Svarīgs juridisks paziņojums

|

31985L0490

Komisijas Ceturtā Direktīva (1985. gada 11. oktobris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz analīzes metodēm, kuras vajadzīgas, lai pārbaudītu kosmētikas līdzekļu sastāvu

Oficiālais Vēstnesis L 295 , 07/11/1985 Lpp. 0030 - 0045 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 13 Sējums 14 Lpp. 0192  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 15 Sējums 6 Lpp. 0115  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 13 Sējums 14 Lpp. 0192  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 15 Sējums 6 Lpp. 0115  CS.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 46  - 61 ET.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 46  - 61 HU.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 46  - 61 LT.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 46  - 61 LV.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 46  - 61 MT.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 46  - 61 PL.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 46  - 61 SK.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 46  - 61 SL.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 46  - 61

		Komisijas Ceturtā Direktīva(1985. gada 11. oktobris)par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz analīzes metodēm, kuras vajadzīgas, lai pārbaudītu kosmētikas līdzekļu sastāvu(85/490/EEK)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1976. gada 27. jūlija Direktīvu 76/768/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu, kas attiecas uz kosmētikas līdzekļiem [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 85/391/EEK [2], un jo īpaši tās 8. panta 1. punktu,tā kā Direktīvā 76/768/EEK ir paredzēta kosmētikas līdzekļu oficiāla testēšana, kuras mērķis ir nodrošināt to Kopienas noteikumos izklāstīto nosacījumu ievērošanu, kas attiecas uz kosmētikas līdzekļu sastāvu;tā kā iespējami īsā laikā būtu jāparedz visas vajadzīgās analīžu metodes; tā kā trīs pasākumi šā mērķa sasniegšanai jau ir veikti, ar Komisijas Direktīvu 80/1335/EEK [3], 82/434/EEK [4] un 83/514/EEK [5] nosakot dažas metodes, ar ceturto pasākumu jāparedz metodes glicerīna 1-(4-aminobenzoāta) pierādīšanai un noteikšanai, hlorbutanola noteikšanai, hinīna pierādīšanai un noteikšanai, neorganisko sulfītu un hidrogēnsulfītu pierādīšanai un noteikšanai, sārmu metālu hlorātu pierādīšanai un noteikšanai un nātrija jodāta pierādīšanai un noteikšanai;tā kā šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi Komiteja, kura izveidota, lai Direktīvu 76/768/EEK pielāgotu tehnikas attīstībai,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDalībvalstis veic visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu to, ka oficiāli testējot kosmētikas līdzekļus:- pierāda un nosaka glicerīna 1-(4-aminobenzoātu),- nosaka hlorbutanolu,- pierāda un nosaka hinīnu,- pierāda un nosaka neorganiskos sulfītus un hidrogēnsulfītus,- pierāda un nosaka sārmu metālu hlorātus un- pierāda un nosaka nātrija jodātusaskaņā ar pielikumā aprakstītajām metodēm.2. pantsDalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības, ne vēlāk kā līdz 1986. gada 31. decembrim.Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.3. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1985. gada 11. oktobrīKomisijas vārdā —Komisijas loceklisStanley clinton-davis[1] OV L 262, 27.9.1976., 169. lpp.[2] OV L 224, 22.8.1985., 40. lpp.[3] OV L 383, 31.12.1980., 27. lpp.[4] OV L 185, 30.6.1982., 1. lpp.[5] OV L 291, 24.10.1983., 9. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSGLICERĪNA 1-(4-AMINOBENZOĀTA) PIERĀDĪŠANA UN NOTEIKŠANAA. PIERĀDĪŠANA1. PIEMĒROŠANAS JOMA UN NOZARE.Ar šo metodi atklāj alfa-monogliceril-4-aminobenzoātu (glicerīna 1-(4-aminobenzoātu)). Ar to atklāj arī etil-4-aminobenzoātu (benzokaīnu INN), kas var būt kā piemaisījums.2. PRINCIPSPierāda silikagēla plānslāņa hromatogrāfijā ar fluorescējošu indikatoru un brīvo pirmējo aminogrupu nosaka pēc diazokrāsvielas veidošanās uz plates.3. REAĢENTIVisiem reaģentiem vajadzētu būt analītiski tīriem.3.1. Šķīdinātāja maisījums: cikloheksāns/propan-2-ols/stabilizēts dihlormetāns: 48: 64: 9 (v/v/v).3.2. Attīstīšanas šķīdinātājs: petrolētera (40-60)/benzola/acetona/amonija hidroksīda šķīdums (vismaz 25 % NH3): 35: 35: 35: 1 (v/v/v/v).Attīstīšanas šķīdinātājs: | a)nātrija nitrīts: 1 g 100 mililitros 1 M sālsskābes (gatavo tieši pirms lietošanas);b)2-naftols: 0,2 g 100 mililitros 1 M kālija hidroksīda. |3.4. Standartšķīdumi:alfa-monogliceril-4-aminobenzoāts: 0,05 g 100 mililitros šķīdinātāja maisījuma (3.1.);etil-4-aminobenzoāts: 0,05 g 100 mililitros šķīdinātāja maisījuma (3.1.);3.5. Silikagēla 60 F254 plates, 0,25 mm biezas, 200 mm × 200 mm.4. APRĪKOJUMS4.1. Plānslāņa hromatogrāfijas standartaprīkojums.4.2. Ultraskaņas vanna.4.3. Sīkporu filtrs FH, 0,5 μm, vai līdzvērtīgs.5. PROCEDŪRA5.1. Parauga gatavošanaIesver 1,5 g analizējamā kosmētikas līdzekļa 10 ml mērkolbā ar aizbāzni. Uzpilda līdz zīmei ar šķīdinātāju (3.1.). Noslēdz un atstāj vienu stundu istabas temperatūrā ultraskaņas vannā (4.2.). Izfiltrē caur sīkporu filtru (4.3.) un filtrātu izmanto hromatogrāfijai.5.2. Plānslāņa hromatogrāfijaUznes 10 μl parauga šķīduma (5.1.) un katra standartšķīduma (3.4.) uz plates (3.5.).Attīsta hromatogrammu līdz 150 mm augstumam kamerā, kas piesātināta ar šķīdinātāju (3.2.). Ļauj platei nožūt apkārtējās vides temperatūrā.5.3. Attīstīšana5.3.1. Apskata plati 254 nm ultravioletā gaismā.5.3.2. Pilnīgi nožuvušo plati apsmidzina ar šķīdumu 3.3. a).Ļauj žūt istabas temperatūrā 1 minūti un tūlīt apsmidzina ar šķīdinātāju 3.3. b).Žāvē plati žāvēšanas skapī 60°C. Plankumi parādās oranži. Alfa-monogliceril-4-aminobenzoāta Rf = 0,07; etil-4-aminobenzoāta Rf = 0,55.B. NOTEIKŠANA1. PIEMĒROŠANAS JOMA UN NOZAREAr šo metodi nosaka alfa-monogliceril-4-aminobenzoātu. Ar to nosaka arī etil-4-aminobenzoātu. Ar to nevar noteikt vairāk kā 5 % (m/m) alfa-monogliceril-4-aminobenzoāta un 1 % (m/m) etil-4-aminobenzoāta.2. NOTEIKUMSAr šo metodi noteikto alfa-monogliceril-4-aminobenzoāta un etil-4-aminobenzoāta saturu izsaka kosmētikas līdzekļa masas procentos (% m/m).3. PRINCIPSAnalizējamo kosmētikas līdzekli suspendē metanolā un pēc attiecīgas parauga apstrādes nosaka augstas izšķirtspējas šķidruma hromatogrāfijā (HPLC).4. REAĢENTIVisiem reaģentiem vajadzētu būt analītiski tīriem un attiecīgos gadījumos piemērotiem HPLC.4.1. Metanols.4.2. Kālija dihidrogēnortofosfāts (KH2PO4).4.3. Cinka diacetāts (Zn(CH3COO)2·2H2O).4.4. 204= 1,05).4.5. Kālija heksacianoferāts (K4 (Fe(CN)6)·3H2O).4.6. Etil-4-hidroksibenzoāts.4.7. Alfa-monogliceril-4-aminobenzoāts.4.8. Etil-4-aminobenzoāts.4.9. Fosfāta buferšķīdums (0,02 M): izšķīdina 2,72 g kālija dihidrogēnortofosfāta (4.2.) vienā litrā ūdens.4.10. Eluants: fosfāta buferšķīdums (4.9.)/metanols (4.1.) 61/39 (v/v/).Kustīgās fāzes sastāvu var mainīt, lai sasniegtu izšķirtspēju ar koeficientu R ≥ 1,5R = 2d'R— d'RW+ W,kur:R1 un R2 = pīķu izdalīšanas laiki minūtēs,W1 un W2 = pīķu platumi pusaugstumā milimetros,d” = pašrakstītāja ātrums milimetros minūtē.4.11. Alfa-monogliceril-4-aminobenzoāta standartšķīdums: precīzi nosver aptuveni 40 mg alfa-monogliceril-4-aminobenzoāta un ievada 100 ml mērkolbā. Izšķīdina 40 mililitros metanola (4.1.). Uzpilda līdz zīmei ar buferšķīdumu (4.9.) un sajauc.4.12. Etil-4-aminobenzoāta standartšķīdums: precīzi nosver aptuveni 40 mg etil-4-aminobenzoāta un ievada 100 ml mērkolbā. Izšķīdina 40 mililitros metanola (4.1.). Uzpilda līdz zīmei ar buferšķīdumu (4.9.) un sajauc.4.13. Iekšējā standarta šķīdums: precīzi nosver aptuveni 50 mg etil-4-hidroksibenzoāta (4.6.), pārnes uz 100 ml mērkolbu, izšķīdina 40 mililitros metanola (4.1.), uzpilda līdz zīmei ar buferšķīdumu (4.9.) un sajauc.4.14. Standartšķīdumi: gatavo četrus standartšķīdumus, izšķīdinot 100 mililitros eluanta (4.10.) saskaņā ar šo tabulu:Standartšķīdums | Alfa-monogliceril-4-aminobenzoāts | Etil-4-aminobenzoāts | Etil-4-hidroksibenzoāts |(μg/ml) [1] | ml (4.11.) | (μg/ml) [1] | ml (4.11.) | (μg/ml) [1] | ml (4.11.) |I | 8 | 2 | 8 | 2 | 50 | 10 |II | 16 | 4 | 12 | 3 | 50 | 10 |III | 24 | 6 | 16 | 4 | 50 | 10 |IV | 40 | 10 | 20 | 5 | 50 | 10 |4.15. Karesa I šķīdums: izšķīdina 26,5 g kālija heksacianoferāta (4.5.) ūdenī un uzpilda līdz 250 ml.4.16. Karesa II šķīdums: izšķīdina 54,9 g cinka diacetāta (4.3.) un 7,5 ml etiķskābes (4.4.) ūdenī un uzpilda līdz 250 ml.4.17. Merck Lichrosorb RP-18 vai līdzvērtīgs ar daļiņu vidējo izmēru 5 μm.5. APRĪKOJUMS5.1. Laboratorijas standartaprīkojums.5.2. Augstas izšķirtspējas hromatogrāfijas iekārta ar maināma garuma ultravioleto staru detektoru un kolonnas termostatu, kas noregulēts uz 45°C.5.3. Nerūsējoša tērauda kolonna: garums: 250 mm, iekšējais diametrs: 4,6 mm, pildījums: Lichrosorb RP - 18 (4.17.).5.4. Ultraskaņas vanna.6. PROCEDŪRA6.1. Parauga gatavošana6.1.1. Precīzi iesver aptuveni 1 g parauga 100 ml vārglāzē un pievieno 10 ml metanola (4.1.).6.1.2. Liek vārglāzi ultraskaņas vannā (5.4.) uz 20 minūtēm, lai rodas suspensija. Šādi iegūto suspensiju kvantitatīvi pārnes uz 100 ml mērkolbu ar ne vairāk kā 75 ml eluanta (4.10.).Secīgi pievieno 1 ml Karesa I šķīduma (4.15.) un 1 ml Karesa II šķīduma (4.16.) un sajauc pēc katras pievienošanas. Uzpilda līdz zīmei ar eluantu (4.10.), vēlreiz sajauc un izfiltrē caur kroku filtrpapīru.6.1.3. Ar pipeti pārnes 3,0 ml saskaņā ar 6.1.2. iegūtā filtrāta un 5,0 ml iekšējā standarta šķīduma (4.13.) uz 50 ml mērkolbu. Uzpilda līdz zīmei ar eluantu (4.10.) un sajauc. Šādi iegūto šķīdumu izmanto hromatogrāfiskajā analīzē, kas aprakstīta 6.2.6.2. Hromatogrāfija6.2.1. Kustīgās fāzes (4.10.) plūsmas ātrumu noregulē uz 1,2 ml/min. un kolonnas temperatūru uz 45°C.6.2.2. Detektora viļņu garumu (5.2.) noregulē uz 274 nm.6.2.3. Ar mikrošļirci vismaz divas reizes pa 20 μl šķīduma (6.1.3.) ievada hromatogrāfā un izmēra pīķu laukumus.6.3. Kalibrēšanas līkne6.3.1. Ievada 20 ml no katra standartšķīduma (4.14.) un izmēra pīķu laukumus.6.3.2. Katrai koncentrācijai aprēķina alfa-monogliceril-4-aminobenzoāta pīķu un iekšējā standarta pīķu laukumu attiecību. Šo attiecību atzīmē uz abscisu ass un attiecīgo masu attiecību uz ordinātu ass.6.3.3. To pašu procedūru piemēro etil-4-hidroksibenzoātam.7. APRĒĶINS7.1. No kalibrēšanas līknes, kas iegūta saskaņā ar 6.3., nolasa masu attiecības (RP1, RP2), kuras atbilst saskaņā ar 6.2.3. aprēķināto pīķu laukumu attiecībām, kur:RP1 = alfa-monogliceril-4-aminobenzoāta masa/etil-4-hidroksibenzoāta masa,RP2 = etil-4-aminobenzoāta masa/etil-4-hidroksibenzoāta masa.7.2. No šādi iegūtajām masu attiecībām aprēķina alfa-monogliceril-4-aminobenzoāta un etil-4-aminobenzoāta saturu masas procentos (% m/m) pēc formulas:Rp % (m/m) alfa-monogliceril-4-aminobenzoāta =RP1 ×Rp % (m/m) etil-4-aminobenzoāta =RP2 ×,q = etil-4-hidroksibenzoāta (iekšējā standarta) daudzums miligramos saskaņā ar 4.12.,p = parauga daudzums gramos saskaņā ar 6.1.1.8. ATKĀRTOJAMĪBA [2]8.1. No viena parauga ar 5 % (m/m) alfa-monogliceril-4-aminobenzoāta saturu divās paralēlās noteikšanās iegūto rezultātu starpībai nevajadzētu pārsniegt 0,25 %.8.2. No viena parauga ar 1 % (m/m) etil-4-aminobenzoāta saturu divās paralēlās noteikšanās iegūto rezultātu starpībai nevajadzētu pārsniegt 0,10 %.9. PIEZĪMES9.1. Pirms analīzes pārbauda, vai paraugā ir vielas, kuru pīķi hromatogrammā var pārklāties ar iekšējā standarta (etil-4aminobenzoāta) pīķi.9.2. Lai pārbaudītu, vai nav nekādu traucējumu, noteikšanu atkārto, mainot metanola proporciju kustīgajā fāzē relatīvi par 10 %.HLORBUTANOLA NOTEIKŠANA1. PIEMĒROŠANAS JOMA UN NOZAREŠī metode ir piemērota hlorbutanola (INN) noteikšanai līdz maksimālajai koncentrācijai 0,5 % (m/m) jebkurā kosmētikas līdzeklī, izņemot aerosolus.2. NOTEIKUMSAr šo metodi noteiktā hlorbutanola saturu izsaka kosmētikas līdzekļa masas procentos (% m/m).3. PRINCIPSKad analizējamais kosmētikas līdzeklis ir attiecīgi apstrādāts, noteikšanu veic gāzu hromatogrāfijā, par iekšējo standartu izmantojot 2,2,2-trihloretanolu.4. REAĢENTIVisiem reaģentiem vajadzētu būt analītiski tīriem.4.1. Hlorbutanol (1,1,1-trihlor-2-metilpropan-2-ols).4.2. 2,2,2-trihloretanols.4.3. Absolūtais spirts.4.4. Hlorbutanola standartšķīdums: 0,025 g 100 mililitros etanola (4.3.) (m/v).4.5. Standartšķīdums –2,2,2-trihloretanols: 4 mg 100 mililitros etanola (4.3.) (m/v).5. APRĪKOJUMS5.1. Laboratorijas standartaprīkojums.5.2. Gāzu hromatogrāfs ar elektronu detektoru, Ni 63.6. PROCEDŪRA6.1. Parauga gatavošanaPrecīzi nosver no 0,1 līdz 0,3 g (p g) parauga. Liek 100 ml mērkolbā. Izšķīdina etanolā (4.3.), pievieno 1 ml iekšējā standarta šķīduma (4.5.) un uzpilda līdz zīmei ar etanolu.6.2. Gāzu hromatogrāfijas apstākļi6.2.1. Ekspluatācijas nosacījumiem jānodrošina izšķirtspējas koeficients R ≥ 1,5.R = 2d'R— d'RW+ W,kur:R1 un R2 = pīķu izdalīšanas laiki minūtēs,W1 un W2 = pīķu platumi pusaugstumā milimetros,d” = pašrakstītāja ātrums milimetros minūtē.6.2.2. Piemēram, šādi darba apstākļi nodrošina vajadzīgo izšķirtspēju:Kolonna | I | II |materiāls | Stikls | Nerūsējošs tērauds |Garums | 1,80 m | 3 m |Diametrs | 3 mm | 3 mm |Nekustīgā fāze | 10 % Carbowax 20 M TPA uz Gaschrom Q ar daļiņu izmēru 80-100 | 5 % OV 17 uz Chromosorb WAW DMCS ar daļiņu izmēru 80-100 |Paraugu kondicionēšana | 2 – 3 dienas 190°C | |Temperatūra: | | |- inžektors | 200°C | 150°C |- kolonna | 150°C | 100°C |- detektors | 200°C | 150°C |Nesējgāze | Slāpeklis | Argons/metāns (95/5 v/v) |Plūsmas ātrums | 35 ml/min. | 35 ml/min. |6.3. Standarta līkneLietojot piecas 100 ml mērkolbas, pievieno 1 ml standartšķīduma (4.5.) un attiecīgi 0,2, 0,3, 0,4, 0,5 un 0,6 ml šķīduma (4.4.), uzpilda līdz zīmei ar etanolu (4.3.) un sajauc. Ievada 1 μl katra sķīduma hromatogrāfā saskaņā ar darba apstāķliem, kas aprakstīti 6.2.2., un konstruē kalibrēšanas līkni, uz abscisu ass atzīmējot hlorbutanola masas attiecību pret 2,2,2-trihloretanola masu un uz ordinātu ass attiecīgo pīķu laukumu attiecību.6.4. Ievada 1 μl saskanā ar 6.1. iegūtā šķīduma un turpina saskaņā ar apstākļiem, kas aprakstīti 6.2.2.7. APRĒĶINS7.1. Pēc standarta līknes (6.3.) aprēķina daudzumu a, ko izsaka hlorbutanola miligramos šķīdumā (6.1.).7.2. Hlorbutanola saturu paraugā aprēķina pēc formulas:=8. ATKĀRTOJAMĪBA [3]No viena parauga ar 0,5 % (m/m) hlorbutanola saturu divās paralēlās noteikšanās iegūto rezultātu starpībai nevajadzētu pārsniegt 0,01 %.PiezīmeJa rezultāts ir vienāds ar vai pārsniedz maksimālo atļauto koncentrāciju, jāpārbauda, vai nav pārklāšanās. (4.3).HINĪNA PIERĀDĪŠANA UN NOTEIKŠANAA. PIERĀDĪŠANA1. PIEMĒROŠANAS JOMA UN NOZARE.Šī metode ir paredzēta hinīna noteikšanai šampūnos un matu losjonos.2. PRINCIPSPierāda silikagēla plānslāņa hromatogrāfijā. Hinīnu nosaka pēc tā zilās fluorescences skābā vidē 360 nm.Turpmākajam apstiprinājumam fluorescenci var novērst ar broma tvaikiem, amonjaka tvaiki izraisīs dzeltenīgu fluorescenci.3. REAĢENTIVisiem reaģentiem vajadzētu būt analītiski tīriem.3.1. Silikagēla plates bez fluorescences indikatoriem, 0,25 mm biezas, 200 mm × 200 mm.3.2. Attīstīšanas šķīdinātājs: toluols/dietilēteris/dihlormetāns/dietilamīns/20/20/20/8 (v/v/v/v).3.3. Metanols.3.4. 204= 1,84).3.5. Dietilēteris.3.6. Attīstīšanas aģents: atdzesētā traukā 95 mililitriem dietilētera (3.5.) uzmanīgi pievieno 5 ml sērskābes (3.4.).3.7. Broms.3.8. 204= 0,90).3.9. Hinīns, bezūdens.3.10. Standartšķīdums: precīzi iesver aptuveni 100,0 mg bezūdens hinīna (3.9.) mērkolbā un izšķīdina 100 mililitros metanola (3.3.).4. APRĪKOJUMS4.1. Standarta iekārta plānslāņa hromatogrāfijai.4.2. Ultraskaņas vanna.4.3. Sīkporu filtrs, FH 0,5 μm vai līdzvērtīgs ar piemērotu filtrēšanas iekārtu.5. PROCEDŪRA5.1. Parauga gatavošanaPrecīzi iesver 100 ml mērkolbā tādu parauga daudzumu, kurā var būt aptuveni 100 mg hinīna, izšķīdina un uzpilda līdz zīmei ar metanolu (3.3.).Noslēdz kolbu un atstāj vienu stundu istabas temperatūrā ultraskaņas vannā (4.2.). Izfiltrē (4.3.) un filtrātu lieto hromatogrāfijā.5.2. Plānslāņa hromatogrāfijaUznes 1,0 μl standartšķīduma (3.10.) un 1,0 μl parauga šķīduma (5.1.) uz silikagēla plates (3.1.). Attīsta hromatogrammu 150 mm garumā ar šķīdinātāju (3.2.) kamerā, kas iepriekš piesātināta ar šķīdinātāju (3.2.).5.3. Attīstīšana5.3.1. Nožāvē plati istabas temperatūrā.5.3.21. Apsmidzina ar reaģentu (3.6.).5.3.3. Ļauj platei žūt vienu stundu istabas temperatūrā.5.3.4. Apskata ultravioletās lampas gaismā, kuras viļņu garums ir 360 nm. Hinīna plankums fluorescē spilgti zils.Tabulā ir galveno hinīnam radniecīgo alkaloīdu Rf vērtību piemēri, kas attiecas uz attīstīšanu ar šķīdinātāju (3.2.).Alkaloīds | RF |Hinīns | 0,20 |Hinidīns | 0,29 |Cinhonīns | 0,33 |Cinhonidīns | 0,27 |Hidrohinidīns | 0,17 |5.3.5. Turpmākam hinīna klātbūtnes apstiprinājumam paraugā plati apmēram vienu stundu atstrādā ar broma tvaiku (3.7.). Fluorescence zūd. Ja to pašu plati apstrādā ar amonjaka tvaiku (3.8.), tad plankumi no jauna parādās brūnā krāsā, un ja plati atkal apskata 360 nm ultravioletā gaismā, tad var novērot dzeltenīgu fluorescenci.Noteikšanas robeža: 0,1 μg hinīna.B. NOTEIKŠANA1. PIEMĒROŠANAS JOMA UN NOZAREAr šo metodi nosaka hinīnu. Ar to var noteikt maksimālo atļauto 0,5 % (m/m) koncentrāciju šampūnos un 0,2 % koncentrāciju matu losjonos.2. NOTEIKUMSAr šo metodi noteiktā hinīna saturu izsaka kosmētikas līdzekļa masas procentos (% m/m).3. PRINCIPSKad analizējamais kosmētikas līdzeklis ir attiecīgi apstrādāts, noteikšanu veic augstas izšķirtspējas šķidruma hromatogrāfijā (HPLC).4. REAĢENTIVisiem reaģentiem vajadzētu būt analītiski tīriem un piemērotiem HPLC.4.1. Acetonitrils.4.2. Kālija dihidrogēnortofosfāts (KH2PO4).4.3. d204 = 1,7).4.4. Tetrametilamonija bromīds.4.5. Hinīns, bezūdens.4.6. Metanols.4.7. Ortofosforskābes šķīdums (0,1 M): iesver 11,53 g ortofosforskābes (4.3.) mērkolbā un izšķīdina 1000 ml ūdens.4.8. Kālija dihidrogēnortofosfāta šķīdums (0,1 M): iesver 13,6 g kālija dihidrogēnortofosfāta (4.2.) mērkolbā un izšķīdina 1000 ml ūdens.4.9. Tetrametilamonija bromīda šķīdums: mērkolbā izšķīdina 15,40 g tetrametilamonija bromīda (4.4.) 1000 ml ūdens.4.10. Eluants: ortofosforskābe (4.7.)/kālija dihidrogēnortofosfāts (4.8.)/tetrametilamonija bromīds (4.9.)/ūdens/acetonitrils (4.1.) 10/50/100/340/90 (v/v/v/v/v).Kustīgās fāzes sastāvu var mainīt, lai sasniegtu izšķirtspējas koeficientu R ≥ 1,5.R = 2d'R— d'RW+ W,kur:R1 un R2 = pīķu izdalīšanas laiki minūtēs,W1 un W2 = pīķu platumi pusaugstumā milimetros,d” = pašrakstītāja ātrums milimetros minūtē. 1.24.11. Silīcija oksīds apstrādāts ar oktadecilsilānu, 10 μm.4.12. Standartšķīdumi: precīzi iesver attiecīgi aptuveni 5,0, 10,0, 15,0 un 20,0 mg bezūdens hinīna (4.5.) 100 ml kolbās. Uzpilda līdz zīmei ar metanolu (4.6.) un krata, līdz hinīns izšķīst. Visus paraugus izfiltrē caur 0,5 mm filtru.5. APRĪKOJUMS5.1. Laboratorijas standartaprīkojums.5.2. Ultraskaņas vanna.5.3. Augstas izšķirtspējas šķidruma hromatogrāfijas iekārta ar maināma viļņu garuma detektoru.5.4. Kolonna: - garums: 250 mm, iekšējais diametrs: 4,6 mm, pildījums: silīcija oksīds (4.11.).5.5. Sīkporu filtrs, FH 0,5 μm vai līdzvērtīgs piemērotai filtrēšanas iekārtai.6. PROCEDŪRA6.1. Parauga gatavošanaPrecīzi iesver 100 ml mērkolbā tādu daudzumu kosmētikas līdzekļa, kurā ir vismaz 10,0 mg bezūdens hinīna, pievieno 20 ml metanola (4.6.) un liek kolbu ultraskaņas vannā (5.2.) uz 20 minūtēm. Uzpilda līdz zīmei ar metanolu (4.6.). Samaisa šķīdumu un pēc tam izfiltrē alikvoto daļu (5.5.).6.2. HromatogrāfijaPlūsmas ātrums: 1,0 ml/min.Detektora (5.3.) viļņu garums: 332 nm.Ievadītais tilpums: 10 μl filtrētā šķīduma (6.1.).Mērījums: pīķu laukums.6.3. Kalibrēšanas līkneVismaz trīs reizes ievada 10,0 ml no katra standartšķīduma (4.12.), izmēra pīķu laukumu un aprēķina vidējo laukumu atbilstīgi katrai koncentrācijai.Izveido kalibrēšanas līkni un pārliecinās, vai tā ir taisna.7. APRĒĶINS7.1. Pēc kalibrēšanas līknes (6.3.) nosaka bezūdens hinīna daudzumu miligramos ievadītajā tilpumā (6.2.).7.2. Bezūdens hinīna koncentrāciju paraugā masas procentos (% m/m) nosaka pēc šādas formulas:BA,kurB  ir filtrētā šķīduma (6.1.) 10 mikrolitros noteiktais bezūdens hinīna daudzums mikrogramos.A  ir parauga masa gramos (6.1.).8. ATKĀRTOJAMĪBA [4]No viena parauga ar 0,5 % (m/m) bezūdens hinīna saturu divās paralēlās noteikšanās iegūto rezultātu starpība nedrīkst pārsniegt 0,02 %.No viena parauga ar 0,2 % (m/m) bezūdens hinīna saturu divās paralēlās noteikšanās iegūto rezultātu starpība nedrīkst pārsniegt 0,01 %.NEORGANISKO SULFĪTU UN HIDROGĒNSULFĪTU PIERĀDĪŠANA UN NOTEIKŠANAPIEMĒROŠANAS JOMA UN NOZARE.Ar šo metodi pierāda un nosaka neorganiskos sulfītus un hidrogēnsulfītus kosmētikas līdzekļos. Tā ir piemērojama tikai tādiem kosmētikas līdzekļiem, kuru sastāvā ir ūdens vai spirta fāze un līdz 0,2 % sēra dioksīda koncentrācija.A. PIERĀDĪŠANA1. PRINCIPSParaugu karsē sālsskābē un atbrīvoto sēra dioksīdu pierāda pēc smaržas vai ar indikatorpapīru.2. REAĢENTIVisiem reaģentiem vajadzētu būt analītiski tīriem.2.1. Sālsskābe (4 M).2.2. Kālija jodāta cietes papīrs vai līdzvērtīgs.3. APRĪKOJUMS3.1. Laboratorijas standartaprīkojums.3.2. Kolba (25 ml) ar īsu atteces dzesinātāju.4. PROCEDŪRA4.1. Liek kolbā (3.2.) aptuveni 2,5 g parauga un pievieno 10 ml sālsskābes (2.1.).4.2. Sajauc un karsē līdz viršanai.4.3. Pārbauda, vai izdalās sērs.B. NOTEIKŠANA1. NOTEIKUMSAr šo metodi noteiktā sulfīta vai hidrogēnsulfīta saturu paraugā izsaka sēra dioksīda masas procentos.2. PRINCIPSPēc parauga paskābināšanas atbrīvoto sēra dioksīdu iedestilē ūdeņraža peroksīda šķīdumā. Izveidojušos sērskābi titrē ar standartizētu nātrija hidroksīda šķīdumu.3. REAĢENTIVisiem reaģentiem vajadzētu būt analītiski tīriem.3.1. Ūdeņraža peroksīds, 0,2 % (m/v). Katru dienu gatavo jaunu.3.2. d204 = 1,75).3.3. Metanols.3.4. Nātrija hidroksīds, (0,01 M) standartšķīdums.3.5. Slāpeklis.3.6. Indikators: maisījums 1: 1 (v/v) metilsarkanā (0,03 % m/v etanolā) un metilēnzilā (0,05 % m/v etanolā). Izfiltrē šķīdumu.4. APRĪKOJUMS4.1. Laboratorijas standartaprīkojums.4.2. Destilācijas iekārta (skat. attēlu).5. PROCEDŪRA5.1. Precīzi iesver aptuveni 2,5 g parauga destilācijas kolbā A (skatīt attēlu).5.2. Pievieno 60 ml ūdens un 50 ml metanola (3.3.) un sajauc.5.3. Destilāta uztvērējā D (skatīt attēlu) iepilina 10 ml ūdeņraža peroksīda (3.1.), 60 ml ūdens un dažus pilienus indikatora (3.6.). Pievieno dažus pilienus nātrija hidroksīda (3.4.), līdz indikators kļūst zaļš.5.4. Atkārto 5.3. attiecībā uz skalotni E (skatīt attēlu).5.5. Samontē iekārtu un noregulē slāpekļa (3.5.) plūsmu aptuveni uz 60 burbuļiem minūtē.5.6. Ielaiž 15 ml ortofosforskābes (3.2.) no piltuves destilācijas kolbā A.5.7. Strauji sakarsē līdz viršanai un pēc tam lēni silda, kopā 30 minūtes.5.8. Atvieno destilāta uztvērēju D. Izskalo cauruli un pēc tam titrē ar nātrija hidroksīda šķīdumu (3.4.), līdz indikators kļūst zaļš (3.6.).6. APRĒĶINSAprēķina sulfīta vai hidrogēnsulfīta saturu paraugā pēc masas, izmantojot formulu:3,2 MVmkur:M = nātrija hidroksīda šķīduma (3.4.) molārā koncentrācija,V = titrēšanai (5.8.) vajadzīgā nātrija hidroksīda (3.4.) tilpums mililitros,m = parauga (5.1.) masa gramos.7. ATKĀRTOJAMĪBA [5]No viena parauga ar 0,2 % (m/m) sēra dioksīda saturu divās paralēlās noteikšanās iegūto rezultātu starpībai nevajadzētu pārsniegt 0,006 % dioksīda pēc smaržas vai indikatora papīra (2.2.).+++++ TIFF +++++Visi izmēri milimetrosSĀRMU METĀLU HLORĀTU PIERĀDĪŠANA UN NOTEIKŠANAPIEMĒROŠANAS JOMA UN NOZARE.Ar šo metodi pierāda un nosaka hlorātus zobu pastās un citos kosmētikas līdzekļos.A. PIERĀDĪŠANA1. PRINCIPSHlorātus atdala no citiem halogenātiem plānslāņa hromatogrāfijā un pierāda ar jodīda oksidāciju, kuras rezultātā veidojas jods.2. REAĢENTIVisiem reaģentiem vajadzētu būt analītiski tīriem.2.1. Standartšķīdumi: svaigi sagatavoti kālija hlorāta, bromāta un jodāta ūdens šķīdumi, (0,2 % m/v).2.2. Attīstīšanas šķīdinātājs: amonjaka šķīdums (28 % m/v)/acetons/butanols (60/130/30 v/v/v).2.3. Kālija jodīda ūdens šķīdums (5 % m/v).2.4. Cietes šķīdums (1 līdz 5 % m/v).2.5. Sālsskābe (1 M).2.6. Lietošanai gatavas ar celulozi pārklātas plānslāņa plates (0,25 mm).3. APRĪKOJUMSStandarta iekārta plānslāņa hromatogrāfijai.4. PROCEDŪRA4.1. Apmēram 1 g parauga ekstrahē ar ūdeni, izfiltrē un atšķaida līdz 25 ml.4.2. Uz plates (2.6.) uznes 2 ml šķīduma (4.1.) un 2 ml alikvotu no katra no trijiem standartšķīdumiem (2.1.).4.3. Liek plati kamerā un augšupejošā hromotogrāfijā attīsta apmēram trīs ceturtdaļas plates (2.6.) garuma ar šķīdinātāju 2.2..4.4. Izņem no kameras un ļauj šķīdinātājam iztvaikot. (N.B. Tas var aizņemt līdz pat divām stundām.)4.5. Apsmidzina plati ar kālija jodīdu (2.3.) un ļauj žūt apmēram piecas minūtes.4.6. Apsmidzina plati ar cietes šķīdumu (2.4.) un ļauj žūt apmēram piecas minūtes.4.7. Apsmidzina plati ar sālsskābi (2.5.).5. VĒRTĒŠANA.Ja paraugā ir hlorāts, tad pēc pusstundas parādās zils (iespējams, brūns) plankums ar Rf vērtību aptuveni no 0,7 līdz 0,8.Halogenāti | RF |Jodāts | no 0 līdz 0,2 |Bromāts | no 0,5 līdz 0,6 |Hlorāts | no 0,7 līdz 0,8 |Būtu jāatzīmē, ka bromāti un jodāti reaģē uzreiz. Būtu jācenšas nesajaukt bromātu un hlorātu plankumus.B. NOTEIKŠANA1. NOTEIKUMSAr šo metodi noteikto hlorāta daudzumu paraugā izsaka hlorāta masas procentos.2. PRINCIPSHlorātu skābā vidē reducē ar cinka pulveri. Izveidojušos hlorīdu nosaka potenciometriski titrējot ar sudraba nitrāta šķīdumu. Līdzīgi pirms reducēšanas nosaka iespējamos halogenīdus.3. REAĢENTIVisiem reaģentiem vajadzētu būt analītiski tīriem.3.1. Etiķskābe, 80 % (m/m).3.2. Cinka pulveris.3.3. Sudraba nitrāta standartšķīdums (0,1 M).4. APRĪKOJUMS4.1. Laboratorijas standartaprīkojums.4.2. Potenciometrs ar sudraba indikatora elektrodu.5. PROCEDŪRA5.1. Parauga gatavošanaPrecīzi iesver aptuveni 2 g daudzumu m centrifūgas mēģenē. Pievieno apmēram 15 ml etiķskābes (3.1.) un rūpīgi sajauc. Pagaida 30 minūtes un centrifugē 15 minūtes ar 2000 apgr./min. Pārnes centrifugātu uz 50 ml mērkolbu. Centrifugēšanu atkārto divas reizes, atlikumam pievienojot 15 ml etiķskābes (3.1.). Šķīdumu, kurā ir hlorāts, savāc tajā pašā mērkolbā. Uzpilda līdz zīmei ar etiķskābi (3.1.).5.2. Hlorāta reducēšanaŅem 20 ml šķīduma (5.1.) un pievieno 0,6 g cinka pulvera (3.2.). Uzvāra kolbā, kas aprīkota ar atteces dzesinātāju. Pēc 30 minūšu vārīšanas atdzesē un izfiltrē. Izskalo kolbu ar ūdeni. Izfiltrē un filtrātu apvieno ar saskalām.5.3. Hlorīda noteikšanaTitrē 20 ml šķīduma (5.2.) ar sudraba nitrātu (3.3.), lietojot potenciometru (4.2.). Tāpat ar sudraba nitrātu (3.3.) titrē 20 ml šķīduma (5.1.).N.B.Ja kosmētikas līdzeklī ir broma vai joda atvasinājumi, kas pēc reducēšanas var atbrīvot bromīdus vai jodīdus, tad titrēšanas līknē ir vairāki lēciena punkti. Šādā gadījumā titrētā šķīduma (3.3.) tilpums, kas atbilst hlorīdam, ir starpība starp pēdējo un priekšpēdējo lēciena punktu.6. APRĒĶINSHlorāta saturu paraugā (% m/m) aprēķina pēc formulas:% (m/m) hlorāta (Clo3 -) =20,9M,kurV = šķīduma (5.2.) titrēšanā izlietotā sudraba nitrāta (3.3.) tilpums mililitros,V” = šķīduma (5.1.) 20 mililitru titrēšanā izlietotā sudraba nitrāta (3.3.) tilpums mililitros,M = sudraba nitrāta standartšķīduma (3.3.) molaritāte,m = parauga masa gramos.7. ATKĀRTOJAMĪBA [6]No viena parauga ar 3 līdz 5 % (m/m) hlorāta saturu divās paralēlās noteikšanās iegūto rezultātu starpībai nevajadzētu pārsniegt 0,07 %.NĀTRIJA JODĀTA PIERĀDĪŠANA UN NOTEIKŠANAPIEMĒROŠANAS JOMA UN NOZARE.Ar šo metodi pierāda un nosaka nātrija jodātu kosmētikas līdzekļu saskalās.A. PIERĀDĪŠANA1. PRINCIPSNātrija jodātu atdala no citiem halogenātiem plānslāņa hromatogrāfijā un pierāda ar jodīda oksidāciju, kuras rezultātā veidojas jods.2. REAĢENTIVisiem reaģentiem vajadzētu būt analītiski tīriem.2.1. Standartšķīdumi: svaigi sagatavots kālija hlorāta, bromāta un jodāta ūdens šķīdums (0,01 % m/v).2.2. Attīstīšanas šķīdinātājs.Amonjaka šķīdums (28 % m/v)/acetons/butanols (60/130/30 v/v/v).2.3. Kālija jodīda ūdens šķīdums (5 % m/v).2.4. Cietes šķīdums (1 līdz 5 % m/v).2.5. Sālsskābe (1 M).3. APRĪKOJUMS3.1. Lietošanai gatavas celulozes plānslāņa hromatogrāfijas plates (0,25 mm).3.2. Plānslāņa hromatogrāfijas standartiekārta.4. PROCEDŪRA4.1. Apmēram 1 g parauga ekstrahē ar ūdeni, izfiltrē un atšķaida apmēram līdz 10 ml.4.2. Uznes 2 μl sā škīduma un 2 μl alikvotu no katra no trijiem standartšķīdumiem (2.1.) uz plates (3.1.) starta līnijas.4.3. Liek plati kamerā un augšupejošā hromatogrāfijā attīsta apmēram trīs ceturtdaļas plates garuma ar šķīdinātāju (2.2.).4.4. Izņem plati no kameras un ļauj šķīdinātājam iztvaikot apkārtējās vides temperatūrā (N.B. tas var ilgt līdz divām stundām).4.5. Apsmidzina plati ar kālija jodīdu (2.3.) un ļauj žūt apmēram piecas minūtes.4.6. Apsmidzina plati ar cietes šķīdumu (2.4.) un ļauj žūt apmēram piecas minūtes.4.7. Beidzot apsmidzina ar sālsskābi (2.5.).5. VĒRTĒŠANAJa paraugā ir jodāts, tad tūlīt parādās zils (iespējams, brūns vai arī pēc laika brūnējošs) plankums ar Rf vērtību aptuveni no 0 līdz 0,2.Jāatzīmē, ka bromāti reaģē uzreiz, ja Rf vērtība ir aptuveni no 0,5 līdz 0,6, un hlorāti apmēram pēc 30 minūtēm, ja Rf vērtība ir attiecīgi no 0,7 līdz 0,8.B. NOTEIKŠANA1. NOTEIKUMSAr šo metodi noteikto nātrija jodāta saturu izsaka nātrija jodāta masas procentos.2. PRINCIPSNātrija jodātu izšķīdina ūdenī un nosaka augstas izšķirtspējas šķidruma hromatogrāfijā, secīgi izmantojot apgrieztās fāzes C18 kolonnu un anjonu apmaiņas kolonnu.3. REAĢENTIVisiem reaģentiem vajadzētu būt analītiski tīriem un īpaši piemērotiem augstas izšķirtspējas šķidruma hromatogrāfijai (HPLC).3.1. Sālsskābe (4 M).3.2. Nātrija sulfīta ūdens šķīdums, 5 % m/v.3.3. Nātrija jodāta standartšķīdums.Gatavo standartšķīdumu, kas satur 50 mg nātrija jodāta uz 100 mililitriem ūdens.3.4. Kālija dihidrogēnortofosfāts.3.5. Dinātrija hidrogēnortofosfāts; 2H20.3.6. HPLC kustīgā fāze: izšķīdina 3,88 g kālija dihidrogēnortofosfāta (3.4.) un 1,19 g dinātrija hidrogēnortofosfāta; 2H2O (3.5) 1 litrā ūdens.Iegūtā šķīduma pH ir 6,2.3.7. Universālais indikatorpapīrs, pH 1-11.4. APRĪKOJUMS4.1. Laboratorijas standartaprīkojums.4.2. Apaļš papīra filtrs ar diametru 110 mm, SchleicherandSchuell Nr. 575 vai līdzvērtīgs.4.3. Augstas izšķirtspējas šķidruma hromatogrāfs ar maināma viļņu garuma detektoru.4.4. Kolonnas: - garums: 120 mm, iekšējais diametrs: 4,6 mm, skaits: divas secīgi savienotas daļas: pirmā - Necleosil R 5 C18 vai līdzvērtīga kolonna, otrā - Vydac TM-301-SB vai līdzvērtīga kolonna.5. PROCEDŪRA5.1. Parauga gatavošana5.1.1. Šķidrie paraugi (šampūni)Precīzi iesver apmēram 1,0 g analizējamā parauga 10 ml graduētā mēģenē vai mērkolbā, kam ir stikla aizbāznis.Uzpilda ar ūdeni līdz zīmei un sajauc.Vajadzības gadījumā izfiltrē.Veicot HPLC, nosaka jodātu šķīdumā, kā aprakstīts 5.2. iedaļā.5.1.2. Cietie paraugi (ziepes)Sasmalcina daļu parauga un precīzi iesver apmēram 1,0 g analizējamā daudzuma 100 ml mērcilindrā, kam ir stikla aizbāznis. Uzpilda līdz 50 ml ar ūdeni un stipri krata vienu minūti. Centrifugē un izfiltrē caur filtrpapīru (4.1.) vai ļauj maisījumam nostāties vismaz vienu nakti.Stipri sakrata želejveida šķīdumu un izfiltrē caur filtrpapīru (4.1.).Veicot HPLC, nosaka jodātu filtrātā, kā aprakstīts 5.2. iedaļā.5.2. HromatogrāfijaPlūsmas ātrums: 1 ml/min.Detektora viļņu garums (4.2.): 210 nm.Ievadītais tilpums: 10 ml.Mērījums: pīķu laukums.5.3. KalibrēšanaAr pipeti attiecīgi iepilina 1,0, 2,0, 5,0, 10,0 un 20,0 ml nātrija jodāta standartšķīduma (3.3.) 50 ml mērkolbās. Uzpilda līdz zīmei un sajauc.Šādi iegūtajos šķīdumos ir attiecīgi 0,01, 0,02, 0,05, 0,10 un 0,20 mg nātrija jodāta uz vienu mililitru.Ievada 10 μl devu katra standarta jodāta šķīduma šķidruma hromatogrāfā (4.2.) un hromatografē. Nosaka jodāta pīķu laukumu un konstruē līkni, attiecinot pīķu laukumu pret nātrija jodāta koncentrāciju.6. APRĒĶINSAprēķina nātrija jodāta saturu masas procentos (% m/m) pēc formulas:% (m/m) nātrija jodāta = Vc10 m,kur:m = ir analizējamā parauga daudzuma (5.1.) masa gramos,V = ir tā parauga šķīduma kopējais tilpums mililitros, ko iegūst, kā aprakstīts 5.1.,c = ir nātrija jodāta koncentrācija miligramos uz mililitru, ko nosaka pēc kalibrēšanas līknes (5.3.).7. ATKĀRTOJAMĪBA [7]No viena parauga ar 0,1 % (m/m) nātrija jodāta saturu divās paralēlās noteikšanās iegūto rezultātu starpība nedrīkst pārsniegt 0,002 %.8. APSTIPRINĀJUMS8.1. PrincipsPaskābinātā kosmētikas līdzekļa šķīdumā ar sulfītu jodātu (IO3) reducē par jodīdu (I) un iegūto šķīdumu izpēta HPLC. Ja pīķis, kura izdalīšanas laiks atbilst jodāta izdalīšanas laikam, pazūd pēc apstrādes ar sulfītu, tad sākotnējo pīķi visticamāk var attiecināt uz jodātu.8.2. ProcedūraAr pipeti koniskajā kolbā iepilina 5 ml parauga šķīduma, ko iegūst, kā aprakstīts 5.1. iedaļā.Ar sālsskābi (3.1.) noregulē šķīduma pH uz 3 vai zemāk. Pārbauda ar universālo indikatorpapīru (3.7.).Pievieno trīs pilienus nātrija sulfīta šķīduma (3.2.) un sajauc.Ievada 10 μl sķīduma šķidruma hromatogrāfā (4.2.).Salīdzina šo hromatogrammu ar to, kas ar to pašu paraugu iegūta, kā aprakstīts 5. punktā.[1] Šīs vērtības ir norādītas un atbilst precīzajai masai (4.11.), (4.12.) un (4.13.).N.B.Šos šķīdumus var gatavot citādi.[2] ISO 5725.[3] ISO 5725.[4] ISO 5725.[5] ISO 5725.[6] ISO 5725.[7] ISO 5725.--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 2009/106/EK ( 2009. gada 14. augusts ), ar kuru groza Padomes Direktīvu 2001/112/EK, kas attiecas uz pārtikai paredzētām augļu sulām un dažiem līdzīgiem produktiem

text:
               15.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 212/42

      KOMISIJAS DIREKTĪVA 2009/106/EK
   (2009. gada 14. augusts),
   ar kuru groza Padomes Direktīvu 2001/112/EK, kas attiecas uz pārtikai paredzētām augļu sulām un dažiem līdzīgiem produktiem
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienu dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Padomes 2001. gada 20. decembra Direktīvu 2001/112/EK, kas attiecas uz pārtikai paredzētām augļu sulām un dažiem līdzīgiem produktiem (1), un jo īpaši tās 7. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Lai veicinātu augļu sulu un dažu līdzīgu produktu brīvu apgrozību Kopienā, Direktīvā 2001/112/EK paredzēti īpaši noteikumi par attiecīgo produktu ražošanu, sastāvu un marķējumu [etiķetējumu]. Šie noteikumi jāpielāgo tehnikas attīstībai, un tajos jāņem vērā attiecīgo starptautisko standartu attīstība, jo īpaši Augļu sulu un nektāru standartu kodekss (Codex Stan 247-2005), kuru pieņēma Pārtikas kodeksa komisija savā divdesmit astotajā sesijā 2005. gada 4.–9. jūlijā, un Eiropas Augļu sulu nozares asociācijas (AIJN) prakses kodekss.

               (2)

               Šajā standartu kodeksā jo īpaši noteikti augļu sulu un līdzīgu produktu kvalitātes faktori un prasības marķējumam. AIJN prakses kodeksā noteikti arī kvalitātes faktori no koncentrāta iegūtām augļu sulām, un tos starptautiskā mērogā izmanto par atsauces standartu pašregulācijai augļu sulu nozarē. Direktīva 2001/112/EK cik iespējams jāsaskaņo ar šiem standartiem.

               (3)

               Šajā standartu kodeksā noteikts, ka produkts, kas iegūts, rekonstituējot koncentrētu augļu sulu, saucams par “augļu sulu, kas iegūta no koncentrāta”. Atbilstošajās Kopienas mēroga marķēšanas prasībās arī jālieto šie starptautiski atzītie apzīmējumi. Lai nodrošinātu marķējuma saskanību visās dalībvalstīs, vajadzības gadījumā jāgroza teksts attiecīgajā valodā, lai to pielāgotu formulējumam kodeksā.

               (4)

               Šajā standartu kodeksā un AIJN prakses kodeksā noteiktas arī minimālās Briksa vērtības attiecībā uz augļu sulām, kas iegūtas no koncentrāta; tā kā šīs vērtības atvieglo minimālo kvalitātes prasību ievērošanas pārbaudi, tās jāņem vērā, ja tās atbilst Kopienā izmantotajām atsauces vērtībām.

               (5)

               Direktīva 2001/112/EK atbilstīgi jāgroza.

               (6)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgās komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvā 2001/112/EK izdara šādus grozījumus:

               1)

               Direktīvas 3. panta 6. punktā vārdus “ražots no koncentrāta(-iem)” un “daļēji ražots no koncentrāta(-iem)” attiecīgi aizstāj ar vārdiem “gatavots no koncentrāta(-iem)” un “daļēji gatavots no koncentrāta(-iem)”.

               2)

               Direktīvas I pielikuma I daļas (Definīcijas) 1. punkta b) apakšpunkta otro daļu aizstāj ar šādu tekstu:
               “Šādi iegūtam produktam ir tādas organoleptiskās un analītiskās īpašības, kuras ir vismaz līdzvērtīgas tādas parasta veida sulas īpašībām, kura iegūta no tāda paša veida augļiem a) apakšpunkta nozīmē. Minimālās Briksa grādu vērtības augļu sulām, kas iegūtas no koncentrāta, norādītas V pielikumā.”

               3)

               Pievieno V pielikumu, kā noteikts šīs direktīvas pielikumā.

         2. pants
   Vēlākais līdz 2011. gada 1. janvārim dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara Komisijai zināmus minētos noteikumus.
   Kad dalībvalstis pieņem šos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai.
   Dalībvalstis nosaka to, kā izdarīt šādas atsauces.
   3. pants
   Šī direktīva stājas spēkā septītajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   4. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2009. gada 14. augustā

            Komisijas vārdā –

            Komisijas locekle

         Mariann FISCHER BOEL

      (1)  OV L 10, 12.1.2002., 58. lpp.

      PIELIKUMS

            “V PIELIKUMS

                        Augļa vispārpieņemtais nosaukums

                        Botāniskais nosaukums.

                        Rekonstituētas augļu sulas un rekonstituēta augļu biezeņa Briksa grādu minimālās vērtības

                        Āboli (*)

                           Malus domestica Borkh.

                        11,2

                        Aprikozes (**)

                           Prunus armeniaca L.

                        11,2

                        Banāni (**)

                           Musa sp.

                        21,0

                        Upenes (*)

                           Ribes nigrum L.

                        11,6

                        Vīnogas (*)

                           Vitis vinifera L. vai tās hibrīdi

                           Vitis labrusca L. vai tās hibrīdi

                        15,9

                        Greipfrūti (*)

                           Citrus x paradise Macfad.

                        10,0

                        Gvajaves (**)

                           Psidium guajava L.

                        9,5

                        Citroni (*)

                           Citrus limon (L.) Burm.f.

                        8,0

                        Mango (**)

                           Mangifera indica L.

                        15,0

                        Apelsīni (*)

                           Citrus sinensis (L.) Osbeck

                        11,2

                        Pasifloru augļi (*)

                           Passiflora edulis Sims

                        13,5

                        Persiki (**)

                           Prunus persica (L.) Batsch var. Persica

                        10,0

                        Bumbieri (**)

                           Pyrus communis L.

                        11,9

                        Ananasi (*)

                           Ananas comosus (L.) Merr.

                        12,8

                        Avenes (*)

                           Rubus idaeus L.

                        7,0

                        Skābie ķirši (*)

                           Prunus cerasus L.

                        13,5

                        Zemenes (*)

                           Fragaria x ananassa Duch.

                        7,0

                        Mandarīni (*)

                           Citrus reticulata Blanco

                        11,2

                        Ja no koncentrāta iegūta sula ir ražota no augļiem, kas nav minēti iepriekš norādītajā sarakstā, rekonstituētās sulas minimālā Briksa grādu vērtība ir līdzvērtīga Briksa grādu vērtībai, kāda ir sulai, kas ekstrahēta no koncentrāta pagatavošanai izmantotajiem augļiem.
                        Ar zvaigznīti (*) atzīmētajiem produktiem, kas izmantoti sulas ražošanai, minimālo relatīvo blīvumu pret ūdeni nosaka 20/20 °C temperatūrā.
                        Ar divām zvaigznītēm (**) atzīmētajiem produktiem, no kuriem ražots biezenis, nosaka tikai minimālo nekoriģēto Briksa rādījumu (bez skābes korekcijas).
                        Upenēm, gvajavēm, mango un pasifloras augļiem minimālās Briksa vērtības attiecas tikai uz Kopienā ražoto rekonstituēto augļu sulu un rekonstituēto augļu biezeni.”


title: Komisijas Direktīva 2004/60/EK (2004. gada 23. aprīlis), ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK, iekļaujot aktīvo vielu hinoksifēnuDokuments attiecas uz EEZ

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32004L0060

Oficiālais Vēstnesis L 120 , 24/04/2004 Lpp. 0039 - 0042

		Komisijas Direktīva 2004/60/EK(2004. gada 23. aprīlis),ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK, iekļaujot aktīvo vielu hinoksifēnu(Dokuments attiecas uz EEZ)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīvu 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2003/82/EK [2], un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,tā kā:(1) Saskaņā ar Direktīvas 91/414/EEK 6. panta 2. punktu Apvienotā Karaliste 1995. gada 1. augustā no Dow Elanco Europe (tagad Dow Agro Sciences) saņēmusi pieteikumu par aktīvās vielas hinoksifēna iekļaušanu Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā. Ar Komisijas Lēmumu 96/457/EEK [3]apstiprināts, ka dokumentācija ir "pilnīga", proti, var uzskatīt, ka tā atbilst Direktīvas 91/414/EEK II un III pielikuma prasībām attiecībā uz datiem un informāciju.(2) Šīs vielas iedarbība uz cilvēka veselību un vidi ir novērtēta saskaņā ar Direktīvas 91/414/EEK 6. panta 2. un 4. punkta noteikumiem attiecībā uz pieteikuma iesniedzēja paredzētajiem izmantošanas veidiem. Izraudzītā ziņotāja dalībvalsts 1996. gada 11. oktobrī iesniegusi Komisijai novērtējuma ziņojuma projektu par šo vielu.(3) Dalībvalstis un Komisija ar Pastāvīgās pārtikas aprites un dzīvnieku veselības komitejas starpniecību šo novērtējuma ziņojuma projektu ir pārskatījušas. Šis pārskats 2003. gada 28. novembrī pabeigts formātā, kādu Komisija ir noteikusi pārskata ziņojumam par hinoksifēnu.(4) Dokumenti un informācija iesniegti arī Augu zinātniskajai komitejai atsevišķai apspriešanai. Komitejai ir prasīts sniegt atsauksmi par vielas uzkrāšanos augsnē un tās iespējamo ietekmi uz vidi. Savā atzinumā [4]komiteja norādījusi, ka rīcībā esošie pētījumu un lauka izmēģinājumu rezultāti par augsnes organiskās vielas degradāciju (augsnes pakaišu pētījumi) jo īpaši nav pārliecinoši pierādījuši iespējamo nekaitīgumu uz vidi, galvenokārt ar eksperimentu projektu saistītās nepietiekamās statistiskās ticamības dēļ. Komiteja arī norādījusi, ka pēc izsmidzināšanas uz augiem daļa hinoksifēna var iztvaikot. Lai gan iegūtie rezultāti liecina par vielas strauju sadalīšanos gaisa klātbūtnē, komiteja ierosinājusi veikt pussadalīšanās perioda atkārtotus mērījumus pēc tam, kad būs izstrādātas atbilstošas shēmas, pēc kurām novērtēt risku uz vidi, ko rada augu aizsardzības līdzekļu atmosfēras pārnese. Šis komitejas ieteikums ņemts vērā pārskata ziņojumā par aktīvo vielu.Nepārliecinošie lauka pētījumi par organiskās vielas sadalīšanos tika atkārtoti pēc pilnveidota testa protokola. Hinoksifēna iedarbība uz organiskās vielas sadalīšanos netika konstatēta.(5) Saskaņā ar Direktīvas 91/414/EEK 6. panta 4. punktu un paredzot nelabvēlīgu lēmumu attiecībā uz hinoksifēnu, Komisija 2003. gada 13. februārī organizēja trīspusēju tikšanos ar galveno datu iesniedzēju un ziņotāju dalībvalsti. Saskaņā ar sākotnējo mērķi galvenais datu iesniedzējs iesniedza jaunākos datus.(6) Dažādās veiktajās pārbaudēs noskaidrojies, ka augu aizsardzības līdzekļi, kuri satur hinoksifēnu, kopumā varētu atbilst Direktīvas 91/414/EEK 5. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā un 5. panta 3. punktā minētajām prasībām, jo īpaši attiecībā uz izmantošanas veidiem, kas pārbaudīti un sīki izklāstīti Komisijas pārskata ziņojumā. Tādēļ ir lietderīgi iekļaut hinoksifēnu I pielikumā, lai nodrošinātu, ka visās dalībvalstīs atbilstīgi minētās direktīvas noteikumiem var piešķirt atļaujas augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur šo aktīvo vielu.(7) Lai dalībvalstis pienācīgi īstenotu vairākus Direktīvā 91/414/EEK noteiktos vienotos principus, Komisijai jāsagatavo pārskata ziņojums. Tādēļ ir lietderīgi noteikt, ka pabeigtos pārskata ziņojumus, izņemot informāciju, kas Direktīvas 91/414/EEK 14. panta izpratnē ir konfidenciāla, dalībvalstis glabā pieejamus, lai ar tiem varētu iepazīties visas ieinteresētās personas.(8) Pēc vielas iekļaušanas dalībvalstīm jādod pietiekams laika periods, lai īstenotu Direktīvas 91/414/EEK noteikumus attiecībā uz augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur hinoksifēnu, jo īpaši, lai pārskatītu izsniegtās pagaidu atļaujas, un vēlākais perioda beigās pagaidu atļauju vietā izsniegtu pastāvīgas atļaujas, tās grozot vai atsaucot saskaņā ar Direktīvas 91/414/EEK noteikumiem.(9) Tādēļ attiecīgi ir jāgroza Direktīva 91/414/EKK.(10) Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pastāvīgās pārtikas aprites un dzīvnieku veselības komitejas atzinumu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvas 91/414/EEK I pielikumu groza, kā noteikts šīs direktīvas pielikumā.2. pantsDalībvalstis vēlākais līdz 2005. gada 28. februārim pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.Dalībvalstis piemēro minētos noteikumus no 2005. gada 1. marta.Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāmas šādas atsauces.3. pants1. Dalībvalstis pārskata atļaujas visiem augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur hinoksifēnu, lai nodrošinātu, ka ir ievēroti Direktīvas 91/414/EEK I pielikuma nosacījumi attiecībā uz šo aktīvo vielu. Nepieciešamības gadījumā saskaņā ar Direktīvu 91/414/EEK atļaujas tiek grozītas vai atsauktas līdz 2005. gada 28. februārim.2. Par katru atļauto augu aizsardzības līdzekli, kas satur hinoksifēnu kā vienīgo vai vienu no vairākām aktīvām vielām, kuras uzskaitītas Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā, līdz 2004. gada 31. augustam dalībvalstis veic atkārtotu novērtēšanu pēc vienotiem principiem, kas noteikti Direktīvas 91/414/EEK VI pielikumā, pamatojoties uz dokumentāciju, kas atbilst minētās direktīvas III pielikumā noteiktajām prasībām. Pamatojoties uz minēto novērtējumu, dalībvalstis nosaka, vai līdzeklis atbilst Direktīvas 91/414/EEK 4. panta 1. punkta b), c), d) un e) apakšpunkta nosacījumiem. Vajadzības gadījumā un vēlākais līdz 2006. gada 28. februārim tās groza vai atsauc augu aizsardzības līdzekļu atļaujas.4. pantsŠī direktīva stājas spēkā 2004. gada 1. septembrī.5. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2004. gada 23. aprīlīKomisijas vārdā —Komisijas loceklisDavid Byrne[1] OV L 230, 19.8.1991., 1. lpp.[2] OV L 77, 13.3.2004., 50. lpp.[3] OV L 189, 30.7.1996., 112. lpp.[4] Augu zinātniskās komitejas atzinums par kvinoksifēna iekļaušanu Padomes Direktīvas 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū I pielikumā. (SCP/QUINOX/002-final, pieņemts 2001. gada 7. martā).--------------------------------------------------PIELIKUMSI pielikuma tabulas beigās pievieno šādu rindu:"Nr. | Plaši zināmais nosaukums, identifikācijas numuri | IUPAC nosaukums | Tīrība | Stāšanās spēkā | Iekļaušana ir spēkā līdz | Īpaši noteikumi |83 | Hinoksifēns CASNr. 124495-18-7 CIPAC Nr. 566 | 5,7-dihlor-4-(p-fluorfenoksi)hinolīns | 970 g/kg | 2004. gada 1. septembris | 2014. gada 31. augustam | Atļauts lietot tikai par fungicīdu. Lai īstenotu VI pielikumā minētos vienotos principus, ņem vērā pārskata ziņojuma secinājumus par hinoksifēnu, un jo īpaši tā I un II papildinājumu, ko Pastāvīgās pārtikas aprites un dzīvnieku veselības komiteja pabeigusi 2003. gada 28. novembrī. dalībvalstīm jāpievērš īpaša uzmanība ūdens organismu aizsardzībai. Ja vajadzīgs, riska mazināšanai jutīgās zonās jāveic atbilstoši pasākumi un jāīsteno monitoringa programmas. |--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 2001/60/EK (2001. gada 7. augusts), ar ko tehnikas attīstībai pielāgo Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 1999/45/EK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu preparātu klasifikāciju, iepakošanu un marķēšanuDokuments attiecas uz EEZ.

text:
Avis juridique important

|

32001L0060

Official Journal L 226 , 22/08/2001 P. 0005 - 0006

KOMISIJAS DIREKTĪVA 2001/60/EK(2001. gada 7. augusts),ar ko tehnikas attīstībai pielāgo Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 1999/45/EK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu preparātu klasifikāciju, iepakošanu un marķēšanu(Dokuments attiecas uz EEZ)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 1999/45/EK (1999. gada 31. maijs) par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu preparātu klasifikāciju, iepakošanu un marķēšanu[1], un jo īpaši tās 20. pantu,tā kā:(1) Komisijas Direktīvā 98/98/EK[2], ar ko divdesmit piekto reizi tehnikas attīstībai pielāgo Padomes Direktīvu 67/548/EEK[3], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2000/33/EK[4], ir noteikti jauni kritēriji un jauna R frāze (R67) tvaikiem, kas var izraisīt miegainību un reiboni. Tādēļ būtu jāpapildina Direktīvas 1999/45/EK V pielikumā izklāstītie noteikumi.(2) Komisijas Direktīva 2001/59/EK[5] ievieš jaunu formulējumu R frāzei R40 gadījumos, kad to piešķir 3. kategorijas kancerogēnajām vielām. Attiecīgi iepriekšējais R frāzes R40 formulējums tagad attiecas uz R68, un tas turpmāk izmantojams 3. kategorijas mutagēnajām vielām un dažām vielām, kurām ir subletāla neatgriezeniska iedarbība. Tāpēc Direktīvas 1999/45/EEK II pielikumā jāgroza norādes uz R40.(3) Direktīva 2001/59/EK ievieš Direktīvas 67/548/EEK VI pielikumā precīzāku informāciju par kodīgu vielu un preparātu iedarbības klasifikāciju. Tāpēc attiecīgi jāpapildina Direktīvas 1999/45/EK II pielikums.(4) Ir zināms, ka cementa preparāti, kas satur hromu (VI) noteiktos apstākļos var izraisīt alerģiskas reakcijas. Tāpēc, papildinot Direktīvas 1999/45/EK V pielikumu, ir vēlams prasīt, lai šādiem preparātiem būtu brīdinājuma uzraksts.(5) Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi saskaņā ar Direktīvas 1999/45/EK 20. pantu izveidotā Komiteja to direktīvu pielāgošanai tehnikas attīstībai, kas attiecas uz tehnisko šķēršļu novēršanu bīstamu vielu un preparātu tirdzniecībā,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvu 1999/45/EK groza šādi:1. Direktīvas II pielikuma A daļā:- 3.3. punktā "R40" aizstāj ar "R68",- 8.2. punktā "R40" visur aizstāj ar "R68".2. Direktīvas II pielikuma B daļā:- 2.1. punktā (ieskaitot II tabulu) "R40" visur aizstāj ar "R68",- 2.2. punktā (ieskaitot II A tabulu) "R40" visur aizstāj ar "R68",- 6.1. punktā "R40" aizstāj ar "R68" vietā, kur tā minēta otrreiz (t. i., saistībā ar 3. kategorijas mutagēniem),- VI tabulā "R40" aizstāj ar "R68" ceturtās rindas 1. un 3. ailē (t. i., saistībā ar 3. kategorijas mutagēniem),- 6.2. punktā "R40" aizstāj ar "R68" vietā, kur tā minēta otrreiz (t. i., saistībā ar 3. kategorijas mutagēniem),- VI A tabulā "R40" aizstāj ar "R68" ceturtās rindas 1. un 3. ailē (t. i., saistībā ar 3. kategorijas mutagēniem).3. Direktīvas II pielikuma B daļā IV un IV A tabulu papildina ar šādu piezīmi:"NB: Piemērojot parasto preparātu novērtēšanas metodi, var nepietiekami novērtēt preparātu bīstamību vai arī pārvērtēt to gadījumos, kad preparāti satur vielas, kas klasificētas kā kodīgas vai kairinošas, ja neņem vērā citus svarīgus faktorus (piemēram, preparāta pH). Tāpēc, klasificējot kodīgumu, jāņem vērā noteikumi, kas izklāstīti Direktīvas 67/548/EEK VI pielikuma 3.2.5. punktā un minētās direktīvas 6. panta 3. punkta otrajā un trešajā ievilkumā."2. pantsSaskaņā ar šīs direktīvas pielikumu papildina Direktīvas 1999/45/EK V pielikuma B daļu, pievienojot 11. un 12. punktu.3. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai vēlākais līdz 2002. gada 30. jūlijam izpildītu šīs direktīvas prasības. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.2. Dalībvalstis piemēro 1. punktā minētos normatīvos un administratīvos aktus:a) no 2002. gada 30. jūlija attiecībā uz preparātiem, uz ko neattiecas Padomes Direktīva 91/414/EEK[6] par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū, vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 98/8/EK[7] par biocīdo līdzekļu laišanu tirgū;b) no 2004. gada 30. jūlija preparātiem, uz ko attiecas Direktīva 91/414/EEK vai Direktīva 98/8/EK.3. Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarīt šādas atsauces.4. pantsŠī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.5. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2001. gada 7. augustāKomisijas vārdā - Komisijas loceklis Erkki LIIKANENPIELIKUMSDirektīvas 1999/45/EK V pielikuma B daļu papildina ar šādu 11. un 12. punktu:"11. Preparāti, kas satur vielu, kurai piešķirta frāze R67: tvaiki var izraisīt miegainību un reiboniJa preparāts satur vienu vai vairākas vielas, kam piešķirta frāze R67, un to kopējais daudzums preparātā ir vienāds vai lielāks par 15 %, uz preparāta marķējuma jābūt šīs frāzes formulējumam saskaņā ar Direktīvas 67/548/EEK III pielikumu, izņemot gadījumus, kad:- attiecīgais preparāts jau ir klasificēts ar frāzēm R20, R23, R26, R68/20, R39/23 vai R39/26,- vai arī preparāts ir iepakojumā, kura tilpums nepārsniedz 125 ml.12. Cementi un cementa preparātiJa cementi vai cementa preparāti satur vairāk nekā 0,0002 % šķīstoša hroma (VI), pārrēķinot sausā produktā, uz to iepakojuma jābūt uzrakstam: "Satur hromu (VI). Var izraisīt alerģiju", izņemot gadījumus, kad preparāts ar frāzi R43 jau ir klasificēts un marķēts kā sensibilizējošs."[1] OV L 200, 30.7.1999., 1. lpp.[2] OV L 355, 30.12.1998., 1. lpp.[3]--- OV 196, 16.8.1967., 1. lpp.[4] OV L 136, 8.6.2000., 90. lpp.[5] OV L 225, 21.8.2001., 1. lpp.[6] OV L 230, 19.8.1991., 1. lpp.[7] OV L 123, 24.4.1998., 1. lpp.


Svarīgs juridisks paziņojums

|

31985L0467

Padomes Direktīva 85/467/EEK (1985. gada 1. oktobris), ar ko sesto reizi (PCB/PCT) groza Direktīvu 76/769/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz dažu bīstamu vielu un preparātu tirgū laišanas un lietošanas ierobežojumiem

Oficiālais Vēstnesis L 269 , 11/10/1985 Lpp. 0056 - 0058 Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 13 Sējums 19 Lpp. 0017  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 13 Sējums 19 Lpp. 0017  Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 13 Sējums 14 Lpp. 0189  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 13 Sējums 14 Lpp. 0189  CS.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 43  - 45 ET.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 43  - 45 HU.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 43  - 45 LT.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 43  - 45 LV.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 43  - 45 MT.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 43  - 45 PL.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 43  - 45 SK.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 43  - 45 SL.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 43  - 45

		Padomes Direktīva 85/467/EEK(1985. gada 1. oktobris),ar ko sesto reizi (PCB/PCT) groza Direktīvu 76/769/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz dažu bīstamu vielu un preparātu tirgū laišanas un lietošanas ierobežojumiemEIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 100. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],tā kā polihlorbifenili (PCB) un polihlorterfenili (PCT) var radīt nopietnu risku veselībai un videi;tā kā ir noskaidrots, ka, lai arī ar Direktīvu 76/769/EEK [3], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 83/478/EEK [4], ieviesti PCB un PCT lietošanas ierobežojumi, kopumā nekas neliecina, ka PCB un PCT radītais vides piesārņojums būtu ievērojami samazinājies; tā kā, izceļoties ugunsgrēkam, var izplatīties ļoti toksiskas vielas; tā kā tādēļ preparātos ievērojami jāsamazina PCB un PCT satura slieksnis, kas Direktīvā 76/769/EEK ir noteikts 0,1 svara %;tā kā laikā pēc Direktīvas 76/769/EEK pieņemšanas ir izstrādāti aizstājēji, ko uzskata par mazāk bīstamiem cilvēkiem un videi; tā kā tādēļ turpmāka PCB un PCT tirgū laišana pašreizējos apstākļos vairs nav attaisnojama, izņemot dažus ārkārtējus gadījumos uz ierobežotu laiku;tā kā PCB un PCT lietošanu dažās mašīnās un iekārtās, kas pašlaik tiek ekspluatētas, jāturpina atļaut, līdz šīs mašīnas un iekārtas iznīcina vai līdz beidz ekspluatēt; tā kā tomēr dalībvalstis var aizliegt to teritorijā lietot PCB un PCT, pirms šīs mašīnas un iekārtas beidz ekspluatēt;tā kā jāatļauj dalībvalstīm izdarīt izņēmumus aizliegumā PCB un PCT lietot par pirmapstrādes produktiem un starpproduktiem, ja tiek ievēroti daži nosacījumi, jo īpaši ja tās uzskata, ka netiek apdraudēta sabiedrības veselība un vide;tā kā šajā posmā pastiprināt PCB un PCT lietojuma aizliegumu nav iespējams; tā kā tomēr šī direktīva ir svarīgs posms virzībā uz šādu aizliegumu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pants1. Ar šo Direktīvas 76/769/EEK I pielikuma 1. punktu aizstāj ar tekstu šīs direktīvas pielikumā.2. Ar šo Direktīvas 76/769/EEK II pielikumā izdara šādus grozījumus:- esošais II pielikums kļūst par II pielikuma A daļu;- pievieno šādu B daļu:"B. Īpaši noteikumi attiecībā uz PCB un PCT saturošu ražojumu marķēšanuNeierobežojot noteikumus citās direktīvās, kas attiecas uz bīstamu vielu un preparātu marķēšanu, dalībvalstis var prasīt, lai uz iekārtām un mašīnām, kas satur PCB un PCT, būtu norādījumi par PCB un PCT iznīcināšanu, kā arī par to saturošu iekārtu un mašīnu apkopi un izmantošanu. Šiem norādījumiem jābūt tādiem, lai tos varētu izlasīt horizontāli, ja PCB vai PCT saturošais objekts ir uzstādīts normālā veidā. Uzrakstam skaidri jāizceļas uz fona.Dalībvalstis var prasīt, lai uzraksts būtu valodā, ko saprot to teritorijā."2. pants1. Dalībvalstis veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai ne vēlāk kā līdz 1986. gada 30. jūnijam izpildītu šīs direktīvas prasības. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.3. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 1985. gada 1. oktobrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsJ. F. Poos[1] OV C 141, 10.6.1985., 76. lpp.[2] OV C 104, 25.4.1985., 1. lpp.[3] OV L 262, 27.9.1976., 201. lpp.[4] OV L 263, 24.9.1983., 33. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSVielas, vielu grupu vai preparāta nosaukums | Ierobežojuma nosacījumi |1.Polihlorbifenili (PCB), izņemot monohlorbifenilus un dihlorbifenilusPolihlorterfenili (PCT)Preparāti, tostarp atkritumeļļas, kurās PCB vai PCT saturs ir lielāks par 0,01 svara % | Nedrīkst lietot. Tomēr turpmāk norādītās kategorijas drīkst lietot saskaņā ar šādiem nosacījumiem: 1)ne ilgāk kā līdz 1986. gada 30. jūnijam slēgtas sistēmas elektriskās ierīcēs: transformatoros, rezistoros un induktoros;2)ne ilgāk kā līdz 1986. gada 30. jūnijam lielos kondensatoros (kopējais svars >= 1 kg);3)ne ilgāk kā līdz 1986. gada 30. jūnijam mazos kondensatoros (ja PCB maksimālais hlora saturs ir 43 % un ja tas nesatur vairāk par 3,5 % pentahlorbifenilu un bifenilu ar lielāku hlora atomu skaitu);4)ne ilgāk kā līdz 1986. gada 30. jūnijam siltuma pārneses šķīdumos slēgtās siltuma pārneses sistēmās;5)ne ilgāk kā līdz 1986. gada 30. jūnijam hidrauliskajos šķidrumos, ko lieto pazemes raktuvju iekārtās;—iepriekš, 1) līdz 5) punktā, minētās iekārtas, mašīnas un šķidrumus, kas ir ekspluatācijā 1986. gada 30. jūnijā, joprojām atļauj izmantot, līdz tos iznīcina vai līdz to ekspluatācijas laika beigām.—ar veselības un vides aizsardzību saistītu iemeslu dēļ dalībvalstis var aizliegt to teritorijā lietot šādas ierīces, mašīnas un šķidrumus, pirms tos iznīcina vai pirms to ekspluatācijas laika beigām.—Nr. 1986. gada 30. jūnija ir aizliegts laist lietotu preču tirgū šādas iekārtas, mašīnas un šķidrumus, ko nav paredzēts iznīcināt.—Ja dalībvalstis uzskata, ka tehnisku iemeslu dēļ nav iespējams lietot aizstājējproduktus, tās joprojām atļaut lietot PCB, PCT un to preparātus, ja šīs vielas un preparāti parastos iekārtu uzturēšanas apstākļos paredzēti tikai un vienīgi PCB saturošu šķidrumu līmeņa papildināšanai pienācīgi funkcionējošās esošās mašīnās, kas iegādātas pirms šīs direktīvas stāšanās spēkā;6)ne ilgāk kā līdz 1986. gada 30. jūnijam pirmapstrādes produktos un starpproduktos, kas paredzēti turpmākai pārstrādei citos produktos un kas nav aizliegti saskaņā ar Direktīvu 76/769/EEK un direktīvām, ar kurām to groza; ja Komisijai iepriekš ir nosūtīts paziņojums, kurā ir minēti iemesli, pēc 1986. gada 30. jūnija dalībvalstis var piešķirt izņēmumus no aizlieguma laist tirgū un lietot šādus pirmapstrādes produktus un starpproduktus, ciktāl tās uzskata, ka šo izņēmumu dēļ nevar rasties kaitīga ietekme uz veselību un vidi. |--------------------------------------------------


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/32/EK ( 2009. gada 23. aprīlis ) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz ekstrakcijas šķīdinātājiem, ko izmanto pārtikas produktu un pārtikas sastāvdaļu ražošanā (pārstrādāta versija) (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               6.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 141/3

      EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA 2009/32/EK
   (2009. gada 23. aprīlis)
   par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz ekstrakcijas šķīdinātājiem, ko izmanto pārtikas produktu un pārtikas sastāvdaļu ražošanā
   (pārstrādāta versija)
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 95. pantu,
   ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,
   ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
   saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru (2),
   tā kā:

               (1)

               Padomes Direktīva 88/344/EEK (1988. gada 13. jūnijs) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz ekstrakcijas šķīdinātājiem, ko izmanto pārtikas produktu un pārtikas sastāvdaļu ražošanā (3) ir vairākkārt būtiski grozīta (4). Tā kā minētajā Direktīvā ir jāveic jauni grozījumi, skaidrības labad tā būtu jāpārstrādā.

               (2)

               Atšķirības valstu tiesību aktos, kas attiecas uz ekstrakcijas šķīdinātājiem, traucē pārtikas produktu brīvai apritei un var radīt nevienlīdzīgus konkurences apstākļus, tā tieši iespaidojot iekšējā tirgus darbību.

               (3)

               Tālab vajadzīga šo tiesību aktu tuvināšana, lai panāktu pārtikas produktu brīvu apriti.

               (4)

               Tiesību aktiem, kas attiecas uz ekstrakcijas šķīdinātājiem, ko izmanto pārtikas produktos, pirmām kārtām būtu jārēķinās ar veselības aizsardzības prasībām un arī ar ekonomikas un tehnikas vajadzībām, ciktāl tās skar veselības aizsardzību.

               (5)

               Šādā tuvināšanā būtu jāparedz arī vienota ekstrakcijas šķīdinātāju saraksta ieviešana pārtikas produktu un pārtikas sastāvdaļu izgatavošanai. Būtu jāprecizē arī galvenie tīrības kritēriji.

               (6)

               Izmantojot ekstrakcijas šķīdinātājus atbilstoši labas ražošanas prakses nosacījumiem, pārtikas produktiem vai to sastāvdaļām būtu jābūt bez šķīdinātāju atliekām vai bez to lielākās daļas.

               (7)

               Šādos apstākļos atlieku vai atvasinājumu klātbūtne pārtikas galaproduktos vai to sastāvdaļās var būt nevēlama, bet tehniski nenovēršama.

               (8)

               Lai gan parasti noder īpaši ierobežojumi, nav vajadzības tos noteikt I pielikuma I daļā uzskaitītām vielām, kas atzītas par pieļaujamām no patērētāju drošības viedokļa, ja tās izmanto atbilstoši labas ražošanas prakses nosacījumiem.

               (9)

               Sabiedrības veselības aizsardzības interesēs būtu jāievieš izmantošanas nosacījumi citiem I pielikuma II un III daļā uzskaitītiem ekstrakcijas šķīdinātājiem un atlieku pieļaujamais daudzums pārtikā un pārtikas sastāvdaļās.

               (10)

               Ekstrakcijas šķīdinātājiem būtu jāizstrādā īpaši tīrības kritēriji, kā arī analīzes un paraugu ņemšanas metodes, lai noteiktu ekstrakcijas šķīdinātājus pārtikas produktos un uz tiem.

               (11)

               Ja jaunāki dati liecinātu, ka šajā direktīvā minētu ekstrakcijas šķīdinātāju izmantošana apdraud veselību, dalībvalstīm būtu jāspēj līdz lēmuma pieņemšanai Kopienas līmenī pārtraukt vai ierobežot to izmantošanu, vai padarīt stingrākus jau uzliktos ierobežojumus.

               (12)

               Šīs Direktīvas īstenošanai vajadzīgie pasākumi būtu jāpieņem saskaņā ar Padomes Lēmumu 1999/468/EK (1999. gada 28. jūnijs), ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību (5).

               (13)

               Jo īpaši Komisija būtu jāpilnvaro grozīt to ekstrakcijas šķīdinātāju sarakstu, kurus drīkst izmantot, apstrādājot izejvielas, pārtikas produktus, pārtikas komponentus vai pārtikas sastāvdaļas un to izmantošanas nosacījumu specifikāciju un maksimāli pieļaujamo atlieku saturu, un pieņemt ekstrakcijas šķīdinātāju īpašus tīrības kritērijus, un analīzes metodes, kas vajadzīgas, lai pārbaudītu atbilstību vispārējiem un īpašiem tīrības kritērijiem, kā arī paraugu ņemšanas un analīzes metodes attiecībā uz ekstrakcijas šķīdinātājiem pārtikas produktos un uz tiem. Šie pasākumi, kuri ir vispārīgi un kuru mērķis ir grozīt nebūtiskus šīs direktīvas elementus, inter alia, papildinot to ar jauniem nebūtiskiem elementiem, jāpieņem saskaņā ar Lēmuma 1999/468/EK 5.a pantā paredzēto regulatīvo kontroles procedūru.

               (14)

               Efektivitātes nolūkā regulatīvās kontroles procedūras parastie termiņi būtu jāsaīsina, lai grozītu ekstrakcijas šķīdinātāju sarakstu, kurus drīkst izmantot, apstrādājot izejvielas, pārtikas produktus, pārtikas komponentus vai pārtikas sastāvdaļas un to izmantošanas nosacījumu specifikāciju un maksimāli pieļaujamo atlieku saturu, un lai pieņemtu ekstrakcijas šķīdinātāju īpašus tīrības kritērijus.

               (15)

               Ja nenovēršamu steidzamu iemeslu dēļ, jo īpaši, ja pastāv risks cilvēka veselībai, regulatīvās kontroles procedūras parastos termiņus nav iespējams ievērot, Komisijai būtu jāvar piemērot Lēmuma 1999/468/EK 5.a panta 6. punktā paredzēto steidzamības procedūru, lai grozītu to ekstrakcijas šķīdinātāju sarakstu, kurus drīkst izmantot, apstrādājot izejvielas, pārtikas produktus, pārtikas komponentus vai pārtikas sastāvdaļas un to izmantošanas nosacījumu specifikāciju un maksimāli pieļaujamo atlieku saturu, un lai pieņemtu ekstrakcijas šķīdinātāju īpašus tīrības kritērijus, kā arī lai pieņemtu šīs direktīvas grozījumus, ja tiek secināts, ka cilvēku veselību var apdraudēt kāda no I pielikumā uzskaitītām vielām, ja to izmanto pārtikas produktos, vai viena vai vairāku 3. pantā minēto komponentu līmenis, kurus satur šīs vielas, kaut gan attiecīgā viela atbilst šīs direktīvas nosacījumiem.

               (16)

               Šajā direktīvā iekļautie jaunie elementi attiecas vienīgi uz komitejas procedūru. Tādēļ dalībvalstīm tie nav jātransponē.

               (17)

               Šī direktīva nedrīkstētu skart dalībvalstu pienākumus attiecībā uz termiņiem II pielikuma B daļā minēto direktīvu transponēšanai valsts tiesību aktos,

         IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   1.   Šī direktīva attiecas uz ekstrakcijas šķīdinātājiem, ko izmanto vai paredzēts izmantot, ražojot pārtikas produktus vai pārtikas sastāvdaļas.
   Šī direktīva neattiecas uz ekstrakcijas šķīdinātājiem, ko izmanto, ražojot pārtikas piedevas, vitamīnus un citas uzturfizioloģiskās piedevas, ja vien šādas pārtikas piedevas, vitamīni vai uzturfizioloģiskās piedevas nav uzskaitītas I pielikumā.
   Dalībvalstis tomēr nodrošina to, ka pārtikas piedevu, vitamīnu un citu uzturfizioloģisko piedevu izmantojums pārtikas produktos nerada ekstrakcijas šķīdinātāju atliekas tādā līmenī, kas apdraud cilvēku veselību.
   Šo direktīvu piemēro, neierobežojot noteikumus, kas pieņemti saskaņā ar sīkāk precizētām Kopienas normām.
   2.   Šajā direktīvā:

               a)

               “šķīdinātāji” nozīmē visas vielas pārtikas produktu vai jebkuru tās komponentu šķīdināšanai, tostarp piesārņojumus, kas ir šajos pārtikas produktos vai uz tiem;

               b)

               “ekstrakcijas šķīdinātāji” nozīmē šķīdinātājus, ko izmanto, izejvielu apstrādē ekstrahējot pārtikas produktus vai šo produktu komponentus, vai sastāvdaļas, ko izvada no tiem, un kas tomēr var radīt negribētas, bet tehniski nenovēršamas atliekas vai atvasinājumus pārtikas produktos vai pārtikas sastāvdaļās.

         2. pants
   1.   Dalībvalstis pārtikas produktu vai pārtikas sastāvdaļu ražošanā atļauj izmantot kā ekstrakcijas šķīdinātājus vielas un materiālus, kas uzskaitīti I pielikumā, ja tos izmanto saskaņā ar nosacījumiem un, vajadzības gadījumā, nepārkāpjot maksimālos atlieku ierobežojumus, kas noteikti minētajā pielikumā.
   Dalībvalstis nevar aizliegt, ierobežot vai kavēt pārtikas produktu vai pārtikas sastāvdaļu tirdzniecību tādēļ, ka tajās ir ekstrakcijas šķīdinātāji vai to atliekas, ja tie atbilst šīs direktīvas noteikumiem.
   2.   Dalībvalstis neatļauj izmantot citas vielas un materiālus kā ekstrakcijas šķīdinātājus, kā arī pielikumā uzskaitītajiem ekstrakcijas šķīdinātājiem neatvieglo lietošanas nosacījumus vai nepaaugstina pieļaujamo atlieku līmeni salīdzinājumā ar I pielikumā norādīto līmeni.
   3.   Ūdeni, kam pievienotas vielas, kuras regulē skābumu vai sārmainību, tāpat citas pārtikas vielas ar šķīdinātāju īpašībām drīkst izmantot kā ekstrakcijas šķīdinātājus pārtikas produktu vai pārtikas sastāvdaļu ražošanā.
   3. pants
   Dalībvalstis veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka vielas un materiāli, kas I pielikumā uzskaitīti kā ekstrakcijas šķīdinātāji, atbilst šādiem vispārējiem un īpašiem tīrības kritērijiem:

               a)

               tajos nav neviena elementa vai vielas toksiski bīstamā daudzumā;

               b)

               atkarībā no izņēmumiem, kuri saistīti ar īpašiem tīrības kritērijiem, kas pieņemti saskaņā ar 4. panta d) punktu, tajos nav vairāk par 1 mg/kg arsēna vai vairāk par 1 mg/kg svina;

               c)

               tās atbilst īpašiem tīrības kritērijiem, kas pieņemti saskaņā ar 4. panta d) punktu.

         4. pants
   Komisija pieņem:

               a)

               I pielikuma grozījumus, kas vajadzīgi, ņemot vērā zinātnes un tehnikas attīstību šķīdinātāju izmantošanas jomā, to izmantošanas nosacījumus un maksimāli pieļaujamo atlieku saturu;

               b)

               analīzes metodes, kas vajadzīgas, lai pārbaudītu atbilstību vispārējiem un īpašiem tīrības kritērijiem, kas paredzēti 3. pantā;

               c)

               paraugu ņemšanas kārtību un ekstrakcijas šķīdinātāju kvantitātes un kvalitātes analīzes metodes, kas uzskaitītas I pielikumā un ko izmanto pārtikas produktos vai pārtikas sastāvdaļās;

               d)

               vajadzības gadījumā – I pielikumā uzskaitīto ekstrakcijas šķīdinātāju īpašus tīrības kritērijus un, it īpaši, maksimāli pieļaujamo dzīvsudraba un kadmija līmeni ekstrakcijas šķīdinātājos.

         Pasākumus, kas minēti pirmās daļas b) un c) punktā un kas ir paredzēti, lai grozītu nebūtiskus šīs direktīvas elementus, tostarp to papildinot, pieņem saskaņā ar 6. panta 2. punktā minēto regulatīvo kontroles procedūru.
   Pasākumus, kas minēti pirmās daļas a) un d) punktā un kas ir paredzēti, lai grozītu nebūtiskus šīs direktīvas elementus, tostarp to papildinot, pieņem saskaņā ar 6. panta 3. punktā minēto regulatīvo kontroles procedūru.
   Attiecīgos gadījumos pirmās daļas a) un d) punktā minētos pasākumus pieņem saskaņā ar 6. panta 4. punktā minēto steidzamības procedūru.
   5. pants
   1.   Ja pēc šīs direktīvas pieņemšanas kāda dalībvalsts ieguvusi jaunus vai pārvērtējusi jau zināmos datus un tai ir pietiekams iemesls secināt, ka cilvēku veselību var apdraudēt kāda no I pielikumā uzskaitītām vielām, ja to izmanto pārtikas produktos, vai viena vai vairāku to 3. pantā minēto komponentu līmenis, kurus satur šīs vielas, kaut gan attiecīgā viela atbilst šīs direktīvas nosacījumiem, dalībvalsts var savā teritorijā uz laiku pārtraukt vai ierobežot attiecīgo noteikumu piemērošanu. Par to dalībvalsts tūlīt informē pārējās dalībvalstis un Komisiju un pamato savu lēmumu.
   2.   Komisija cik iespējams drīz izskata attiecīgās dalībvalsts sniegtos pierādījumus un apspriežas ar 6. panta 1. punktā minēto komiteju, un tūlīt sniedz atzinumu, kā arī veic vajadzīgos pasākumus, kas var aizstāt šā panta 1. punktā minētos pasākumus.
   3.   Ja Komisija uzskata, ka šai direktīvai ir vajadzīgi grozījumi, lai varētu pārvarēt 1. punktā minētās grūtības un nodrošināt veselības aizsardzību, tā pieņem šādus grozījumus.
   Minētos pasākumus, kas ir paredzēti, lai grozītu nebūtiskus šīs direktīvas elementus, pieņem saskaņā ar 6. panta 4. punktā minēto steidzamības procedūru.
   Visas dalībvalstis, kas izstrādājušas drošības pasākumus, tādā gadījumā var tos turpināt, kamēr to teritorijā stājas spēkā šie grozījumi.
   6. pants
   1.   Komisijai palīdz Pastāvīgā pārtikas aprites un dzīvnieku veselības komiteja, kas izveidota ar 58. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 178/2002 (2002. gada 28. janvāris), ar ko paredz pārtikas aprites tiesību aktu vispārīgus principus un prasības, izveido Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi un paredz procedūras saistībā ar pārtikas nekaitīgumu (6).
   2.   Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5.a panta 1. līdz 4. punktu un 7. pantu, ņemot vērā tā 8. panta noteikumus.
   3.   Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5.a panta 1. līdz 4. punktu, 5. punkta b) apakšpunktu un 7. pantu, ņemot vērā tā 8. panta noteikumus.
   Lēmuma 1999/468/EK 5.a panta 3. punkta c) apakšpunktā un 4. punkta b) un e) apakšpunktā paredzētie termiņi ir attiecīgi viens mēnesis un divi mēneši.
   4.   Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5.a panta 1., 2., 4., 6. punktu un 7. pantu, ņemot vērā tā 8. panta noteikumus.
   7. pants
   1.   Dalībvalstis veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka vielas, kas uzskaitītas I pielikumā un ko paredzēts izmantot kā ekstrakcijas šķīdinātājus pārtikas produktos, nevar pārdot, ja uz to iesaiņojuma, traukiem vai etiķetēm nav šādu skaidri saskatāmu, viegli salasāmu un neizdzēšamu datu:

               a)

               tirdzniecības nosaukuma, kā norādīts I pielikumā;

               b)

               skaidras norādes, ka materiāla kvalitāte atbilst izmantošanai pārtikas produktu vai pārtikas sastāvdaļu ekstrakcijā;

               c)

               partijas vai daudzuma norādes;

               d)

               Kopienā reģistrēta ražotāja vai iepakotāja, vai tirgotāja vārda vai nosaukuma un adreses;

               e)

               neto tilpuma;

               f)

               vajadzības gadījumā – īpašu glabāšanas noteikumu vai lietošanas nosacījumu.

         2.   Atkāpjoties no 1. punkta, minētā punkta c), d), e) un f) apakšpunktā precizētos datus var uzrādīt tikai tajos tirdzniecības dokumentos, kas attiecas uz partiju vai daudzumu, un kas jāsaņem piegādes laikā vai pirms tās.
   3.   Šis pants nav pretrunā precīzākiem vai izvērstākiem Kopienas noteikumiem attiecībā uz svariem un mēriem vai noteikumiem, kas attiecas uz klasifikāciju, iesaiņojumu un marķējumu vai uz bīstamām vielām un maisījumiem.
   4.   Dalībvalstis nenosaka sīkākas prasības datiem, kuru sniegšanu paredz šis pants.
   Katra dalībvalsts tomēr nodrošina to, ka aizliedz ekstrakcijas šķīdinātāju pārdošanu savā teritorijā, ja šajā pantā paredzētie dati nav norādīti valodā, kas pircējiem ir viegli saprotama, ja nav veikti citi pasākumi, kas nodrošina pircēju informēšanu. Šis noteikums neliedz šādus datus norādīt vairākās valodās.
   8. pants
   1.   Šī direktīva attiecas arī uz Kopienā importētiem ekstrakcijas šķīdinātājiem, ko izmanto vai ko paredzēts izmantot, ražojot pārtikas produktus vai pārtikas sastāvdaļas.
   2.   Šī direktīva neattiecas uz ekstrakcijas šķīdinātājiem vai pārtikas produktiem, kas paredzēti eksportam ārpus Kopienas.
   9. pants
   Direktīvu 88/344/EEK, kurā grozījumi izdarīti ar II pielikuma A daļā minētajiem aktiem, atceļ, neskarot dalībvalstu pienākumus attiecībā uz termiņiem II pielikuma B daļā minēto direktīvu transponēšanai valsts tiesību aktos.
   Atsauces uz atcelto direktīvu uzskata par atsaucēm uz šo direktīvu un tās lasa saskaņā ar atbilstības tabulu III pielikumā.
   10. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   11. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Strasbūrā, 2009. gada 23. aprīlī

            Eiropas Parlamenta vārdā —

            priekšsēdētājs

         H.-G. PÖTTERING

            Padomes vārdā —

            priekšsēdētājs

         P. NEČAS

      (1)  OV C 224, 30.8.2008., 87. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta 2008. gada 23. septembra Atzinums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts), Padomes 2009. gada 23. marta Lēmums.

      (3)  OV L 157, 24.6.1988., 28. lpp.

      (4)  Sk. II pielikuma A daļu.

      (5)  OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp.

      (6)  OV L 31, 1.2.2002., 1. lpp.

      I PIELIKUMS

         EKSTRAKCIJAS ŠĶĪDINĀTĀJI, KURUS DRĪKST IZMANTOT, APSTRĀDĀJOT IZEJVIELAS, PĀRTIKAS PRODUKTUS, PĀRTIKAS KOMPONENTUS VAI PĀRTIKAS SASTĀVDAĻAS

      I   DAĻA

         Ekstrakcijas šķīdinātāji, ko var lietot visām vajadzībām, ievērojot labas ražošanas prakses nosacījumus
          (1)

      Nosaukums:

                  propāns

                  butāns

                  etilacetāts

                  etanols

                  oglekļa dioksīds

                  acetons (2)

                  slāpekļa oksīds

            II   DAĻA

         Ekstrakcijas šķīdinātāji, kuru lietošanas nosacījumi ir precizēti

                  Nosaukums

                  Lietošanas nosacījumi
                  (ekstrakcijas apraksta kopsavilkums)

                  Maksimāli pieļaujamais atlieku daudzums ekstrahētajā pārtikas produktā vai pārtikas sastāvdaļā

                  Heksāns (3)

                  Eļļu un tauku ražošana vai frakcionēšana un kakao sviesta ražošana

                  1 mg/kg taukos, eļļā vai kakao sviestā

                  Attaukotu olbaltumvielu produktu un attaukotu miltu ražošana

                  10 mg/kg pārtikā, kas satur attaukotus olbaltumvielu produktus un attaukotus miltus

                  30 mg/kg attaukotos sojas produktos, ko pārdod galapatērētājam

                  Attaukotu graudu dīglīšu gatavošana

                  5 mg/kg attaukotos graudu dīglīšos

                  Metilacetāts

                  Kofeīna vai kairinošu vielu un rūgtvielu ekstrakcija no kafijas un tējas

                  20 mg/kg kafijā vai tējā

                  Cukura ražošana no melases

                  1 mg/kg cukurā

                  Etilmetilketons (4)

                  Tauku un eļļu frakcionētā destilācija

                  5 mg/kg taukos vai eļļā

                  Kofeīna vai kairinošu vielu un rūgtvielu ekstrakcija no kafijas un tējas

                  20 mg/kg kafijā vai tējā

                  Dihlormetāns

                  Kofeīna vai kairinošu vielu un rūgtvielu ekstrakcija no kafijas un tējas

                  2 mg/kg grauzdētā kafijā un 5 mg/kg tējā

                  Metanols

                  Lieto visos gadījumos

                  10 mg/kg

                  Propan-2-ols

                  Lieto visos gadījumos

                  10 mg/kg

            III   DAĻA

         Ekstrakcijas šķīdinātāji, kuru lietošanas nosacījumi ir precizēti

                  Nosaukums

                  Maksimāli pieļaujamais atlieku daudzums pārtikas produktā, ar ekstrakcijas šķīdinātāju izmantošanu iegūstot aromatizētājus no dabiskām aromātiskām vielām

                  Dietilēteris

                  2 mg/kg

                  Heksāns (5)

                  1 mg/kg

                  Cikloheksāns

                  1 mg/kg

                  Metilacetāts

                  1 mg/kg

                  Butan-1-ols

                  1 mg/kg

                  Butan-2-ols

                  1 mg/kg

                  Etilmetilketons (5)

                  1 mg/kg

                  Dihlormetāns

                  0,02 mg/kg

                  Propan-1-ols

                  1 mg/kg

                  1,1,1,2-tetrafluoretāns

                  0,02 mg/kg

         (1)  Ekstrakcijas šķīdinātājs uzskatāms par izmantotu atbilstoši labas ražošanas praksei, ja tā izmantošanas rezultātā atlieku vai atvasinājumu klātbūtne ir tikai tehniski nenovēršamā daudzumā, kas neapdraud cilvēku veselību.

         (2)  Acetona izmantošana olīvu spiedpalieku eļļas rafinēšanā ir aizliegta.

         (3)  “Heksāns” nozīmē komerciālu produktu, kas sastāv no acikliskiem, piesātinātiem ogļūdeņražiem, kuros ir seši oglekļa atomi, un kura destilācijas temperatūra ir no 64 °C līdz 70 °C. Heksānu un etilmetilketonu aizliegts lietot kopā.

         (4)  N-heksāna līmenis šajā šķīdinātājā nedrīkstētu pārsniegt 50 mg/kg. Heksānu un etilmetilketonu aizliegts lietot kopā.

         (5)  Heksānu un etilmetilketonu aizliegts lietot kopā.

      II PIELIKUMS
      A   DAĻA

         Atceltā direktīva ar tās sekojošo grozījumu sarakstu

         (minēti 9. pantā)

                  Padomes Direktīva 88/344/EEK
                  (OV L 157, 24.6.1988., 28. lpp.)

                  Padomes Direktīva 92/115/EEK
                  (OV L 409, 31.12.1992., 31. lpp.)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 94/52/EK
                  (OV L 331, 21.12.1994., 10. lpp.)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 97/60/EK
                  (OV L 331, 3.12.1997., 7. lpp.)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1882/2003
                  (OV L 284, 31.10.2003., 1. lpp.)

                  tikai III pielikuma 9. punkts

            B   DAĻA

         Termiņi transponēšanai valsts tiesību aktos

         (minēti 9. pantā)

                  Direktīva

                  Termiņš transponēšanai

                  88/344/EEK

                  1991. gada 13. jūnijs

                  92/115/EEK

                              a)

                           1993. gada 1. jūlijs

                              b)

                           1994. gada 1. janvāris (1)

                  94/52/EK

                  1995. gada 7. decembris

                  97/60/EK

                              a)

                           1998. gada 27. oktobris

                              b)

                           1999. gada 27. aprīlis (2)

         (1)  Saskaņā ar Direktīvas 92/115/EEK 2. panta 1. punktu:
      “Dalībvalstis groza savus normatīvos un administratīvos aktus tā, lai:

                  —

                  atļautu tirdzniecību ar produktiem, kas atbilst šai direktīvai, vēlākais, 1993. gada 1. jūlijā;

                  —

                  aizliegtu tirdzniecību ar produktiem, kas neatbilst šai direktīvai, no 1994. gada 1. janvāra.”

         (2)  Saskaņā ar Direktīvas 97/60/EK panta 2. panta 1. punktu:
      “Dalībvalstis groza savus normatīvos un administratīvos aktus tā, lai:

                  —

                  atļautu tirdzniecību ar produktiem, kas atbilst Direktīvai 88/344/EEK, kura grozīta ar šo direktīvu, vēlākais līdz 1998. gada 27. oktobrim;

                  —

                  aizliegtu tirdzniecību ar produktiem, kas neatbilst Direktīvai 88/344/EEK, kura grozīta ar šo direktīvu, no 1999. gada 27. aprīļa. Tomēr produktus, kas ir laisti tirgū vai marķēti pirms minētās dienas un kas neatbilst Direktīvai 88/344/EEK, var realizēt līdz brīdim, kad krājumi ir beigušies.”

      III PIELIKUMS

         Atbilstības tabula

                  Direktīva 88/344/EEK

                  Šī direktīva

                  1. panta 1. punkts

                  1. panta 1. punkts

                  1. panta 3. punkts

                  1. panta 2. punkts

                  2. panta 1. punkts

                  2. panta 1. punkts

                  2. panta 2. punkts

                  2. panta 2. punkts

                  2. panta 3. punkts

                  —

                  2. panta 4. punkts

                  2. panta 3. punkts

                  3. pants

                  3. pants

                  4. pants

                  4. pants

                  5. pants

                  5. pants

                  6. panta 1. punkts

                  6. panta 1. punkts

                  6. panta 2. punkts

                  —

                  6. panta 3. punkts

                  —

                  —

                  6. panta 2. punkts

                  —

                  6. panta 3. punkts

                  —

                  6. panta 4. punkts

                  7. pants

                  7. pants

                  8. pants

                  8. pants

                  9. pants

                  —

                  —

                  9. pants

                  —

                  10. pants

                  10. pants

                  11. pants

                  Pielikums

                  I pielikums

                  —

                  II pielikums

                  —

                  III pielikums


title: Padomes Direktīva 2010/88/ES ( 2010. gada 7. decembris ), ar ko Direktīvu 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu groza attiecībā uz minimālās pamatlikmes ievērošanas pienākuma ilgumu

text:
               10.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 326/1

         PADOMES DIREKTĪVA 2010/88/ES
   (2010. gada 7. decembris),
   ar ko Direktīvu 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu groza attiecībā uz minimālās pamatlikmes ievērošanas pienākuma ilgumu
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 113. pantu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas dalībvalstu parlamentiem,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu,
   ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu,
   saskaņā ar īpašo likumdošanas procedūru,
   tā kā:

               (1)

               Padomes Direktīvas 2006/112/EK (1) 97. panta 1. punktā noteikts, ka no 2006. gada 1. janvāra līdz 2010. gada 31. decembrim pamatlikme nevar būt mazāka par 15 %.

               (2)

               Dažādās dalībvalstīs pašlaik spēkā esošā pievienotās vērtības nodokļa (PVN) pamatlikme līdz ar pārejas sistēmas mehānismu ir nodrošinājusi, ka šī sistēma ir darbojusies pieņemami. Ar jaunajiem noteikumiem par pakalpojumu sniegšanas vietu, kuros atbalsta nodokļa uzlikšanu patēriņa vietā, ir vēl vairāk ierobežotas iespējas izmantot PVN likmju atšķirības, pārvietojot uzņēmumu, un samazināti iespējamie konkurences traucējumi.

               (3)

               Lai novērstu to, ka arvien pieaugoša atšķirība starp PVN pamatlikmēm, ko piemēro dalībvalstis, izjauktu strukturālo līdzsvaru Eiropas Savienībā un traucētu konkurenci atsevišķās darbības nozarēs, netiešo nodokļu jomā vispārpieņemta prakse ir noteikt minimālās likmes. Attiecībā uz PVN tas vēl ir jāizdara.

               (4)

               Pirms ir zināmi apspriešanas rezultāti par jaunu PVN stratēģiju, kura, kā paredzams, pievērsīsies nākotnes pasākumiem un attiecīgajiem saskaņošanas līmeņiem, būtu priekšlaicīgi noteikt pastāvīgu pamatlikmes apmēru vai apsvērt minimālās likmes apmēra maiņu.

               (5)

               Tāpēc ir lietderīgi pietiekami ilgi saglabāt pašreizējo minimālo pamatlikmi 15 % apjomā, lai nodrošinātu juridisko noteiktību, vienlaikus pieļaujot turpmāku pārskatīšanu.

               (6)

               Tas neizslēdz PVN tiesību aktu turpmāku pārskatīšanu pirms 2015. gada 31. decembra, lai ņemtu vērā jaunās PVN stratēģijas rezultātus.

               (7)

               Saskaņā ar 34. punktu Iestāžu nolīgumā par labāku likumdošanas procesu (2) dalībvalstīm ir ieteikts gan savām vajadzībām, gan Savienības interesēs izstrādāt savas tabulas, kur pēc iespējas precīzāk atspoguļota atbilstība starp šo direktīvu un tās transponēšanas pasākumiem, un padarīt tās publiski pieejamas.

               (8)

               Tādēļ būtu attiecīgi jāgroza Direktīva 2006/112/EK,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 2006/112/EK 97. pantu aizstāj ar šādu pantu:

      “97. pants
      No 2011. gada 1. janvāra līdz 2015. gada 31. decembrim pamatlikme nevar būt mazāka par 15 %.”

   2. pants
   1.   Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai vēlākais līdz 2011. gada 1. janvārim izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara zināmu Komisijai minēto noteikumu tekstu.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu, vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarīt šādas atsauces.
   2.   Dalībvalstis dara zināmus Komisijai to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   3. pants
   Šī direktīva stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   4. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2010. gada 7. decembrī

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         D. REYNDERS

      (1)  OV L 347, 11.12.2006., 1. lpp.

      (2)  OV C 321, 31.12.2003., 1. lpp.


title: Komisijas Direktīva 2003/16/EK (2003. gada 19. februāris), ar ko tehnikas attīstībai pielāgo III pielikumu Padomes Direktīvai 76/768/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kosmētikas līdzekļiem

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32003L0016

Oficiālais Vēstnesis L 046 , 20/02/2003 Lpp. 0024 - 0024

		Komisijas Direktīva 2003/16/EK(2003. gada 19. februāris),ar ko tehnikas attīstībai pielāgo III pielikumu Padomes Direktīvai 76/768/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kosmētikas līdzekļiemEIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes Direktīvu 76/768/EEK (1976. gada 27. jūlijs) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kosmētikas līdzekļiem [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2003/1/EK [2], un jo īpaši tās 8. panta 2. punktu,pēc apspriešanās ar Zinātnisko komiteju gala patērētājiem paredzēto kosmētikas līdzekļu un nepārtikas preču jautājumos (SCCNFP),tā kā:(1) Zinātniskā komiteja gala patērētājiem paredzēto kosmētikas līdzekļu un nepārtikas preču jautājumos (SCCNFP) ieteic, ka ksilolmusku var droši lietot kosmētikas līdzekļos, izņemot mutes dobuma higiēnas līdzekļus, ja maksimālā teorētiski absorbējamā dienas deva ir aptuveni līdz 10 μg/kg.(2) SCCNFP ieteic, ka ketonmusku var droši lietot kosmētikas līdzekļos, izņemot mutes dobuma higiēnas līdzekļus, ja maksimālā teorētiski absorbējamā dienas deva ir aptuveni līdz 14 μg/kg.(3) Līdz šo divu vielu bīstamības novērtēšanai saskaņā ar Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 (1993. gada 23. marts) par esošo vielu riska faktoru novērtējumu un kontroli [3] līdz 2003. gada 28. februārim šīs divas vielas pagaidām ir iekļautas Direktīvas 76/768/EEK III pielikuma 2. daļā.(4) Riska novērtēšana vēl nav pabeigta saskaņā ar iepriekš minēto regulu. Tāpēc jāpagarina periods ksilolmuska un ketonmuska iekļaušanai Direktīvas 76/768/EEK III pielikuma 2. daļā.(5) Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi komiteja, kas izveidota, lai tehnikas attīstībai pielāgotu direktīvas par tehnisko šķēršļu novēršanu kosmētikas līdzekļu tirdzniecības nozarē,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDatumu " 28.2.2003." attiecībā uz ierakstiem ar 61. un 62. atsauces numuru Direktīvas 76/768/EEK III pielikuma g) ailē aizstāj ar " 30.9.2004.".2. pantsDalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai vēlākais līdz 2003. gada 28. februārim izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem minētos aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.3. pantsŠī direktīva stājas spēkā trešajā dienā pēc publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.4. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2003. gada 19. februārīKomisijas vārdā —Komisijas loceklisErkki Liikanen[1] OV L 262, 27.9.1976., 169. lpp.[2] OV L 5, 10.1.2003., 14. lpp.[3] OV L 84, 5.4.1993., 1. lpp.--------------------------------------------------