title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/122/EK ( 2009. gada 14. janvāris ) par patērētāju aizsardzību attiecībā uz dažiem aspektiem, kas saistīti ar daļlaika lietojuma tiesībām, ilgtermiņa brīvdienu produktiem, tālākpārdošanas un apmaiņas līgumiem (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               3.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 33/10

      EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA 2008/122/EK
   (2009. gada 14. janvāris)
   par patērētāju aizsardzību attiecībā uz dažiem aspektiem, kas saistīti ar daļlaika lietojuma tiesībām, ilgtermiņa brīvdienu produktiem, tālākpārdošanas un apmaiņas līgumiem
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 95. pantu,
   ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,
   ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
   saskaņā ar Līguma 251. pantā (2) noteikto procedūru,
   tā kā:

               (1)

               Kopš Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 94/47/EK (1994. gada 26. oktobris) par pircēju aizsardzību attiecībā uz dažiem aspektiem līgumos, saskaņā ar kuriem pērk tiesības uz laiku izmantot nekustamo īpašumu (3), pieņemšanas ir attīstījušās īpašumtiesības uz laiku un tirgū ir parādījušies jauni, tām līdzīgi brīvdienu produkti. Šie jaunie brīvdienu produkti un daži darījumi, kas saistīti ar īpašumtiesībām uz laiku, piemēram, tālākpārdošanas līgumi un apmaiņas līgumi nav Direktīvas 94/47/EK darbības jomā. Turklāt Direktīvas 94/47/EK piemērošanas gaitā gūtā pieredze rāda, ka daži jau iekļautie jautājumi būtu jāatjauno vai jāprecizē, lai novērstu tādu produktu izveidošanu, ar kuriem paredzēts apiet šo direktīvu.

               (2)

               Esošie trūkumi regulējumā izraisa ievērojamus konkurences traucējumus un rada nopietnas problēmas patērētājiem, tādējādi kavējot vienmērīgu iekšējā tirgus darbību. Tādēļ Direktīva 94/47/EK būtu jāaizstāj ar jaunu, situācijai atbilstīgu direktīvu. Tā kā pieaug tūrisma nozīme dalībvalstu ekonomikā, ar daļlaika lietojuma tiesībām un ilgtermiņa brīvdienu produktiem saistīto nozaru lielāka izaugsme un produktivitāte būtu jāveicina, pieņemot konkrētus kopējus noteikumus.

               (3)

               Lai veicinātu juridisko noteiktību un pilnā mērā gūtu iekšējā tirgus priekšrocības patērētājiem un uzņēmējdarbībai, attiecīgie dalībvalstu tiesību akti arī turpmāk ir jātuvina. Tādēļ būtu pilnīgi jāsaskaņo daži aspekti, kas saistīti ar daļlaika lietojuma tiesību un ilgtermiņa brīvdienu produktu tirdzniecību, pārdošanu un tālākpārdošanu, kā arī ar tiesību maiņu, kas izriet no daļlaika lietojuma līgumiem. Dalībvalstīm nedrīkstētu atļaut saglabāt vai ieviest valsts tiesību aktos noteikumus, kas atšķiras no noteikumiem, kuri paredzēti šajā direktīvā. Ja šādu saskaņotu noteikumu nav, dalībvalstīm būtu jāpatur tiesības saglabāt vai ieviest valsts tiesību aktus atbilstīgi Kopienas tiesību aktiem. Piemēram, dalībvalstīm būtu jāspēj paturēt vai ieviest noteikumus par atteikuma tiesību izmantošanas sekām tiesiskās attiecībās ārpus šis direktīvas darbības jomas vai noteikumus, saskaņā ar kuriem starp daļlaika lietojuma tiesību vai ilgtermiņa brīvdienu produkta patērētāju un tirgotāju nedrīkst nodibināt saistības, kā arī nedrīkst izdarīt kādu maksājumu šo personu starpā, kamēr patērētājs nav parakstījis kredītlīgumu par pakalpojumu iegādi.

               (4)

               Atbilstīgi Kopienas tiesību aktiem šai direktīvai nebūtu jāskar tas, kā dalībvalstīs tiek piemēroti direktīvas nosacījumi attiecībā uz jomām, kas neietilpst tās darbības jomā. Tādējādi dalībvalstis varētu saglabāt vai ieviest valstu tiesību aktus, kas ir atbilstīgi šīs direktīvas vai tās atsevišķu noteikumu prasībām saistībā ar darījumiem, kuri ir ārpus šīs direktīvas darbības jomas.

               (5)

               Būtu skaidri jādefinē dažādi līgumi, uz ko attiecas šī direktīva, lai tās noteikumus nevarētu apiet.

               (6)

               Šajā direktīvā daļlaika lietojuma tiesību līgumi nebūtu jāsaprot kā tādi, kas attiecas uz vairākkārtēju apmešanās vietu, tostarp viesnīcas istabu, rezervēšanu, ciktāl vairākkārtējā rezervēšanā neiekļauj tiesības un saistības, kuras pārsniedz tiesības un saistības, kas saistītas ar atsevišķu rezervēšanu. Daļlaika lietojuma tiesību līgumi nebūtu arī jāsaprot kā tādi, kas attiecas uz parastajiem īres līgumiem, jo pēdējie attiecas uz vienu turpinātu apmešanās laikposmu, nevis uz vairākiem laikposmiem.

               (7)

               Šajā direktīvā ilgtermiņa brīvdienu produktu līgumi nebūtu jāsaprot kā tādi, kas attiecas uz parastajām uzticamo klientu shēmām, kuras paredz atlaides turpmākām uzturēšanās reizēm kādā no viesnīcu ķēdes viesnīcām, jo dalību shēmā neiegūst pret atlīdzību vai atlīdzība, kuru maksā patērētājs, galvenokārt nav paredzēta, lai iegūtu atlaides vai citus labumus attiecībā uz apmešanās vietu.

               (8)

               Šai direktīvai nevajadzētu ietekmēt noteikumus, kas paredzēti Padomes Direktīvā 90/314/EEK (1990. gada 13. jūnijs) par kompleksiem ceļojumiem, kompleksām brīvdienām un kompleksām ekskursijām (4).

               (9)

               Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2005/29/EK (2005. gada 11. maijs), kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem (“Negodīgas komercprakses direktīva”) (5), aizliegta maldinoša, agresīva vai citādi negodīga uzņēmēju komercprakse pret patērētājiem. Ņemot vērā to, kādi produkti un komercprakse ir saistīti ar daļlaika lietojuma tiesībām, ilgtermiņa brīvdienu produktiem, tālākpārdošanu un apmaiņu, ir piemēroti pieņemt sīkāk izstrādātus un konkrētākus noteikumus saistībā ar informācijas sniegšanas prasībām un pārdošanas pasākumiem. Patērētāji būtu skaidri jāinformē, ka ielūgumiem uz pārdošanas pasākumiem komerciāls ir nolūks. Būtu jāprecizē un jāatjaunina noteikumi par līgumu un par informāciju, kas jāsniedz pirms līguma slēgšanas. Lai patērētājiem dotu iespēju izskatīt informāciju pirms līguma noslēgšanas, tas būtu jādara veidā, kas viņiem attiecīgajā laikā ir viegli pieejams.

               (10)

               Patērētājiem vajadzētu būt tiesībām saņemt informāciju pirms līguma noslēgšanas un līgumu patērētāju izvēlētajā valodā, ko viņi pārzina, un tirgotājam šo tiesību īstenošana nebūtu jānoraida. Turklāt, lai atvieglotu līguma izpildi un īstenošanu, vajadzētu atļaut dalībvalstīm noteikt, ka patērētājiem būtu jānodrošina arī papildu valodu versijas.

               (11)

               Lai patērētājiem dotu iespēju pilnībā saprast, kādas ir viņu tiesības un pienākumi saskaņā ar līgumu, būtu jādod laiks, kurā viņi var atteikties no līguma bez attaisnojoša iemesla un bez jebkādām izmaksām. Šobrīd dažādās dalībvalstīs šis termiņš ir atšķirīgs, un pieredze rāda, ka Direktīvā 94/47/EK paredzētais laiks nav pietiekams. Tādēļ minēto termiņu būtu jāpagarina, lai panāktu augsta līmeņa kopēju patērētāju aizsardzību un lielāku skaidrību patērētājiem un tirgotājiem. Būtu jāsaskaņo laikposma ilgums, praktiskie pasākumi un sekas, kuras rodas, ja izmanto atteikuma tiesības.

               (12)

               Patērētājiem jābūt pieejamiem efektīviem aizsardzības līdzekļiem gadījumā, ja tirgotāji nepilda noteikumus attiecībā uz informācijas sniegšanu pirms līguma noslēgšanas vai attiecībā uz līgumu, īpaši – ja netiek pildīti noteikumi par to, ka līgumā jānorāda visa pieprasītā informācija un patērētājam jāsaņem līguma eksemplārs tā noslēgšanas brīdī. Papildus valsts tiesību aktos paredzētiem aizsardzības līdzekļiem patērētājiem jādod iespēja izmantot pagarinātu atteikuma termiņu, ja tirgotāji nav snieguši informāciju. Šā pagarinātā atteikuma termiņa laikā jāsaglabā tiesības atteikties bez maksas neatkarīgi no tā, kādus pakalpojumus patērētājs ir saņēmis. Arī pēc atteikuma termiņa beigām patērētājiem ir tiesības prasīt valstu tiesību aktos paredzētos aizsardzības līdzekļus, ja netiek pildītas prasības par informācijas sniegšanu.

               (13)

               Uz šajā direktīvā paredzēto termiņu aprēķināšanu būtu jāattiecina Padomes Regula (EEK, Euratom) Nr. 1182/71 (1971. gada 3. jūnijs), ar ko nosaka laikposmiem, datumiem un termiņiem piemērojamus noteikumus (6).

               (14)

               Lai uzlabotu patērētāju tiesību aizsardzību, būtu jāprecizē aizliegums veikt avansa maksājumu tirgotājiem vai jebkurai citai trešajai personai pirms atteikuma termiņa beigām. Aizliegums veikt avansa maksājumu saistībā ar tālākpārdošanas līgumiem būtu jāattiecina uz laiku, kamēr faktiski nav notikusi pārdošana vai izbeigts tālākpārdošanas līgums, bet dalībvalstīm vajadzētu paturēt tiesības regulēt galīgo maksājumu starpniekiem veikšanas iespējas un ar tiem saistītos nosacījumus, ja tālākpārdošanas līgums ir izbeigts.

               (15)

               Attiecībā uz ilgtermiņa brīvdienu produktu līgumiem cenā, ko maksā pa daļām atbilstīgi maksājumu grafikam, varētu ņemt vērā iespēju, ka turpmākos maksājumus pēc pirmā gada varētu pielāgot, lai nodrošinātu iemaksas faktiskās vērtības saglabāšanu, piemēram, lai ņemtu vērā inflāciju.

               (16)

               Ja patērētājs izmanto atteikuma tiesības attiecībā uz līgumu, kura cena ir pilnībā vai daļēji segta, izmantojot kredītu, ko patērētājam piešķīris tirgotājs vai cita trešā persona, pamatojoties uz vienošanos starp šo trešo personu un tirgotāju, kredītlīgums tiek izbeigts bez jebkādām izmaksām patērētājam. Tas pats attiecas uz līgumiem par citiem saistītiem pakalpojumiem, ko sniedz tirgotājs vai trešā persona, pamatojoties uz vienošanos starp trešo personu un tirgotāju.

               (17)

               Nevajadzētu atņemt patērētājiem šajā direktīvā paredzēto aizsardzību, ja līgumam piemērojamais tiesību akts ir dalībvalsts tiesību akts. Līgumam piemērojamo tiesību aktu vajadzētu noteikt saskaņā ar Kopienas noteikumiem par starptautiskām privāttiesību normām, jo īpaši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 593/2008 (2008. gada 17. jūnijs) par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām (Roma I) (7). Saskaņā ar šo regulu trešās valsts tiesību aktus var piemērot jo īpaši gadījumos, kad tirgotāju mērķis ir patērētāji, kuri atvaļinājuma laikā ir valstī, kas nav viņu dzīvesvietas valsts. Ņemot vērā, ka šādas komercdarbības prakses ir izplatītas šajā direktīvā noteiktā jomā un ka līgumi aptver ievērojamas naudas summas, būtu jāparedz papildu drošības pasākumi, lai nodrošinātu, ka patērētājam noteiktos atsevišķos gadījumos netiek liegta šajā direktīvā paredzētā patērētāja aizsardzība, jo īpaši – kad jebkuras dalībvalsts tiesām ir jurisdikcija attiecībā uz līgumu. Šī koncepcija atspoguļo tādu konkrētu vajadzību aizsargāt patērētājus, kas rodas no tā, ka šīs direktīvas darbības jomā esošie līgumi parasti ir sarežģīti, attiecas uz ilgu laikposmu un ir saistīti ar finansēm.

               (18)

               Tiesas, kurām saskaņā ar šajā direktīvā paredzētajiem jautājumiem ir jurisdikcija lietās, būtu jānosaka saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 44/2001 (2000. gada 22. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (8).

               (19)

               Lai nodrošinātu, ka ar šo direktīvu patērētājam piešķirtā aizsardzība ir pilnībā efektīva, īpaši attiecībā uz prasībām tirgotājam sniegt informāciju gan pirms līguma noslēgšanas, gan arī pašā līgumā, dalībvalstīm ir jāpieņem iedarbīgas, samērīgas un preventīvas sankcijas attiecībā uz šīs direktīvas pārkāpumiem.

               (20)

               Ir jānodrošina, ka personām un organizācijām, kurām saskaņā ar valsts tiesību aktiem ir likumīgas intereses šajā jautājumā, ir aizsardzības līdzekļi ierosināt tiesvedību par šīs direktīvas pārkāpumiem.

               (21)

               Dalībvalstīs ir jāizveido piemērota un efektīva kārtība prasījumiem par zaudējumu atlīdzību, lai risinātu strīdus starp patērētājiem un tirgotājiem. Tādēļ dalībvalstīm būtu jāveicina tādu valsts vai privātu struktūru izveide, kas risina strīdus ārpustiesas kārtībā.

               (22)

               Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka patērētājus efektīvi informē par valsts noteikumiem, ar ko transponē šo direktīvu, un jāaicina tirgotājus un par kodeksu atbildīgās personas informēt par šajā nozarē pastāvošajiem rīcības kodeksiem. Lai sasniegtu augsta līmeņa patērētāju aizsardzību, varētu informēt patērētāju organizācijas un iesaistīt tās rīcības kodeksu izstrādē.

               (23)

               Ņemot vērā to, ka šīs direktīvas mērķus nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, un to, ka minētos mērķus var labāk sasniegt Kopienas līmenī, Kopiena var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā direktīvā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi, lai likvidētu iekšējā tirgus šķēršļus un panāktu patērētāju tiesību augstu kopējo aizsardzības līmeni.

               (24)

               Šajā direktīvā respektētas pamattiesības un ievēroti principi, kas jo īpaši atzīti Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartā.

               (25)

               Saskaņā ar 34. punktu Iestāžu nolīgumā par labāku likumdošanas procesu (9) dalībvalstīm ir ieteikts gan savām vajadzībām, gan Kopienas interesēs izstrādāt savas tabulas, kurās pēc iespējas precīzāk atspoguļotu atbilstību starp šo direktīvu un transponēšanas pasākumiem, un padarīt tās publiski pieejamas,

         IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Mērķis un darbības joma
   1.   Šīs direktīvas mērķis ir sekmēt pareizu iekšējā tirgus darbību un sasniegt augstu patērētāju aizsardzības līmeni, tuvinot dalībvalstu normatīvos un administratīvos aktus attiecībā uz dažiem aspektiem, kas saistīti ar daļlaika lietojuma tiesību un ilgtermiņa brīvdienu produktu tirdzniecību, pārdošanu un tālākpārdošanu, kā arī līgumu apmaiņu.
   2.   Šī direktīva attiecas uz darījumiem starp tirgotāju un patērētāju.
   Šī direktīva neskar valsts tiesību aktus:

               a)

               ar kuriem paredz vispārīgus līgumtiesību aizsardzības līdzekļus;

               b)

               kas attiecas uz nekustamā vai kustamā īpašuma reģistrāciju un nekustamā īpašuma tiesību pāreju,

               c)

               kas saistīti ar nosacījumiem par apstiprināšanas režīmu vai licencēšanas prasību izveidi; kā arī

               d)

               kas saistīti ar to tiesību noteikšanu, uz ko attiecas šajā direktīvā minētie līgumi.

         2. pants
   Definīcijas
   1.   Šajā direktīvā piemēro šādas definīcijas:

               a)

               “daļlaika lietojuma tiesību līgums” ir līgums, kura termiņš ir ilgāks par vienu gadu un ar kuru patērētājs par atlīdzību iegūst tiesības izmantot vienu vai vairākas naktsmītnes uz vairāk nekā vienu apmešanās laikposmu;

               b)

               “ilgtermiņa brīvdienu produkta līgums” ir līgums, kura termiņš ir ilgāks par vienu gadu un ar kuru patērētājs par atlīdzību pamatā iegūst tiesības saņemt atlaides vai citas priekšrocības tikai izmitināšanai vai izmitināšanai kopā ar ceļošanu vai citiem pakalpojumiem;

               c)

               “tālākpārdošanas līgums” ir līgums, ar kuru tirgotājs pret atlīdzību palīdz patērētājam pārdot vai nopirkt daļlaika lietojuma tiesības vai ilgtermiņa brīvdienu produktu;

               d)

               “apmaiņas līgums” ir līgums, ar kuru patērētājs par atlīdzību pievienojas maiņas sistēmai, kura ļauj patērētājam izmantot naktsmītnes vai citus pakalpojumus apmaiņā pret viņa sniegtu atļauju uz laiku citām personām izmantot priekšrocības, kas izriet no tiesībām, kuras noteiktas patērētāja daļlaika lietojuma tiesību līgumā;

               e)

               “tirgotājs” ir fiziska vai juridiska persona, kas darbojas nolūkos, kas saistīti ar šīs personas veiktu tirdzniecību, uzņēmējdarbību, amatniecību vai profesiju, un jebkura persona, kas rīkojas tirgotāja vārdā;

               f)

               “patērētājs” ir fiziska persona, kas darbojas nolūkos, kas nav saistīti ar šīs personas tirdzniecību, uzņēmējdarbību, amatniecību vai profesiju;

               g)

               “papildu līgums” ir līgums, ar kuru patērētājs iegūst pakalpojumus, kas ir saistīti ar daļlaika lietojuma tiesību līgumiem vai ilgtermiņa brīvdienu produktiem, un šos pakalpojumus sniedz tirgotājs vai trešā persona, pamatojoties uz vienošanos starp trešo personu un tirgotāju;

               h)

               “pastāvīgs informācijas nesējs” ir jebkurš instruments, kurš dod iespēju patērētājam vai tirgotājam uzglabāt informāciju, kas adresēta personīgi viņam, tā, lai būtu pieejama turpmākai atsaucei par laika posmu, kurš atbilst informācijas mērķiem un kurš ļauj neizmainītā veidā pavairot uzglabāto informāciju;

               i)

               “rīcības kodekss” ir vienošanās vai tādu noteikumu kopums, kas nav ietverts dalībvalsts normatīvos vai administratīvos tiesību aktos un ar ko nosaka to tirgotāju uzvedību, kuri uzņemas kodeksā minētos pienākumus attiecībā uz vienu vai vairākiem komercprakses paveidiem vai uzņēmējdarbības nozarēm;

               j)

               “par kodeksu atbildīgā persona” ir jebkurš tiesību subjekts, tostarp tirgotājs vai tirgotāju grupa, kas ir atbildīgs par rīcības kodeksa izstrādi un pārskatīšanu un/vai par uzraudzību attiecībā uz to, kā tie, kas ir uzņēmušies kodeksā paredzētos pienākumus, tos ievēro.

         2.   Lai aprēķinātu daļlaika lietojuma tiesību līguma vai ilgtermiņa brīvdienu produkta līguma darbības termiņu kā attiecīgi definēts 1. punkta a) un b) apakšpunktā, ir jāņem vērā visi līguma noteikumi, kuros atļauta automātiska pagarināšana vai pagarināšana.
   3. pants
   Reklāma
   1.   Dalībvalstis nodrošina, ka visās reklāmās tiek norādīta iespēja saņemt 4. panta 1. punktā minēto informāciju, kā arī tas, kur šo informāciju var saņemt.
   2.   Ja daļlaika vai ilgtermiņa brīvdienu produkta, tālākpārdošanas vai apmaiņas līgums patērētājam jāpiedāvā personiski reklāmas kampaņas vai pārdošanas pasākumā, tirgotājs ielūgumā skaidri norāda pasākuma komerciālo nolūku un veidu.
   3.   Pasākumā patērētājam jebkurā laikā ir pieejama 4. panta 1. punktā minētā informācija.
   4.   Daļlaika lietojuma tiesības uz laiku izmantot īpašumu vai ilgtermiņa brīvdienu produktus nereklamē vai nepārdod kā ieguldījumus.
   4. pants
   Informācija, kas sniedzama pirms līguma noslēgšanas
   1.   Laikus, pirms patērētājam kļūst saistošs jebkurš līgums vai piedāvājums, tirgotājs patērētājam skaidrā un saprotamā veidā sniedz precīzu un pietiekamu informāciju, kā norādīts turpmāk:

               a)

               daļlaika lietojuma tiesību līguma gadījumā: izmantojot I pielikumā norādīto standarta informācijas veidlapu, un informāciju, kas uzskaitīta minētās veidlapas 3. daļā;

               b)

               ilgtermiņa brīvdienu produkta līguma gadījumā: izmantojot II pielikumā norādīto standarta informācijas veidlapu, un informāciju, kas uzskaitīta minētās veidlapas 3. daļā;

               c)

               tālākpārdošanas līguma gadījumā: izmantojot III pielikumā norādīto standarta informācijas veidlapu, un informāciju, kas uzskaitīta minētās veidlapas 3. daļā;

               d)

               apmaiņas līguma gadījumā: izmantojot IV pielikumā norādīto standarta informācijas veidlapu, un informāciju, kas uzskaitīta minētās veidlapas 3. daļā.

         2.   Tirgotājs 1. punktā minēto informāciju sniedz bez atlīdzības papīra formā vai izmantojot citu pastāvīgu informācijas nesēju, kas patērētājam ir viegli pieejams.
   3.   Dalībvalstis nodrošina, ka informāciju, kas minēta 1. punktā, pēc patērētāja izvēles sagatavo tās dalībvalsts valsts valodā vai vienā no valsts valodām, kas ir patērētāja dzīvesvietas valsts, vai arī kuras valstspiederīgais ir patērētājs, ar noteikumu, ka tā ir Kopienas oficiālā valoda.
   5. pants
   Daļlaika lietošanas tiesību, ilgtermiņa brīvdienu produktu, tālākpārdošanas vai apmaiņas līgums
   1.   Dalībvalstis nodrošina, ka līgums ir rakstisks, papīra formā vai izmantojot citu pastāvīgu informācijas nesēju, un to pēc patērētāja izvēles sagatavo tās dalībvalsts valodā vai vienā no valodām, kas ir patērētāja dzīvesvietas valsts vai kuras valstspiederīgais ir patērētājs, ja tā ir Kopienas oficiālā valoda.
   Dalībvalsts, kas ir pircēja dzīvesvietas valsts, tomēr var prasīt, lai turklāt:

               a)

               jebkurā gadījumā patērētājam līgumu nodrošina attiecīgās dalībvalsts valodā vai vienā no valodām, ja tā ir Kopienas oficiālā valoda;

               b)

               gadījumā, ja daļlaika lietojuma tiesību līgums attiecas uz vienu konkrētu nekustamo īpašumu, tirgotājs nodrošina, ka pircējam izsniedz apliecinātu līguma tulkojumu tās dalībvalsts valodā vai vienā no valodām, kurā atrodas nekustamais īpašums, ja tā ir Kopienas oficiālā valoda.

         Dalībvalsts, kuras teritorijā tirgotājs veic pārdošanas darbības, var pieprasīt, lai patērētājam līgumu jebkurā gadījumā nodrošina attiecīgās dalībvalsts valodā vai vienā no valodām, ja tā ir Kopienas oficiālā valoda.
   2.   Direktīvas 4. panta 1. punktā minētā informācija ir līguma daļa, un to nemaina, ja vien puses nav skaidri vienojušās citādi vai ja grozījumi radušies netipisku un neparedzamu apstākļu dēļ, kurus tirgotājs nav varējis ietekmēt un kuru sekas nebūtu bijis iespējams novērst, pat veicot visu nepieciešamo.
   Par šīm izmaiņām pirms līguma slēgšanas paziņo patērētājam papīra formā vai izmantojot citu pastāvīgu informācijas nesēju, kas viņam ir viegli pieejams.
   Līgumā skaidri norāda jebkuras šādas izmaiņas.
   3.   Papildus 4. panta 1. punktā minētajai informācijai līgumā iekļauj:

               a)

               katras puses identitāti, pastāvīgās dzīvesvietas adresi un parakstu; un

               b)

               datumu un vietu, kur līgums noslēgts.

         4.   Pirms līguma noslēgšanas tirgotājs skaidri vērš patērētāja uzmanību uz atteikuma tiesību esību, atteikuma termiņu, kas minēts 6. pantā, kā arī 9. pantā minēto avansa maksājumu aizliegumu atteikuma termiņa laikā.
   Patērētājam atbilstīgie līguma noteikumi ir jāparaksta atsevišķi.
   Līgumā iekļauj atsevišķu standarta atteikuma veidlapu, kā norādīts V pielikumā, kas paredzēta, lai saskaņā ar 6. pantu atvieglotu atteikuma tiesību izmantošanu.
   5.   Patērētājs līguma noslēgšanas brīdī saņem līguma eksemplāru vai eksemplārus.
   6. pants
   Atteikuma tiesības
   1.   Papildus valstu tiesību aktos paredzētiem aizsardzības līdzekļiem šīs direktīvas noteikumu nepildīšanas gadījumā dalībvalstis nodrošina, ka patērētājam tiek piešķirtas četrpadsmit kalendārās dienas, lai atkāptos no daļlaika lietošanas tiesību, ilgtermiņa brīvdienu produkta, tālākpārdošanas vai apmaiņas līguma bez iemesla paziņošanas.
   2.   Atteikuma termiņu sāk skaitīt:

               a)

               no līguma vai jebkura saistoša priekšlīguma noslēgšanas dienas; vai

               b)

               no dienas, kad patērētājs saņem šo līgumu vai jebkuru saistošu priekšlīgumu, ja minētā diena ir vēlāk par a) apakšpunktā minēto.

         3.   Atteikuma termiņš beidzas:

               a)

               vienu gadu un četrpadsmit kalendārās dienas no šā panta 2. punktā minētās dienas, ja tirgotājs patērētājam nenodrošina aizpildītu atsevišķu standarta atteikuma veidlapu, kā noteikts 5. panta 4. punktā, rakstiski, papīra formā vai izmantojot citu pastāvīgu informācijas nesēju;

               b)

               trīs mēnešus un četrpadsmit kalendārās dienas no šā panta 2. punktā minētās dienas, ja 4. panta 1. punktā minēto informāciju, tostarp I līdz IV pielikumā norādīto standarta informācijas veidlapu, patērētājam nenodrošina rakstiski, papīra formā vai izmantojot citu pastāvīgu informācijas nesēju.

         Turklāt dalībvalstis saskaņā ar 15. pantu paredz atbilstīgas sankcijas, jo īpaši attiecībā uz gadījumu, ja pēc atteikuma termiņa beigām tirgotājs nav izpildījis šajā direktīvā paredzētās informācijas sniegšanas prasības.
   4.   Ja tirgotājs patērētājam viena gada laikā no dienas, kas minēta šā panta 2. punktā, ir nodrošinājis 5. panta 4. punktā prasīto aizpildītu atsevišķu standarta atteikuma veidlapu rakstiski, papīra formā vai izmantojot citu pastāvīgu informācijas nesēju, atteikuma termiņš sākas dienā, kad patērētājs saņem minēto veidlapu. Līdzīgi, ja 4. panta 1. punktā minētā informācija, tostarp I līdz IV pielikumā norādītā standarta informācijas veidlapa, patērētājam ir bijusi nodrošināta trijos mēnešos no šā panta 2. punktā minētās dienas rakstiski, papīra formā vai izmantojot citu pastāvīgu informācijas nesēju, atteikuma termiņš sākas dienā, kad patērētājs saņem šādu informāciju.
   5.   Ja apmaiņas līgumu patērētājam piedāvā vienlaikus un kopā ar daļlaika lietojuma tiesību līgumu, abiem līgumiem saskaņā ar 1. punktu piemēro vienotu atteikuma termiņu. Abu līgumu atteikuma termiņu aprēķina saskaņā ar 2. punktā paredzētajiem noteikumiem, jo tie attiecas uz daļlaika lietojuma tiesību līgumu.
   7. pants
   Atteikuma tiesību izmantošanas nosacījumi
   Ja patērētājs grasās izmantot atteikuma tiesības, patērētājs pirms atteikuma termiņa beigām par savu lēmumu atteikties informē tirgotāju papīra formā vai izmantojot citu pastāvīgu informācijas nesēju. Patērētājs var izmantot standarta atteikšanās formu, kas norādīta V pielikumā un ko saskaņā ar 5. panta 4. punktu nodrošina tirgotājs. Termiņš ir ievērots, ja paziņojumu nosūta pirms atteikuma termiņa beigām.
   8. pants
   Atteikuma tiesību izmantošanas sekas
   1.   Patērētājam izmantojot atteikuma tiesības, tiek izbeigtas pušu līgumiskās saistības.
   2.   Ja patērētājs izmanto atteikuma tiesības, patērētājs nesedz nekādus izdevumus un nav atbildīgs par vērtību, kas atbilst pakalpojumam, kurš varētu būt sniegts pirms atteikuma.
   9. pants
   Avansa maksājums
   1.   Dalībvalstis nodrošina, ka attiecībā uz daļlaika lietojuma tiesību, ilgtermiņa brīvdienu produktu un apmaiņas līgumiem tiek aizliegti jebkādi patērētāja veikti avansa maksājumi, garantiju sniegšana, naudas rezervēšana patērētāja kontos, skaidra norāde par parādsaistībām vai jebkāda cita atlīdzība tirgotājam vai jebkurai citai trešajai personai pirms 6. panta 1. līdz 4. punktā minētā atteikuma termiņa beigām.
   2.   Dalībvalstis nodrošina, ka attiecībā uz tālākpārdošanas līgumiem, pirms notiek faktiskā pārdošana vai tālākpārdošanas līgums tiek citādi izbeigts, ir aizliegti jebkādi patērētāja par tālākpārdošanu veikti avansa maksājumi, garantiju sniegšana, naudas rezervēšana patērētāja kontos, skaidra norāde par parādsaistībām vai jebkāda cita atlīdzība tirgotājam vai jebkurai citai trešajai personai.
   10. pants
   Ar ilgtermiņa brīvdienu produktu līgumiem saistīti īpaši noteikumi
   1.   Ilgtermiņa brīvdienu produktu līgumu gadījumā maksājumus veic pa daļām atbilstīgi maksājumu grafikam. Maksājumus par līgumā noteikto cenu ir aizliegts veikt citādi nekā saskaņā ar pa daļām veicamo maksājumu grafiku. Maksājumus, tostarp dalības maksu, sadala gada iemaksās; visas gada iemaksas ir vienādas. Tirgotājs vismaz četrpadsmit kalendārās dienas pirms maksājuma termiņa papīra formā vai izmantojot citu pastāvīgu informācijas nesēju nosūta rakstisku aicinājumu veikt maksājumu.
   2.   Sākot no otrās iemaksas, patērētājs var izbeigt līgumu, nemaksājot soda naudu, par to paziņojot tirgotājam četrpadsmit kalendāro dienu laikā pēc tam, kad saņemts lūgums par katra maksājuma veikšanu. Šīs tiesības neietekmē tiesības izbeigt līgumu saskaņā ar spēkā esošajiem valsts tiesību aktiem.
   11. pants
   Papildu līgumu izbeigšana
   1.   Dalībvalstis nodrošina, ka gadījumos, ja patērētājs izmanto atteikuma tiesības attiecībā uz līgumu par daļlaika lietojuma tiesībām vai ilgtermiņa brīvdienu produktiem, visi to maiņas apakšlīgumi vai jebkuri citi papildu līgumi tiek automātiski izbeigti, neradot patērētājam nekādas izmaksas.
   2.   Neskarot 15. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2008/48/EK (2008. gada 23. aprīlis) par patēriņa kredītlīgumiem (10), ja līguma cenu pilnībā vai daļēji sedz, izmantojot kredītu, ko patērētājam piešķīris tirgotājs vai cita trešā persona, pamatojoties uz vienošanos starp šo trešo personu un tirgotāju, kredītlīgums tiek izbeigts bez jebkādām izmaksām patērētājam, ja patērētājs attiecībā uz daļlaika lietojuma tiesību, ilgtermiņa brīvdienu produkta, tālākpārdošanas vai apmaiņas līgumu izmanto atteikuma tiesības.
   3.   Dalībvalstis pieņem sīki izstrādātus noteikumus par šādu līgumu izbeigšanu.
   12. pants
   Direktīvas obligātais raksturs un piemērošana starptautiskās lietās
   1.   Dalībvalstis nodrošina, ka gadījumos, kad līgumam piemērojamie tiesību akti ir dalībvalsts tiesību akti, patērētāji nevar atteikties no tiesībām, kādas tiem piešķir šī direktīva.
   2.   Ja piemērojamie tiesību akti ir trešās valsts tiesību akti, patērētājiem nevar liegt šajā direktīvā paredzēto aizsardzību, ko īsteno tiesas atrašanās vietas dalībvalsts:

               —

               ja kāds no attiecīgiem nekustamiem īpašumiem atrodas dalībvalsts teritorijā; vai

               —

               gadījumā, kad līgums nav tieši saistīts ar nekustamo īpašumu, ja uzņēmējs veic komercdarbību vai profesionālo darbību dalībvalstī vai ar jebkādiem līdzekļiem vērš šādas mērķtiecīgas darbības uz dalībvalsti un līgums ietilpst šādu darbību jomā.

         13. pants
   Tiesiskā un administratīvā zaudējumu atlīdzība
   1.   Dalībvalstis patērētāju interesēs nodrošina pienācīgus un efektīvus līdzekļus, lai nodrošinātu, ka tirgotāji ievēro šīs direktīvas prasības.
   2.   Šā panta 1. punktā minētajos līdzekļos iekļauj noteikumus, kas paredz, ka vienai vai vairākām no turpmāk minētajām iestādēm, kā paredzēts attiecīgās valsts tiesību aktos, saskaņā ar šīs valsts tiesību aktiem ir tiesības vērsties tiesā vai kompetentās pārvaldības iestādēs, lai nodrošinātu, ka tiek piemēroti attiecīgās valsts tiesību akti šīs direktīvas īstenošanai:

               a)

               valstu iestādes un struktūras vai to pārstāvji;

               b)

               patērētāju organizācijas, kam ir likumīgas intereses patērētāju aizsardzībā;

               c)

               profesionālas organizācijas, kurām ir likumīgas intereses šādi rīkoties.

         14. pants
   Patērētāju informēšana un ārpustiesas prasības par zaudējumu atlīdzību
   1.   Dalībvalstis veic attiecīgus pasākumus, lai informētu patērētājus par valsts tiesību aktiem, ar kuriem transponē šo direktīvu, un vajadzības gadījumā mudina tirgotājus un par kodeksu atbildīgās personas informēt patērētājus par saviem rīcības kodeksiem.
   Komisija ierosina jo īpaši profesionālām struktūrām, organizācijām un asociācijām Kopienas līmenī izstrādāt rīcības kodeksus, kas paredzēti, lai saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem atvieglotu šīs direktīvas īstenošanu. Tā arī mudina tirgotājus un to nozares organizācijas informēt patērētājus par jebkuriem šādiem kodeksiem, tostarp attiecīgos gadījumos izdarot īpašas atzīmes.
   2.   Dalībvalstis veicina pienācīgu un efektīvu ārpustiesas sūdzību un zaudējumu atlīdzības procedūru izveidi vai pilnveidošanu, lai risinātu patērētāju strīdus, kas ir šīs direktīvas darbības jomā, un attiecīgā gadījumā mudina tirgotājus un to filiāles informēt patērētājus par šādu procedūru pieejamību.
   15. pants
   Sankcijas
   1.   Dalībvalstis nosaka atbilstīgas sankcijas gadījumiem, kad tirgotājs neievēro valsts noteikumus, kas pieņemti saskaņā ar šo direktīvu.
   2.   Sankcijas ir iedarbīgas, samērīgas un preventīvas.
   16. pants
   Transponēšana
   1.   Dalībvalstis līdz 2011. gada 23. februārim pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt paziņo Komisijai šo aktu tekstu.
   Tās piemēro minētos noteikumus no 2011. gada 23. februāra.
   Kad dalībvalstis pieņem šos aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarīt šādas atsauces.
   2.   Dalībvalstis dara zināmus Komisijai to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   17. pants
   Pārskatīšana
   Komisija pārskata šo direktīvu un ziņo par to Eiropas Parlamentam un Padomei ne vēlāk kā 2014. gada 23. februārī.
   Ja vajadzīgs, tā iesniedz turpmākus priekšlikumus, lai pielāgotu direktīvu attīstībai šajā jomā.
   Komisija var pieprasīt informāciju no dalībvalstīm un valsts pārvaldes iestādēm.
   18. pants
   Atcelšana
   Direktīvu 94/47/EK atceļ.
   Atsauces uz atcelto direktīvu uzskata par atsaucēm uz šo direktīvu, un tās lasa saskaņā ar atbilstības tabulu VI pielikumā.
   19. pants
   Stāšanās spēkā
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   20. pants
   Adresāti
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Strasbūrā, 2009. gada 14. janvārī

            Eiropas Parlamenta vārdā —

            priekšsēdētājs

         H.-G. PÖTTERING

            Padomes vārdā —

            priekšsēdētājs

         A. VONDRA

      (1)  OV C 44, 16.2.2008., 27. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta 2008. gada 22. oktobra Atzinums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts) un Padomes 2008. gada 18. decembra Lēmums.

      (3)  OV L 280, 29.10.1994., 83. lpp.

      (4)  OV L 158, 23.6.1990., 59. lpp.

      (5)  OV L 149, 11.6.2005., 22. lpp.

      (6)  OV L 124, 8.6.1971., 1. lpp.

      (7)  OV L 177, 4.7.2008., 6. lpp.

      (8)  OV L 12, 16.1.2001., 1. lpp.

      (9)  OV C 321, 31.12.2003., 1. lpp.

      (10)  OV L 133, 22.5.2008., 66. lpp.

      I PIELIKUMS
      STANDARTA INFORMĀCIJAS FORMA DAĻLAIKA LIETOJUMA TIESĪBU LĪGUMIEM

      II PIELIKUMS
      STANDARTA INFORMĀCIJAS FORMA ILGTERMIŅA BRĪVDIENU PRODUKTU LĪGUMIEM

      III PIELIKUMS
      STANDARTA INFORMĀCIJAS FORMA TĀLĀKPĀRDOŠANAS LĪGUMIEM

      IV PIELIKUMS
      STANDARTA INFORMĀCIJAS FORMA APMAIŅAS LĪGUMIEM

      V PIELIKUMS
      ATSEVIŠĶA STANDARTA ATTEIKUMA VEIDLAPA ATTEIKUMA TIESĪBU IZMANTOŠANAS ATVIEGLOŠANAI

      VI PIELIKUMS
      ATBILSTĪBAS TABULA STARP ŠĪS DIREKTĪVAS UN DIREKTĪVAS 94/47/EK NOTEIKUMIEM

                  Direktīva 94/47/EK

                  Šī direktīva

                  1. panta pirmā rindkopa

                  1. panta 1. punkts un 1. panta 2. punkta pirmā daļa

                  1. panta otrā rindkopa

                  —

                  1. panta trešā rindkopa

                  1. panta 2. punkta otrā daļa

                  2. panta pirmais ievilkums

                  2. panta 1. punkta a) apakšpunkts

                  —

                  2. panta 1. punkta b) apakšpunkts (jauns)

                  —

                  2. panta 1. punkta c) apakšpunkts (jauns)

                  —

                  2. panta 1. punkta d) apakšpunkts (jauns)

                  2. panta otrais ievilkums

                  —

                  2. panta trešais ievilkums

                  2. panta 1. punkta e) apakšpunkts

                  2. panta ceturtais ievilkums

                  2. panta 1. punkta f) apakšpunkts

                  —

                  2. panta 1. punkta g) apakšpunkts (jauns)

                  —

                  2. panta 1. punkta h) apakšpunkts (jauns)

                  —

                  2. panta 1. punkta i) apakšpunkts (jauns)

                  —

                  2. panta 1. punkta j) apakšpunkts (jauns)

                  —

                  2. panta 2. punkts (jauns)

                  3. panta 1. punkts

                  4. panta 1. punkts

                  3. panta 2. punkts

                  5. panta 2. punkts

                  3. panta 3. punkts

                  3. panta 1. punkts

                  —

                  3. panta 2. punkts (jauns)

                  —

                  3. panta 3. punkts (jauns)

                  —

                  3. panta 4. punkts (jauns)

                  4. panta pirmais ievilkums

                  5. panta 1. punkta pirmā daļa un 5. panta 2. punkta pirmā daļa

                  4. panta otrais ievilkums

                  4. panta 3. punkts un 5. panta 1. punkts

                  —

                  4. panta 2. punkts (jauns)

                  —

                  5. panta 4. punkts (jauns)

                  —

                  5. panta 5. punkts (jauns)

                  5. panta 1. punkta ievadteikums

                  6. panta 1. punkts

                  5. panta 1. punkta pirmais ievilkums

                  6. panta 1. punkts un 6. panta 2. punkts

                  5. panta 1. punkta otrais ievilkums

                  6. panta 3. punkts un 6. panta 4. punkts

                  5. panta 1. punkta trešais ievilkums

                  6. panta 3. punkts

                  —

                  6. panta 5. punkts (jauns)

                  5. panta 2. punkts

                  7. pants

                  —

                  8. panta 1. punkts (jauns)

                  5. panta 3. punkts

                  8. panta 2. punkts

                  5. panta 4. punkts

                  8. panta 2. punkts

                  6. pants

                  9. panta 1. punkts

                  —

                  9. panta 2. punkts (jauns)

                  —

                  10. panta 1. punkts (jauns)

                  —

                  10. panta 2. punkts (jauns)

                  —

                  11. panta 1. punkts (jauns)

                  7. panta pirmā rindkopa

                  11. panta 2. punkts

                  7. panta otrā rindkopa

                  11. panta 3. punkts

                  8. pants

                  12. panta 1. punkts

                  9. pants

                  12. panta 2. punkts

                  10. pants

                  13. un 15. pants

                  11. pants

                  —

                  —

                  14. panta 1. punkts (jauns)

                  —

                  14. panta 2. punkts (jauns)

                  12. pants

                  16. pants

                  —

                  17. pants (jauns)

                  —

                  18. pants (jauns)

                  —

                  19. pants (jauns)

                  13. pants

                  20. pants

                  Pielikums

                  I pielikums

                  Pielikuma a) punkts

                  5. panta 3. punkta a) apakšpunkts un I pielikuma 1. daļas pirmā aile

                  Pielikuma b) punkts

                  I pielikuma 1. daļas trešā aile un I pielikuma 3. daļas 1. punkta pirmais ievilkums

                  Pielikuma c) punkts

                  I pielikuma 1. daļas otrā aile un I pielikuma 3. daļas 2. punkta pirmais ievilkums

                  Pielikuma d) punkta 1) apakšpunkts

                  I pielikuma 3. daļas 3. punkta pirmais ievilkums

                  Pielikuma d) punkta 2) apakšpunkts

                  I pielikuma 1. daļas ceturtā aile un I pielikuma 3. daļas 3. punkta otrais ievilkums

                  Pielikuma d) punkta 3) apakšpunkts

                  I pielikuma 3. daļas 3. punkta trešais ievilkums

                  Pielikuma d) punkta 4) apakšpunkts

                  I pielikuma 3. daļas 3. punkta pirmais ievilkums

                  Pielikuma d) punkta 5) apakšpunkts

                  I pielikuma 3. daļas 3. punkta ceturtais ievilkums

                  Pielikuma e) punkts

                  I pielikuma 1. daļas sestā aile un I pielikuma 3. daļas 2. punkta otrais ievilkums

                  Pielikuma f) punkts

                  I pielikuma 1. daļas sestā aile un I pielikuma 3. daļas 2. punkta trešais ievilkums

                  Pielikuma g) punkts

                  I pielikuma 3. daļas 6. punkta pirmais ievilkums

                  Pielikuma h) punkts

                  I pielikuma 1. daļas ceturtā aile

                  Pielikuma i) punkts

                  I pielikuma 1. daļas piektā un sestā aile un I pielikuma 3. daļas 4. punkta pirmais ievilkums

                  Pielikuma j) punkts

                  I pielikuma 2. daļas trešais ievilkums

                  Pielikuma k) punkts

                  I pielikuma 2. daļas septītā aile un I pielikuma 3. daļas 6. punkta otrais ievilkums

                  Pielikuma l) punkts

                  I pielikuma 2. daļas pirmais un trešais ievilkums un I pielikuma 3. daļas 5. punkta pirmais ievilkums un V pielikums (jauns)

                  Pielikuma m) punkts

                  5. panta 3. punkta b) apakšpunkts

                  —

                  I pielikuma 1. daļas astotā aile (jauna)

                  —

                  I pielikuma 2. daļas otrais ievilkums (jauns)

                  —

                  I pielikuma 2. daļas ceturtais ievilkums (jauns)

                  —

                  I pielikuma 3. daļas 1. punkta otrais ievilkums (jauns)

                  —

                  I pielikuma 3. daļas 4. punkta otrais ievilkums (jauns)

                  —

                  I pielikuma 3. daļas 5. punkta otrais ievilkums (jauns)

                  —

                  I pielikuma 3. daļas 6. punkta trešais ievilkums (jauns)

                  —

                  I pielikuma 3. daļas 6. punkta ceturtais ievilkums (jauns)

                  —

                  II līdz V pielikums (jauns)


title: Eiropas Parlamenta un padomes Direktīva 2003/34/EK (2003. gada 26. maijs), ar ko 23. reizi groza Padomes Direktīvu 76/769/EEK attiecībā uz dažu bīstamu vielu un preparātu tirgū laišanas un lietošanas ierobežojumiem (vielas, kas klasificētas kā kancerogēnas, mutagēnas vai toksiskas reproduktīvajai funkcijai – c/m/r)

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32003L0034

Oficiālais Vēstnesis L 156 , 25/06/2003 Lpp. 0014 - 0016

		Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2003/34/EK(2003. gada 26. maijs),ar ko 23. reizi groza Padomes Direktīvu 76/769/EEK attiecībā uz dažu bīstamu vielu un preparātu tirgū laišanas un lietošanas ierobežojumiem (vielas, kas klasificētas kā kancerogēnas, mutagēnas vai toksiskas reproduktīvajai funkcijai – c/m/r)EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 95. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru [3], ievērojot Samierināšanas komitejas 2003. gada 17. martā apstiprināto kopīgo dokumentu,tā kā:(1) Saskaņā ar Līguma 14. pantu ir izveidota telpa bez iekšējām robežām, kurā ir nodrošināta brīva preču, pakalpojumu un kapitāla aprite un personu pārvietošanās.(2) Eiropas Parlaments un Padome 1996. gada 29. martā ir pieņēmuši Lēmumu 646/96/EK, ar ko pieņem rīcības plānu vēža apkarošanai veselības aizsardzības jomā (no 1996. gada līdz 2000. gadam) [4].(3) Lai uzlabotu veselības aizsardzību un patērētāju drošību, vielas, kas klasificētas kā kancerogēnas, mutagēnas vai toksiskas reproduktīvajai funkcijai, un preparātus, kuros ir minētās vielas, nedrīkst laist tirgū plašas sabiedrības lietošanai. Tiklīdz iespējams, Komisijai jāiesniedz priekšlikums aizliegt tādu produktu lietošanu, kuru sastāvā ir šādas vielas, ja ir zinātniski pierādījumi par to, ka tās atbrīvojas no šiem produktiem, tādējādi iedarbojoties uz plašu sabiedrību un šādas iedarbības risku.(4) Eiropas Parlamenta un Padomes 1994. gada 20. decembra Direktīvā 94/60/EK, ar ko četrpadsmito reizi groza Direktīvu 76/769/EEK [5], papildinājuma veidā attiecībā uz Direktīvas 76/769/EEK [6] I pielikuma 29., 30. un 31. punktu ir izveidots to vielu saraksts, kuras klasificētas kā 1. vai 2. kategorijas kancerogēnas, mutagēnas vai reproduktīvajai funkcijai toksiskas vielas. Šādas vielas un tās saturošus preparātus nedrīkst laist tirgū plašas sabiedrības lietošanai.(5) Direktīvā 94/60/EK ir paredzēts, ka ne vēlāk kā sešus mēnešus pēc tam, kad ir publicēts tehnikas attīstībai pielāgotais I pielikums Padomes Direktīvai 67/548/EEK (1967. gada 27. jūnijs) par normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu vielu klasifikāciju, iepakošanu un marķēšanu [7], kurā iekļautas vielas, kas klasificētas kā 1. vai 2. kategorijas kancerogēnas, mutagēnas vai reproduktīvajai funkcijai toksiskas vielas, Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei priekšlikumu par šā saraksta papildināšanu.(6) Komisijas 1998. gada 15. decembra Direktīvā 98/98/EK, ar ko 25. reizi tehnikas attīstībai pielāgo Padomes Direktīvu 67/548/EEK [8] un ar ko jo īpaši pielāgo minētās direktīvas I pielikumu, 1. vai 2. kategorijas kancerogēno, mutagēno vai reproduktīvajai funkcijai toksisko vielu klasifikācijā iekļautas 20 jaunas vielas, un Komisijas 2000. gada 19. maija Direktīvā 2000/32/EK, ar ko 26. reizi tehnikas attīstībai pielāgo Padomes Direktīvu 67/548/EEK [9] un ar ko jo īpaši pielāgo minētās direktīvas I pielikumu, 1. vai 2. kategorijas kancerogēno, mutagēno vai reproduktīvajai funkcijai toksisko vielu klasifikācijā iekļautas divas jaunas vielas. Šīs vielas jāiekļauj Direktīvas 76/769/EEK I pielikuma papildinājuma 29., 30. un 31. punktā.(7) Ir ņemti vērā riska faktori un priekšrocības, kas saistīti ar jaunajām vielām šajā klasifikācijā.(8) Šo direktīvu piemēro, neierobežojot Kopienas tiesību aktus, ar ko nosaka minimālās darba ņēmēju aizsardzības prasības, kuras iekļautas Padomes Direktīvā 89/391/EEK (1989. gada 12. jūnijs) par pasākumu ieviešanu, lai uzlabotu darba ņēmēju drošību un veselības aizsardzību darbā [10], un atsevišķajās direktīvas, kuras pamatojas uz minēto direktīvu, jo īpaši Padomes Direktīvā 90/394/EEK (1990. gada 28. jūnijs) par darba ņēmēju aizsardzību pret risku, kas saistīts ar kancerogēnu iedarbību darbā [11],IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsPielikumā uzskaitītās vielas pievieno vielām, kas minētas Direktīvas 76/769/EEK I pielikuma papildinājumā 29., 30. un 31. punktā.2. pants1. Normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības, dalībvalstis pieņem un publicē ne vēlāk kā 2004. gada 15. jūlijā. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.Dalībvalstis piemēro šos aktus no 2005. gada 15. janvāra.2. Kad dalībvalstis pieņem šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarīt šādas atsauces.3. pantsŠī direktīva stājas spēkā 20. dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.4. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2003. gada 26. maijāEiropas Parlamenta vārdā —priekšsēdētājsP. CoxPadomes vārdā —priekšsēdētājsG. Drys[1] OV C 213 E, 31.7.2001., 263. lpp.[2] OV C 311, 7.11.2001., 7. lpp.[3] Eiropas Parlamenta 2002. gada 5. februāra atzinums (OV C 284 E, 21.11.2002., 88. lpp.), Padomes 2002. gada 3. jūnija kopējā nostāja (OV C 197 E, 20.8.2002., 1. lpp.) un Eiropas Parlamenta 2002. gada 10. oktobra lēmums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts). Eiropas Parlamenta 2003. gada 27. marta lēmums un Padomes 2003. gada 8. aprīļa lēmums.[4] OV L 95, 16.4.1996., 9. lpp. Lēmums atcelts ar Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu 1786/2002/EK (OV L 271, 9.10.2002., 1. lpp.).[5] OV L 365, 31.12.1994., 1. lpp.[6] OV L 262, 27.9.1976., 201. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/11/EK (OV L 42, 15.2.2003., 45. lpp.).[7] OV 196, 16.8.1967., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2001/59/EK (OV L 225, 21.8.2001., 1. lpp.).[8] OV L 355, 30.12.1998., 1. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Komisijas Lēmumu 2000/368/EK (OV L 136, 8.6.2000., 108. lpp.).[9] OV L 136, 8.6.2000., 1. lpp.[10] OV L 183, 29.6.1989., 1. lpp.[11] OV L 196, 26.7.1990., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 1999/38/EK (OV L 138, 1.6.1999., 66. lpp.).--------------------------------------------------PIELIKUMS29. punkts – Kancerogēnas vielas: 2. kategorijaVielas | Indeksa numurs | EK numurs | CAS numurs |Kobalta dihlorīds | 027–004–00–5 | 231–589–4 | 7646–79–9 |Kobalta sulfāts | 027–005–00–0 | 233–334–2 | 10124–43–3 |Kadmija fluorīds | 048–006–00–2 | 232–222–0 | 7790–79–6 |Hrizēns | 601–048–00–0 | 205–923–4 | 218–01–9 |Benz[e]pirēns | 601–049–00–6 | 205–892–7 | 192–97–2 |2,2'–bioksirāns; l,2:3,4–diepoksibutāns | 603–060–00–1 | 215–979–1 | 1464–53–5 |2,3–epoksipropān–1–ols; glicīdspirts | 603–063–00–8 | 209–128–3 | 556–52–5 |2,4–dinitrotoluols [1]; dinitrotoluols [2]; dinitrotoluols, tehniskais | 609–007–00–9 | 204–450–0 [1] | 121–14–2 [1] |246–836–1 [2] | 25321–14–6 [2] |2,6–dinitrotoluols | 609–049–00–8 | 210–106–0 | 606–20–2 |Hidrazinotrinitrometāns | 609–053–00–X | 414–850–9 | – |Azobenzols | 611–001–00–6 | 203–102–5 | 103–33–3 |Azokrāsvielas, kam pamatā ir o–dianizidīns; 4,4'–diarilazo–3,3'–dimetoksibifenila krāsvielas, izņemot citur Direktīvas 67/548/EEK I pielikumā minētās | 611–029–00–9 | – | – |Krāsvielas, kam pamatā ir o–tolidīns; 4,4'–diarilazo–3,3'–dimetilbifenila krāsvielas, izņemot citur Direktīvas 67/548/EEK I pielikumā minētās | 611–030–00–4 | – | – |1,4,5,8–tetra–aminoantrahinons; C.I. dispersais zilais 1 | 611–032–00–5 | 219–603–7 | 2475–45–8 |30. punkts – Mutagēnas vielas: 2. kategorijaVielas | Indeksa numurs | EK numurs | CAS numurs |Kadmija fluorīds | 048–006–00–2 | 232–222–0 | 7790–79–6 |Kadmija hlorīds | 048–008–00–3 | 233–296–7 | 10108–64–2 |2,2'–bioksirāns; l,2:3,4–diepoksibutāns | 603–060–00–1 | 215–979–1 | 1464–53–5 |31. punkts – Reproduktīvajai funkcijai toksiskas vielas: 2. kategorijaVielas | Indeksa numurs | EK numurs | CAS numurs |Kadmija fluorīds | 048–006–00–2 | 232–222–0 | 7790–79–6 |Kadmija hlorīds | 048–008–00–3 | 233–296–7 | 10108–64–2 |2,3–epoksipropān–1–ols; glicīdspirts | 603–063–00–8 | 209–128–3 | 556–52–5 |2–metoksipropanols | 603–106–00–0 | 216–455–5 | 1589–47–5 |4,4'–izobutiletilidēndifenols; 2,2–bis–(4'–hidroksifenil)–4–metil–pentāns | 604–024–00–8 | 401–720–1 | 6807–17–6 |2–metoksipropilacetāts | 607–251–00–0 | 274–724–2 | 70657–70–4 |Tridemorfs (ISO); 2,6–dimetil–4–tridecilmorfolīns | 613–020–00–5 | 246–347–3 | 24602–86–6 |Cikloheksimīds | 613–140–00–8 | 200–636–0 | 66–81–9 |--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 2000/72/EK (2000. gada 22. novembris), ar ko tehnikas attīstībai pielāgo Padomes Direktīvu 93/31/EEK par divriteņu mehānisko transportlīdzekļu atbalsta kājiņāmDokuments attiecas uz EEZ.

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32000L0072

Oficiālais Vēstnesis L 300 , 29/11/2000 Lpp. 0018 - 0019

		Komisijas Direktīva 2000/72/EK(2000. gada 22. novembris),ar ko tehnikas attīstībai pielāgo Padomes Direktīvu 93/31/EEK par divriteņu mehānisko transportlīdzekļu atbalsta kājiņām(dokuments attiecas uz EEZ)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1992. gada 30. jūnija Direktīvu 92/61/EEK par divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu tipa apstiprināšanu [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/7/EK [2], un jo īpaši tās 16. pantu,ņemot vērā Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvu 93/31/EEK par divriteņu mehānisko transportlīdzekļu atbalsta kājiņām [3], un jo īpaši tās 3. pantu,tā kā:(1) Direktīva 93/31/EEK ir viena no atsevišķām direktīvām, kas attiecas uz Kopienas tipa apstiprināšanas procedūru un kas izstrādāta saskaņā ar Direktīvu 92/61/EEK. Tādēļ Direktīvas 92/61/EEK noteikumi, ko piemēro transportlīdzekļu sistēmām, detaļām un atsevišķām tehniskām vienībām, attiecas uz šo Direktīvu.(2) Sakarā ar tehnoloģijas attīstību Direktīvu 93/31/EEK tagad ir iespējams pielāgot tehnikas attīstībai. Lai tipa apstiprināšanas sistēma darbotos pareizi, jāprecizē vai jāpapildina attiecīgās direktīvas dažas prasības.(3) Šajā sakarā būtu jānosaka, ka, veicot stabilitātes testus uz slīpas virsmas, šķērsslīpuma un gareniskā slīpuma, testi būtu jāizdara atsevišķi.(4) Šajā direktīvā paredzētie pasākumi saskan ar atzinumu, ko sniegusi Komiteja pielāgošanai tehnikas attīstībai, kura izveidota saskaņā ar 13. pantu Padomes 1970. gada 6. februāra Direktīvā 70/156/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju tipa apstiprināšanu [4], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/40/EK [5],IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvas 93/31/EEK pielikumu groza saskaņā ar šīs direktīvas pielikumu.2. pants1. Dalībvalstis no 2002. gada 1. janvāra atbalsta kājiņu dēļ nedrīkst:- atteikties piešķirt EK tipa apstiprinājumu divriteņu mehāniskā transportlīdzekļa tipam, vai- aizliegt divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu reģistrāciju, pārdošanu vai nodošanu ekspluatācijā,ja šo transportlīdzekļu atbalsta kājiņas atbilst prasībām, kas noteiktas ar Direktīvu 93/31/EEK, kura grozīta ar šo direktīvu.2. Dalībvalstis no 2002. gada 1. jūlija nepiešķir EK tipa apstiprinājumu jaunam divriteņu mehāniskā transportlīdzekļa tipam atbalsta kājiņu dēļ, ja tās neatbilst ar šo direktīvu grozītās Direktīvas 93/31/EEK prasībām.3. pants1. Līdz 2001. gada 31. decembrim dalībvalstis pieņem un publicē noteikumus, kas nepieciešami, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.Dalībvalstis piemēro šos noteikumus no 2002. gada 1. janvāra.Kad dalībvalstis pieņem šos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstīs nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu svarīgākos noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.4. pantsŠī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.5. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2000. gada 22. novembrīKomisijas vārdā —Komisijas loceklisErkki Liikanen[1] OV L 225, 10.8.1992., 72. lpp.[2] OV L 106, 3.5.2000., 1. lpp.[3] OV L 188, 29.7.1993., 19. lpp.[4] OV L 42, 23.2.1970., 1. lpp.[5] OV L 203, 10.8.2000., 9. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSPielikuma 6.2.2. iedaļu aizstāj ar šādu iedaļu:"6.2.2. Stāvvietas platformu pārslēdz uz minimālo šķērsslīpumu (šs) un tad atsevišķi uz minimālo garenisko slīpumu (gs) saskaņā ar šo tabulu:Slīpums | Vienpusējā atbalsta kājiņa | Centrālā atbalsta kājiņas |Mopēds | Motocikls | Mopēds | Motocikls |šs (kreisais un labais) | 5 % | 6 % | 6 % | 8 % |Lejupvērsts gs | 5 % | 6 % | 6 % | 8 % |Augšupvērsts gs | 6 % | 8 % | 12 % | 14 % |Skatīt tālāk 1.a, 1.b un 2. attēlu."--------------------------------------------------