title: Komisijas Direktīva 2009/97/EK ( 2009. gada 3. augusts), ar ko groza Direktīvu 2003/90/EK un Direktīvu 2003/91/EK, ar ko noteikti attiecīgi Padomes Direktīvas 2002/53/EK un Padomes Direktīvas 2002/55/EK 7. panta īstenošanas pasākumi attiecībā uz pārbaudāmo pazīmju minimumu un konkrētu lauksaimniecības augu sugu šķirņu un dārzeņu sugu šķirņu pārbaudes nosacījumu minimumu (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               4.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 202/29

      KOMISIJAS DIREKTĪVA 2009/97/EK
   (2009. gada 3. augusts),
   ar ko groza Direktīvu 2003/90/EK un Direktīvu 2003/91/EK, ar ko noteikti attiecīgi Padomes Direktīvas 2002/53/EK un Padomes Direktīvas 2002/55/EK 7. panta īstenošanas pasākumi attiecībā uz pārbaudāmo pazīmju minimumu un konkrētu lauksaimniecības augu sugu šķirņu un dārzeņu sugu šķirņu pārbaudes nosacījumu minimumu
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Padomes 2002. gada 13. jūnija Direktīvu 2002/53/EK par lauksaimniecības augu sugu šķirņu kopējo katalogu (1) un jo īpaši tās 7. panta 2. punkta a) un b) apakšpunktu,
   ņemot vērā Padomes 2002. gada 13. jūnija Direktīvu 2002/55/EK par dārzeņu sēklu tirdzniecību (2) un jo īpaši tās 7. panta 2. punkta a) un b) apakšpunktu,
   tā kā:

               (1)

               Komisijas Direktīvu 2003/90/EK (3) un Komisijas Direktīvu 2003/91/EK (4) pieņēma, lai nodrošinātu, ka dalībvalstu katalogos iekļautās šķirnes atbilstu Kopienas Augu šķirņu biroja (CPVO) noteiktajām vadlīnijām par pārbaudāmo pazīmju minimumu, kas jāņem vērā, veicot dažādu sugu pārbaudes, un par nosacījumu minimumu, kas jāņem vērā, veicot šķirņu pārbaudes, ja šādas vadlīnijas ir noteiktas. Minētajās direktīvās paredzēts, ka citām šķirnēm piemērojamas Starptautiskās jaunu augu šķirņu aizsardzības savienības (UPOV) vadlīnijas.

               (2)

               Tikmēr CPVO ir izstrādājusi turpmākas vadlīnijas vairākām citām sugām un atjauninājusi spēkā esošās vadlīnijas.

               (3)

               Attiecībā uz Direktīvu 2003/90/EK jāpievieno vadlīnijas jaunām sugām, kuras nesen iekļautas sugu sarakstos, kuri minēti Padomes Direktīvā 66/401/EK (5) un Padomes Direktīvā 66/402/EK (6).

               (4)

               Tāpēc attiecīgi jāgroza Direktīva 2003/90/EK un Direktīva 2003/91/EK.

               (5)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Lauksaimniecības, dārzkopības un mežsaimniecības sēklu un pavairošanas materiāla pastāvīgās komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 2003/90/EK I un II pielikumu aizstāj ar šīs direktīvas pielikuma A daļas tekstu.
   2. pants
   Direktīvas 2003/91/EK pielikumus aizstāj šīs direktīvas pielikuma B daļas tekstu.
   3. pants
   Dalībvalstis var pieņemt lēmumu piemērot pārbaudēm, kuras sāktas līdz 2010. gada 1. janvārim, Direktīvu 2003/90/EK un Direktīvu 2003/91/EK tajā redakcijā, ko piemēroja, pirms tika izdarīti grozījumi ar šo direktīvu.
   4. pants
   Dalībvalstis vēlākais līdz 2009. gada 31. decembrim pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara zināmus Komisijai minēto noteikumu tekstus, kā arī minēto noteikumu un šīs direktīvas atbilstības tabulu.
   Tās piemēro minētos noteikumus no 2010. gada 1. janvāra.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
   5. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   6. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2009. gada 3. augustā

            Komisijas vārdā –

            Komisijas locekle

         Androulla VASSILIOU

      (1)  OV L 193, 20.7.2002., 1. lpp.

      (2)  OV L 193, 20.7.2002., 33. lpp.

      (3)  OV L 254, 8.10.2003., 7. lpp.

      (4)  OV L 254, 8.10.2003., 11. lpp.

      (5)  OJ 125, 11.7.1966., 2298/66. lpp.

      (6)  OJ 125, 11.7.1966., 2309/66. lpp.

      PIELIKUMS

         A   DAĻA

      “
            I PIELIKUMS

               Direktīvas 1. panta 2. punkta a) apakšpunktā minēto sugu saraksts, kurām jāatbilst CPVO pārbaužu protokoliem

                        Zinātniskais nosaukums

                        Nosaukums latviešu valodā

                           CPVO protokols

                           Pisum sativum L.

                        Lauka zirņi

                        TP 7/1, 6.11.2003

                           Vicia faba L.

                        Lauka pupas

                        TP Broadbean/1, 25.3.2004

                           Brassica napus L.

                        Rapsis

                        TP 36/1, 25.3.2004

                           Helianthus annuus L.

                        Saulespuķes

                        TP 81/1, 31.10.2002

                           Linum usitatissimum L.

                        Šķiedras lini, eļļas lini

                        TP 57/1, 21.3.2007

                           Avena nuda L.

                        Kailgraudu auzas

                        TP 20/1, 6.11.2003

                           Avena sativa L. (arī A. byzantina K. Koch)

                        Auzas, arī Bizantijas auzas

                        TP 20/1, 6.11.2003

                           Hordeum vulgare L.

                        Mieži

                        TP 19/2, 6.11.2003

                           Oryza sativa L.

                        Rīsi

                        TP 16/1, 18.11.2004

                           Secale cereale L.

                        Rudzi

                        TP 58/1, 31.10.2002

                           xTriticosecale Wittm. ex A. Camus

                        Hibrīdi, kas radušies, krustojot Triticum ģints sugu ar Secale ģints sugu

                        TP 121/2, 22.1.2007

                           Triticum aestivum L.

                        Kvieši

                        TP 3/4, 23.6.2008

                           Triticum durum Desf.

                        Cietie kvieši

                        TP 120/2, 6.11.2003

                           Zea mays L.

                        Kukurūza

                        TP 2/2, 15.11.2001

                           Solanum tuberosum L.

                        Kartupeļi

                        TP 23/2, 1.12.2005

                  Šo protokolu teksts atrodams CPVO tīmekļa vietnē (www.cpvo.europa.eu).

            II PIELIKUMS

               Direktīvas 1. panta 2. punkta b) apakšpunktā minēto sugu saraksts, kurām jāatbilst UPOV pārbaužu vadlīnijām

                        Zinātniskais nosaukums

                        Nosaukums latviešu valodā

                           UPOV vadlīnijas

                           Beta vulgaris L.

                        Lopbarības bietes

                        TG/150/3, 4.11.1994

                           Agrostis canina L.

                        Suņu smilga

                        TG/30/6, 12.10.1990

                           Agrostis gigantea Roth.

                        Lielā smilga

                        TG/30/6, 12.10.1990

                           Agrostis stolonifera L.

                        Ložņu smilga

                        TG/30/6, 12.10.1990

                           Agrostis capillaris L.

                        Parastā smilga

                        TG/30/6, 12.10.1990

                           Bromus catharticus Vahl

                        Akotu lāčauza

                        TG/180/3, 4.4.2001

                           Bromus sitchensis Trin.

                        Sitkas lāčauza

                        TG/180/3, 4.4.2001

                           Dactylis glomerata L.

                        Kamolzāle

                        TG/31/8, 17.4.2002

                           Festuca arundinacea Schreber

                        Niedru auzene

                        TG/39/8, 17.4.2002

                           Festuca filiformis Pourr.

                        Šaurlapu aitu auzene

                        TG/67/5, 5.4.2006

                           Festuca ovina L.

                        Aitu auzene

                        TG/67/5, 5.4.2006

                           Festuca pratensis Huds.

                        Pļavas auzene

                        TG/39/8, 17.4.2002

                           Festuca rubra L.

                        Sarkanā auzene

                        TG/67/5, 5.4.2006

                           Festuca trachyphylla (Hack.) Krajina

                        Asā auzene

                        TG/67/5, 5.4.2006

                           Lolium multiflorum Lam.

                        Daudzziedu airene

                        TG/4/8, 5.4.2006

                           Lolium perenne L.

                        Ganību airene

                        TG/4/8, 5.4.2006

                           Lolium x boucheanum Kunth

                        Hibrīdā airene

                        TG/4/8, 5.4.2006

                           Phleum nodosum L.

                        Gumainais timotiņš

                        TG/34/6, 7.11.1984

                           Phleum pratense L.

                        Timotiņš

                        TG/34/6, 7.11.1984

                           Poa pratensis L.

                        Pļavas skarene

                        TG/33/6, 12.10.1990

                           Lupinus albus L.

                        Baltā lupīna

                        TG/66/4, 31.3.2004

                           Lupinus angustifolius L.

                        Šaurlapu lupīna

                        TG/66/4, 31.3.2004

                           Lupinus luteus L.

                        Dzeltenā lupīna

                        TG/66/4, 31.3.2004

                           Medicago sativa L.

                        Lucerna

                        TG/6/5, 6.4.2005

                           Medicago x varia T. Martyn

                        Hibrīdā lucerna

                        TG/6/5, 6.4.2005

                           Trifolium pratense L.

                        Sarkanais āboliņš

                        TG/5/7, 4.4.2001

                           Trifolium repens L.

                        Baltais āboliņš

                        TG/38/7, 9.4.2003

                           Vicia sativa L.

                        Sējas vīķis

                        TG/32/6, 21.10.1988

                           Brassica napus L. var. napobrassica (L.) Rchb.

                        Lopbarības kāļi

                        TG/89/6, 4.4.2001

                           Raphanus sativus L. var. oleiformis Pers.

                        Lopbarības rutki

                        TG/178/3, 4.4.2001

                           Arachis hypogea L.

                        Zemesrieksti

                        TG/93/3, 13.11.1985

                           Brassica rapa L. var. silvestris (Lam.) Briggs

                        Ripsis

                        TG/185/3, 17.4.2002

                           Carthamus tinctorius L.

                        Saflors

                        TG/134/3, 12.10.1990

                           Gossypium spp.

                        Kokvilna

                        TG/88/6, 4.4.2001

                           Papaver somniferum L.

                        Magones

                        TG/166/3, 24.3.1999

                           Sinapis alba L.

                        Baltās sinepes

                        TG/179/3, 4.4.2001

                           Glycine max (L.) Merrill

                        Sojas pupas

                        TG/80/6, 1.4.1998

                           Sorghum bicolor (L.) Moench

                        Sorgo

                        TG/122/3, 6.10.1989

                  Šo vadlīniju teksts atrodams UPOV tīmekļa vietnē (www.upov.int).
         ”

         B   DAĻA

      “
            I PIELIKUMS

               Direktīvas 1. panta 2. punkta a) apakšpunktā minēto sugu saraksts, kurām jāatbilst CPVO pārbaužu protokoliem

                        Zinātniskais nosaukums

                        Nosaukums latviešu valodā

                        CPVO protokols

                           Allium cepa L. (Cepa grupa)

                        Sīpoli un dārza sīpoli

                        TP 46/2, 1.4.2009

                           Allium cepa L. (Aggregatum grupa)

                        Šalotes

                        TP 46/2, 1.4.2009

                           Allium porrum L.

                        Puravi

                        TP 85/2, 1.4.2009

                           Allium sativum L.

                        Ķiploki

                        TP 162/1, 25.3.2004

                           Allium schoenoprasum L.

                        Maurloki

                        TP 198/1, 1.4.2009

                           Apium graveolens L.

                        Selerijas

                        TP 82/1, 13.3.2008

                           Apium graveolens L.

                        Sakņu selerijas

                        TP 74/1, 13.3.2008

                           Asparagus officinalis L.

                        Sparģeļi

                        TP 130/1, 27.3.2002

                           Beta vulgaris L.

                        Bietes, ieskaitot Cheltenham bietes

                        TP 60/1, 1.4.2009

                           Brassica oleracea L.

                        Ziedkāposti

                        TP 45/1, 15.11.2001

                           Brassica oleracea L.

                        Sparģeļkāposti jeb brokoļi

                        TP 151/2, 21.3.2007

                           Brassica oleracea L.

                        Briseles kāposti

                        TP 54/2, 1.12.2005

                           Brassica oleracea L.

                        Kolrābji

                        TP 65/1, 25.3.2004

                           Brassica oleracea L.

                        Savojas kāposti, baltie galviņkāposti un sarkanie galviņkāposti

                        TP 48/2, 1.12.2005

                           Brassica rapa L.

                        Ķīnas kāposti

                        TP 105/1, 13.3.2008

                           Capsicum annuum L.

                        Sīvie dārzeņpipari vai dārzeņpipari

                        TP 76/2, 21.3.2007

                           Cichorium endivia L.

                        Krokaino un platlapu endīvijas

                        TP 118/2, 1.12.2005

                           Cichorium intybus L.

                        Sakņu cigoriņi

                        TP 172/2, 1.12.2005

                           Cichorium intybus L.

                        Vitlufa cigoriņi

                        TP 173/1, 25.3.2004

                           Citrullus lanatus (Thumb.) Matsum. et Nakai

                        Arbūzi

                        TP 142/1, 21.3.2007

                           Cucumis melo L.

                        Melones

                        TP 104/2, 21.3.2007

                           Cucumis sativus L.

                        Gurķi un īsaugļu gurķi

                        TP 61/2, 13.3.2008

                           Cucurbita pepo L.

                        Kabači vai tumšzaļie kabači

                        TP 119/1, 25.3.2004

                           Cynara cardunculus L.

                        Artišoki un lapu artišoki

                        TP 184/1, 25.3.2004

                           Daucus carota L.

                        Galda burkāni un lopbarības burkāni

                        TP 49/3, 13.3.2008

                           Foeniculum vulgare Mill.

                        Fenheļi

                        TP 183/1, 25.3.2004

                           Lactuca sativa L.

                        Dārza salāti

                        TP 13/4, 1.4.2009

                           Lycopersicon esculentum Mill.

                        Tomāti

                        TP 44/3, 21.3.2007

                           Petroselinum crispum (Mill.) Nyman ex A. W. Hill

                        Pētersīļi

                        TP 136/1, 21.3.2007

                           Phaseolus coccineus L.

                        Daudzziedu pupiņas

                        TP 9/1, 21.3.2007

                           Phaseolus vulgaris L.

                        Krūmu pupiņas un kāršu pupiņas

                        TP 12/3, 1.4.2009

                           Pisum sativum L. (partim)

                        Šķautnainie zirņi, lobāmie zirņi un cukurzirņi

                        TP 7/1, 6.11.2003

                           Raphanus sativus L.

                        Redīsi

                        TP 64/1, 27.3.2002

                           Solanum melongena L.

                        Baklažāni

                        TP 117/1, 13.3.2008

                           Spinacia oleracea L.

                        Spināti

                        TP 55/2, 13.3.2008

                           Valerianella locusta (L.) Laterr.

                        Lauka salāti

                        TP 75/2, 21.3.2007

                           Vicia faba L. (partim)

                        Dārza pupas

                        TP Broadbean/1, 25.3.2004

                           Zea mays L. (partim)

                        Cukurkukurūza un uzplīstošā kukurūza

                        TP 2/2, 15.11.2001

                  Šo protokolu teksts atrodams CPVO tīmekļa vietnē (www.cpvo.europa.eu).

            II PIELIKUMS

               Direktīvas 1. panta 2. punkta b) apakšpunktā minēto sugu saraksts, kurām jāatbilst UPOV pārbaužu vadlīnijām

                        Zinātniskais nosaukums

                        Nosaukums latviešu valodā

                        UPOV vadlīnijas

                           Allium fistulosum L.

                        Lielloku sīpoli

                        TG/161/3, 1.4.1998

                           Beta vulgaris L.

                        Mangoldi vai lapu bietes

                        TG/106/4, 31.3.2004

                           Brassica oleracea L.

                        Virziņkāposti

                        TG/90/6, 31.3.2004

                           Brassica rapa L.

                        Rāceņi

                        TG/37/10, 4.4.2001

                           Cichorium intybus L.

                        Liellapu cigoriņi vai itāļu cigoriņi

                        TG/154/3, 18.10.1996

                           Cucurbita maxima Duchesne

                        Lielaugļu ķirbji

                        TG/155/4, 28.3.2007

                           Raphanus sativus L.

                        Rutki

                        TG/63/6, 24.3.1999

                           Rheum rhabarbarum L.

                        Rabarberi

                        TG/62/6, 24.3.1999

                           Scorzonera hispanica L.

                        Melnsakne

                        TG/116/3, 21.10.1988

                  Šo vadlīniju teksts atrodams UPOV tīmekļa vietnē (www.upov.int).
         ”


title: Komisijas Direktīva 2004/31/EK (2004. gada 17. marts), ar kuru groza I, II, III, IV un V pielikumu Padomes Direktīvai 2000/29/EK par aizsardzības pasākumiem pret tādu organismu ievešanu, kas kaitīgi augiem vai augu produktiem, un pret to izplatību Kopienā

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32004L0031

Oficiālais Vēstnesis L 085 , 23/03/2004 Lpp. 0018 - 0023

		Komisijas Direktīva 2004/31/EK(2004. gada 17. marts),ar kuru groza I, II, III, IV un V pielikumu Padomes Direktīvai 2000/29/EK par aizsardzības pasākumiem pret tādu organismu ievešanu, kas kaitīgi augiem vai augu produktiem, un pret to izplatību KopienāEIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 2000. gada 8. maija Direktīvu 2000/29/EK par aizsardzības pasākumiem pret tādu organismu ievešanu, kas kaitīgi augiem vai augu produktiem, un pret to izplatību Kopienā [1], jo īpaši tās 14. panta otrās daļas c) un d) apakšpunktu,pēc apspriešanās ar attiecīgajām dalībvalstīm,tā kā:(1) Spriežot pēc Zviedrijas sniegtajiem apsekojumu datiem, dažas Zviedrijas aizsargājamās zonas vairs nav jāuzskata par tādām attiecībā uz Beet necrotic yellow vein vīrusu.(2) Saskaņā ar Direktīvu 2000/29/EK Kopienā aizliegts ievest Vitis L. augus, kas nav augļi, kuru izcelsmes valstis ir ārpuskopienas valstis.(3) Spriežot pēc Šveices sniegtās informācijas, tās veiktie pasākumi sakarā ar Vitis L. augu, kas nav augļi, ievešanu un pārvietošanu Šveices teritorijā ir līdzvērtīgi Direktīvā 2000/29/EK noteiktajiem pasākumiem. Tādēļ jāatļauj ievest Kopienā Šveices izcelsmes Vitis L. augus, kas nav augļi.(4) Saskaņā ar Direktīvu 2000/29/EK Kopienas apgabalos, kas atzīti par aizsargājamām zonām attiecībā uz Erwinia amylovora (Burr.) Winsl. et al., ir aizliegts ievest šo kaitīgo organismu saimniekaugus, izņemot augļus un sēklas, kuru izcelsme ir ārpuskopienas valstīs, izņemot valstis, kas atzītas brīvas no šiem kaitīgajiem organismiem vai kurās izveidotas kaitēkļbrīvas zonas attiecībā uz šiem kaitīgajiem organismiem.(5) Spriežot pēc Šveices sniegtās informācijas, tās veiktie pasākumi sakarā ar Erwinia amylovora (Burr.) Winsl. et al. saimniekaugu, izņemot augļus un sēklas, ievešanu un pārvietošanu Šveices teritorijā ir lielā mērā līdzvērtīgi Direktīvā 2000/29/EK noteiktajiem pasākumiem. Tādēļ ir jāatļauj ievest Kopienā Šveices izcelsmes Erwinia amylovora (Burr.) Winsl. et al. saimniekaugus, kas nav augļi un sēklas, izņemot Cotoneaster Ehrh. un Photinia davidiana (Dene.) Cardot augus.(6) Spriežot pēc Itālijas sniegtajiem apsekojumu datiem, daži apgabali Itālijā vairs nav uzskatāmi par aizsargājamām zonām attiecībā uz Erwinia amylovora (Burr.) Winsl. et al.(7) Sagatavojot Direktīvu 2003/116/EK, tehniskas kļūdas dēļ 21.1. punktam Direktīvas 2000/29/EK IV pielikuma B daļā piešķirts nepareizs numurs.(8) Jāgroza pašreizējie noteikumi attiecībā uz Tilletia indica Mitra, ņemot vērā jaunāko informāciju par šo kaitīgo organismu klātbūtni Irānā.(9) Ttāpēc attiecīgi jāgroza Direktīva 2000/29/EK.(10) Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pastāvīgās augu veselības komitejas atzinumu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvas 2000/29/EK I, II, III, IV un V pielikumu groza saskaņā ar šīs direktīvas pielikumu.2. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai vēlākais līdz 2004. gada 20. aprīlim izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt iepazīstina Komisiju ar šiem tiesību aktiem un nodod tās rīcībā minēto aktu un šīs direktīvas atbilstības tabulu.Dalībvalstīm pieņemot minētos tiesību aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.3. pantsŠī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.4. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2004 gada 17. martāKomisijas vārdā —Komisijas loceklisDavid Byrne[1] OV L 169, 10.7.2000., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2003/116/EK (OV L 321, 6.12.2003., 36. lpp.).--------------------------------------------------PIELIKUMSDirektīvas 2000/29/EK I, II, III, IV un V pielikumu groza šādi.1. Tās I pielikuma B daļas b) pozīcijas 1. punktu aizstāj ar šādu:"1.Beet necrotic yellow vein vīruss | DK, FR (Bretaņa), FI, IE, PT (Azoru salas), UK (Ziemeļīrija)" |2. Direktīvas II pielikuma B daļas b) pozīcijas 2. punktu aizstāj ar šādu:"2.Erwinia amylovora (Burr.) Winsl. et al. | Augu daļas, kas nav augļi, sēklas un stādīšanai paredzēti stādi, bet ieskaitot dzīvus ziedputekšņus Amelanchier Med., Chaenomeles Lindl., Cotoneaster Ehrh., Crataegus L., Cydonia Mill., Eriobotrya Lindl., Malus Mill., Mespilus L., Photinia davidiana (Dene.) Cardot, Pyracantha Roem., Pyrus L. un Sorbus L. apputeksnēšanai. | ES, FR (Korsika), IE, IT (Abruci; Apūlija; Bazilikata; Kalabrija; Kampānija; Emīlija Romanja: Forli-Čezenas, Parmas, Pjačencas un Rimini province; Friuli-Venēcija-Džūlija; Lacija; Ligūrija; Lombardija; Marke; Molīze; Pjemonta; Sardīnija; Sicīlija; Trentīno-Alto Adidže: Trento autonomā province; Toskāna; Umbrija; Valle d'Aosta; Veneto: izņemot Rovigo provinces Rovigo, Polesella, Villamarzana, Fratta Polesine, San Bellino, Badia Polesine, Trecenta, Ceneselli, Pontecchio Polesine, Arqua Polesine, Costa di Rovigo, Occhiobello, Lendinara, Canda, Ficarolo, Guarda Veneta, Frassinelle Polesine, Villanova del Ghebbo, Fiesso Umbertiano, Castelguglielmo, Bagnolo di Po, Giacciano con Baruchella, Bosaro, Canaro, Lusia, Pincara, Stienta, Gaiba, Salara komūnu un Padujas provinces Castelbaldo, Barbona, Piacenza d'Adige, Vescovana, S. Urbano, Boara Pisani, Masi komūnu, un Veronas provinces Palù Roverchiara, Legnago, Castagnaro, Ronco all'Adige, Villa Bartolomea, Oppeano, Terrazzo, Isola Rizza, Angiari komūnu), AT (Burgenlande, Karintija, Lejasaustrija, Tirole (Līencas administratīvais apgabals), Štīrija, Vīne), PT, FI, UK (Ziemeļīrija, Menas sala un Normandijas salas)" |3. Direktīvas III pielikumu groza šādi.a) tekstu A daļas 15. punkta labajā slejā aizstāj ar šādu:"Ārpuskopienas valstis, izņemot Šveici.";b) B daļas 1. punktu aizstāj ar šādu:"1.Neskarot aizliegumus, kas attiecas uz III pielikuma A daļas 9., 9.1.,18. punktā uzskaitītajiem augiem, vajadzības gadījumā augi, izņemot augļus un sēklas, un dzīvi ziedputekšņi Amelanchier Med., Chaenomeles Lindl., Crataegus L., Cydonia Mill., Eriobotrya Lindl., Malus Mill., Mespilus L, Pyracantha Roem., Pyrus L. un Sorbus L. apputeksnēšanai, kuru izcelsme ir ārpuskopienas valstīs, izņemot Šveici un valstis, kas saskaņā ar 18. panta 2. punktā noteikto procedūru atzītas par brīvām no Erwinia amylovora (Burr.) Winsl. et al. vai kurās noteiktas kaitēkļbrīvas zonas attiecībā uz Erwinia amylovora (Burr.) Winsl. et al. atbilstoši attiecīgajām starptautiskajām fitosanitāro pasākumu normām un atzītas par tādām saskaņā ar 18. panta 2. punktā noteikto procedūru. | ES, FR (Korsika), IE, IT (Abruci; Apūlija; Bazilikata; Kalabrija; Kampānija; Emīlija Romanja: Forli-Čezenas, Parmas, Pjačencas un Rimini province; Friuli-Venēcija-Džūlija; Lacija; Ligūrija; Lombardija; Marke; Molīze; Pjemonta; Sardīnija; Sicīlija; Trentīno-Alto Adidže: Trento autonomā province; Toskāna; Umbrija; Valle d'Aosta; Veneto: izņemot Rovigo provinces Rovigo, Polesella, Villamarzana, Fratta Polesine, San Bellino, Badia Polesine, Trecenta,Ceneselli, Pontecchio Polesine, Arqua Polesine, Costa di Rovigo, Occhiobello, Lendinara, Canda, Ficarolo, Guarda Veneta, Frassinelle Polesine, Villanova del Ghebbo, Fiesso Umbertiano, Castelguglielmo, Bagnolo di Po, Giacciano con Baruchella, Bosaro, Canaro, Lusia Pincara, Stienta,Gaiba, Salara komūnu un Padujas provinces Castelbaldo, Barbona, Piacenza d'Adige,Vescovana,S. Urbano, Boara Pisani, Masi komūnu, un Veronas provinces Palù Roverchiara, Legnago, Castagnaro, Ronco all'Adige, Villa Bartolomea, Oppeano, Terrazzo, Isola Rizza, Angiari komūnu), AT (Burgenlande, Karintija, Lejasaustrija, Tirole (Līencas administratīvais apgabals), Štīrija, Vīne), PT, FI, UK (Ziemeļīrija, Menas sala un Normandijas salas) |2.Neskarot aizliegumus, kas attiecas uz III pielikuma A daļas 9., 9.1.,18. punktā uzskaitītajiem augiem, vajadzības gadījumā augi, izņemot augļus un sēklas, un dzīvi ziedputekšņi Cotoneaster Ehrh. un Photinia davidiana (Dene.) Cardot apputeksnēšanai, kuru izcelsme ir ārpuskopienas valstīs, izņemot valstis, kas saskaņā ar 18. panta 2. punktā noteikto procedūru atzītas par brīvām no Erwinia amylovora (Burr.) Winsl. et al. vai kurās ir noteiktas kaitēkļbrīvas zonas attiecībā uz Erwinia amylovora (Burr.) Winsl. et al. atbilstoši attiecīgajām starptautiskajām fitosanitāro pasākumu normām un atzītas par tādām saskaņā ar 18. panta 2. punktā noteikto procedūru. | ES, FR (Korsika), IE, IT (Abruci; Apūlija; Bazilikata; Kalabrija; Kampānija; Emīlija Romanja: Forli-Čezenas, Parmas, Pjačencas un Rimini province; Friuli-Venēcija-Džūlija; Lacija; Ligūrija; Lombardija; Marke; Molīze; Pjemonta; Sardīnija; Sicīlija; Trentīno-Alto Adidže: Trento autonomā province; Toskāna; Umbrija; Valle d'Aosta; Veneto: izņemot Rovigo provinces Rovigo, Polesella, Villamarzana, Fratta Polesine, San Bellino,Badia Polesine,Trecenta,Ceneselli, Pontecchio Polesine, Arqua Polesine, Costa di Rovigo, Occhiobello, Lendinara, Canda, Ficarolo, Guarda Veneta, Frassinelle Polesine, Villanova del Ghebbo, Fiesso Umbertiano, Castelguglielmo, Bagnolo di Po,Giacciano con Baruchella, Bosaro, Canaro, Lusia, Pincara, Stienta, Gaiba, Salara komūnu un Padujas provinces Castelbaldo, Barbona, Piacenza d'Adige, Vescovana, S. Urbano, Boara Pisani, Masi komūnu, un Veronas provinces Palù Roverchiara, Legnago, Castagnaro, Ronco all'Adige, Villa Bartolomea, Oppeano, Terrazzo, Isola Rizza, Angiari komūnu), AT (Burgenlande, Karintija, Lejasaustrija, Tirole (Līencas administratīvais apgabals), Štīrija, Vīne), PT, FI, UK (Ziemeļīrija, Menas sala un Normandijas salas)" |4. Direktīvas IV pielikumu groza šādi.a) Pielikuma A daļas I iedaļu groza šādi:i) tekstu 53. punkta kreisajā slejā papildina ar iestarpinājumu ", Irāna";ii) tekstu 54. punkta kreisajā slejā papildina ar iestarpinājumu ", Irāna".b) Pielikuma B daļu groza šādi:i) tekstu 20.1. punkta labajā slejā aizstāj ar šādu:"DK, FR (Bretaņa), FI, IE, PT (Azoru salas), UK (Ziemeļīrija);";ii) tekstu 20.2. punkta labajā slejā aizstāj ar šādu:"DK, FR (Bretaņa), FI, IE, PT (Azoru salas), UK (Ziemeļīrija);";iii) 21. punktu aizstāj ar šādu:"21.Augi un dzīvi ziedputekšņi Amelanchier Med., Chaenomeles Lindl., Cotoneaster Ehrh., Crataegus L., Cydonia Mill., Eriobotrya Lindl., Malus Mill., Mespilus L., Photinia davidiana (Dene.) Cardot, Pyracantha Roem., Pyrus L. un Sorbus L. apputeksnēšanai, izņemot augļus un sēklas. | Neskarot aizliegumus, kas attiecas uz III pielikuma A daļas 9., 9.1., 18. punktā un III pielikuma B daļas 1., 2. punktā minētajiem augiem, vajadzības gadījumā jābūt oficiālam paziņojumam, ka a)augi ir iegūti ārpuskopienas valstīs, kurās, kā atzīts saskaņā ar 18. panta 2. punktā noteikto procedūru, nav sastopama Erwinia amylovora (Burr.) Winsl. et al.,Vaib)augi ir iegūti kaitēkļbrīvajās zonās, kas noteiktas attiecībā uz Erwinia amylovora (Burr.) Winsl. et al. atbilstoši attiecīgajām starptautiskajām fitosanitāro pasākumu normām un atzītas par tādām saskaņā ar 18. panta 2. punktā noteikto procedūru,Vaic)augi ir iegūti kādā no šeit norādītajiem Šveices kantoniem: Bernes (izņemot Signau un Trachselwald apgabalu), Fribūras, Grizonas, Tičīno, Vo, Valē kantonā,Vaid)augi ir iegūti labajā slejā uzskaitītajās aizsargājamās zonās,Vaie)augi izaudzēti vai, tos pārvietojot uz buferzonu, vismaz septiņus mēnešus, ieskaitot pēdējo pilno veģetācijas periodu no 1. aprīļa līdz 31. oktobrim, turēti un uzglabāti uz lauka,aa)kas atrodas oficiāli noteiktajā 50 km2 buferzonā vismaz 1 km attālumā no robežas, kurā saimniekaugiem piemēro oficiāli apstiprinātu un kontrolētu uzraudzības režīmu, kas ieviests vēlākais pirms pēdējā pilnā veģetācijas perioda sākuma, kam seko pēdējais pilnais veģetācijas periods, lai samazinātu Erwinia amylovora (Burr.) Winsl. et al. izplatīšanās risku, ko rada tur audzētie augi. Šīs buferzonas sīkam aprakstam jābūt pieejamam Komisijai un citām dalībvalstīm. Pēc buferzonas izveidošanas vismaz vienu reizi vispiemērotākajā laikā veic oficiālu pārbaudi zonā ārpus lauka un 500 m apkārtējā joslā, sākoties pēdējam pilnam veģetācijas periodam, un visi augi ar Erwinia amylovora (Burr.) Winsl. et al. klātbūtnes pazīmēm nekavējoties jāaizvāc. Šo pārbaužu rezultātus katru gadu līdz 1. maijam nosūta Komisijai un citām dalībvalstīm, unbb)kas tāpat kā buferzona pirms pēdējā pilnā veģetācijas perioda sākuma, kam seko pēdējais pilnais veģetācijas periods, ir oficiāli apstiprināts augu audzēšanai saskaņā ar šajā punktā noteiktajām prasībām, uncc)kurā tāpat kā vismaz 500 m platajā apkārtējā joslā nav sastopama Erwinia amylovora (Burr.) Winsl. et al., par ko liecina oficiālās pārbaudes, kas veiktas, sākoties pēdējam pilnam veģetācijas periodam, vismazdivas reizes uz lauka vispiemērotākajā laikā, piem., laikposmā no jūnija līdz augustam un vienu reizi laikposmā no augusta līdz novembrim; unvienu reizi minētajā apkārtējā joslā vispiemērotākajā laikā, piem., laikposmā no augusta līdz novembrim, undd)augi tajā ir oficiāli pārbaudīti attiecībā uz latento infekciju, izmantojot piemērotu laboratorijas metodi un vispiemērotākajā laikā oficiāli ņemtus paraugus.No 2004. gada 1. aprīļa līdz 2005. gada 1. aprīlim šos noteikumus nepiemēro augiem, kas pārvietoti uz labajā slejā uzskaitītajām aizsargājamām zonām, ja tie audzēti un uzglabāti uz lauka oficiāli noteiktajās buferzonās saskaņā ar attiecīgajām prasībām, kas ir spēkā līdz 2004. gada 1. aprīlim. | ES, FR (Korsika), IE, IT (Abruci; Apūlija; Bazilikata; Kalabrija; Kampānija; Emīlija Romanja: Forli-Čezenas, Parmas, Pjačencas un Rimini province; Friuli-Venēcija-Džūlija; Lacija; Ligūrija; Lombardija; Marke; Molīze; Pjemonta; Sardīnija; Sicīlija; Trentīno-Alto Adidže: Trento autonomā province; Toskāna; Umbrija; Valle d'Aosta; Veneto: izņemot Rovigo provinces Rovigo, Polesella, Villamarzana, Fratta Polesine, San Bellino, Badia Polesine, Trecenta, Ceneselli, Pontecchio Polesine, Arqua Polesine, Costa di Rovigo, Occhiobello, Lendinara, Canda, Ficarolo, Guarda Veneta, Frassinelle Polesine, Villanova del Ghebbo, Fiesso Umbertiano, Castelguglielmo, Bagnolo di Po, Giacciano con Baruchella,Bosaro, Canaro, Lusia, Pincara, Stienta, Gaiba, Salara komūnu un Padujas provinces Castelbaldo, Barbona, Piacenza d'Adige, Vescovana, S. Urbano, Boara Pisani, Masi komūnu, un Veronas provinces Palù Roverchiara, Legnago, Castagnaro, Ronco all'Adige, Villa Bartolomea, Oppeano, Terrazzo, Isola Rizza, Angiari komūnu), AT (Burgenlande, Karintija, Lejasaustrija, Tirole (Līencas administratīvais apgabals), Štīrija, Vīne), PT, FI, UK (Ziemeļīrija, Menas sala un Normandijas salas)" |iv) 21.1. punktu svītro;v) pirms 22. punkta iekļauj šādu jaunu 21.3. punktu:"21.3.No 15. marta līdz 30. jūnijam, bišu stropi | Jābūt dokumentāri apstiprinātai informācijai, ka a)bišu stropu izcelsmes valstis ir ārpuskopienas valstis, kurās, kā atzīts saskaņā ar 18. panta 2. punktā noteikto procedūru, nav sastopama Erwinia amylovora (Burr.) Winsl. et al.,vaib)tie nāk no kāda šeit norādītā Šveices kantona: Bernes (izņemot Signau un Trachselwald apgabalu), Fribūras, Grizonas, Tičīno, Vo, Valē kantona,vaic)tie nāk no labajā slejā uzskaitītajām aizsargājamām zonām,vaid)pirms pārvietošanas tiem veikti atbilstīgi karantīnas pasākumi. | ES, FR (Korsika), IE, IT (Abruci; Apūlija; Bazilikata; Kalabrija; Kampānija; Emīlija Romanja: Forli-Čezenas, Parmas, Pjačencas un Rimini province; Friuli-Venēcija-Džūlija; Lacija; Ligūrija; Lombardija; Marke; Molīze; Pjemonta; Sardīnija; Sicīlija; Trentīno-Alto Adidže: Trento autonomā province; Toskāna; Umbrija; Valle d'Aosta; Veneto: izņemot Rovigo provinces Rovigo, Polesella, Villamarzana, Fratta Polesine, San Bellino, Badia Polesine, Trecenta, Ceneselli, Pontecchio Polesine, Arqua Polesine, Costa di Rovigo, Occhiobello, Lendinara, Canda, Ficarolo, Guarda Veneta, Frassinelle Polesine, Villanova del Ghebbo, Fiesso Umbertiano, Castelguglielmo, Bagnolo di Po, Giacciano con Baruchella, Bosaro, Canaro, Lusia, Pincara, Stienta, Gaiba, Salarakomūnu un Padujas provinces Castelbaldo, Barbona, Piacenza d'Adige, Vescovana, S. Urbano, Boara Pisani, Masikomūnu, un Veronas provinces Palù Roverchiara, Legnago, Castagnaro, Ronco all'Adige, Villa Bartolomea, Oppeano, Terrazzo, Isola Rizza, Angiari komūnu), AT (Burgenlande, Karintija, Lejasaustrija, Tirole (Līencas administratīvais apgabals), Štīrija, Vīne), PT, FI, UK (Ziemeļīrija, Menas sala un Normandijas salas)" |vi) 22. punkta tekstu labajā slejā aizstāj ar šādu:"DK, FR (Bretaņa), FI, IE, PT (Azoru salas), UK (Ziemeļīrija);";vii) 23. punkta tekstu labajā slejā aizstāj ar šādu:"DK, FR (Bretaņa), FI, IE, PT (Azoru salas), UK (Ziemeļīrija);";viii) 25. punkta tekstu labajā slejā aizstāj ar šādu:"DK, FR (Bretaņa), FI, IE, PT (Azoru salas), UK (Ziemeļīrija);";ix) 26. punkta tekstu labajā slejā aizstāj ar šādu:"DK, FR (Bretaņa), FI, IE, PT (Azoru salas), UK (Ziemeļīrija);";x) 27.1. punkta tekstu labajā slejā aizstāj ar šādu:"DK, FR (Bretaņa), FI, IE, PT (Azoru salas), UK (Ziemeļīrija);";xi) 27.2. punkta tekstu labajā slejā aizstāj ar šādu:"DK, FR (Bretaņa), FI, IE, PT (Azoru salas), UK (Ziemeļīrija);";xii) 30. punkta tekstu labajā slejā aizstāj ar šādu:"DK, FR (Bretaņa), FI, IE, PT (Azoru salas), UK (Ziemeļīrija).".5. Direktīvas V pielikuma B daļas I apakšdaļas 1. un 8. punkta tekstu pēc vārda "Indija" papildina ar iestarpinājumu ", Irāna".--------------------------------------------------


Svarīgs juridisks paziņojums

|

32003L0077

Komisijas Direktīva 2003/77/EK (2003. gada 11. augusts), ar kuru groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/24/EK un 2002/24/EK, kas attiecas uz divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu tipa apstiprinājumuDokuments attiecas uz EEZ.

Oficiālais Vēstnesis L 211 , 21/08/2003 Lpp. 0024 - 0048 CS.ES Nodaļa 07 Sējums 007 Lpp. 380  - 404 ET.ES Nodaļa 07 Sējums 007 Lpp. 380  - 404 HU.ES Nodaļa 07 Sējums 007 Lpp. 380  - 404 LT.ES Nodaļa 07 Sējums 007 Lpp. 380  - 404 LV.ES Nodaļa 07 Sējums 007 Lpp. 380  - 404 MT.ES Nodaļa 07 Sējums 007 Lpp. 380  - 404 PL.ES Nodaļa 07 Sējums 007 Lpp. 380  - 404 SK.ES Nodaļa 07 Sējums 007 Lpp. 380  - 404 SL.ES Nodaļa 07 Sējums 007 Lpp. 380  - 404

		Komisijas Direktīva 2003/77/EK(2003. gada 11. augusts),ar kuru groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/24/EK un 2002/24/EK, kas attiecas uz divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu tipa apstiprinājumu(Dokuments attiecas uz EEZ)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2002/24/EK (2002. gada 18. marts), kas attiecas uz divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu tipa apstiprinājumu un ar ko atceļ Padomes Direktīvu 92/61/EEK [1], un jo īpaši tās 17. pantu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/24/EK (1997. gada 17. jūnijs) par dažām divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu detaļām un parametriem [2], kas grozīta ar Direktīvu 2002/51/EK [3], un jo īpaši tās 7. pantu,tā kā:(1) Direktīva 97/24/EK ir viena no atsevišķām direktīvām, kas attiecas uz EK tipa apstiprināšanas procedūru, kura izveidota ar Padomes Direktīvu 92/61/EEK [4], ko atceļ no 2003. gada 9. novembra ar Direktīvu 2002/24/EK.(2) Ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2002/51/EK (2002. gada 19. jūlijs) par divriteņu un trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu radīto piesārņojošo vielu emisijas līmeņa samazināšanu, ar ko groza Direktīvu 97/24/EK (dokuments attiecas uz EEZ), ieviesa jaunas emisijas robežvērtības divriteņu motocikliem. Šādas robežvērtības piemēro divos posmos; pirmais posms ir spēkā no 2003. gada 1. aprīļa visu veidu transportlīdzekļiem un otrais posms ir spēkā no 2006. gada 1. janvāra jaunajiem modeļiem. Otrajā posmā divriteņu motociklu piesārņojošo vielu emisiju līmeņa mērīšanai izmanto parasto pilsētas testa ciklu, kas noteikts ANO/EEK Noteikumos Nr. 40 un ārpilsētas braukšanas ciklu, kas noteikts Padomes Direktīvā 70/220/EEK (1970. gada 20. marts) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pasākumiem, kas jāveic, lai novērstu gaisa piesārņošanu, ko rada emisija no mehāniskajiem transportlīdzekļiem [5], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2002/80/EK [6].(3) Ar Direktīvu 97/24/EK, kas grozīta ar Direktīvu 2002/51/EK, precizēja I tipa testa ciklu, lai izmērītu piesārņojošo vielu emisijas no divriteņu un trīsriteņu mehāniskiem transportlīdzekļiem. Komisija šo testa ciklu izstrādā līdz galam ar Komitejas pielāgošanai tehnikas attīstībai, kas izveidota saskaņā ar 13. pantu Direktīvā 70/156/EEK (turpmāk "komiteja"), starpniecību un piemēro no 2006. gada.(4) Jāprecizē atsevišķi II tipa testa dati ikgadējām tehniskām apskatēm, ko paredz Direktīva 2002/51/EK un jānodrošina šo testa datu ierakstīšana Direktīvas 2002/24/EK VII pielikumā.(5) Attiecīgi jāgroza Direktīvas 97/24/EK un 2002/24/EK.(6) Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi Komiteja pielāgošanai tehnikas attīstībai,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvas 97/24/EK 5. nodaļas II pielikumu groza saskaņā ar šīs direktīvas I pielikumu.2. pantsDirektīvas 2002/24/EK VII pielikumu groza saskaņā ar šīs direktīvas II pielikumu.3. pants1. Dalībvalstis līdz 2004. gada 4. septembrim pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara zināmus Komisijai minēto aktu tekstus, kā arī minēto aktu un šīs direktīvas korelācijas tabulu.Dalībvalstis piemēro šos noteikumus no 2004. gada 4. septembra.Kad dalībvalstis pieņem minētos aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.2. Dalībvalstis Komisijai paziņo tos savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.4. pantsŠī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.5. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2003. gada 11. augustāKomisijas vārdā —Komisijas loceklisErkki Liikanen[1] OV L 124, 9.5.2002., 1. lpp.[2] OV L 226, 18.8.1997., 1. lpp.[3] OV L 252, 20.9.2002., 20. lpp.[4] OV L 225, 10.8.1992., 72. lpp.[5] OV L 76, 6.4.1970., 1. lpp.[6] OV L 291, 28.10.2002., 20. lpp.--------------------------------------------------I PIELIKUMSDirektīvas 97/24/EK 5. nodaļas II pielikumu groza šādi:1. Pielikuma 2.2.1.1. iedaļu aizstāj ar šādu iedaļu:"2.2.1.1. I tipa tests (izpūtēja vidējā emisiju līmeņa kontrole).Transportlīdzekļu veidiem, kam pārbaudīta emisijas robežvērtība, kas dota 2.2.1.1.5 iedaļas tabulas A rindā:- testā veic divus parastos pilsētas ciklus pirmapstrādei un četrus parastos pilsētas ciklus emisijas paraugu ņemšanai. Emisijas paraugu ņemšanu sāk uzreiz, kad tiek pabeigts pēdējais pirmapstrādes ciklu brīvgaitas periods un beidz, kad tiek pabeigts pēdējā parastā pilsētas cikla pēdējais brīvgaitas periods.Transportlīdzekļu veidiem, kam pārbaudīta emisijas robežvērtība, kas dota 2.2.1.1.5. iedaļas tabulas B rindā:- transportlīdzekļu veidiem, kuru motora darba tilpums ir mazāks par 150 cm3, testā veic sešus parastos pilsētas ciklus. Paraugu ņemšanu sāk pirms motora palaišanas vai tās laikā un pabeidz līdz ar pēdējā parastā pilsētas cikla noslēdzošā tukšgaitas perioda beigām,- transportlīdzekļu veidiem, kuru motora darba tilpums ir 150 cm3 vai lielāks, testā veic sešus parastos pilsētas ciklus un vienu ārpilsētas ciklu. Paraugu ņemšanu sāk pirms motora palaišanas vai vienlaicīgi ar to un pabeidz līdz ar ārpilsētas cikla noslēdzošā tukšgaitas perioda beigām."2. Pievieno šādu 2.2.1.1.7. iedaļu:"2.2.1.1.7. Iegūtos datus ieraksta attiecīgajās dokumenta iedaļās, kā noteikts Direktīvas 2002/24/EK VII pielikumā."3. Šādi aizstāj 2.2.1.2.4 iedaļu:"2.2.1.2.4. Testa laikā jāpieraksta motora eļļas temperatūra (attiecas tikai uz četrtaktu motoriem)."4. Šādi aizstāj 2.2.1.2.5. iedaļu:"2.2.1.2.5. Iegūtie dati jāieraksta attiecīgajās dokumenta iedaļās, kā noteikts Direktīvas 2002/24/EK VII pielikumā."5. Svītro zemsvītras piezīmi (*) 2.2.1.1.5. iedaļas tabulā.6. Šādi aizstāj 1. papildinājuma nosaukumu:""7. Iestarpina šādu 1.a papildinājumu:"1.a papildinājumsI tipa tests (transportlīdzekļiem, kam pārbaudīta emisijas robežvērtība, kas dota šī pielikuma 2.2.1.1.5 iedaļas tabulas B rindā)(piesārņojuma vidējās emisijas kontrole)1. IEVADSProcedūra I tipa testam, kas noteikts II pielikuma 2.2.1.1. iedaļā.1.1. Motociklu vai triciklu novieto uz dinamometra stenda, kas aprīkots ar bremzēm un spararatu. Bez pārtraukuma veic I klases motociklu testu, kas sastāv no sešiem parastiem pilsētas cikliem un kopā ilgst 1170 sekundes, vai II klases motociklu testu, kas sastāv no sešiem parastiem pilsētas cikliem un vienu ārpilsētas ciklu, kuri kopā ilgst 1570 sekundes.Testa laikā izplūdes gāzes tiek jauktas ar gaisu tā, lai maisījuma plūsmas apjoms paliek nemainīgs. Visa testa laikā maisījuma nepārtrauktā plūsma jāsapilda vienā vai vairākos maisos, lai pēc tam varētu noteikt oglekļa oksīda, nesadegušo ogļūdeņražu, slāpekļa oksīdu un oglekļa dioksīda koncentrāciju (vidējās testa vērtības).2. DARBĪBAS CIKLS UZ DINAMOMETRA STENDA2.1. Cikla aprakstsDarbības cikli ar dinamometru ir norādīti 1. apakšpapildinājumā.2.2. Cikla veikšanas vispārīgi nosacījumiJa ir nepieciešams noteikt, kā vislabāk aktivēt paātrinājuma un bremžu vadības ierīci, lai sasniegtu ciklu, kas līdzinātos teorētiskajam ciklam noteiktajās robežās, jāveic iepriekšēji testa cikli.2.3. Pārnesumkārbas izmantošana2.3.1. Pārnesumkārbas izmantošanu nosaka šādi:2.3.1.1. Vienmērīgā ātrumā motora apgriezienu skaitam pēc iespējas jāpaliek starp 50 % un 90 % no maksimālā. Ja šo ātrumu var sasniegt ar vairākiem pārnesumiem, tad motoru pārbauda ar augstāko pārnesumu.2.3.1.2. Veicot pilsētas ciklu, paātrināšanas laikā motors jāpārbauda, izmantojot pārnesumu, kurš ļauj sasniegt maksimālo paātrinājumu. Nākamo augstāko pārnesumu ieslēdz vēlākais tad, kad motora apgriezienu skaits ir sasniedzis 110 % no nominālās maksimālās jaudas. Kad motocikls vai tricikls sasniedz ātrumu 20 km/h ar pirmo pārnesumu vai 35 km/h ar otro pārnesumu, jāieslēdz nākamais augstākais pārnesums.Šajos gadījumos nav atļauts pārslēgt citā augstākā pārnesumā. Ja paātrinājuma fāzē pārnesumus pārslēdz pie noteiktiem motocikla vai tricikla ātrumiem, tad turpmākā vienmērīgā ātruma fāze jāveic ar pārnesumu, kurš motociklam vai triciklam ieslēgts vienmērīgā ātruma fāzes sākumā, neatkarīgi no motora apgriezienu skaita.2.3.1.3. Palēnināšanas laikā nākamais zemākais pārnesums jāieslēdz pirms motors sasniedz faktisko brīvgaitas ātrumu vai kad motora apgriezienu skaits ir samazinājies līdz 30 % no nominālās maksimālās jaudas, atkarībā no tā, kas notiek agrāk. Palēnināšanas laikā nedrīkst ieslēgt pirmo pārnesumu.2.3.2. Motocikliem vai tricikliem, kas aprīkoti ar automātiskām pārnesumkārbām, testu veic ar ieslēgtu augstāko pārnesumu ("piedziņa"). Paātrinājumam jābūt iespējami vienmērīgam, lai transmisija pārslēgtu dažādus pārnesumus parastajā kārtībā. Piemēro 2.4. punktā minētās pielaides.2.3.3. Veicot ārpilsētas ciklu, pārnesumkārbu lieto atbilstīgi ražotāja ieteikumiem.Šī pielikuma 1. papildinājumā norādītos pārnesumu pārslēgšanas punktus nepiemēro; paātrinājums jāturpina visu periodu, kas apzīmēts ar taisnajām līnijām, kuras katra tukšgaitas perioda beigas savieno ar nākamā vienmērīga ātruma perioda sākumu. Piemēro 2.4. iedaļā minētās pielaides.2.4. Pielaides2.4.1. Visās fāzēs ir pieļauta pielaide ± 2 km/h. Ātruma pielaides, kas lielākas par noteiktajām, ir atļautas fāžu maiņu laikā ar noteikumu, ka pielaides jebkurā atsevišķā gadījumā nepārsniedz robežu par ilgāk kā 0,5 sekundēm, vienmēr ievērojot 6.5.2. un 6.6.3. iedaļas noteikumus.2.4.2. Pieļaujamā pielaide ir ± 0,5 sekundes virs vai zem teorētiskā laika.2.4.3. Ātruma un laika pielaides kombinē tā, kā norādīts 1. apakšpapildinājumā.2.4.4. Ciklā nobrauktais attālums jāmēra ar pielaidi ± 2 procenti.3. MOTOCIKLS VAI TRICIKLS UN DEGVIELA3.1. Pārbaudāmais motocikls vai tricikls3.1.1. Motociklam vai triciklam jābūt labā mehāniskā stāvoklī. Tam jābūt iepriekš piestrādātam, un tā nobraukumam pirms testa ir jābūt vismaz 1000 kilometru. Laboratorijas personāls drīkst lemt, vai pielaist motociklu vai triciklu, kura nobraukums pirms testa ir mazāks par 1000 kilometriem.3.1.2. Izplūdes ierīcei nedrīkst būt noplūdes, kas samazinātu savākto gāzu daudzumu, kuram jābūt vienādam ar motora izdalīto gāzu daudzumu.3.1.3. Lai pārliecinātos, ka karburāciju neietekmē nejauša gaisa iekļūšana, var pārbaudīt ieplūdes sistēmas hermētiskumu.3.1.4. Motocikls vai tricikls jānoregulē tā, kā norādījis ražotājs.3.1.5. Laboratorijā var pārbaudīt, vai motocikls vai tricikls atbilst ražotāja dotajiem darbības rādītājiem, ka to var izmantot normālai braukšanai un jo īpaši, ka to var iedarbināt aukstu un karstu.3.2. DegvielaTestā jāizmanto standartdegviela, kā noteikts IV pielikumā. Ja motoru eļļo ar degvielas maisījumu, tad standartdegvielai jāpievieno eļļa, kuras kvalitāti un daudzumu izvēlas atbilstīgi ražotāja ieteikumiem.4. TESTĀ LIETOJAMAIS APRĪKOJUMS4.1. DinamometrsGalvenie dinamometra parametri ir šādi:Saskare starp veltni un katra dzenošā riteņa riepu:- veltņa diametrs ≥ 400 mm,- jaudas absorbcijas līknes vienādojums: izmēģinājumu stendam jānodrošina motora jaudas reproducēšana no sākuma ātruma 12 km/h (ar pielaidi ± 15 %), motociklam vai triciklam braucot bezvējā pa līdzenu ceļu. Bremžu absorbētā jauda un stenda iekšējā berze jāaprēķina vai nu saskaņā ar 1. papildinājuma 4. apakšpapildinājuma 11. iedaļas noteikumiem, vai arī tās atbilst šādai formulai:- K V3 ± 5 % no PV50- Papildu inerces: 10 kg un 10 kg [1].4.1.1. Faktiski nobraukto attālumu mēra ar apgriezienu skaitītāju, ko darbina bremžu un spararatu piedziņas veltnis.4.2. Gāzu paraugu ņemšanas un to tilpuma mērīšanas iekārta4.2.1. Diagrammā 1. papildinājuma 2. un 3. apakšpapildinājumā attēlots izplūdes gāzu savākšanas, koncentrācijas mazināšanas, paraugu ņemšanas un tilpuma mērīšanas princips testa laikā.4.2.2. Turpmākajās iedaļās aprakstītas testā izmantojamās iekārtas sastāvdaļas (norādīta katras sastāvdaļas abreviatūra, ko izmanto shēmās 1. papildinājuma 2. un 3. apakšpapildinājumā). Tehniskais dienests var atļaut izmantot citādu iekārtu, ja ar to iegūst līdzvērtīgus rezultātus.4.2.2.1. Ierīce visu testa laikā radušos izplūdes gāzu savākšanai; parasti tā ir atvērta ierīce, kas saglabā atmosfēras spiedienu izplūdes caurulē(-s). Tomēr var arī izmantot slēgtu sistēmu ar noteikumu, ka pretspiediena nosacījumi ir izpildīti ar pielaidi ± 1,25 kPa. Gāzes jāsavāc tā, lai testā sasniegtās temperatūras ietekmē nenotiek kondensācija, kas var būtiski izmainīt izplūdes gāzu īpašības;4.2.2.2. Caurule (Tu), kas savieno izplūdes gāzu savākšanas iekārtu un izplūdes gāzu paraugu ņemšanas sistēmu. Savienošanas caurule un gāzu savākšanas iekārta jāizgatavo no nerūsējoša tērauda vai cita materiāla, kas neietekmē savākto gāzu maisījuma sastāvu un iztur to temperatūru;4.2.2.3. Siltummainis (Sc), ar ko testa norises laikā var ierobežot gāzu ar samazināto koncentrāciju temperatūras izmaiņas sūkņa ieplūdes daļā ± 5 °C robežās. Šis siltummainis jāaprīko ar iepriekšējas sasildīšanas sistēmu, lai pirms testa sākšanas uzsildītu gāzes līdz darba temperatūrai (ar pielaidi ± 5 °C).4.2.2.4. Motora piedziņas gāzu pārvietošanas sūknis (P1) gāzu ar samazināto koncentrāciju iesūkšanai, kas var darboties ar dažādiem konstantiem ātrumiem. Sūknim jānodrošina pietiekama tilpuma konstanta plūsma, lai iesūktu visas izplūdes gāzes. Var izmantot arī ierīci ar kritiskās plūsmas Venturi cauruli;4.2.2.5. ierīce, ar ko var nepārtraukti reģistrēt sūknī ieplūstošās gāzes ar samazinātu koncentrāciju temperatūru.4.2.2.6. Paraugu ņemšanas zonde (S3), kas no ārpuses ir pievienota gāzu savākšanas ierīcei un kurā testa norises laikā ar sūkni, filtru un plūsmas mērītāju var savākt gāzēm piemaisāmā gaisa konstantu paraugu.4.2.2.7. Paraugu ņemšanas zonde (S2), kas atrodas pirms gāzu pārvietošanas sūkņa un vērsta pret gāzu un gaisa maisījuma plūsmu, lai testa norises laikā ņemtu maisījuma paraugu, kas plūst ar konstantu ātrumu, vajadzības gadījumā izmantojot filtru, plūsmas mērītāju un sūkni. Gāzu plūsmas minimālajam ātrumam divās iepriekš aprakstītās paraugu ņemšanas sistēmās jābūt vismaz 150 l/h.4.2.2.8. Divi filtri (F2 un F3), kas novietoti aiz zondēm S2 un S3 un paredzēti apturēto cieto daļiņu atdalīšanai no maisos uzkrājamā parauga plūsmas. Jāpievērš īpaša uzmanība, lai nodrošinātu, ka tie nemaina gāzu paraugu sastāvdaļu koncentrācijas.4.2.2.9. Divi sūkņi (P2 un P3) paraugu ņemšanai no zondēm S2 un S3 un maisu Sa un Sb piepildīšanai.4.2.2.10. Divi ar rokām regulējami vārsti (V2 un V3), kas attiecīgi uzstādīti kopā ar sūkņiem P2 un P3 tā, lai regulētu parauga plūsmu maisos.4.2.2.11. Divi rotametri (R2 un R3), kas uzstādīti rindās "zonde, filtrs, sūknis, vārsts, maiss" (attiecīgi S2, F2, P2, V2, Sa un attiecīgi S3, F3, P3, V3, Sb) tā, lai jebkurā laikā var veikt plūsmas parauga vizuālas pārbaudes.4.2.2.12. Hermētiski paraugu ņemšanas maisi gaisa un gāzu maisījuma savākšanai, kuru ietilpība ir pietiekama, lai nepārtrauktu paraugu ņemšanas normālu norisi. Paraugu ņemšanas maisiem jābūt automātiski noslēdzamiem tā, lai varētu ātri un stingri noslēgt vai nu paraugu ņemšanas kontūru, vai analīzes kontūru pārbaudes beigās.4.2.2.13. Divi diferenciālspiediena manometri (g1 un g2), kas uzstādīti:g1 : pirms sūkņa P1, lai mērītu spiediena starpību starp izplūdes gāzu un gaisa maisījumu un atmosfēru;g2 : pirms un aiz sūkņa P1, lai mērītu gāzes plūsmas spiediena pieaugumu.4.2.2.14. Apgriezienu skaitītājs rotācijas sūkņa P1 apgriezienu skaitīšanai.4.2.2.15. T-veida vārsti iepriekš aprakstītās paraugu ņemšanas shēmās, lai testa norises laikā novirzītu paraugu plūsmu atmosfērā vai atbilstošajos paraugu ņemšanas maisos. Jāizmanto ātras darbības vārsti. Tie jāizgatavo no materiāliem, kas neietekmē gāzu sastāvu; to izejas šķērsgriezumam un formai jābūt tādiem, lai cik vien tehniski iespējams samazinātu satura zudumus.4.3. Analītiskās iekārtas4.3.1. Ogļūdeņražu koncentrācijas mērīšana4.3.1.1. Nesadegušo ogļūdeņražu koncentrācijas mērīšanai paraugos, kas testa laikā savākti maisos Sa un Sb, izmanto liesmas jonizācijas analizatoru.4.3.2. CO un CO2 koncentrācijas mērīšana4.3.2.1. Oglekļa oksīda CO un oglekļa dioksīda CO2 koncentrācijas mērīšanai paraugos, kas testa laikā savākti maisos Sa un Sb, izmanto nedispersīvas infrasarkanās absorbcijas analizatoru.4.3.3. NOx koncentrācijas mērīšana4.3.3.1. Slāpekļa oksīdu (NOx) koncentrācijas mērīšanai paraugos, kas testa laikā savākti maisos Sa un Sb, izmanto hemiluminiscences analizatoru.4.4. Instrumentu un mērījumu precizitāte4.4.1. Tā kā bremzes kalibrē atsevišķā testā, tām nav jānorāda dinamometra precizitāte. Rotējošu masu kopējā inerce, ieskaitot veltņus un bremžu rotējošo daļu (skatīt 5.2. iedaļu), jānorāda ar precizitāti ± 2 procenti.4.4.2. Motocikla vai tricikla ātrumu mēra atbilstīgi to veltņu griešanās ātrumam, kas pievienoti bremzēm un spararatiem. Ātrums no 0 līdz 10 km/h jāmēra ar precizitāti ± 2 km/h un ātrums virs 10 km/h — ar precizitāti ± 1 km/h.4.4.3. Temperatūra, kas minēta 4.2.2.5. iedaļā, jāmēra ar precizitāti ± 1 °C. Temperatūra, kas minēta 6.1.1. iedaļā, jāmēra ar precizitāti ± 2 °C.4.4.4. Atmosfēras spiediens jāmēra ar precizitāti ± 0,133 kPa.4.4.5. Sūknī P1 ieplūstošo gāzu un gaisa maisījuma spiediena kritums salīdzinājumā ar atmosfēras spiedienu jāmēra ar precizitāti ± 0,4 kPa. Gāzes ar samazināto koncentrāciju spiediena starpība daļās pirms un aiz sūkņa P1 (skatīt 4.2.2.13. iedaļu) jāmēra ar precizitāti ± 0,4 kPa.4.4.6. Zinot daudzumu, ko pārvieto sūknis P1 vienā apgriezienā, un pārvietošanas vērtību pie mazākā iespējamā sūkņa apgriezienu skaita, kuru reģistrējis apgriezienu skaitītājs, jāspēj noteikt testa laikā ar sūkni P1 pārvietoto izplūdes gāzu un gaisa maisījuma tilpumu ar precizitāti ± 2 %.4.4.7. Neatkarīgi no standarta gāzu noteikšanas precizitātes analizatoru mērīšanas diapazonam jābūt saderīgam ar precizitāti, kāda vajadzīga, lai mērītu dažādu piesārņotāju saturu ar precizitāti ± 3 procenti.Liesmas jonizācijas analizatoram, ar ko mēra ogļūdeņražu koncentrācijas, jāsasniedz 90 % no pilnas skalas ātrāk nekā vienā sekundē.4.4.8. Standarta (kalibrēšanas) gāzes saturs nedrīkst atšķirties no katras gāzes etalonvērtības vairāk par ± 2 %. Par šķīdinātāju jāizmanto slāpeklis.5. TESTA SAGATAVOŠANA5.1. Braukšanas tests5.1.1. Prasības attiecībā uz ceļuCeļam, pa kuru brauc testa laikā, jābūt līdzenam, līmenī, taisnam un ar gludu klājumu. Ceļa virsmai jābūt sausai un brīvai no šķēršļiem, kā arī nedrīkst traucēt vējš, kas varētu ietekmēt ritošās daļas pretestības mērījumus. Slīpums starp jebkuriem diviem punktiem 2 m robežās nedrīkst pārsniegt 0,5 procentus.5.1.2. Apkārtējās vides apstākļi braukšanas testa laikāDatu vākšanas laikā vējam jābūt vienmērīgam. Vietās, kur ripināšanas ar inerci pārbaudes laikā ir novērojams vējš, tā ātrumu un virzienu mēra nepārtraukti vai atbilstoši bieži.Apkārtējās vides apstākļiem jāiekļaujas šādās robežās:- maksimālais vēja ātrums: 3 m/s- maksimālais vēja ātrums brāzmās: 5 m/s- vidējais paralēla vēja ātrums: 3 m/s- vidējais perpendikulāra vēja ātrums: 2 m/s- maksimālais relatīvais mitrums: 95 %- gaisa temperatūra: no 278 K līdz 308 KStandarta apkārtējās vides apstākļiem jābūt šādiem:- spiediens, p0: 100 kPa- temperatūra, T0: 293 K- relatīvais gaisa blīvums, d0: 0,9197- vēja ātrums: bezvējš- gaisa tilpummasa, ρ0: 1,189 kg/m3Pārbaudot motociklu, relatīvais gaisa blīvums, kura aprēķins dots tālāk tekstā, nedrīkst atšķirties no gaisa blīvuma bāzes apstākļos par vairāk kā 7,5 procentiem.Relatīvo gaisa blīvumu dTaprēķina pēc šādas formulas:d=ppTTTkur:dT = relatīvais gaisa blīvums testa apstākļos;pT = apkārtējās atmosfēras spiediens testa apstākļos, kilopaskālos;TT = absolūtā temperatūra testa laikā, kelvinos.5.1.3. Atskaites ātrumsAtskaites ātrumam vai ātrumiem jāatbilst testa ciklā noteiktajam.5.1.4. Izvēles ātrumsIzvēles ātrums v ir nepieciešams, lai iegūtu ritošās daļas pretestības līkni. Lai konstatētu ritošās daļas pretestību, atskaites ātruma v0 apstākļos, ritošās daļas pretestību mēra, izmantojot vismaz četrus izvēles ātrumus, ieskaitot atskaites ātrumu. Izvēles ātrumu diapazonam (intervālam starp maksimālo un minimālo ātrumu) jābūt atskaites ātruma vai atskaites ātruma diapazona abās pusēs, ja ir vairāk par vienu atskaites ātrumu un jāatšķiras no tā par Δv, kā noteikts 5.1.6. iedaļā. Starpība starp izvēles ātruma punktiem, ieskaitot atskaites ātruma punktu(s), nedrīkst būt vairāk par 20 km/h un izvēles ātrumu intervālam jābūt tādam pašam. Izmantojot ritošās daļas pretestības līkni var aprēķināt ritošās daļas pretestību pie izvēles ātrumiem.5.1.5. Ripināšanas ar inerci sākuma ātrumsRipināšanas ar inerci sākuma ātrumam jābūt 5 km/h lielākam par augstāko ātrumu, pie kura sāk ripināšanas laika mērījumus; jo ir nepieciešams pietiekams laiks, lai, piemēram, nostādītu motocikla un braucēja pozīcijas un lai pārtrauktu motora piedziņu, pirms ātrums tiek samazināts līdz v1, pie kura sāk fiksēt ripināšanas laiku.5.1.6. Ripināšanas ar inerci laika mērījumu sākuma un beigu ātrumsLai nodrošinātu ripināšanas laika Δt un ripināšanas ātruma intervāla 2Δv mērījumu precizitāti, kā arī sākuma ātruma v1 un beigu ātruma kilometros stundā precizitāti, jāizpilda šādas prasības:v1 = v + Δvv2 = v − ΔvΔv = 5 km/h, ja v < 60 km/hΔv = 10 km/h, ja v ≥ 60 km/h5.1.7. Pārbaudāmā motocikla sagatavošana5.1.7.1. Motocikla visām sastāvdaļām jāatbilst ražojuma sērijai, vai, ja motocikls atšķiras no sērijveida ražojuma, testa ziņojumā to pilnībā apraksta.5.1.7.2. Motoram, transmisijai un motociklam jābūt pareizi iepriekš piestrādātiem saskaņā ar ražotāja prasībām.5.1.7.3. Motocikls jāpielāgo ražotāja prasībām, piemēram, eļļas viskozitāte, spiediens riepās vai, ja motocikls atšķiras no sērijveida ražojuma, testa ziņojumā to pilnībā apraksta.5.1.7.4. Motocikla darba kārtībā masai jābūt, kā noteikts šī pielikuma 1.2. iedaļā.5.1.7.5. Kopējo masu testa laikā, ieskaitot vadītāja un instrumentu masu, izmēra pirms testa sākuma.5.1.7.6. Slodzes sadalījumam pa riteņiem jāatbilst ražotāja norādījumiem.5.1.7.7. Ierīkojot mērinstrumentus uz pārbaudāmā motocikla, cik vien iespējams samazina to ietekmi uz slodzes sadalījumu pa riteņiem. Ierīkojot ātruma devēju motocikla ārpusē, cik vien iespējams samazina papildu aerodinamikas zudumu.5.1.8. Vadītājs un braukšanas pozīcija5.1.8.1. Vadītājam mugurā jābūt labi pieguļošam vai līdzīgam (kombinezona tipa) apģērbam, aizsargķiverei, aizsargbrillēm, zābakiem un cimdiem.5.1.8.2. Ievērojot 5.1.8.1. iedaļas noteikumus, vadītāja svaram jābūt 75 kg ± 5 kg un garumam 1,75 m ± 0,05 metri.5.1.8.3. Viņš apsēžas vadītāja sēdvietā, kājas uzliekot uz kāju atbalstiem un rokas normāli izstiepjot. Vadītājs šādā pozīcijā var ripināšanas ar inerci testā nepārtraukti kontrolēt motociklu.Vadītāja pozīcija paliek nemainīga visu mērījumu laiku.5.1.9. Ripināšanas ar inerci laika mērījumi5.1.9.1. Pēc uzsildīšanas motocikla braukšanas ātrumu palielina līdz ripināšanas sākuma ātrumam un sāk ripināšanu ar inerci.5.1.9.2. Tā kā no konstrukcijas viedokļa var izrādīties bīstami un sarežģīti uzsākt ar neitrālo pārnesumu, ripināšanu ar inerci var veikt vienīgi ar izslēgtu sajūgu. Motocikliem, kuriem ripināšanas laikā nevar atvienot motora piedziņu, turpmāk tiek piemērota vilkšanas metode, izmantojot vēl vienu motociklu. Ja ripināšanas ar inerci testu veic uz šasijas dinamometra, transmisija un sajūgs ir tādā pat pozīcijā arī braukšanas pa ceļu testā.5.1.9.3. Motocikla stūri groza pēc iespējas mazāk un bremzes nelieto līdz ripināšanas mērījumu beigām.5.1.9.4. Ripināšanas laiku Δtai, kas atbilst izvēles ātrumam vj, mēra kā notecējušo laiku motocikla ātrumam samazinoties no vj+Δv līdz vj-Δv.5.1.9.5. Procedūru 5.1.9.1. līdz 5.1.9.4. iedaļā atkārto pretējā virzienā, lai varētu izmērīt ripināšanas laiku Δtbi.5.1.9.6. Vidējo ΔTi no abiem ripināšanas laikiem Δtai un Δtbi aprēķina ar šādu vienādojumu:ΔT=Δt+ Δtbi25.1.9.7. Veic vismaz četrus testus un vidējo ripināšanas laiku ΔTj aprēķina ar šādu vienādojumu:ΔT=1n ∑i = 1n ΔTiTestus veic tik ilgi, līdz statistiskā precizitāte P ir vienāda vai zemāka par 3 % (P ≤ 3 %). Statistisko precizitāti P (procentos) definē šādi:P =nΔTjkur:t = koeficients, kas dots 1. tabulā;s s =∑ΔT− ΔTj2n − 1n = testa numurs.1. tabula Koeficients statistiskai precizitātein | t | t2n |4 | 3,2 | 1,60 |5 | 2,8 | 1,25 |6 | 2,6 | 1,06 |7 | 2,5 | 0,94 |8 | 2,4 | 0,85 |9 | 2,3 | 0,77 |10 | 2,3 | 0,73 |11 | 2,2 | 0,66 |12 | 2,2 | 0,64 |13 | 2,2 | 0,61 |14 | 2,2 | 0,59 |15 | 2,2 | 0,57 |5.1.9.8. Atkārtojot testu, ripināšanu ar inerci cenšas uzsākt, ievērojot tos pašus uzsildīšanas apstākļus un to pašu ripināšanas sākuma ātrumu.5.1.9.9. Ripināšanas laika mērījumus vairākiem izvēles ātrumiem var veikt nepārtraucot ripināšanu. Šādā gadījumā ripināšanu vienmēr atkārto no tā paša ripināšanas sākuma ātruma.5.2. Datu apstrāde5.2.1. Ritošās daļas pretestības spēka aprēķināšana5.2.1.1. Ritošās daļas pretestības spēku Fj (ņūtonos) pie izvēles ātruma vj aprēķina šādi:F=m + mΔTjkur:m = pārbaudāmā motocikla masa (kg) testa laikā, ieskaitot vadītāju un instrumentus;mr = ekvivalentā inerciālā masa riteņiem un motocikla daļām, kas rotē kopā ar riteņiem ripināšanas pa ceļu laikā. Testā mr mēra vai aprēķina pēc vajadzības. Kā alternatīvu mr var pieņemt 7 % no motocikla pašmasas.5.2.1.2. Saskaņā ar 5.2.2. iedaļu koriģē ritošās daļas pretestības spēku Fj.5.2.2. Ritošās daļas pretestības līknes noteikšanaRitošās daļas pretestības spēku F aprēķina šādi:F = f0 + f2v2Šo vienādojumu aprēķina, veicot lineāru regresiju iepriekš iegūtajam Fj un vj datu kopumam, lai noteiktu koeficientus f0 un f2,kur:F = ritošās daļas pretestības spēks, attiecīgos gadījumos ieskaitot vēja ātruma pretestību (ņūtonos);f0 = ripošanas pretestība (ņūtonos);f2 = aerodinamiskās pretestības koeficients (ņūtonstundās uz kvadrātkilometru) [N/(km/h)2].Noteiktos koeficientus f0 un f2 koriģē attiecībā pret standarta apkārtējās vides apstākļiem šādi:f=1 + K0TT − T0f=TTppTkur:f*0 = koriģētā ripošanas pretestība (ņūtonos) standarta apkārtējās vides apstākļos;TT = vidējā apkārtējās vides temperatūra (kelvinos);f*2 = koriģēts aerodinamiskās pretestības koeficients (ņūtonstundās uz kvadrātkilometru) [N/(km/h)2];pT = vidējais atmosfēras spiediens (kilopaskālos);K0 = ripošanas pretestības temperatūras korekcijas koeficients, ko nosaka, pamatojoties uz konkrētā motocikla empīriskiem datiem un riepu testiem, vai, ja šāda informācija nav pieejama, iegūst šādi: K0 = 6 × 10−3 K−1.5.2.3. Mērķa ritošās daļas pretestības spēka šasijas dinamometram iestatīšanaMērķa ritošās daļas pretestības spēku F*(v0) uz šasijas dinamometra pie motocikla atskaites ātruma (v0) (ņūtonos) aprēķina šādi:F=f0* + f2* × v025.3. Šasijas dinamometra iestatījums, kas iegūts no ripināšanas pa ceļu mērījumiem5.3.1. Aprīkojumam noteiktās prasības5.3.1.1. Ātruma un laika mērījumu aprīkojumam jāatbilst 2. tabulas a) līdz f) rindā noteiktajai precizitātei.2. tabula Nepieciešamā mērījumu precizitāte| No izmērītās vērtības | Izšķirtspēja |a)Ritošās daļas pretestības spēks F | + 2 % | — |b)Motocikla ātrums (v1,v2) | ± 1 % | 0,45 km/h |c)Ripināšanas ātruma intervāls [2Δv = v1-v2] | ± 1 % | 0,10 km/h |d)Ripināšanas laiks (Δt) | ± 0,5 % | 0,01 s |e)Motocikla kopējā masa [mk+mrid] | ± 1,0 % | 1,4 kg |(f)Vēja ātrums | ± 10 % | 0,1 m/s |Šasijas dinamometra veltņiem jābūt tīriem, sausiem un uz tiem nedrīkst būt nekas, kas var izraisīt riepas slīdēšanu.5.3.2. Inerciālās masas iestatīšana5.3.2.1. Ekvivalentā inerciālā masa šasijas dinamometram atbilst spararata ekvivalentai inerciālai masai mfi, kas ir tuvākā motocikla faktiskai masai ma. Faktisko masu ma iegūst, motocikla, vadītāja un instrumentu kopējai masai, kas nosvērta testa laikā, pievienojot priekšējā riteņa rotējošo masu mrf. Ekvivalento inerciālo masu mi var arī iegūt no 3. tabulas. Masas vērtību mrf var attiecīgi izmērīt vai aprēķināt kilogramos, vai provizoriski aprēķināt 3 % no m.Ja faktisko masu ma nevar uzskatīt par vienādu ar spararata ekvivalento inerciālo masu mi, lai iegūtu mērķa ritošās daļas spēku F*, kas vienāds ar ritošās daļas spēku FE, kuru iestata šasijas dinamometram, tad koriģēto ripināšanas laiku ΔTE var precizēt saskaņā ar mērķa ripināšanas laika ΔTroad kopējās masas koeficientu šādi:ΔT=m+ mF*ΔT=m+ mFEF= F*ΔT=m+ mm+ mr1ar0,95 <m+ mm+ m< 1,05un kur:ΔTroad = mērķa ripināšanas laiks;ΔTE = koriģētais ripināšanas laiks pie inerciālās masas (mi+mr1);FE = šasijas dinamometra ekvivalentais ritošās daļas pretestības spēks;mr1 = ekvivalentā inerciālā masa aizmugurējam ritenim un motocikla daļām, kas rotē kopā ar riteni ripināšanas laikā. Testā mr1 mēra vai aprēķina pēc vajadzības. Kā alternatīvu mr1 var pieņemt 4 % no m.5.3.3. Pirms testa šasijas dinamometru pienācīgi uzsilda, lai iegūtu stabilu berzes spēku Ff.5.3.4. Spiedienam riepās jāatbilst ražotāja specifikācijām vai tām, pie kurām motocikla ātrums braukšanas pa ceļu testa laikā un uz šasijas dinamometra ir vienādi.5.3.5. Pārbaudāmo motociklu uz šasijas dinamometra uzsilda tikpat, cik braukšanas pa ceļu testa laikā.5.3.6. Šasijas dinamometra iestatīšanaŠasijas dinamometra slodze FE, paturot prātā tā uzbūvi, veidojas no kopējā berzes zuduma Ff, kas ir šasijas dinamometra rotācijas berzes pretestības, riepu ripošanas pretestības, motocikla piedziņas sistēmas rotējošo sastāvdaļu berzes pretestības un spēku absorbējošās vienības bremzēšanas spēka (pau) Fpau summa, kā tas parādīts šādā vienādojumā:F= F+ FpauMērķa ritošās daļas pretestības spēku F*, kas aprakstīts 5.2.3. iedaļā, iestata uz šasijas dinamometra atbilstīgi motocikla ātrumam. Proti,F= F*vi5.3.6.1. Kopējā berzes zuduma noteikšanaKopējo berzes zudumu Ff uz šasijas dinamometra mēra, izmantojot metodi, kas dota 5.3.6.1.1. un 5.3.6.1.2. iedaļā.5.3.6.1.1. Piedziņa ar šasijas dinamometruŠī metode attiecas tikai uz šasijas dinamometriem, kas spēj nodrošināt motocikla piedziņu. Šasija dzen motociklu vienmērīgi atskaites ātrumā v0 ar ieslēgtu transmisiju un neiedarbinātu sajūgu. Kopējo berzes zudumu Ff(v0) atskaites ātrumā v0 rada šasijas dinamometra spēks.5.3.6.1.2. Ripināšana bez absorbcijasRipināšanas laika skaitīšanas metodi uzskata par ripināšanas metodi kopējā berzes zuduma Ff mērīšanai.Motocikla ripināšanu ar inerci veic uz šasijas dinamometra, izmantojot metodi, kas aprakstīta 5.1.9.1. līdz 5.1.9.4. iedaļā pie šasijas dinamometra nulles absorbcijas, un mēra ripināšanas laika Δti atbilsmi atskaites ātrumam v0.Mērījumus veic vismaz 3 reizes un ar šo formulu izrēķina vidējo ripināšanas laiku Δt:=1n∑i=1nΔtiKopējo berzes zudumu Ff(v0) atskaites ātrumā v0 aprēķina šādi:F=m+ mr12Δ vΔt5.3.6.2. Jaudas absorbcijas ierīces spēka aprēķināšanaSpēku Fpau(v0), ko absorbē šasijas dinamometrs pie atskaites ātruma v0, aprēķina, no mērķa ritošās daļas pretestības spēka F*(v0) atņemot Ff(v0):F=vv5.3.6.3. Šasijas dinamometra iestatīšanaAtbilstīgi šasijas dinamometra veidam, to iestata, sekojot vienai no metodēm, kas aprakstītas 5.3.6.3.1. līdz 5.3.6.3.4. iedaļā.5.3.6.3.1. Daudzfunkcionālais šasijas dinamometrsDaudzfunkcionālā šasijas dinamometra gadījumā, kad absorbcijas raksturlielumus nosaka slodzes rādītāji dažādu ātrumu punktos, kā iestatījuma punktus izvēlas vismaz trīs izvēles ātrumus, ieskaitot atskaites ātrumu. Pie katra iestatījuma punkta šasijas dinamometram iestata vērtību Fpau(vj), kas iegūta 5.3.6.2. iedaļā.5.3.6.3.2. Šasijas dinamometrs ar koeficientu kontroli5.3.6.3.2.1. Šasijas dinamometra ar koeficienta kontroli gadījumā, kad absorbcijas raksturlielumus nosaka polinomu funkcijas rezultātā iegūti koeficienti, Fpau(vj) lielumu pie katra izvēles ātruma iegūst veicot aprēķinus, kas doti 5.3.6.1 un 5.3.6.2. iedaļā.5.3.6.3.2.2. Pieņemot, ka būs šādi slodzes raksturlielumi:F=av2 + bv + ckoeficientus a, b, un c nosaka ar polinomu regresijas metodi.5.3.6.3.2.3. Šasijas dinamometru iestata, ņemot vērā 5.3.6.3.2.2. iedaļā iegūtos koeficientus a, b un c.5.3.6.3.3. Šasijas dinamometrs ar F* daudzfunkciju digitālo iestatītāju5.3.6.3.3.1. Šasijas dinamometra ar F* daudzfunkcionālo digitālo iestatītāju gadījumā, ja sistēmā ir iebūvēts CPU, F* ievada tieši un Δti, Ff un Fpau automātiski nomēra un aprēķina, lai iestatītu šasijas dinamometram mērķa ritošās daļas pretestības spēku F*=f*0+f*2v2.5.3.6.3.3.2. Šajā gadījumā digitālā formā tieši ievada vairākus secīgus punktus, izmantojot F*j un vj dotumus, tad veic ripināšanu un mēra laiku Δti. Automātiski veicot aprēķinus ar iebūvēto CPU turpmāk norādītajā secībā, Fpau tiek automātiski ievietots atmiņā, motocikla ātrumam samazinoties ik pa 0,1 km/h, un pēc vairākkārtējiem ripināšanas testiem dators aprēķina ritošās daļas pretestības iestatījumu:F+ F=m+ mΔtiF=m+ mΔtF*F= F− Ff5.3.6.3.4. Šasijas dinamometrs ar f*0, f*2 koeficientu digitālo iestatītāju5.3.6.3.4.1. Šasijas dinamometrs ar f*0, f*2 koeficientu digitālo iestatītāju, ja sistēmā ir iebūvēts CPU, automātiski iestata mērķa ritošās daļas pretestības spēku F*=f*0+f*2v2.5.3.6.3.4.2. Šādā gadījumā koeficientus f*0 un f*2 digitāli ievada tieši; tad veic ripināšanu ar inerci un mēra ripināšanas laiku Δti. Iebūvētais CPU automātiski veic aprēķinus turpmāk norādītajā secībā un Fpau pie motocikla ātruma intervāliem 0,06 km/h tiek automātiski digitālā formā ievietots atmiņā, lai pabeigtu ritošās daļas pretestības iestatīšanu.F+ F=m+ mΔtiF=m+ mΔtF*F= F− Ff5.3.7. Šasijas dinamometra pārbaude5.3.7.1. Tūlīt pēc sākotnējās iestatīšanas uz šasijas dinamometra mēra ripināšanas laiku ΔtE, kas atbilst atskaites ātrumam (v0), izmantojot to pašu metodi, kas noteikta 5.1.9.1. līdz 5.1.9.4. iedaļā.Mērījumus veic vismaz 3 reizes un no rezultātiem izrēķina vidējo ripināšanas laiku Δt.5.3.7.2. Šasijas dinamometram iestatīto ritošās daļas pretestības spēku pie atskaites ātruma FE(v0) aprēķina ar šādu vienādību:F=m+ mΔtEkur:FE = šasijas dinamometram iestatītais ritošās daļas pretestības spēks;ΔtE = vidējais ripināšanas laiks uz šasijas dinamometra.5.3.7.3. Iestatījuma kļūdu ε aprēķina šādi:ε =F− FF*v0 × 1005.3.7.4. Šasijas dinamometru pārstata, ja iestatījuma kļūda neatbilst šādiem kritērijiem:ε ≤ 2 %, ja v0 ≥ 50 km/hε ≤ 3 %, ja 30 km/h ≤ v0 < 50 km/hε ≤ 10 %, ja v0 < 30 km/h5.3.7.5. Iedaļu no 5.3.7.1 līdz 5.3.7.3 procedūru atkārto, līdz iestatījuma kļūda atbilst kritērijiem.5.4. Šasijas dinamometra iestatīšana, izmantojot ritošās daļas pretestības tabuluŠasijas dinamometru var iestatīt, izmantojot ritošās daļas pretestības tabulu, ar ripināšanas metodi iegūtā ritošās daļas pretestības spēka vietā. Ar šo tabulas metodi šasijas dinamometru iestata, izmantojot standartmasu, neņemot vērā konkrētas motocikla īpašības.Spararata ekvivalentā inerciālā masa mfi atbilst 3. tabulā dotai ekvivalentai inerciālai masai mi. Šasijas dinamometru iestata, izmantojot priekšējā riteņa "a" ripošanas pretestību un aerodinamiskās pretestības koeficientu "b", kas dots 3. tabulā.3. tabula [2] Ekvivalentā inerciālā masaStandartmasa mf (kg) | Ekvivalentā inerciālā masa mi (kg) | Priekšējā riteņa ripošanas pretestība "a" (N) | Aerodinamiskās pretestības koeficients "b" (N/(km/h) [2] |95 < mref ≤ 105 | 100 | 8,8 | 0,0215 |105 < mref ≤ 115 | 110 | 9,7 | 0,0217 |115 < mref ≤ 125 | 120 | 10,6 | 0,0218 |125 < mref ≤ 135 | 130 | 11,4 | 0,0220 |135 < mref ≤ 145 | 140 | 12,3 | 0,0221 |145 < mref ≤ 155 | 150 | 13,2 | 0,0223 |155 < mref ≤ 165 | 160 | 14,1 | 0,0224 |165 < mref ≤ 175 | 170 | 15,0 | 0,0226 |175 < mref ≤ 185 | 180 | 15,8 | 0,0227 |185 < mref ≤ 195 | 190 | 16,7 | 0,0229 |195 < mref ≤ 205 | 200 | 17,6 | 0,0230 |205 < mref ≤ 215 | 210 | 18,5 | 0,0232 |215 < mref ≤ 225 | 220 | 19,4 | 0,0233 |225 < mref ≤ 235 | 230 | 20,2 | 0,0235 |235 < mref ≤ 245 | 240 | 21,1 | 0,0236 |245 < mref ≤ 255 | 250 | 22,0 | 0,0238 |255 < mref ≤ 265 | 260 | 22,9 | 0,0239 |265 < mref ≤ 275 | 270 | 23,8 | 0,0241 |275 < mref ≤ 285 | 280 | 24,6 | 0,0242 |285 < mref ≤ 295 | 290 | 25,5 | 0,0244 |295 < mref ≤ 305 | 300 | 26,4 | 0,0245 |305 < mref ≤ 315 | 310 | 27,3 | 0,0247 |315 < mref ≤ 325 | 320 | 28,2 | 0,0248 |325 < mref ≤ 335 | 330 | 29,0 | 0,0250 |335 < mref ≤ 345 | 340 | 29,9 | 0,0251 |345 < mref ≤ 355 | 350 | 30,8 | 0,0253 |355 < mref ≤ 365 | 360 | 31,7 | 0,0254 |365 < mref v 375 | 370 | 32,6 | 0,0256 |375 < mref ≤ 385 | 380 | 33,4 | 0,0257 |385 < mref ≤ 395 | 390 | 34,3 | 0,0259 |395 < mref ≤ 405 | 400 | 35,2 | 0,0260 |405 < mref ≤ 415 | 410 | 36,1 | 0,0262 |415 < mref ≤ 425 | 420 | 37,0 | 0,0263 |425 < mref ≤ 435 | 430 | 37,8 | 0,0265 |435 < mref ≤ 445 | 440 | 38,7 | 0,0266 |445 < mref ≤ 455 | 450 | 39,6 | 0,0268 |455 < mref ≤ 465 | 460 | 40,5 | 0,0269 |465 < mref ≤ 475 | 470 | 41,4 | 0,0271 |475 < mref ≤ 485 | 480 | 42,2 | 0,0272 |485 < mref ≤ 495 | 490 | 43,1 | 0,0274 |495 < mref ≤ 505 | 500 | 44,0 | 0,0275 |Ik pa 10 kg | Ik pa 10 kg | a = 0,088mi Piezīme:Noapaļots līdz diviem cipariem aiz komata | b = 0,000015mi + 0,0200Piezīme:Noapaļots līdz pieciem cipariem aiz komata |5.4.1. Ritošās daļas pretestības spēka iestatījums uz šasijas dinamometra, izmantojot ritošās daļas pretestības tabuluRitošās daļas pretestības spēku uz šasijas dinamometra FE nosaka pēc šāda vienādojuma:F= F= a + b × v2kur:FT = ritošās daļas pretestības spēks, kas iegūts no ritošās daļas pretestības tabulas (ņūtonos);A = priekšējā riteņa ripošanas pretestības spēks (ņūtonos);B = aerodinamiskās pretestības koeficients (ņūtonstundās kvadrātā uz kvadrātkilometru) [N/(km/h)2];v = izvēles ātrums (kilometros stundā).Mērķa ritošās daļas pretestības spēks F* ir vienāds ar ritošās daļas pretestības spēku FT, kas iegūts no ritošās daļas pretestības tabulas, jo standarta apkārtējās vides apstākļu datus nav nepieciešams labot.5.4.2. Šasijas dinamometra izvēles ātrums.Ritošās daļas pretestības uz šasijas dinamometra pārbauda pie izvēles ātruma v. Testu veic vismaz pie četriem izvēles ātrumiem, ieskaitot atskaites ātrumu(s). Izvēles ātrumu diapazonam (intervālam starp maksimālo un minimālo ātrumu) jābūt atskaites ātruma vai tā diapazona abās pusēs, ja ir vairāk par vienu atskaites ātrumu un jāatšķiras no tā par Δv, kā tas noteikts 5.1.6. iedaļā. Izvēles ātruma punkti, ieskaitot atskaites ātruma punktus, nedrīkst atšķirties vairāk par 20 km/h un izvēles ātrumu intervālam jābūt tādam pašam.5.4.3. Šasijas dinamometra pārbaude5.4.3.1. Tūlīt pēc sākotnējās iestatīšanas uz šasijas dinamometra mēra ripināšanas laiku pie izvēles ātruma. Ripināšanas laika mērījumu laikā motocikls nav jānovieto uz šasijas dinamometra. Ripināšanas laika mērījumus sāk, kad šasijas dinamometra ātrums sasniedz testa cikla maksimālo ātrumu.Mērījumus veic vismaz 3 reizes un no rezultātiem izrēķina vidējo ripināšanas laiku ΔtE.5.4.3.2. Iestatīto ritošās daļas pretestības spēku FE(vj) pie izvēles ātruma uz šasijas dinamometra aprēķina ar šādu vienādību:F=ΔtE5.4.3.3. Iestatījuma kļūdu pie izvēles ātruma ε aprēķina šādi:ε =F−FF× 1005.4.3.4. Šasijas dinamometru pārstata, ja iestatījuma kļūda neatbilst šādiem kritērijiem:ε ≤ 2 %, ja v ≥ 50 km/hε ≤ 3 %, ja 30 km/h ≤ v < 50 km/hε ≤ 10 %, ja v < 30 km/hIedaļās no 5.4.3.1 līdz 5.4.3.3 aprakstīto procedūru atkārto, līdz iestatījuma kļūda atbilst kritērijiem.5.5. Motocikla vai tricikla sagatavošana5.5.1. Pirms testa motociklu vai triciklu glabā telpā, kurā temperatūra saglabājas relatīvi pastāvīga starp 20 °C un 30 °C. Šāda sagatavošana ilgst tik ilgi, līdz motora eļļas temperatūra un dzesētājs, ja tāds ir, ir ± 2 K robežās no telpas temperatūras.5.5.2. Spiedienam riepās jābūt tādam, kā noteicis ražotājs iepriekšējai pārbaudei uz ceļa bremžu noregulēšanai. Tomēr, ja veltņu diametrs ir mazāks par 500 mm, spiedienu riepās var palielināt par 30 % - 50 %.5.5.3. Masa uz dzenamā riteņa ir tāda pati kā, ja motociklu vai triciklu normālos apstākļos lietotu 75 kg smags vadītājs.5.6. Analīzes ierīces kalibrēšana5.6.1. Analizatoru kalibrēšanaGāzes daudzumu pie norādītā spiediena, kas saderīgs ar aprīkojuma pareizu darbību, ievada analizatorā, izmantojot caurplūdes mērītāju un izplūdes ierīci, kas piemontēta katram flakonam. Ierīci noregulē tā, lai tā kā stabilu lielumu uzrādītu lielumu, kas uzrādīts uz standarta gāzes flakona. Sākot ar iestatījumu, kas iegūts ar maksimālā satura flakonu, analizatora atkāpju līkni atzīmē kā funkciju, kas attēlo dažādo izmantoto standarta gāzes pudeļu saturu. Regulārai liesmas jonizācijas analizatoru kalibrēšanai, ko veic vismaz reizi mēnesī, lieto gaisa un propāna (vai heksāna) maisījumu ar nominālo koncentrāciju 50 % un 90 % no pilnas skalas. Regulārai nedisperģējošas infrasarkanās absorbcijas analizatoru kalibrēšanai lieto slāpekļa maisījumu ar CO un CO2 ar attiecīgi nominālo koncentrāciju 10 %, 40 %, 60 %, 85 % un 90 % no pilnas skalas. Hemiluminiscences slāpekļa oksīda (NOx) analizatora kalibrēšanai lieto slāpekļa (I) oksīdu (N2O), kas atšķaidīts ar slāpekli ar pilnas skalas nominālo koncentrāciju 50 % un 90 %. Testa kalibrēšanai, ko veic pirms katras testu sērijas, visu triju veidu analizatoriem ir svarīgi lietot maisījumus, kas satur gāzes, kuru koncentrācija ir 80 % no pilnas skalas. Var tikt lietota gāzes koncentrācijas samazināšanas ierīce 100 % kalibrēšanas gāzes koncentrācijas samazināšanai līdz nepieciešamai koncentrācijai.6. PROCEDŪRA TESTIEM AR DINAMOMETRU6.1. Cikla veikšanas īpašie nosacījumi6.1.1. Visā testa laikā temperatūrai dinamometra stenda atrašanās vietā jābūt starp 20 un 30 °C un pēc iespējas tuvākai motocikla vai tricikla sagatavošanas telpās esošai temperatūrai.6.1.2. Motociklam vai triciklam testa laikā ir jābūt iespējami horizontāli, lai izvairītos no degvielas neatbilstīgas noplūdes.6.1.3. Visā testa laikā motociklam priekšā atrodas novietots variējoša ātruma auksta gaisa ventilators, kas darbojas motocikla virzienā, tādējādi simulējot reālus darba apstākļus. Ventilatora ātrumam jābūt tādam, lai darbības diapazonā no 10 km/h līdz vismaz 50 km/h gaisa lineārais ātrums ventilatora atverē ir ± 5 km/h robežās no attiecīgā veltņa ātruma. Diapazonā virs 50 km/h lineāram gaisa ātrumam jābūt ± 10 % robežās. Gaisa ātrums var būt vienāds ar nulli, ja veltņa ātrums ir mazāks par 10 km/h.Gaisa ātrumu nosaka kā vidējo lielumu no deviņiem mērījumu punktiem, kas atrodas centrā katram taisnstūrim, kurš sadala ventilatora atveri deviņās daļās (sadalot gan horizontālo, gan vertikālo ventilatora atveres pusi trīs vienādās daļās). Katram lielumam šajos deviņos punktos jābūt 10 % robežās no to vidējā lieluma.Ventilatora atveres virsmas laukumam jābūt vismaz 0,4 m2, un ventilatora atveres apakšējai malai jābūt starp 5 un 20 cm no zemes. Ventilatora izejai jāatrodas perpendikulāri pret motocikla garuma asi, no 30 līdz 45 cm priekšā priekšējam ritenim. Ierīcei, ko lieto gaisa lineārā ātruma mērīšanai, jāatrodas starp 0 un 20 cm no ventilatora atveres.6.1.4. Testa laikā ātrumu reģistrē attiecībā pret laiku, lai varētu izvērtēt veikto ciklu pareizību.6.1.5. Var reģistrēt dzesēšanas ūdens un kartera eļļas temperatūru.6.2. Motora palaišana.6.2.1. Pēc tam, kad ir veiktas sākotnējās darbības ar gāzu savākšanas, koncentrācijas samazināšanas, analīzes un mērīšanas iekārtām (skatīt 7.1. iedaļu), motoru palaiž, saskaņā ar ražotāja norādījumiem izmantojot ierīces, kas tam paredzētas, piemēram, iedarbināšanas ierīci, palaides vārstu utt.6.2.2. Pirmais cikls sākas vienlaicīgi ar paraugu ņemšanu un sūkņa griešanās mērīšanu.6.3. Manuālā iedarbināšanas ierīceIedarbināšanas ierīci izslēdz cik vien iespējams drīz un principā pirms paātrinājuma no 0 līdz 50 km/h. Ja šo prasību nevar izpildīt, nosaka vārsta aizvēršanas brīdi. Iedarbināšanas ierīci noregulē saskaņā ar ražotāja norādījumiem.6.4. Tukšgaita6.4.1. Manuālā pārnesumkārba:6.4.1.1. Tukšgaitas laikā sajūgs ir iedarbināts un pārnesumi ir neitrālā pozīcijā.6.4.1.2. Lai varētu veikt paātrinājumus saskaņā ar parasto ciklu, transportlīdzeklim ieslēdz pirmo pārnesumu, sajūgu atslēdz piecas sekundes pirms paātrinājuma uzsākšanas, kas seko attiecīgajam tukšgaitas periodam.6.4.1.3. Pirmais tukšgaitas periods cikla sākumā sastāv no sešām tukšgaitas sekundēm neitrālā pārnesumā ar iedarbinātu sajūgu un piecām sekundēm pirmajā pārnesumā ar atslēgtu sajūgu.6.4.1.4. Katrā ciklā tukšgaitas periodiem attiecīgie laiki ir 16 sekundes ar neitrālu pārnesumu un piecas sekundes ar pirmo pārnesumu un atslēgtu sajūgu.6.4.1.5. Cikla pēdējais tukšgaitas periods sastāv no septiņām sekundēm ar neitrālu pārnesumu un iedarbinātu sajūgu.6.4.2. Pusautomātiskās pārnesumkārbas:Jāievēro ražotāja norādījumi braukšanai pilsētā vai, ja tādu nav, manuālo pārnesumkārbu instrukcijas.6.4.3. Automātiskās pārnesumkārbas:Selektoru testa laikā nedarbina, izņemot gadījumus, kad ražotājs nosaka savādāk. Pēdējā gadījumā piemēro procedūru, kas paredzēta manuālām pārnesumkārbām.6.5. Paātrinājumi6.5.1. Paātrināšanas izpilda tā, lai nodrošinātu, ka paātrinājums visu laiku ir pēc iespējas konstants.6.5.2. Ja motocikla vai tricikla paātrināšanas spējas nav pietiekamas, lai veiktu paātrinājuma ciklus noteikto pielaižu robežās, motociklu vai triciklu darbina ar pilnīgi atvērtu droseļvārstu līdz tas sasniedz ciklam noteikto ātrumu; tad ciklu var turpināt atbilstoši paredzētajam.6.6. Palēninājumi6.6.1. Visas ātruma samazināšanas veic, pilnībā aizverot droseļvārstu, sajūgam paliekot ieslēgtam. Motors jāizslēdz, kad ātrums ir 10 km/h.6.6.2. Ja ātruma samazināšanas periods ir ilgāks par attiecīgajai fāzei noteikto, tad, cikla ievērošanai izmanto transportlīdzekļa bremzes.6.6.3. Ja ātruma samazināšanas periods ir īsāks par attiecīgajai fāzei noteikto, tad teorētiskā cikla grafiku atjauno ar pastāvīgā ātruma vai tukšgaitas periodu, kas saplūst ar nākamo darbību. Šajā gadījumā nepiemēro 2.4.3. iedaļu.6.6.4. Ātruma samazināšanas beigās (transportlīdzekļa apturēšana uz veltņiem) pārnesumu ieslēdz neitrālā pozīcijā un sajūgu atstāj iedarbinātu.6.7. Vienmērīgi ātrumi6.7.1. Pārejot no paātrinājuma uz nākamo vienmērīgo ātrumu, jāizvairās no "sūknēšanas" ar akseleratoru vai droseļvārsta aizvēršanas.6.7.2. Vienmērīga ātruma periodus panāk, turot akseleratoru nemainīgā stāvoklī.7. EMISIJU PARAUGU ŅEMŠANAS, ANALĪZES UN TILPUMA MĒRĪŠANAS PROCEDŪRAS7.1. Pirms motocikla vai tricikla palaišanas veicamās darbības7.1.1. Paraugu savākšanas maisus Sa un Sb iztukšo un cieši aiztaisa.7.1.2. Ieslēdz rotācijas pārvietošanas sūkni P1, neiedarbinot apgriezienu skaitītāju.7.1.3. Paraugu ņemšanas sūkņus P2 un P3 iedarbina ar vārstiem, kas motora izdalītās gāzes izlaiž atmosfērā; regulē plūsmu caur vārstiem V2 un V3.7.1.4. Ieslēdz temperatūras T un spiediena g1 un g2 reģistrēšanas ierīces.7.1.5. Apgriezienu skaitītāju CT un veltņa apgriezienu skaitītāju iestata uz nulli.7.2. Paraugu ņemšanas un tilpuma mērīšanas uzsākšana7.2.1. Iedaļās 7.2.2. līdz 7.2.5. norādītās darbības veic vienlaicīgi.7.2.2. Novirzīšanas vārsti ir noregulēti tā, lai ar zondēm S2 un S3 savāktu maisos Sa un Sb paraugus, kas pirms tam tika laisti atmosfērā.7.2.3. Testa sākuma moments ir norādīts analogos grafikos, kuros reģistrē temperatūras mērinstrumenta T un spiediena mērinstrumentu g1 un g2 rezultātus.7.2.4. Tiek ieslēgts skaitītājs, kas reģistrē sūkņa P1 kopējo apgriezienu skaitu.7.2.5. Tiek iedarbināts 6.1.3. iedaļā minētais ventilators, kas virza gaisa plūsmu uz motociklu vai triciklu.7.3. Paraugu ņemšanas un tilpuma mērīšanas beigas7.3.1. Testa cikla beigās vienlaicīgi veic darbības, kas aprakstītas 7.3.2. līdz 7.3.5. iedaļā.7.3.2. Novirzīšanas vārsti jānoregulē tā, lai varētu aiztaisīt maisus Sa un Sb, un paraugus, kurus sūkņi P2 un P3 iesūknē caur zondēm S2 un S3, izplūstu atmosfērā.7.3.3. Testa beigu momentu norāda 7.2.3. iedaļā minētos analogos grafikos.7.3.4. Apstādina sūkņa P1 apgriezienu skaitītāju.7.3.5. Apstādina 6.1.3. iedaļā minēto ierīci, kas virza gaisa plūsmu uz motociklu vai triciklu.7.4. Analīze7.4.1. Maisā esošo izplūdes gāzu analīzi veic, cik drīz vien iespējams un nekādā gadījumā vēlāk kā 20 minūtes pēc testa cikla beigām.7.4.2. Pirms katra parauga analizēšanas analizatora diapazonu katrai piesārņojošajai vielai nostāda uz nulli, izmantojot attiecīgo kalibrēšanas gāzi.7.4.3. Analizatorus tālāk iestata atbilstoši kalibrēšanas līknēm, izmantojot kalibrēšanas gāzes ar nominālo koncentrāciju no 70 % līdz 100 % diapazonā.7.4.4. Atkārtoti pārbauda analizatora nulles punktus. Ja nolasījums atšķiras vairāk kā par 2 % no 7.4.2. iedaļā noteiktā diapazona, procedūru atkārto.7.4.5. Tad paraugus analizē.7.4.6. Pēc analīzes veikšanas nulles un kalibrēšanas punktus vēlreiz pārbauda, lietojot tās pašas gāzes. Ja šīs atkārtotās pārbaudes neatšķiras vairāk kā par 2 % no 7.4.3. iedaļā noteiktās iestatīšanas rādītājiem, analīzi uzskata par pieņemamu.7.4.7. Šīs iedaļas visos punktos plūsmas ātrumiem un spiedieniem dažādām gāzēm jābūt tādiem pašiem kā analizatoru kalibrēšanas laikā.7.4.8. Katrai gāzēs izmērītās piesārņojošās vielas koncentrācijai pieņem tādu skaitli, kāds nolasāms uz mērierīces pēc stabilizēšanās.7.5. Nobrauktā attāluma mērīšanaFaktiski nobraukto attālumu S, kas izteikts km, iegūst, reizinot kopējo apgriezienu skaitu, kuru rāda apgriezienu skaitītājs, ar veltņa apkārtmēru (skatīt 4.1.1. iedaļu).8. EMITĒTO GĀZVEIDA PIESĀRŅOTĀJU DAUDZUMU NOTEIKŠANA8.1. Testa laikā emitētās oglekļa oksīda gāzes masu aprēķina pēc šādas formulas:CO=CO106kur:8.1.1. COM ir testa laikā emitētā oglekļa oksīda masa, kas izteikta g/km;8.1.2. S ir attālums, kas definēts 7.5. iedaļā;8.1.3. dCO ir oglekļa oksīda blīvums temperatūrā 0 °C un 101,33 kPa (= 1,250 kg/m³) spiedienā;8.1.4. COc ir oglekļa oksīda tilpuma koncentrācija ar gaisu sajauktajās gāzēs, kas izteikta miljondaļās un koriģēta, lai ņemtu vērā gāzēm pievienotā gaisa piesārņojumu:CO=1 −1DFkur:8.1.4.1. COe ir oglekļa oksīda koncentrācija maisā Sb savāktajā atšķaidītās gāzes paraugā, ko mēra miljondaļās;8.1.4.2. COd ir oglekļa oksīda koncentrācija maisā Sasavāktajā gāzēm pievienotā gaisa paraugā, ko mēra miljondaļās;8.1.4.3. DF ir 8.4. iedaļā norādītais koeficients.8.1.5. V ir ar gaisu sajaukto gāzu kopējais tilpums standarttemperatūrā 0 °C (273 °K) un standartspiedienā 101,33 kPa, izteikts m³/testā,V =N ×× 273101,33 × T+ 273kur:8.1.5.1. V0 ir gāzes tilpums, ko pārvieto sūknis P1 vienā apgriezienā un kas izteikts m³/apgriezienu. Šis tilpums ir sūkņa ieplūdes un izplūdes daļu atšķirīgo spiedienu funkcija;8.1.5.2. N ir sūkņa P1 apgriezienu skaits katrā cikla fāzē;8.1.5.3. Pa ir atmosfēras spiediens, kas izteikts kPa;8.1.5.4. Pi ir kilopaskālos (kPa) izteikta spiediena pazeminājuma vidējā vērtība četros ciklos sūkņa P1 ieplūdes daļā;8.1.5.5. Tp ir ar gaisu sajaukto gāzu temperatūra četros ciklos, ko mēra sūkņa P1 ieplūdes daļā.8.2. Motocikla vai tricikla izplūdes testā emitēto nesadegušo ogļūdeņražu masu aprēķina pēc šādas formulas:HC=HC106kur:8.2.1. HCM ir testā emitētā ogļūdeņraža masa, kas izteikta g/km;8.2.2. S ir attālums, kas definēts 7.5. iedaļā;8.2.3. dHC ir ogļūdeņražu blīvums temperatūrā 0 °C un spiedienā 101,33 kPa (vidējai oglekļa attiecībai pret ūdeņradi 1:1,85) (= 0,619 kg/m3);8.2.4. HCc ir atšķaidīto gāzu koncentrācija, kas izteikta oglekļa ekvivalenta miljondaļās (piemēram, propāna koncentrācija reizināta ar 3) un koriģēta, lai ņemtu vērā gāzēm pievienojamo gaisu:HC=1 −1DFkur:8.2.4.1. HCe ir ogļūdeņražu koncentrācija maisā Sb savāktajā ar gaisu sajaukto gāzu paraugā, kas izteikta oglekļa ekvivalenta miljondaļās;8.2.4.2. HCd ir ogļūdeņražu koncentrācija maisā Sa savāktajā gāzēm pievienojamā gaisa paraugā, kas izteikta oglekļa ekvivalenta miljondaļās;8.2.4.3. DF ir 8.4. iedaļā norādītais koeficients;8.2.5. V ir kopējais tilpums (skatīt 8.1.5. iedaļu).8.3. Motocikla vai tricikla izplūdes testā emitēto slāpekļa oksīdu masu aprēķina pēc šādas formulas:NO=NO× K106kur:8.3.1. NOxM ir testā emitēto slāpekļa oksīdu masa, kas izteikta g/km;8.3.2. S ir attālums, kas definēts 7.5. iedaļā;8.3.3. dNO2 ir slāpekļa oksīdu blīvums izplūdes gāzēs, kas izteikts NO2 ekvivalentos, temperatūrā 0 °C un spiedienā 101,33 kPa (= 2,05 kg/m3);8.3.4. NOxc ir slāpekļa oksīdu koncentrācija ar gaisu sajauktajās gāzēs, kas izteikta miljondaļās un koriģēta, lai ņemtu vērā piejaukto gaisu:NO=1 −1DFkur:8.3.4.1. NOxe ir slāpekļa oksīdu koncentrācija maisā Sasavāktajā ar gaisu sajauktajā gāzu paraugā, kas izteikta miljondaļās;8.3.4.2. NOxd ir slāpekļa oksīdu koncentrācija maisā Sbsavāktajā piejaucamā gaisa paraugā, kas izteikta miljondaļās;8.3.4.3. DF ir 8.4. iedaļā norādītais koeficients.8.3.5. Kh ir mitruma korekcijas koeficients:K=11 − 0,0329 × H − 10,7kur:8.3.5.1. H ir absolūtais mitrums, kas izteikts ūdens gramos kilogramā sausa gaisa:H =P- P×100g/kgkur:8.3.5.1.1. U ir mitruma saturs, kas izteikts procentos;8.3.5.1.2. Pd ir piesātināta ūdens tvaika spiediens testa laikā sasniegtajā temperatūrā, kas izteikts kilopaskālos;8.3.5.1.3. Pa ir atmosfēras spiediens, kas izteikts kilopaskālos.8.4. DF ir koeficients, ko izsaka ar šādu formulu:DF =CO+ 0,5 CO + HCkur:8.4.1. CO, CO2 un HC ir oglekļa oksīda, oglekļa dioksīda un ogļūdeņražu koncentrācijas, kas izteiktas procentuāli no maisā Sa savāktā atšķaidīto gāzu parauga.1. apakšpapildinājumsI TIPA TESTĀ IZMANTOTĀ DARBĪBAS CIKLA SADALĪJUMSParastā pilsētas cikla darbības cikls uz dinamometra(skat. 1. papildinājuma 2.1. iedaļu)Parastā pilsētas cikla motora darbības cikla I tipa testā(skat. 1. papildinājuma 1. apakšpapildinājumu)Ārpilsētas cikla darbības cikls uz dinamometraDarbības Nr. | Darbība | Fāze | Paātrinājums (m/s2) | Ātrums (km/h) | Darbības ilgums | Kopējais laiks (s.) | Izmantojamais pārnesums manuālās pārnesumkārbas gadījumā |Laiks (sekundes) | Laiks (sekundes) |1 | Tukšgaita | 1 | 20 | 20 | 20 | Skat. 2. papildinājuma 2.3.3. iedaļu - veicot ārpilsētas ciklu, pārnesumkārbu lieto atbilstīgi ražotāja ieteikumiem. |2 | Paātrinājums | | 0,83 | 0 - 15 | 5 | | 25 |3 | Pārnesuma maiņa | | | | 2 | | 27 |4 | Paātrinājums | | 0,62 | 15 - 35 | 9 | | 36 |5 | Pārnesuma maiņa | 2 | | | 2 | 41 | 38 |6 | Paātrinājums | | 0,52 | 35 - 50 | 8 | | 46 |7 | Pārnesuma maiņa | | | | 2 | | 48 |8 | Paātrinājums | | 0,43 | 50 - 70 | 13 | | 61 |9 | Vienmērīgs ātrums | 3 | | 70 | 50 | 50 | 111 |10 | Ātruma samazināšana | 4 | - 0,69 | 70 - 50 | 8 | 8 | 119 |11 | Vienmērīgs ātrums | 5 | | 50 | 69 | 69 | 188 |12 | Paātrinājums | 6 | 0,43 | 50 - 70 | 13 | 13 | 201 |13 | Vienmērīgs ātrums | 7 | | 70 | 50 | 50 | 251 |14 | Paātrinājums | 8 | 0,24 | 70 - 100 | 35 | 35 | 286 |15 | Vienmērīgs ātrums | 9 | | 100 | 30 | 30 | 316 |16 | Paātrinājums | 10 | 0,28 | 100 - 120 | 20 | 20 | 336 |17 | Vienmērīgs ātrums | 11 | | 120 | 10 | 20 | 346 |18 | Vienmērīgs ātrums | | - 0,69 | 120 - 80 | 16 | | 362 |19 | Ātruma samazināšana | 12 | - 1,04 | 80 - 50 | 8 | 34 | 370 |20 | Ātruma samazināšana, sajūgs | | - 1,39 | 50 - 0 | 10 | | 380 || atslēgts | | | | | | |21 | Tukšgaita | 13 | | | 20 | 20 | 400 |Ārpilsētas cikla motora darbības cikls I tipa testā(skat. Direktīvas 91/441/EEK III pielikuma 1. papildinājuma 3. iedaļu [1])"[1] Šīs ir papildu masas, kuras attiecīgā gadījumā drīkst aizvietot ar elektronisku ierīci, ar nosacījumu, ka tiek panākti līdzvērtīgi rezultāti.[2] Ja transportlīdzekļa maksimālais ātrums pēc ražotāja norādījumiem ir mazāks par 130 km/h un šo ātrumu nevar sasniegt uz veltņu stenda, lietojot 3. tabulā noteiktos izmēģinājumu stenda iestatījumus, tad koeficientu b pielāgo tā, lai varētu sasniegt maksimālo ātrumu.[1] OV L 242, 30.8.1991., 1. lpp.--------------------------------------------------II PIELIKUMSDirektīvas 2002/24/EK VII pielikuma 2.2. iedaļu aizstāj ar šādu iedaļu:+++++ TIFF +++++"2.2. II tipsCO (g/min)(1) …HC(g/min)(1): …CO (tilpuma %) pie normāliem brīvgaitas apgriezieniem(2): …Brīvgaitas apgriezienu precizējums(2),(3): …CO (tilpuma %) pie lieliem brīvgaitas apgriezieniem(2): …Brīvgaitas apgriezienu precizējums(2),(3): …Motora eļļas temperatūra(2),(4): …(1) Tikai mopēdiem un vieglajiem kvadricikliem, kas noteikti 1. panta 3. punkta a) apakšpunktā.(2) Tikai motocikliem, tricikliem un kvadricikliem, kas noteikti 1. panta 3. punkta b) apakšpunktā.(3) Jāpiemin mērījumu pielaide.(4) Piemēro tikai četrtaktu motoriem."--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 93/11/EEK (1993. gada 15. marts) par to, kā no elastomēra vai gumijas pupiem un knupjiem atbrīvojas N-nitrozoamīni un N-nitrozējamas vielas

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31993L0011

Oficiālais Vēstnesis L 093 , 17/04/1993 Lpp. 0037 - 0038 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 15 Sējums 12 Lpp. 0167  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 15 Sējums 12 Lpp. 0167

		Komisijas Direktīva 93/11/EEK(1993. gada 15. marts)par to, kā no elastomēra vai gumijas pupiem un knupjiem atbrīvojas N-nitrozoamīni un N-nitrozējamas vielasEIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvu 89/109/EEK par to dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu, kas attiecas uz materiāliem un izstrādājumiem, kuriem paredzēts saskarties ar pārtikas produktiem [1], un jo īpaši tās 3. pantu,tā kā šajā direktīvā paredzētie Kopienas pasākumi ir ne vien vajadzīgi, bet arī saistoši iekšējā tirgus mērķu sasniegšanai; tā kā šos mērķus dalībvalstis nevar sasniegt atsevišķi; tā kā turklāt to sasniegšana Kopienas līmenī jau ir paredzēta Direktīvā 89/109/EEK;tā kā ir pierādīts, ka no pupiem un knupjiem, kas izgatavoti no elastomēra vai gumijas, var atbrīvoties N-nitrozoamīni un vielas, kuras var pārveidoties par N-nitrozoamīniem (N-nitrozējamām vielām);tā kā Pārtikas zinātniskā komiteja ir atzinusi, ka N-nitrozoamīni un N-nitrozējamas vielas var apdraudēt cilvēku veselību, jo tās ir toksiskas, un tāpēc ir ieteikusi, ka šo vielu migrācija no iepriekšminētajiem izstrādājumiem jāierobežo zem noteikšanas robežas, izmantojot piemērotas jutības metodi;tā kā Direktīvas 89/109/EEK 2. pantā ir noteikts, ka materiālu un gatavu izstrādājumu komponenti nedrīkst pāriet uz pārtikas produktiem tādā daudzumā, kurš var apdraudēt cilvēku veselību;tā kā šā mērķa sasniegšanai piemērots dokuments ir īpaša direktīva Direktīvas 89/109/EEK 3. panta nozīmē;tā kā, lietojot knupjus, var rasties tāda paša veida risks un tāpēc ir izdevīgi tos pašus noteikumus pieņemt arī attiecībā uz šiem izstrādājumiem;tā kā vajadzīga tūlītēja rīcība, šajā direktīvā nosaka tikai speciālus noteikumus attiecībā uz N-nitrozoamīnu un N-nitrozējamo vielu atbrīvošanos no elastomēra vai gumijas pupiem un knupjiem, atliekot citu problēmu, kas saistītas ar elastomēru un gumijas pupiem un knupjiem, risināšanu ar vispārīgāku direktīvu;tā kā ar šo direktīvu nosaka pamatnoteikumus un vispārīgus kritērijus N-nitrozoamīnu un N-nitrozējamo vielu atbrīvošanās noteikšanai un atliek sīki izstrādātas analīzes metodes noteikšanu;tā kā analīzes pamatmetodi, kas izklāstīta pielikumos, pieņem pagaidu pasākuma statusā līdz laikam, kad būs pieejams vairāk informācijas par šīs metodes un iespējamu alternatīvu metožu efektivitāti;tā kā Komisija ir sākusi veicināt analīzes metožu turpmāko izpēti, lai pārskatītu ieteikto metodoloģiju un apsvērtu analītisko pielaižu noteikšanu, ņemot vērā šo izpēti;tā kā šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pastāvīgās pārtikas produktu komitejas atzinumu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsŠī direktīva ir īpaša Direktīvas 89/109/EEK 3. panta nozīmē.Tā attiecas uz N-nitrozoamīnu un tādu vielu, kas var pārveidoties par N-nitrozoamīniem, šeit turpmāk "N-nitrozējamu vielu", atbrīvošanos no pupiem un knupjiem, kuri izgatavoti no elastomēra vai gumijas.2. pantsNo 1. pantā minētajiem pupiem un knupjiem atbrīvošanās testa šķidrumā (siekalu testa šķīdumā), ievērojot I pielikumā norādītos nosacījumus, nedrīkst atbrīvoties neviens N-nitrozoamīns un N-nitrozējamā viela, ko var atklāt ar apstiprinātu metodi, kura atbilst II pielikumā noteiktajiem kritērijiem un ar kuru var atklāt šādus daudzumus:- 0,01 mg kopējos atbrīvotajos N-nitrozoamīnos/kg (no tām pupa vai knupja daļām, kas izgatavotas no elastomēra vai gumijas),- 0,1 mg kopējās atbrīvotajās N-nitrozējamās vielās/kg (no tām pupa vai knupja daļām, kas izgatavotas no elastomēra vai gumijas).3. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai līdz 1994. gada 1. aprīlim izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.Dalībvalstīm:- no 1994. gada 1. aprīļa jāatļauj to pupu un knupju lietošana un tirdzniecība, kuri atbilst šīs direktīvas prasībām,- no 1995. gada 1. aprīļa jāaizliedz to pupu un knupju lietošana un tirdzniecība, kuri neatbilst šīs direktīvas prasībām.2. Kad dalībvalstis pieņem 1. punktā minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai tiem pievieno atsauci uz šo direktīvu, vai šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka procedūru, kas jāievēro, izdarot šādas atsauces.4. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1993. gada 15. martāKomisijas vārdā –Komisijas loceklisMartin Bangemann[1] OV L 40, 11.2.1989., 38. lpp.--------------------------------------------------I PIELIKUMSPAMATNOTEIKUMI N-NITROZOAMĪNU UN N-NITROZĒJAMO VIELU ATBRĪVOŠANĀS NOTEIKŠANAI1. Atbrīvošanās testa šķidrums (siekalu testa šķīdums).Atbrīvošanās testa šķidrumu iegūst, izšķīdinot 4,2 g nātrija bikarbonāta (NaHCO3), 0,5 g nātrija hlorīda (NaCl), 0,2 g kālija karbonāta (K2CO3) un 30,0 mg nātrija nitrīta (NaNO2) vienā destilēta ūdens litrā vai līdzvērtīgas kvalitātes ūdenī. Šķīduma pH vērtībai jābūt 9.2. Testa nosacījumi.Materiāla paraugus, kas iegūti no piemērota daudzuma pupu vai knupju, 40 ± 2 °C temperatūrā uz 24 stundām iegremdē atbrīvošanās testa šķidrumā.--------------------------------------------------II PIELIKUMSKRITĒRIJI, KAS PIEMĒROJAMI N-NITROZOAMĪNU UN N-NITROZĒJAMO VIELU ATBRĪVOŠANĀS NOTEIKŠANAS METODEI1. N-nitrozoamīnu atbrīvošanos noteic katra šķīduma, kas iegūts saskaņā ar I pielikumu, vienā alikvotā daļā. N-nitrozoamīnus no alikvotās daļas ekstrahē ar dihlormetānu (DHM), kas nesatur nitrozoamīnu, un noteic gāzu hromatogrāfijā.2. N-nitrozējamo vielu atbrīvošanos noteic katra šķīduma, kas iegūts saskaņā ar I pielikumu, citā alikvotā daļā. Nitrozējamās vielas pārvērš nitrozoamīnos, alikvoto daļu skābinot ar sālsskābi. Iegūtos nitrozoamīnus no šķīduma ekstrahē ar DHM un noteic gāzu hromatogrāfijā.--------------------------------------------------