama lūguma iesniedzējai iestādei".5. Direktīvas 5. panta 2. punktā vārdus "vārdu un adresi" aizvieto ar"vārdu, adresi un jebkuru citu saistībā ar identifikāciju būtisku informāciju, kura parasti pieejama lūguma iesniedzējai iestādei".6. Direktīvas 7., 8., 9. un 10. pantu aizstāj ar šādiem."7. pants1. Lūgumam veikt prasījuma piedziņu, ko lūguma iesniedzēja iestāde adresē lūguma saņēmējai iestādei, jāpievieno lūguma iesniedzējas iestādes dalībvalstī izdots dokumenta oriģināleksemplārs vai kopija, kas atļauj piedziņas izpildi, un vajadzības gadījumā arī citu prasījuma piedziņai nepieciešamo dokumentu oriģināleksemplāri vai apliecinātas kopijas.2. Iesniedzēja iestāde var izteikt lūgumu veikt piedziņu tikai tad, ja:a) prasījums un/vai dokuments, kas atļauj piedziņas izpildi, nav apstrīdēts tās atrašanās dalībvalstī, izņemot gadījumus, kad piemēro 12. panta 2. punkta otro daļu;b) tā savā dalībvalstī ir piemērojusi atbilstošas prasījuma piedziņas procedūras, ko var īstenot, pamatojoties uz panta 1. punktā minēto dokumentu, un veikto pasākumu iznākumā prasījums netiks pilnībā apmaksāts.3. Prasījumā par piedziņu norāda:a) vārdu, adresi un jebkuru citu būtisku informāciju attiecībā uz attiecīgās personas un/vai trešās personas, kas pārvalda viņa vai viņas aktīvus, identifikāciju;b) vārdu, uzvārdu un jebkuru citu būtisku informāciju attiecībā uz iesniedzējas iestādes identifikāciju;c) atsauci uz dokumentu, kas pieļauj tā izpildi un kuru izsniegusi dalībvalsts, kurā atrodas iesniedzēja iestāde;d) prasījuma veidu un apjomu, ieskaitot pamatkapitālu, procentus un jebkuras citas saņemamās sankcijas, naudas sodus un izmaksas, kas norādītas to dalībvalstu valūtās, kurās atrodas abas iestādes;e) dienu, kurā iesniedzēja iestāde un/vai prasījuma saņēmēja iestāde paziņojusi adresātam par dokumentu;f) dienu, no kuras, un periodu, kurā saskaņā ar dalībvalstī, kurā atrodas iesniedzēja iestāde, spēkā esošajiem tiesību aktiem, ir iespējama izpilde;g) jebkuru citu būtisku informāciju.4. Lūgums pēc piedziņas arī ietver iesniedzējas iestādes apliecinājumu, kas apstiprina atbilstību 2. punktā izklāstītajiem nosacījumiem.5. Tiklīdz lūguma iesniedzējai iestādei kļūst zināma jebkāda informācija, kas saistīta ar lietu, uz kuras pamata ir iesniegts lūgums veikt prasījuma piedziņu, lūguma iesniedzēja iestāde nosūta šādu informāciju lūguma saņēmējai iestādei.8. pants1. Dokuments, kas atļauj prasījuma izpildi, tiks nekavējoties atzīts par pamatotu un automātiski apstrādāts kā dokuments, kas atļauj prasījuma izpildi dalībvalstī, kurā atrodas iestāde, kas saņēmusi lūgumu.2. Neatkarīgi no 1. punkta, ja tas vajadzīgs un ir saskaņā ar lūguma saņēmējas iestādes dalībvalstī spēkā esošiem noteikumiem, dokuments, kas atļauj piedziņas izpildi, var tikt pieņemts, atzīts, papildināts vai aizstāts ar dokumentu, kas atļauj piedziņas izpildi šīs dalībvalsts teritorijā.Dalībvalstis šādu pieņemšanu, atzīšanu, papildināšanu vai aizstāšanu cenšas paveikt trīs mēnešu laikā pēc piedziņas lūguma saņemšanas dienas, izņemot gadījumus, kad piemēro trešo daļu. Lūgumi nevar tikt noraidīti, ja dokuments, kas atļauj izpildi, ir pienācīgi sastādīts. Lūguma saņēmēja iestāde informē iesniedzēju iestādi par trīs mēnešu perioda pārsniegšanas iemesliem.Ja kāda no šīm formalitātēm kļūst par iemeslu prasījuma vai dokumenta, kas atļauj piedziņas izpildi un kuru izsniegusi iesniedzēja iestāde, apstrīdējumam, tad piemēro 12. pantu.9. pants1. Prasījumus piedzen lūguma saņēmējas iestādes dalībvalsts valūtā. Visu prasījuma daudzumu, ko piedzinusi lūguma saņēmēja iestāde, lūguma saņēmēja iestāde nosūta iesniedzējai iestādei.2. Ja to pieļauj normatīvie un administratīvie akti, kas ir spēkā lūguma saņēmējas iestādes dalībvalstī, kā arī pēc apspriešanās ar lūguma iesniedzēju iestādi, lūguma saņēmēja iestāde var piešķirt parādniekam maksāšanas termiņu vai samaksu pa daļām. Jebkādi procenti, ko par šādu papildus piešķirtu laiku iekasē lūguma saņēmēja iestāde, arī jāpārskaita lūguma iesniedzējas iestādes dalībvalstij.Procenti par maksājuma aizkavēšanu tiek iekasēti saskaņā ar dalībvalsts, kurā atrodas lūguma saņēmēja iestāde, normatīvajiem un administratīvajiem aktiem un pārskaitīti uz dalībvalsti, kurā atrodas lūguma iesniedzēja iestāde, no dienas, kad dokuments, kas atļauj prasījuma piedziņas izpildi, saskaņā ar 8. pantu ir ticis tieši pieņemts, atzīts, papildināts vai aizvietots.10. pantsNeatkarīgi no 6. panta 2. punkta piedzenamie prasījumi negūs obligātu labumu no priekšrocībām, kas saistītas ar līdzīgiem prasījumiem, kas rodas dalībvalstī, kurā atrodas lūguma saņēmēja iestāde."7. Direktīvas 12. panta 2. punktu groza šādi:a) pirmajam teikumam pievieno šo: "ja vien saskaņā ar otro daļu lūguma iesniedzēja iestāde nepieprasa citādi";b) pievieno šādu daļu:"Neatkarīgi no 2. punkta pirmās daļas lūguma iesniedzēja iestāde saskaņā ar normatīvajiem un administratīvajiem aktiem, kas ir spēkā dalībvalstī, kurā tā atrodas, var pieprasīt lūguma saņēmēju iestādi apstrīdētu prasījumu piedzīt, ciktāl šādu darbību pieļauj ar lietu saistītie normatīvie un administratīvie akti, kas ir spēkā dalībvalstī, kurā atrodas lūguma saņēmēja iestāde. Ja apstrīdēšanas rezultāti ir attiecīgi par labu parādniekam, lūguma iesniedzēja iestāde ir atbildīga par piedzīto summu atlīdzināšanu, ieskaitot visas izmaksājamās kompensācijas, saskaņā ar likumiem, kas ir spēkā dalībvalstī, kurā atrodas lūguma saņēmēja iestāde."8. Direktīvas 14. panta pirmo daļu aizstāj ar šādu:"Saņēmējas iestādes pienākums nav:a) sniegt 6. līdz 13. pantā paredzēto palīdzību, ciktāl lūguma saņēmējas iestādes dalībvalsts normatīvie un administratīvie akti paredz šādas darbības attiecībā uz valsts prasījumiem, ja parādnieka situācijas dēļ prasījuma piedzīšana radītu nopietnas ekonomiskas vai sociālas grūtības iestādes atrašanās dalībvalstī;b) sniegt 4. līdz 13. pantā paredzēto palīdzību, ja sākotnējais lūgums saskaņā ar 4., 5. vai 6. pantu attiecas uz prasījumu, kurš ir vecāks par pieciem gadiem, skaitot no brīža, kad, ievērojot iesniedzējas iestādes dalībvalsts spēkā esošos normatīvos un administratīvos aktus, izveidots dokuments, kurš atļauj piedzīšanu, līdz lūguma dienai. Tomēr prasījuma vai dokumenta apstrīdēšanas gadījumos termiņa sākums ir brīdis, kad lūguma iesniedzēja valsts konstatē, ka prasījums vai izpildes kārtība, kas atļauj piedziņu, vairs nevar tikt apstrīdēta."9. Direktīvas 17. pantā vārdus "un ar tiem saistītajiem dokumentiem" aizvieto ar "izpildi atļaujošam dokumentam un citiem saistītiem dokumentiem".10. Direktīvas 18. pantu aizstāj ar šādu:"18. pants1. Lūguma saņēmēja iestāde piedzen no attiecīgās personas un ietur visas ar piedzīšanu saistītās izmaksas, kuras tai radušās, saskaņā ar dalībvalsts likumiem, kurā tā atrodas, kas attiecas uz līdzīgiem prasījumiem.2. Dalībvalstis atsakās no savstarpējām prasībām attiecībā uz atlīdzību par izmaksām, kas radušās, sniedzot šajā direktīvā paredzēto savstarpējo palīdzību.3. Ja piedziņa rada zināmu problēmu, ir saistīta ar ļoti lielām izmaksām vai attiecas uz cīņu pret organizēto noziedzību, lūguma iesniedzēja un saņēmēja iestāde drīkst vienoties par attiecīgajam gadījumam īpašiem atlīdzināšanas pasākumiem.4. Lūguma iesniedzējas iestādes dalībvalsts ir atbildīga attiecībā pret lūguma saņēmējas iestādes dalībvalsti par visām izmaksām un visiem zaudējumiem, kas radušies nepamatotu darbību rezultātā, ja darbības izrādījušās nepamatotas prasījuma būtības dēļ vai arī tādēļ, ka lūguma iesniedzējas iestādes izdotais dokuments nav bijis spēkā."11. Direktīvas 20. pantu aizstāj ar šādu:"20. pants1. Komisijai palīdz piedziņas komiteja, še turpmāk "Komiteja", ko veido dalībvalstu pārstāvji un kuras priekšsēdētājs ir Komisijas pārstāvis.2. Ja ir norāde uz šo punktu, tad piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5. un 7. pantu.Lēmuma 1999/468/EK 5. panta 6. punktā minētais laikposms ir trīs mēneši.3. Komiteja apstiprina savu reglamentu."12. Direktīvas 22. pantu aizstāj ar šādu:"22. pantsSaskaņā ar 20. panta 2. punktā paredzēto procedūru pieņem sīkākus noteikumus attiecībā uz to, kā ir īstenojams 4. panta 2. un 4. punkts, 5. panta 2. un 3. punkts, 7., 8., 9., 11. pants, 12. panta 1. un 2. punkts, 14. pants, 18. panta 3. punkts un 25. pants un kā nosakāmi līdzekļi, ar kuru palīdzību ir veicama saziņa starp iestādēm, kā arī konversijas noteikumus, piedzīto summu pārskaitīšanas noteikumus un noteikumus par konkrētu minimālo prasījuma summu, saistībā ar kuru var iesniegt palīdzības lūgumus."13. Direktīvas 25. pantam pievieno šādu daļu:"Ik gadu katra dalībvalsts informē Komisiju par to informācijas, paziņošanas un piedziņas lūgumu skaitu, kas katrā gadā nosūtīti un saņemti, attiecīgo prasījumu summu un piedzītajām summām. Komisija ik pēc pāris gadiem ziņo Eiropas Parlamentam un Padomei par šo pasākumu izmantošanu un sasniegtajiem rezultātiem."2. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai, vēlākais, 2002. gada 30. jūnijā izpildītu šās direktīvas prasības. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka metodes, kā izdarīt šādas atsauces.2. Dalībvalstis Komisijai dara zināmus galveno noteikumu tekstus, kas iekļauti tiesību aktos, ko tās pieņēmušas jomā, uz ko attiecas šī direktīva, kopā ar tabulu, kas norāda to, kā šīs direktīvas noteikumi atbilst valstu pieņemtajiem noteikumiem.3. pantsŠī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.4. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Gēteborgā, 2001. gada 15. jūnijāPadomes vārdā —priekšsēdētājsB. Ringholm[1] OV C 269, 28.8.1998., 16. lpp. unOV C 179, 24.6.1999., 6. lpp.[2] OV C 150, 28.5.1999., 621. lpp. un 2001. gada 16. maija atzinums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).[3] OV C 101, 12.4.1999., 26. lpp.[4] OV L 73, 19.3.1976., 18. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar 1994. gada Pievienošanās aktu.[5] OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp.[6] Padomes 1977. gada 19. decembra Direktīva 77/799/EEK par dalībvalstu kompetentu iestāžu savstarpēju palīdzību tiešo nodokļu jomā (OV L 336, 27.12.1977., 15. lpp.). Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar 1994. gada Pievienošanās aktu.--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva 2004/56/EK (2004. gada 21. aprīlis), ar kuru groza Direktīvu 77/799/EEK par dalībvalstu kompetento iestāžu savstarpēju palīdzību tiešo nodokļu jomā, dažu akcīzes nodokļu jomā un nodokļu piemērošanā apdrošināšanas prēmijām

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32004L0056

Oficiālais Vēstnesis L 127 , 29/04/2004 Lpp. 0070 - 0072

		Padomes Direktīva 2004/56/EK(2004. gada 21. aprīlis),ar kuru groza Direktīvu 77/799/EEK par dalībvalstu kompetento iestāžu savstarpēju palīdzību tiešo nodokļu jomā, dažu akcīzes nodokļu jomā un nodokļu piemērošanā apdrošināšanas prēmijāmEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 93. un 94. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [1],ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],tā kā:(1) Ar Padomes 1977. gada 19. decembra Direktīvu 77/799/EEK par dalībvalstu kompetento iestāžu savstarpēju palīdzību tiešo nodokļu jomā [3] noteica pamatnoteikumus attiecībā uz administratīvo sadarbību un informācijas apmaiņu starp dalībvalstīm, lai noteiktu un novērstu izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un nelikumīgas darbības nodokļu jomā un lai ļautu dalībvalstīm veikt pareizu nodokļu noteikšanu. Ir svarīgi uzlabot, papildināt un modernizēt šos noteikumus.(2) Ja dalībvalsts veic izmeklēšanu, lai iegūtu informāciju, kas vajadzīga, lai atbildētu uz lūgumu pēc palīdzības, būtu jāuzskata, ka šī valsts rīkojas pati savā vārdā; tādējādi informācijas vākšanas procesam piemērotu tikai vienus noteikumus un kavēšanās netraucētu izmeklēšanai.(3) Lai cīņa pret nelikumīgām darbībām nodokļu jomā būtu efektīva, ir nelietderīgi, ka dalībvalstij, kura ir saņēmusi informāciju no citas dalībvalsts, būtu pēc tam jāprasa atļauja izpaust informāciju atklātā tiesas procesā vai spriedumos.(4) Skaidri jānorāda, ka dalībvalstij nav nekāda pienākuma veikt izmeklēšanu, lai iegūtu informāciju, kas vajadzīga, lai atbildētu uz lūgumu pēc palīdzības, ja tās tiesību akti vai administratīvā prakse neatļauj tās kompetentajai iestādei veikt izmeklēšanu vai vākt šādu informāciju.(5) Jāparedz iespēja dalībvalsts kompetentai iestādei atteikt sniegt informāciju vai palīdzību, ja dalībvalsts, kas iesniedz lūgumu, faktisku vai juridisku iemeslu dēļ nevar sniegt līdzvērtīgu informāciju.(6) Ņemot vērā tiesisko prasību dažās dalībvalstīs, ka nodokļu maksātājs jāinformē par lēmumiem un dokumentiem, kas attiecas uz viņa nodokļu saistībām, un ņemot vērā izrietošās grūtības nodokļu iestādēm, tostarp gadījumus, kad nodokļu maksātājs ir pārcēlies uz citu dalībvalsti, ir vēlams, ka šādos apstākļos nodokļu iestādēm jābūt iespējai lūgt palīdzību tās dalībvalsts kompetentajām iestādēm, uz kuru ir pārcēlies nodokļu maksātājs.(7) Vienas vai vairāku personu, kurām ir nodokļu saistības un kuras ir dibinātas vairākās dalībvalstīs, nodokļu situācija bieži ir vispārējās vai papildu interesēs, tad jāparedz, ka divām vai vairāk dalībvalstīm ir iespējams veikt vienlaicīgas pārbaudes par šādām personām, savstarpēji par to vienojoties, brīvprātīgi un ikreiz, kad šāda pārbaudes ir efektīvākas par pārbaudi, ko veic tikai viena dalībvalsts.(8) Komisija iesniedza priekšlikumu par direktīvu, pamatojoties uz Līguma 95. pantu. Padome, ņemot vērā, ka priekšlikums par direktīvu attiecās uz tiesību aktu saskaņošanu gan tiešo, gan netiešo nodokļu jomā un ka tādēļ ir jāpieņem akts, pamatojoties uz Līguma 93. un 94. pantu, apspriedās ar Eiropas Parlamentu ar 2003. gada 12. novembra vēstuli, informējot to par Padomes nodomu mainīt juridisko pamatu.(9) Tāpēc attiecīgi jāgroza Direktīva 77/799/EEK,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsAr šo Direktīvu 77/799/EEK groza šādi.1. Direktīvas 1. panta 5. punktu groza šādi:a) vārdus aiz"Itālijā"aizstāj ar šādiem:"il Capo del Dipartimento per le Politiche Fiscali vai tā pilnvarotie pārstāvji";b) vārdus aiz"Zviedrijā"aizstāj ar šādiem:"Chefen för Finansdepartementet vai tā pilnvarotais pārstāvis"2. Direktīvas 2. panta 2. punktā pievieno šādu daļu:"Lai iegūtu nepieciešamo informāciju, saņēmēja iestāde vai administratīvā iestāde, pie kuras tā vēršas, darbojas tā, it kā tā rīkotos pati savā vārdā vai pēc citas iestādes pieprasījuma savā dalībvalstī."3. Direktīvas 7. panta 1. punktu aizstāj ar šādu:"1. Visu informāciju, kas dalībvalstij ir zināma saskaņā ar šo direktīvu, šajā dalībvalstī uzglabā slepenībā tieši tāpat kā informāciju, kas saņemta saskaņā ar minētās valsts tiesību aktiem. Jebkurā gadījumā, šāda informācija:- var būt pieejama tikai personām, kas ir tieši iesaistītas nodokļu noteikšanā vai šādas noteikšanas administratīvā kontrolē,- var būt zināma tikai saistībā ar tiesvedību vai administratīvu lietu izskatīšanu, kurā paredzētas sankcijas, ko piemēro, lai noteiktu nodokļus vai pārskatītu nodokļu noteikšanu, vai ir saistībā ar nodokļu noteikšanu vai to pārskatīšanu, un tikai tādām personām, kas tieši iesaistītas šādā lietu izskatīšanā; tomēr minēto informāciju var darīt zināmu atklātas izskatīšanas laikā vai tiesas nolēmumos, ja dalībvalsts kompetenta iestāde, kas sniedz informāciju, pret to neiebilst, kad tā sniedz informāciju pirmo reizi,- nekādos apstākļos netiek izmantota citādi, kā tikai nodokļu piemērošanai vai saistībā ar tiesvedību vai administratīvām lietām, kas paredz sankcijas, ko piemēro, lai noteiktu nodokļus vai pārskatītu nodokļu noteikšanu, vai ir saistībā ar nodokļu noteikšanu vai to pārskatīšanu.Turklāt dalībvalstis var noteikt, ka informāciju, kas ir minēta pirmajā daļā, var izmantot citu maksājumu, nodevu un nodokļu noteikšanā, kas ir ietverti Direktīvas 76/308/EEK [4] 2. pantā."4. Direktīvas 8. pantu groza šādi:a) direktīvas 1. punktu aizstāj ar šādu:"1. Šī direktīva dalībvalstij, kurai lūdz informāciju, neuzliek nekādu pienākumu veikt izmeklēšanu vai paziņot informāciju, ja minētās valsts kompetentajai iestādei veikt šādu izmeklēšanu vai vākt nepieciešamo informāciju būtu pretrunā ar tās tiesību aktiem vai administratīvo praksi.";b) minētā panta 3. punktu aizstāj ar šādu:"3. Dalībvalsts kompetentā iestāde var atteikt informācijas nosūtīšanu, ja dalībvalsts, kas to pieprasa, faktisku vai juridisku iemeslu dēļ nevar sniegt līdzvērtīgu informāciju."5. Direktīvā iekļauj šādus pantus."8.a. pantsPaziņošana1. Pēc kādas dalībvalsts kompetentās iestādes pieprasījuma citas dalībvalsts kompetentā iestāde saskaņā ar noteikumiem, kas reglamentē līdzīgu instrumentu paziņošanu dalībvalstī, kura saņēmusi pieprasījumu, informē visu to instrumentu un lēmumu adresātus, kurus izdevušas tās dalībvalsts administratīvās iestādes, kura iesniegusi pieprasījumu, un kuri attiecas uz tādu tiesību aktu nodokļu jomā piemērošanu tās teritorijā, uz kuriem attiecas šī direktīva.2. Pieprasījumos par paziņošanu norāda paziņojamā instrumenta vai lēmuma priekšmetu un norāda adresāta vārdu un adresi, kā arī jebkuru citu informāciju, kas var atvieglot adresāta identificēšanu.3. Pieprasījuma saņēmēja iestāde nekavējoties informē pieprasījuma iesniedzēju iestādi par atbildi uz paziņojuma pieprasījumu un jo īpaši paziņo par lēmuma vai instrumenta paziņošanas dienu adresātam.8.b. pantsVienlaicīgas pārbaudes1. Ja vienas vai vairāku personu, kurām ir nodokļu saistības, nodokļu situācija ir divu vai vairāk dalībvalstu vispārējās vai papildu interesēs, tad šīs valstis var vienoties par vienlaicīgu pārbaužu veikšanu, lai apmainītos ar šādi iegūtu informāciju ikreiz, kad šāda pārbaude ir efektīvāka par pārbaudi, ko veic tikai viena dalībvalsts.2. Katras dalībvalsts kompetentā iestāde neatkarīgi identificē personas, kurām ir nodokļu saistības un kuras tā paredz ieteikt vienlaicīgas pārbaudes veikšanai. Tā paziņo attiecīgo citu dalībvalstu attiecīgajām kompetentajām iestādēm par gadījumiem, kuros pēc tās viedokļa jāveic vienlaicīgas pārbaudes. Tā pēc iespējas pamato savu izvēli, sniedzot informāciju, kas tai ir likusi pieņemt šādu lēmumu. Tā norāda laika posmu, kurā jāveic šādas pārbaudes.3. Katras attiecīgās dalībvalsts kompetentā iestāde pieņem lēmumu, vai tā vēlas piedalīties vienlaicīgajās pārbaudēs. Saņemot priekšlikumu par vienlaicīgu pārbaudi, kompetentā iestāde sadarbības iestādei apstiprina savu piekrišanu vai paziņo pamatotu atteikumu.4. Katra attiecīgo dalībvalstu kompetentā iestāde ieceļ pārstāvi, kas ir atbildīgs par pārbaudes operācijas uzraudzību un koordinēšanu."2. pantsDalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai līdz 2005. gada 1. janvārim izpildītu šo direktīvu. Dalībvalstis nekavējoties dara Komisijai zināmus minēto tiesību aktu noteikumus un minēto aktu un šīs direktīvas atbilstības tabulu.Kad dalībvalstis pieņem šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarāmas šādas atsauces.3. pantsŠī direktīva stājas spēkā publicēšanas dienā Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.4. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 2004. gada 21. aprīlīPadomes vārdā —priekšsēdētājsJ. Walsh[1] Atzinums sniegts 2004. gada 15. janvārī (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).[2] OV C 32, 5.2.2004., 94. lpp.[3] OV L 336, 27.12.1977., 15. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2003/93/EK (OV L 264, 15.10.2003., 23. lpp.).[4] OV L 73, 19.3.1976., 18. lpp.--------------------------------------------------


title: Padomes direktīva (1975. gada 26. jūnijs), ar ko groza Direktīvas Nr. 66/400/EEK, Nr. 66/401/EEK, Nr. 66/402/EEK, Nr. 66/403/EEK un Nr. 69/208/EEK par biešu sēklu, lopbarības augu sēklu, graudaugu sēklu, sēklas kartupeļu, kā arī eļļas augu un šķiedraugu sēklu tirdzniecību

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31975L0444

Oficiālais Vēstnesis L 196 , 26/07/1975 Lpp. 0006 - 0013 Speciālizdevums grieķu valodā Nodaļa 03 Sējums 13 Lpp. 0057  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 03 Sējums 8 Lpp. 0198  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 03 Sējums 8 Lpp. 0198  Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 3 Sējums 6 Lpp. 0115  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 3 Sējums 6 Lpp. 0115

		Padomes direktīva(1975. gada 26. jūnijs),ar ko groza Direktīvas Nr. 66/400/EEK, Nr. 66/401/EEK, Nr. 66/402/EEK, Nr. 66/403/EEK un Nr. 69/208/EEK par biešu sēklu, lopbarības augu sēklu, graudaugu sēklu, sēklas kartupeļu, kā arī eļļas augu un šķiedraugu sēklu tirdzniecību(75/444/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 43. un 100 pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],tā kā šajā direktīvā minēto iemeslu dēļ jāgroza konkrētas direktīvas par sēklu tirdzniecību;tā kā direktīvu piemērošanas laikā ir noskaidrots, ka mazi biešu sēklu un lopbarības augu sēklu iepakojumi ir preču vienības Kopienā;tā kā tādēļ būtu lietderīgi saskaņot šo nozari, kas līdz šim iekļauta attiecīgo valstu tiesību aktos;tā kā šajā sakarā, no vienas puses, būtu vēlama mazo iepakojumu marķēšanas un plombēšanas veicināšana un, no otras puses, atbilstošas kontroles veikšana, kas ir obligāta sēklu noteikšanai;tā kā konkrētas iepriekš minētās direktīvas paredz, ka no 1975. gada 1. jūlija citās, īpaši trešās valstīs, novākto sēklu atbilstību vairs nevar noteikt pašas dalībvalstis; tā kā Kopienā tomēr nav bijis iespējams veikt lopbarības augu, eļļas augu un šķiedraugu sēklu pārbaudi visos gadījumos, iepriekš minētais termiņš šīm sēklām jāpagarina, lai izvairītos no esošo komercattiecību traucēšanas;tā kā ir vēlams dot dalībvalstīm tiesības ieviest noteikumus, kas sekmē mazo labības sēklu, sēklas kartupeļu, kā arī eļļas un šķiedraugu sēklu iepakojumu plombēšanu;tā kā ir arī nepieciešams veikt konkrētus labojumus metodēs, ar kurām tiek norādīts sēklu daudzums,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsPadomes 1966. gada 14. jūnija Direktīvu 66/400/EEK [3] par biešu sēklu tirdzniecību, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 73/438/EEK [4], groza šādi:1. Direktīvas 2. panta 1. punktu papildina ar šādu daļu:"G. Mazi EEK iepakojumi ir iepakojumi, kuros ir šādas sertificētas sēklas:- viendīgsta vai precīzās izsējas sēklas: nepārsniedzot skaita limitu 100000 sēklu ķekari vai graudi vai tīrsvara limitu 2,5 kg, izņemot attiecīgā gadījumā pesticīdu granulas, granulētas vielas vai citas cietās piedevas,- sēklas, kas nav viendīgsta vai precīzās izsējas sēklas: nepārsniedzot tīrsvara limitu 10 kg un izņemot attiecīgā gadījumā pesticīdu granulas, granulētas vielas, vai citas cietās piedevas."2. Direktīvas 9. panta 1. punktā tekstu "10. un 11. pantā" aizstāj ar tekstu "10., 11. un 11.a pantā vajadzības gadījumā".3. Direktīvas 10. pantā tekstu aizstāj ar šādiem punktiem:"10. pants1. Dalībvalstis prasa, lai bāzes sēklu un sertificētu sēklu, izņemot sertificētas sēklas mazos EEK iepakojumos, oficiāla plombēšana notiktu tā, ka iepakojuma atvēršanas brīdī plomba tiktu bojāta un to nevarētu uzlikt no jauna.2. Dalībvalstis prasa, lai iepakojumi netiktu plombēti atkārtoti, ja vien plombēšana tiek veikta oficiāli, izņemot mazus EEK iepakojumus. Ja iepakojumus plombē atkārtoti, uz etiķetes, kas prasīta saskaņā ar 11. panta 1. punktu, norāda atkārtotas plombēšanas faktu, datumu un atbildīgo iestādi.3. Dalībvalstis prasa, lai mazu EEK iepakojumu plombēšanau notiktu tā, ka iepakojuma atvēršanas brīdī plomba tiktu bojāta un to nevarētu uzlikt no jauna. Iepakojumus neplombē atkārtoti, ja vien plombēšana tiek veikta oficiāli.4. Attiecībā uz maziem bāzes sēklu iepakojumiem dalībvalstis drīkst noteikt atkāpes no 1. un 2. punkta."4. Direktīvas 11. panta 1. punkta ievaddaļu aizstāj ar šādu tekstu:"1. Izņemot gadījumus, kad sertificētas sēklas ir mazos EEK iepakojumos, dalībvalstis prasa, lai bāzes sēklu un sertificētu sēklu iepakojumi…"5. Direktīvas 11. panta 2. punktā b) papakšpunktā tekstu aizstāj ar šo:"b) attiecībā uz mazo bāzes sēklu iepakojumu marķēšanu noteikt atkāpes no 1. punkta: "Nodots tirdzniecībai tikai…". (attiecīgajā dalībvalstī)".6. Direktīvā pēc 11. panta pievieno šādus pantus:"11.a pants1. Dalībvalstis prasa, lai uz mazajiem EEK iepakojumiem:a) saskaņā ar III pielikuma B daļas noteikumiem ārpusē ir piegādātāja etiķete, drukāts uzraksts vai zīmogs vienā no Kopienas oficiālajām valodām; ja ir caurspīdīgs iepakojums, šo etiķeti var ievietot iekšpusē ar noteikumu, ka to var izlasīt caur iepakojumu; etiķete ir zilā krāsā;b) ārpusē vai uz a) apakšpunktā minētās piegādātāja etiķetes ir oficiāli piešķirts sērijas numurs; ja jāizmanto oficiāla uzlīmējama etiķete, tā ir zilā krāsā; minētā sērijas numura piestiprināšanas metodes var noteikt saskaņā ar 21. pantā noteikto procedūru.2. Dalībvalstis var prasīt, lai to teritorijā iepakotu mazo EEK iepakojumu marķēšanā izmantotu oficiālu uzlīmējamu etiķeti, kurā ir visa III pielikuma B daļā paredzētā informācija vai tās daļa; ja informācija ir uz šādas etiķetes, 1. punkta a) apakšpunktā noteiktā marķēšana nav nepieciešama.11.b pantsDalībvalstis var noteikt, lai pēc pieprasījuma sertificētu sēklu mazos EEK iepakojumus oficiāli plombē un marķē saskaņā ar 10. panta 1. punktu un 11. pantu.11.c pantsDalībvalstis veic visus vajadzīgos pasākumus, lai sēklu noteikšanas kontrole tiktu nodrošināta attiecībā uz mazo sēklu iepakojumiem, jo īpaši brīdī, kad tiek nošķirtas sēklu partijas. Tālab tās var prasīt, lai mazos iepakojumus, ko fasē to teritorijā, plombē oficiāli vai oficiālā uzraudzībā."7. Direktīvas 12. pantā tekstu "4. pantā" aizstāj ar tekstu "ar šo direktīvu".8. Direktīvas 14. panta 1. punktā tekstu aizstāj ar šo:"1. Dalībvalstis nodrošina, ka:- bāzes sēklas un sertificētas sēklas, kas ir oficiāli sertificētas un kuru iepakojums ir oficiāli marķēts un plombēts, atbilst šīs direktīvas noteikumiem,- sertificētas sēklas, iesaiņotas mazajā EEK iepakojumā, kas ir marķēts un plombēts atbilstoši šai direktīvai,.nav pakļautas tirdzniecības ierobežojumiem saistībā ar sēklu īpašībām, pārbaužu prasībām, marķēšanu un plombēšanu, izņemot šajā direktīvā noteiktos."9. Direktīvas III pielikuma tekstu aizstāj ar šādu tekstu:"III PIELIKUMSMARĶĒJUMSA. Oficiālā etiķeteI. Vajadzīgā informācija1. "EEK noteikumi un standarti".2. Sertifikācijas institūcija un dalībvalsts vai to sākumburti.3. Partijas atsauces numurs.4. Cukurbietes vai lopbarības bietes.5. Šķirne.6. Kategorija.7. Ražotājvalsts.8. Deklarētais neto vai bruto svars vai deklarētais ķekaru vai tīro sēklu skaits.9. Ja ir norādīts svars un ir izmantotas pesticīdu granulas, granulētas vielas vai citas cietās piedevas, jānorāda šo piedevu īpašības, kā arī aptuvenā attiecība starp sēklu ķekaru vai tīro sēklu svaru un kopsvaru.10. Viendīgsta sēklas: vārds "viendīgsta".11. Precīzās izsējas sēklas: vārds "precīzā izsēja".II. Minimālie izmēri110 × 67 mm.B. Piegādātāja etiķete vai informācija uz iepakojuma (mazais EEK iepakojums)Vajadzīgā informācija1. "Mazais EEK iepakojums".2. Piegādātāja, kas atbild par marķēšanu, nosaukums un adrese vai identifikācijas marķējums.3. Oficiāli piešķirtais sērijas numurs.4. Dienests, kas piešķīris sērijas numuru, un dalībvalsts nosaukums vai to sākumburti.5. Partijas atsauces numurs, ja partiju nevar noteikt pēc oficiālā sērijas numura.6. Cukurbietes vai lopbarības bietes.7. Šķirne.8. "Sertificētas sēklas".9. Neto vai bruto svars vai ķekaru vai tīro sēklu skaits.10. Ja ir norādīts svars un ir izmantotas pesticīdu granulas, granulētas vielas vai citas cietās piedevas, tādā gadījumā jānorāda šo piedevu īpašības, kā arī aptuvenā attiecība starp sēklu ķekaru vai tīro sēklu svaru un kopsvaru.11. Viendīgsta sēkla: vārds "viendīgsta".12. Precīzās izsējas sēklas: vārds "precīzās"."2. pantsPadomes 1966. gada 14. jūnija Direktīvu Nr. 66/401/EEK [5] par lopbarības augu sēklu tirdzniecību, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu Nr. 73/438/EEK, groza šādi:1. Direktīvas 2. panta 1. punktu papildina ar šādu daļu:"F. Mazie EEK A iepakojumi ir: iepakojumi, kuri satur lopbarības augu audzēšanai neparedzētas sēklas un kuru tīrsvars nepārsniedz 2,5 kg, izņemot attiecīgā gadījumā pesticīdu granulas, granulētas vielas vai citas cietās piedevas.G. Mazie EEK B iepakojumi ir sertificētu sēklu, komercsēklu vai, ja attiecīgie iepakojumi nav mazie EEK A iepakojumi, sēklu maisījumu iepakojumi, kuru tīrsvars nepārsniedz 10 kg, izņemot attiecīgā gadījumā pesticīdu granulas, granulētas vielas vai citas cietās piedevas."2. Direktīvas 8. panta 1. punktā tekstu "9. un 10. pantā""aizstāj ar tekstu 9., 10. un 10.a pantā vajadzības gadījumā".3. Direktīvas 9. pantā tekstu aizstāj ar šādu tekstu:"9. pants1. Dalībvalstis prasa bāzes sēklu, sertificētu sēklu un komercsēklu, izņemot sertificētas sēklas un komercsēklas mazos EEK B iepakojumos, oficiālu plombēšanu tā, lai iepakojuma atvēršanas brīdī plomba tiktu bojāta un to nevarētu uzlikt no jauna.2. Dalībvalstis prasa, lai iepakojumi netiktu plombēti atkārtoti, ja vien plombēšana tiek veikta oficiāli, izņemot mazus EEK B iepakojumus. Ja iepakojumus plombē atkārtoti, uz etiķetes, kas prasīta saskaņā ar 10. panta 1. punktu, norāda atkārtotas plombēšanas faktu, datumu un atbildīgo iestādi.3. Dalībvalstis prasa mazu EEK B iepakojumu plombēšanu tā, lai iepakojuma atvēršanas brīdī plomba tiktu bojāta un to nevarētu uzlikt no jauna. Iepakojumus neplombē atkārtoti, ja vien plombēšana tiek veikta oficiālā uzraudzībā.4. Attiecībā uz mazajiem bāzes sēklu iepakojumiem dalībvalstis drīkst noteikt atkāpes no 1. un 2. punkta."4. Direktīvas 10. panta 1. punkta ievaddaļu aizstāj ar šādu tekstu:"1. Izņemot gadījumus, kad sertificētas sēklas un komercsēklas ir mazos EEK B iepakojumos, dalībvalstis prasa, lai bāzes sēklu un sertificētu sēklu iepakojumi…"5. Direktīvas 10. panta 2. punkta b) apakšpunktā tekstu aizstājar šo:"b) attiecībā uz mazo bāzes sēklu iepakojumu marķēšanu noteikt atkāpes no 1. punkta: "Nodots tirdzniecībaitikai…" (attiecīgajā dalībvalstī)."6. Direktīvas 10. pantu papildina ar šādiem pantiem:"10.a pants1. Dalībvalstis prasa, lai uz mazajiem EEK iepakojumiem:a) saskaņā ar IV pielikuma B daļas noteikumiem ārpusē ir piegādātāja etiķete, drukāts uzraksts vai zīmogs vienā no Kopienas oficiālajām valodām; ja ir caurspīdīgs iepakojums, šo etiķeti var ievietot iekšpusē ar noteikumu, ka to var izlasīt caur iepakojumu; attiecībā uz etiķetes krāsu piemēro 10. panta 1. punkta a) apakšpunktu;b) ārpusē vai uz a) apakšpunktā paredzētās piegādātāja etiķetes ir oficiāli piešķirts sērijas numurs; ja jāizmanto oficiāla uzlīmējama etiķete, attiecībā uz tās krāsu piemēro 10. panta 1. punkta a) apakšpunktu; minētā sērijas numura piestiprināšanas metodes var noteikt saskaņā ar 21. pantā noteikto procedūru.2. Dalībvalstis var prasīt, lai to teritorijā iepakotu mazo EEK B iepakojumu marķēšanā izmantotu oficiālu uzlīmējamu etiķeti, kurā ir daļa no IV pielikuma B daļā paredzētās informācijas; ja informācija ir uz šādas etiķetes, 1. punkta a) apakšpunktā noteiktā marķēšana nav nepieciešama.10.b pantsDalībvalstis var noteikt, ka pēc pieprasījuma sertificētu sēklu un komercsēklu mazos EEK B iepakojumus oficiāli plombē un marķē saskaņā ar 9. panta 1. punktu un 10. pantu.10.c pantsDalībvalstis veic visus vajadzīgos pasākumus, lai sēklu noteikšanas kontrole tiktu nodrošināta attiecībā uz mazo sēklu iepakojumiem, jo īpaši brīdī, kad tiek nošķirtas sēklu partijas. Tālab tās var pieprasīt, lai mazos iepakojumus, ko fasē to teritorijā, plombē oficiāli vai oficiālā uzraudzībā."7. Direktīvas 11. pantā tekstu "4. pantā" aizstāj ar tekstu "ar šo direktīvu".8. Direktīvas 13. pantu aizstāj ar šādu pantu:"13. pants1. Dalībvalstis prasa, lai lopbarības augu sēklas dažādu ģinšu, sugu vai šķirņu sēklu maisījumu veidā vai tādu sēklumaisījumu veidā, kas satur sēklas, kas nav lopbarības sēklas šīs direktīvas izpratnē, var tirgot tikai tad, ja šīs sēklas nav paredzētas lopbarības augu audzēšanai un ja dažādas maisījuma sastāvdaļas pirms to sajaukšanas ir atbildušas tām piemērojamiem tirdzniecības noteikumiem.2. Neatkarīgi no 1. punkta dalībvalstis var atļaut lopbarības augu sēklu tirdzniecību maisījumu veidā šādos gadījumos:- ja maisījumi ir paredzēti lopbarības augu audzēšanai vai- ja šie maisījumi satur tādu augu sugu sēklas, kuru sajaukšanu ar lopbarības augu sēklām nepieļauj Kopienas noteikumi.3. Ir piemērojami 8., 9., 10.b, 11. un 12. pants, kā arī, ja tomēr etiķete ir zaļā krāsā, piemērojami 10. un 10.a pants. Šajā nolūkā mazos EEK A iepakojumus uzskata par mazajiem EEK B iepakojumiem.Tomēr mazajiem EEK A iepakojumiem 10.a panta 1. punkta b) apakšpunktā noteiktais oficiāli piešķirtais sērijas numurs nav nepieciešams.Piemērojot 2. punktu, dalībvalstis var pieļaut atkāpes no šīs direktīvas attiecībā uz mazo iepakojumu maksimālo daudzumu un pievienoto informāciju attiecībā par pamarķēšanu, ja šie iepakojumi tiek marķēti: "Nodots tirdzniecībaitikai…" (attiecīgajā dalībvalstī)."9. Direktīvas 14. panta 1. punktu aizstāj ar šādu punktu:"1. Dalībvalstis nodrošina, ka:- bāzes sēklas un sertificētas sēklas, kas ir oficiāli sertificētas un kuru iepakojums ir oficiāli marķēts un plombēts saskaņā ar šo direktīvu,- komercsēklas, kas ir oficiāli pārbaudītas un kuru iepakojums ir oficiāli marķēts un plombēts saskaņā ar šo direktīvu,- oficiāli sertificētas sēklas un oficiāli pārbaudītas komercsēklas mazajos EEK B iepakojumos, kas ir marķētas un plombētas saskaņā ar šo direktīvu,- sēklas maisījumu veidā, kas ir ražotas saskaņā ar šo direktīvu un nav paredzētas lopbarības augu audzēšanai, un kuru iepakojums ir marķēts un plombēts atbilstoši šai direktīvai,nav pakļautas tirdzniecības ierobežojumiem saistībā ar sēklu īpašībām, pārbaužu prasībām, marķēšanu un plombēšanu, izņemot šajā direktīvā noteiktos."10. Direktīvas 16. panta 2. punktā 1975. gada 1. jūliju aizstāj ar 1977. gada 1. jūliju.11. Direktīvas IV pielikumā tekstu aizstāj ar šādu tekstu:"IV PIELIKUMSMARĶĒJUMSA. Oficiālā etiķeteI. Vajadzīgā informācijaa) bāzes sēklām un sertificētām sēklām:1. "EEK noteikumi un standarti".2. Sertifikācijas institūcija un dalībvalsts vai to sākumburti.3. Partijas atsauces numurs.4. Suga.5. Šķirne.6. Kategorija.7. Ražotājvalsts.8. Deklarētais neto vai bruto svars vai deklarētais tīro sēklu skaits.9. Ja ir norādīts svars un ir izmantotas pesticīdu granulas, granulētas vielas vai citas cietās piedevas, tad jānorāda šo piedevu īpašības, kā arī tīrā sēklu svara un kopsvara aptuvenā attiecība.10. Otrās paaudzes un nākamo paaudžu sertificētām sēklām pēc bāzes sēklām: paaudžu skaits pēc bāzes sēklām.11. Stiebrzāļu šķirņu sēklām, kas nav bijušas pakļautas ražas vērtības un izmantošanas pārbaudēm saskaņā ar 4. panta 2. punkta a) apakšpunktu Padomes 1970. gada 29. septembra Direktīvā Nr. 70/457/EEK [1] par lauksaimniecības augu šķirņu kopējo katalogu: "Nav paredzētas lopbarības augu audzēšanai";b) komercsēklām:1. "EEK noteikumi un standarti".2. "Komercsēklas (nav sertificētas attiecībā uz šķirnēm)".3. Sertifikācijas institūcija un dalībvalsts vai to sākumburti.4. Partijas atsauces numurs.5. Suga [2].6. Audzēšanas apgabals.7. Deklarētais neto vai bruto svars vai deklarētais tīro sēklu skaits.8. Ja ir norādīts svars un ir izmantotas pesticīdu granulas, granulētas vielas vai citas cietās piedevas, tad jānorāda šo piedevu īpašības, kā arī tīro sēklu svara un kopsvara aptuvenā attiecība;c) sēklu maisījumiem:1. "Sēklu maisījums… — paredzētais izmantojums".2. Par plombēšanu atbildīgā iestāde un dalībvalsts vai to sākumburti.3. Partijas atsauces numurs.4. Dažādu sastāvdaļu svara procentuālais sastāvs pēc sugas un vajadzības gadījumā pēc šķirnes; ja svara procentuālais sastāvs ir pircējam darīts zināms rakstiski un ir oficiāli reģistrēts, pietiek norādīt tikai maisījuma nosaukumu.5. Deklarētais neto vai bruto svars vai deklarētais tīro sēklu skaits.6. Ja ir norādīts svars un ir izmantotas pesticīdu granulas, granulētas vielas vai citas cietās piedevas, tad jānorāda šo piedevu īpašības, kā arī tīro sēklu svara un kopsvara aptuvenā attiecība.II. Minimālie izmēri110 × 67 mm.B. Piegādātāja etiķete vai informācija uz iepakojuma (mazais EEK iepakojums)Vajadzīgā informācijaa) sertificētām sēklām:1. "Mazais EEK B iepakojums".2. Piegādātāja, kas atbild par marķēšanu, nosaukums un adrese vai identifikācijas marķējums.3. Oficiāli piešķirtais sērijas numurs.4. Dienests, kas piešķīris sērijas numuru, un dalībvalsts nosaukums vai to sākumburti.5. Partijas atsauces numurs, ja partiju nevar noteikt pēc oficiālā sērijas numura6. Suga.7. Šķirne.8. "Sertificētas sēklas".9. Neto vai bruto svars vai tīro sēklu skaits.10. Ja ir norādīts svars un ir izmantotas pesticīdu granulas, granulētas vielas vai citas cietās piedevas, tad jānorāda šo piedevu īpašības, kā arī tīro sēklu svara un kopsvara aptuvenā attiecība.11. Stiebrzāļu šķirņu sēklām, kas nav bijušas pakļautas ražas vērtības un izmantošanas pārbaudēm saskaņā ar 4. panta 2. punkta a) apakšpunktu Padomes 1970. gada 29. septembra Direktīvā Nr. 70/457/EEK par lauksaimniecības augu šķirņu kopējo katalogu: "Nav paredzētas lopbarības augu audzēšanai";b) komercsēklām:1. "Mazais EEK B iepakojums".2. Piegādātāja, kas atbild par marķēšanu, nosaukums un adrese vai identifikācijas marķējums.3. Oficiāli piešķirtais sērijas numurs.4. Dienests, kas piešķīris sērijas numuru, un dalībvalsts nosaukums vai to sākumburti.5. Partijas atsauces numurs, ja partiju nevar noteikt pēc oficiālā sērijas numura.6. Suga [3].7. "Komercsēklas".8. Neto vai bruto svars vai tīro sēklu skaits.9. Ja ir norādīts svars un ir izmantotas pesticīdu granulas, granulētas vielas vai citas cietās piedevas, tad jānorāda šo piedevu īpašības, kā arī tīro sēklu svara un kopsvara aptuvenā attiecība;c) sēklu maisījumiem:1. "Mazais EEK A iepakojums" vai "mazais EEK B iepakojums".2. Piegādātāja, kas atbild par marķēšanu, nosaukums un adrese vai identifikācijas marķējums.3. Mazajiem EEK B iepakojumiem: oficiāli piešķirtais sērijas numurs.4. Mazajiem EEK B iepakojumiem: dienests, kas piešķīris sērijas numuru, un dalībvalsts nosaukums, vai to sākumburti.5. Mazajiem EEK B iepakojumiem: partijas atsauces numurs, ja izmantoto sēklu partiju nevar noteikt pēc oficiālā sērijas numura.6. Mazajiem EEK A iepakojumiem: partijas atsauces numurs, kas ļauj noteikt izmantoto sēklu partiju.7. Mazajiem EEK A iepakojumiem: dalībvalsts vai tās sākumburti.8. "Sēklu maisījums… (paredzētais izmantojums)".9. Neto vai bruto svars vai tīro sēklu skaits.10. Ja ir norādīts svars un ir izmantotas pesticīdu granulas, granulētas vielas vai citas cietās piedevas, tad jānorāda šo piedevu īpašības, kā arī tīro sēklu svara un kopsvara aptuvenā attiecība.11. Dažādu sastāvdaļu svara procentuālais sastāvs pēc sugas un vajadzības gadījumā pēc šķirnes; ja pircēju par svara samēru var informēt pēc pieprasījuma un tas ir oficiāli reģistrēts, pietiek norādīt tikai daļu no informācijas, ko dalībvalstis var prasīt norādīt uz savā teritorijā iesaiņotajiem mazajiem iepakojumiem, kā arī maisījuma veida apzīmējumu."3. pantsPadomes 1966. gada 14. jūnija Direktīvu Nr. 66/402/EEK [6] par graudaugu sēklu tirdzniecību, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu Nr. 73/438/EEK, groza šādi:1. Direktīvas 9. pantam pievieno šādu punktu:"3. Attiecībā uz mazajiem iepakojumiem dalībvalstis drīkst noteikt atkāpes no 1. punkta."2. Direktīvā šādu tekstu iekļauj kā 8.a un 6. punktu attiecīgi IV pielikuma A. daļas a) un b) apakšpunktā:"Ja ir norādīts svars un ir izmantotas pesticīdu granulas, granulētas vielas vai citas cietās piedevas, tad jānorāda šo piedevu īpašības, kā arī tīro sēklu svara un kopsvara aptuvenā attiecība."4. pantsPadomes 1966. gada 14. jūnija Direktīvu Nr. 66/403/EEK [7] par sēklas kartupeļu tirdzniecību, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu Nr. 73/438/EEK, groza šādi:Direktīvas 9. pantam pievieno šādu apakšpunktu:"3. Attiecībā uz mazajiem iepakojumiem dalībvalstis drīkst noteikt atkāpes no 1. punkta."5. pantsPadomes 1969. gada 30. jūnija Direktīvu Nr. 69/208/EEK [8] par eļļas augu un šķiedraugu sēklu tirdzniecību, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu Nr. 73/438/EEK, groza šādi:1. Direktīvas 9. pantam pievieno šādu punktu:"3. Attiecībā uz mazajiem iepakojumiem dalībvalstis drīkst noteikt atkāpes no 1. punkta."2. Direktīvas 15. panta 2. punktā 1975. gada 1. jūliju aizstāj ar 1977. gada 1. jūliju.3. Direktīvā šādu tekstu iekļauj kā 10. un 9. punktu attiecīgi IV pielikuma A. daļas a) un b) apakšpunktā:"Ja ir norādīts svars un ir izmantotas pesticīdu granulas, granulētas vielas vai citas cietās piedevas, tad jānorāda šo piedevu īpašības, kā arī tīro sēklu svara un kopsvara aptuvenā attiecība."6. pantsDalībvalstis ne vēlāk kā līdz turpmāk minētajam datumam ievieš normatīvos un administratīvos aktus, kas ir nepieciešami šīs direktīvas noteikumu izpildei:- līdz 1975. gada 1. jūlijam 2. panta 10. punkta un 5. panta 2. punkta gadījumā,- līdz 1980. gada 1. jūlijam 2. panta 6. punkta un 11.a panta 1. punkta b) apakšpunkta gadījumā,- līdz 1977. gada 1. jūlijam pārējo šīs direktīvas noteikumu gadījumā.7. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 1975. gada 26. jūnijāPadomes vārdā —priekšsēdētājsP. Barry[1] OV C 62, 31.7.1973., 37. lpp.[2] OV C 8, 31.1.1974., 19. lpp.[3] OV 125, 11.7.1966., 2290./66. lpp.[4] OV L 356, 27.12.1973., 79. lpp.[5] OV 125, 11.7.1966., 2298./66. lpp.[1] OV L 225, 12.10.1970., 1. lpp.[2] Lupīnām jānorāda, vai tās ir rūgtās vai saldās lupīnas.[3] Lupīnām jānorāda, vai tās ir rūgtās vai saldās lupīnas.[6] OV 125, 11.7.1966., 2309./66. lpp.[7] OV 125, 11.7.1966., 2320./66. lpp.[8] OV L 169, 10.7.1969., 3. lpp.--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 2004/88/EK (2004. gada 7. septembris), ar ko groza Padomes Direktīvu 76/768/EEK par kosmētikas līdzekļiem, lai pielāgotu tās III pielikumu tehnikas attīstībai Dokuments attiecas uz EEZ

text:
               8.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 287/5

      KOMISIJAS DIREKTĪVA 2004/88/EK
   (2004. gada 7. septembris),
   ar ko groza Padomes Direktīvu 76/768/EEK par kosmētikas līdzekļiem, lai pielāgotu tās III pielikumu tehnikas attīstībai
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Padomes 1976. gada 27. jūlija Direktīvu 76/768/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kosmētikas līdzekļiem (1), un jo īpaši tās 8. panta 2. punktu,
   pēc apspriešanās ar Zinātnisko komiteju gala patērētājiem paredzēto kosmētikas līdzekļu un nepārtikas preču jautājumos,
   tā kā:

               (1)

               Muskusksilolam un ketonmuskusam periodu iekļaušanai Direktīvas 76/768/EEK III pielikuma 2. daļā pagarināja līdz 2004. gada 30. septembrim, jo riska novērtēšana netika pabeigta saskaņā ar Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 par esošo vielu riska faktoru novērtējumu un kontroli (2).

               (2)

               2004. gada 8. janvārī Toksikoloģijas, ekotoksikoloģijas un vides zinātniskā komiteja pieņēma atzinumu par rezultātiem muskusksilola un ketonmuskusa riska novērtēšanā, ko veica saskaņā ar Regulu (EEK) Nr. 793/93.

               (3)

               Zinātniskā komiteja gala patērētājiem paredzēto kosmētikas līdzekļu un nepārtikas preču jautājumos (SCCNFP) apstiprināja, ka muskusksilolu var droši izmantot kosmētikas līdzekļos, izņemot mutes dobuma higiēnas līdzekļus, galaproduktā nepārsniedzot maksimālo koncentrācijas līmeni 1 % apmērā smaržās, 0,4 % apmērā tualetes ūdenī un 0,03 % apmērā citos līdzekļos, un ka ketonmuskusu var droši izmantot kosmētikas līdzekļos, izņemot mutes dobuma higiēnas līdzekļus, galaproduktā nepārsniedzot maksimālo koncentrācijas līmeni 1,4 % apmērā smaržās, 0,56 % apmērā tualetes ūdenī un 0,042 % apmērā citos līdzekļos.

               (4)

               Tāpēc muskusksilols un ketonmuskuss ir jāiekļauj Direktīvas 76/768/EEK III pielikuma 1. daļā, bet attiecīgie šā pielikuma 2. daļas ieraksti ir jāsvītro.

               (5)

               Tāpēc Direktīva 76/768/EEK ir attiecīgi jāgroza.

               (6)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Kosmētikas līdzekļu pastāvīgās komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 76/768/EEK III pielikumu groza saskaņā ar šīs direktīvas pielikumu.
   2. pants
   1.   Dalībvalstis pieņem normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības vēlākais līdz 2004. gada 1. oktobrim. Tās nekavējoties dara Komisijai zināmus šos noteikumus, kā arī minēto noteikumu un šīs direktīvas korelācijas tabulu.
   Kad dalībvalstis pieņem šos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarīt šādas atsauces.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu svarīgākos noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   3. pants
   Šī direktīva stājas spēkā trešajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   4. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2004. gada 7. septembrī

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Olli REHN

      (1)  OV L 262, 27.9.1976., 169. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2003/83/EK (OV L 238, 25.9.2003., 23. lpp.).

      (2)  OV L 84, 5.4.1993., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1882/2003 (OV L 284, 31.10.2003., 1. lpp.).

      PIELIKUMS
      Direktīvas 76/768/EEK III pielikumu groza šādi.

                  1)

                  Pielikuma 2. daļā svītro 61. un 62. ierakstu.

                  2)

                  Pielikuma 1. daļu papildina ar 96. un 97. ierakstu:

                              Atsauces numurs

                              Viela

                              Ierobežojumi

                              Lietošanas nosacījumi un brīdinājumi, kas jāuzdrukā uz etiķetes

                              Lietošanas joma un/vai lietošana

                              Maksimālais pieļaujamais koncentrācijas līmenis gatavā kosmētikas līdzeklī

                              Citi ierobežojumi un prasības

                              a

                              b

                              c

                              d

                              e

                              f

                              “96.

                              Muskusksilols (CAS Nr. 81-15-2)

                              Visi kosmētikas līdzekļi, izņemot mutes dobuma higiēnas līdzekļus

                                          a)

                                          1,0 % smaržās

                                          b)

                                          0,4 % tualetes ūdenī

                                          c)

                                          0,03 % citos līdzekļos

                              97.

                              Ketonmuskuss (CAS Nr. 81-14-1)

                              Visi kosmētikas līdzekļi, izņemot mutes dobuma higiēnas līdzekļus

                                          a)

                                          1,4 % smaržās

                                          b)

                                          0,56 % tualetes ūdenī

                                          c)

                                          0,042 % citos līdzekļos”


title: Padomes direktīva (1984. gada 11. decembris), ar ko groza Direktīvas 64/432/EEK un 72/461/EEK attiecībā uz konkrētiem pasākumiem, kuri attiecas uz mutes un nagu sērgu un cūku vezikulāro slimību

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31984L0643

Oficiālais Vēstnesis L 339 , 27/12/1984 Lpp. 0027 - 0029 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 3 Sējums 18 Lpp. 0083  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 03 Sējums 33 Lpp. 0050  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 3 Sējums 18 Lpp. 0083  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 03 Sējums 33 Lpp. 0050

		Padomes direktīva(1984. gada 11. decembris),ar ko groza Direktīvas 64/432/EEK un 72/461/EEK attiecībā uz konkrētiem pasākumiem, kuri attiecas uz mutes un nagu sērgu un cūku vezikulāro slimību(84/643/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 43. un 100. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā Direktīvā 64/432/EEK [4], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 83/646/EEK [5], ir ietverti nosacījumi, kas jāievēro attiecībā uz to dzīvu liellopu un cūku veselību, kuri paredzēti Kopienas iekšējai tirdzniecībai;tā kā dalībvalstis pašlaik piemēro dažādas politikas mutes un nagu sērgas kontrolei un profilaksei; tā kā ir svarīgi visām dalībvalstīm, neatkarīgi no īstenotās veselības politikas, sniegt atbilstošas garantijas, kas ir noteikti vajadzīgas līdz īsteno saskaņotus pasākumus, lai apkarotu mutes un nagu sērgu;tā kā konkrētas garantijas, kas var būt vajadzīgas attiecībā uz cūku vezikulāro slimību, jāsaglabā kā daļa no noteikumiem, kurus piemēro Kopienas iekšējā tirdzniecībā ar dzīvām cūkām,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvu 64/432/EEK groza šādi:1. Direktīvas 3. panta 3. punktā:- a) apakšpunktu svītro,- b), c), d) un e) apakšpunkts attiecīgi kļūst par a), b), c) un d) apakšpunktu.2. Direktīvas 3. panta 6. punktā:- a) apakšpunktu svītro,- b) un c) apakšpunkts attiecīgi kļūst par a) un b) apakšpunktu.3. Direktīvas 3. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešajā teikumā vārdus "3. punkta b) un c) apakšpunkts" aizstāj ar vārdiem "3. punkta a) un b) apakšpunkts".4. Direktīvas 4.a un 4.b pantu aizstāj ar šādu pantu:"4.a pantsUz papildu garantijām, kas var būt vajadzīgas attiecībā uz mutes un nagu sērgu un cūku vezikulāro slimību, attiecas šādi noteikumi:1. Dalībvalstis, kurās vismaz divus gadus nav konstatēta mutes un nagu sērga, kurās neveic vakcināciju un kuras neatļauj to teritorijā ievest mājdzīvniekus, kas ir vakcinēti mazāk nekā pirms gada, var to teritorijā ievest dzīvus liellopus un cūkas, ievērojot šādus nosacījumus:A. Ja mājdzīvnieki nāk no dalībvalsts, kas atbilst tiem pašiem kritērijiem, tad jābūt garantijai, ka tie nav vakcinēti pret mutes un nagu sērgu;B. Ja mājdzīvnieki nāk no dalībvalsts, kurā vismaz divus gadus nav konstatēta mutes un nagu sērga, kurā veic vakcināciju un kura atļauj savā teritorijā ievest vakcinētus mājdzīvniekus, tad:a) jābūt garantijai, ka mājdzīvnieki nav vakcinēti pret mutes un nagu sērgu;b) jābūt garantijai, ka liellopiem ir bijis negatīvs rezultāts mutes un nagu sērgas vīrusa testā, kas veikts, ņemot audu paraugus no balsenes un rīkles gala (testā ar elastīgo zondi);c) jābūt garantijai, ka liellopiem un cūkām ir bijis negatīvs rezultāts seroloģiskajā testā, kas veikts, lai noteiktu mutes un nagu sērgas antivielas;d) jābūt garantijai, ka liellopi un cūkas eksportētājvalstī četrpadsmit dienas ir turēti izolēti vai nu saimniecībā, vai karantīnas punktā, valsts pilnvarota veterinārārsta uzraudzībā. Šajā sakarā neviens no mājdzīvniekiem, kas atrodas izcelsmes saimniecībā vai attiecīgi karantīnas punktā, 21 dienu pirms eksportēšanas nav vakcinēts pret mutes un nagu sērgu, un neviens mājdzīvnieks, izņemot tos, kuri ir daļa no sūtījuma, tajā pašā laika posmā nav ievests saimniecībā vai karantīnas punktā;e) tiem divdesmit vienu dienu jābūt ievietotiem karantīnā;C. Ja mājdzīvnieki nāk no dalībvalsts, kurā vismaz divus gadus nav konstatēta mutes un nagu sērga, tad jābūt:a) B punktā minētajām garantijām, izņemot garantijas par karantīnu izcelsmes saimniecībā;b) iespējamām papildu garantijām, par kurām jālemj saskaņā ar 12. pantā noteikto procedūru.2. To dalībvalstu teritorijās, kurās veic vakcināciju un kuras ļauj ievest vakcinētus mājdzīvniekus, dzīvus liellopus ieved, ievērojot šādus nosacījumus:a) ja mājdzīvnieki nāk no dalībvalsts, kas atbilst tiem pašiem kritērijiem, tad jābūt:i) garantijai, ka vairāk nekā četrus mēnešus veci liellopi vaislai vai ražošanai ne mazāk kā piecpadsmit dienas un ne vairāk kā četrus mēnešus pirms iekraušanas ir vakcinēti pret A, O un C tipa mutes un nagu sērgas vīrusiem, izmantojot inaktivētu vīrusa vakcīnu, ko eksportētājvalsts kompetentā iestāde ir apstiprinājusi un kontrolē;ii) garantijai, ka vairāk nekā četrus mēnešus veci liellopi kaušanai ne mazāk kā piecpadsmit dienas un ne vairāk kā četrus mēnešus pirms iekraušanas ir vakcinēti pret A, O un C tipa mutes un nagu sērgas vīrusiem, izmantojot inaktivētu vīrusa vakcīnu, ko eksportētājvalsts kompetentā iestāde ir apstiprinājusi un kontrolē; tomēr vakcinācijas derīguma termiņu pagarina līdz divpadsmit mēnešiem, ja liellopi ir atkārtoti vakcinēti dalībvalstīs, kur šādus mājdzīvniekus vakcinē katru gadu un kur tos sistemātiski nokauj, kad tie saslimst ar mutes un nagu sērgu;b) ja mājdzīvnieki nāk no dalībvalsts, kurā vismaz divus gadus nav konstatēta mutes un nagu sērga, kurā neveic vakcināciju un kura neļauj savā teritorijā ievest vakcinētus mājdzīvniekus, tad jābūt garantijai, ka tie nav vakcinēti pret mutes un nagu sērgu, tomēr neskarot mājdzīvniekus, kas, iespējams, ir vakcinēti pret mutes un nagu sērgu, pirms tos ieveda ganāmpulkā, uz kuru tos nosūta.3. Šā panta 1. punktā minētās dalībvalstis, ievērojot Līguma vispārīgos noteikumus, var arī to teritorijā ievest cūku sugu mājdzīvniekus vaislai vai ražošanai, ja tiem ir bijis negatīvs rezultāts testā, nosakot cūku vezikulārās slimības antivielas, kas ir veikts ne vairāk kā trīsdesmit dienas pirms nosūtīšanas.4. Ja šajā pantā minētos testus veic saimniecībā, tad nosūtāmie dzīvnieki līdz nosūtīšanai jāizolē no citiem dzīvniekiem.Piemērojot šo pantu, uzskata, ka dalībvalstī vismaz divus gadus nav konstatēta mutes un nagu sērga, arī tad, ja tās teritorijas ierobežotā daļā ir reģistrēts ierobežots slimības uzlies mojumu skaits, ar nosacījumu, ka šādi uzliesmojumi ir apkaroti mazāk nekā trijos mēnešos.Reizi trijos gados un pirmo reizi trīs gadus pēc 3. panta 1. punktā minētās dienas Padome ar kvalificētu balsu vairākumu pēc Komisijas priekšlikuma pārskata šā panta noteikumus. Šī pārskatīšana notiek, pamatojoties uz Komisijas ziņojumu, kuram vajadzības gadījumā ir pievienoti priekšlikumi."5. Direktīvas 4.c pants kļūst par 4.b pantu.6. Direktīvas 5. panta pirmajā teikumā vārdus "3. panta 3. punkta a) apakšpunktā un 6. punkta a) apakšpunktā" aizstāj ar vārdiem "4.a panta 2. punktā".7. Direktīvas 7. panta 1. punktā:- A apakšpunkta a) daļā vārdus "atkāpjoties no 3. panta 3. punkta a) apakšpunkta vai 6. punkta a) apakšpunkta" aizstāj ar vārdiem "atkāpjoties no 4.a panta 2. punkta";- A punkta a) daļā vārdus "atkāpjoties no 3. panta 3. punkta a) apakšpunkta" aizstāj ar vārdiem "atkāpjoties no 4.a panta 2. punkta".2. pantsDirektīvas 72/461/EEK 12. pantam pievieno šādu daļu:"Tomēr, lai Īrijai un Apvienotajai Karalistei attiecībā uz Ziemeļīriju īpašo režīmu, kas uz tām attiecas saskaņā ar 13. pantu, ļautu aizstāt ar šajā direktīvā izklāstītajiem vispārējiem noteikumiem par mutes un nagu sērgu, abās minētajās dalībvalstīs ne vēlāk kā 1985. gada 30. septembrī stājas spēkā vajadzīgie pasākumi, lai tos izpildītu".3. pantsDalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai ne vēlāk kā 1984. gada 31. decembrī izpildītu šīs direktīvas prasības; dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.Tomēr Īrijā un Apvienotajā Karalistē attiecībā uz Ziemeļīriju tie stājas spēkā, nodrošinot minēto izpildi ne vēlāk kā 1985. gada 30. septembrī. Līdz minētajai dienai tās ir tiesīgas saglabāt spēkā tādas savas valsts tiesību normas attiecībā uz vaislai, glabāšanai un kaušanai paredzētu liellopu ievešanu to teritorijās no citām dalībvalstīm, kas attiecas uz aizsardzību pret mutes un nagu sērgu, tajā pašā laikā ievērojot Līguma vispārīgos noteikumus.4. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1984. gada 11. decembrīPadomes vārdā —PriekšsēdētājsA. Deasy[1] OV C 122, 5.5.1984., 7. lpp.[2] OV C 172, 2.7.1984., 185. lpp.[3] OV C 248, 17.9.1984., 16. lpp.[4] OV 121, 29.7.1964., 1977./64. lpp.[5] OV L 360, 23.12.1983., 44. lpp.--------------------------------------------------