title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 96/92/EK (1996. gada 19. decembris) par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31996L0092

Oficiālais Vēstnesis L 027 , 30/01/1997 Lpp. 0020 - 0029

		Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 96/92/EK(1996. gada 19. decembris)par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirguEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 57. panta 2. punktu, 66. pantu un 100.a pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],saskaņā ar Līguma 189.b pantā noteikto procedūru [3],(1) tā kā ir svarīgi pieņemt pasākumus, lai nodrošinātu nevainojamu iekšējā tirgus darbību; tā kā iekšējais tirgus aptver tādu teritoriju bez iekšējām robežām, kurā ir nodrošināta preču, pakalpojumu un kapitāla brīva aprite un personu brīva pārvietošanās;(2) tā kā konkurētspējīga elektroenerģijas tirgus izveide ir nozīmīgs pasākums iekšējā enerģijas tirgus izveidē;(3) tā kā ar šīs direktīvas noteikumiem nevajadzētu ietekmēt Līguma pilnīgu piemērošanu, īpaši to noteikumu pilnīgu piemērošanu, kas attiecas uz iekšējo tirgu un konkurenci;(4) tā kā iekšējā elektroenerģijas tirgus izveide ir īpaši nozīmīga, lai palielinātu šīs produkcijas ražošanas, pārvades un sadales efektivitāti un pastiprinātu piegādes drošību un Eiropas ekonomikas konkurētspēju, un ievērotu vides aizsardzību;(5) tā kā iekšējais elektroenerģijas tirgus jāveido pakāpeniski, lai nozare var elastīgi un kārtīgi pielāgoties savai jaunajai videi un lai ņemtu vērā to, ka pašlaik elektroenerģētikas sistēmas ir organizētas dažādi;(6) tā kā iekšējā tirgus izveidei elektroenerģētikā jāsekmē sistēmu savstarpēja savienošana un savstarpēja izmantojamība;(7) tā kā Padomes 1990. gada 29. oktobra Direktīvā 90/547/EEK par elektroenerģijas pārvadi pa pārvades un sadales tīkliem [4] un Padomes 1990. gada 29. jūnija Direktīvā 90/377/EEK par Kopienas procedūru, lai veicinātu atklātību attiecībā uz gāzes un elektrības cenām, kas noteiktas tiešajiem lietotājiem rūpniecībā [5], ir paredzēts iekšējā elektroenerģijas tirgus izveides pirmais posms;(8) tā kā tagad jāturpina pasākumi, lai izveidotu iekšējo elektroenerģijas tirgu;(9) tā kā iekšējā tirgū elektroenerģijas uzņēmumiem jābūt spējīgiem darboties, neskarot atbilstību sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistībām, lai izveidotu konkurētspējīgu elektroenerģijas tirgu;(10) tā kā strukturālo atšķirību dēļ dalībvalstīs pašlaik ir dažādas sistēmas elektroenerģijas nozares regulēšanai;(11) tā kā saskaņā ar subsidiaritātes principu vispārīgi sistēmas principi jānosaka Kopienas līmenī, bet to sīki izstrādāta izpilde būtu jāatstāj dalībvalstu kompetencē, tā ļaujot katrai dalībvalstij izvēlēties to režīmu, kurš vislabāk atbilst situācijai attiecīgajā dalībvalstī;(12) tā kā neatkarīgi no valdošās tirgus organizācijas specifikas, sistēmas pieejamībai jāsaskan ar šo direktīvu un jānodrošina vienādi ekonomiskie rezultāti dalībvalstīs un tātad tieši salīdzināms tirgu atvērtības līmenis un tieši salīdzināma elektroenerģijas tirgu pieejamības pakāpe;(13) tā kā dažās dalībvalstīs sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības var būt vajadzīgas, lai garantētu piegādes drošību un patērētāja un vides aizsardzību, ko, pēc to uzskata, brīva konkurence negarantē pati par sevi;(14) tā kā ilgtermiņa plānošana var būt viens no līdzekļiem minēto sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību izpildei;(15) tā kā Līgumā ir īpaši noteikumi, kas attiecas uz brīvās preču aprites un uz konkurences ierobežojumiem;(16) tā kā Līguma 90. panta 1. punktā ir īpaši noteikts, ka dalībvalstīm ir pienākums ievērot šos noteikumus attiecībā uz publiskiem uzņēmumiem un uzņēmumiem, kam ir piešķirtas īpašas vai ekskluzīvas tiesības;(17) tā kā ar Līguma 90. panta 2. punktu šie noteikumi ar īpašiem nosacījumiem ir attiecināti uz uzņēmumiem, kam ir uzticēta vispārējas ekonomiskas nozīmes pakalpojumu sniegšana;(18) tā kā šīs direktīvas izpilde ietekmēs minēto uzņēmumu darbību;(19) tā kā tāpēc dalībvalstīm, nosakot elektroenerģijas uzņēmumiem sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības, jāievēro attiecīgie Līguma noteikumi, kurus interpretējusi Tiesa;(20) tā kā, veidojot iekšējo elektroenerģijas tirgu, būtu jāņem vērā Kopienas ekonomiskās un sociālās kohēzijas mērķis, īpaši tādās nozarēs kā dalībvalsts vai Kopienas infrastruktūra, kuru izmanto elektroenerģijas pārvadē;(21) tā kā Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 5. jūnija Lēmums Nr. 1254/96/EK, ar ko ir noteiktas vairākas pamatnostādnes Eiropas enerģētikas tīkliem [6], ir ieguldījums integrētas elektroenerģijas pārvades infrastruktūras izveidē;(22) tā kā tāpēc jāparedz kopīgi noteikumi elektroenerģijas ražošanai un elektroenerģijas pārvades un sadales sistēmām;(23) tā kā ražošanas tirgu var atvērt ar divām sistēmām — atļaujas piešķiršanas procedūru vai konkursa procedūru -, un tām jādarbojas saskaņā ar objektīviem, caurskatāmiem un nediskriminējošiem kritērijiem;(24) tā kā šajā sistēmā jāievēro pašražotāju un neatkarīgo ražotāju nostāja;(25) tā kā visām pārvades sistēmām jābūt pakļautām centrālai vadībai un kontrolei, lai garantētu sistēmas drošību, stabilitāti un efektivitāti ražotāju un to patērētāju interesēs; tā kā tāpēc pārvades sistēmas ekspluatācija, uzturēšana un, vajadzības gadījumā, sistēmas attīstība būtu jāuztic izraudzītam pārvades sistēmas operatoram; tā kā pārvades sistēmas operatora darbībai jābūt objektīvai, pārredzamai un nediskriminējošai;(26) tā kā pārvades sistēmu un tiešo līniju ekspluatācijas tehniskajiem noteikumiem jābūt pārredzamiem un jānodrošina savstarpēja izmantojamība;(27) tā kā spēkstaciju dispečervadībai jānosaka objektīvi un nediskriminējoši kritēriji;(28) tā kā vides aizsardzības apsvērumu dēļ var dot priekšroku elektroenerģijas ražošanai no atjaunojamiem avotiem;(29) tā kā sadales līmenī patērētājiem kādā apgabalā var piešķirt piegādes tiesības, un jāieceļ pārvaldītājs, kas pārvalda, uztur un vajadzības gadījumā pilnveido sadales sistēmu;(30) tā kā, lai nodrošinātu pārredzamību un novērstu diskrimināciju, vertikāli integrēto uzņēmumu pārvades funkcija būtu jārealizē neatkarīgi no citām darbībām;(31) tā kā vienīgajam pircējam jādarbojas šķirti no vertikāli integrēto uzņēmumu ražošanas un sadales darbībām; tā kā informācijas plūsma starp vienīgā pircēja darbībām un minētajām ražošanas un sadales darbībām jāierobežo;(32) tā kā visu integrēto elektroenerģijas uzņēmumu pārskatiem vajadzētu būt maksimāli pārredzamiem, īpaši, lai identificētu iespējamus valdošā stāvokļa ļaunprātīgas izmantošanas gadījumus, kas izpaužas, piemēram, pārmērīgi augstos vai zemos tarifos vai diskriminācijā pret līdzvērtīgiem darījumiem; tā kā šajā nolūkā par katru darbību jāsniedz atsevišķs pārskats;(33) tā kā, attiecīgi ievērojot konfidencialitāti, kompetentajām iestādēm jānodrošina pieeja uzņēmumu iekšējiem pārskatiem;(34) tā kā dalībvalstīs sistēmu uzbūve un specifiskie raksturlielumi ir dažādi, pieeja sistēmām būtu jārealizē dažādi, bet saskaņā ar objektivitātes, pārredzamības un nediskriminācijas kritēriju;(35) tā kā būtu jāparedz atļaut tiešo līniju būvi un ekspluatāciju;(36) tā kā jāparedz drošības un strīdu izšķiršanas procedūras;(37) tā kā būtu jāizvairās no jebkuras ļaunprātīgas valdošā stāvokļa izmantošanas vai aplaupošām darbībām;(38) tā kā dažām dalībvalstīm var būt īpašas grūtības pielāgot to sistēmas, būtu jāparedz pārejas režīmi vai atkāpes, īpaši mazu izolēto sistēmu ekspluatācijai;(39) tā kā ar šo direktīvu ir noteikts nākamais liberalizācijas posms; tā kā, tai stājoties spēkā, daži šķēršļi tirdzniecībā ar elektroenerģiju starp dalībvalstīm tomēr saglabāsies; tā kā tāpēc var iesniegt ar pieredzi iegūtus priekšlikumus par iekšējā elektroenerģijas tirgus darbības uzlabošanu; tā kā tāpēc Komisijai būtu jāziņo Padomei un Eiropas Parlamentam par šīs direktīvas piemērošanu,IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.I NODAĻAPiemērošanas joma un definīcijas1. pantsAr šo direktīvu nosaka kopīgus noteikumus elektroenerģijas ražošanai, pārvadei un sadalei. Ar to nosaka noteikumus, kas attiecas uz elektroenerģijas nozares organizāciju un darbību, pieeju tirgum, kritērijiem un procedūrām, kuras piemēro konkursiem un atļauju piešķiršanai, un sistēmu ekspluatāciju.2. pantsŠajā direktīvā:1. "Ražošana" ir elektroenerģijas ražošana.2. "Ražotājs" ir fiziska vai juridiska persona, kas ražo elektroenerģiju.3. "Pašražotājs" ir fiziska vai juridiska persona, kas ražo elektroenerģiju galvenokārt savām vajadzībām.4. "Neatkarīgais ražotājs" ir:a) ražotājs, kam nav elektroenerģijas pārvadītāja vai sadalītāja funkciju tajā teritorijā, kurā darbojas sistēma, kur viņš ir reģistrēts;b) dalībvalstīs, kur nav vertikāli integrētu uzņēmumu un kur izmanto konkursa procedūru, ražotājs, kurš atbilst definīcijai a) apakšpunktā un kurš nevar ekskluzīvi izmantot apvienotās sistēmas ekonomisko priekšrocību.5. "Pārvade" ir elektroenerģijas transportēšana apvienotajā augstsprieguma sistēmā, lai to piegādātu tiešajiem patērētājiem vai sadalītājiem.6. "Sadale" ir elektroenerģijas transportēšana vidsprieguma un zemsprieguma sadales sistēmās, lai to piegādātu patērētājiem.7. "Patērētāji" ir elektroenerģijas vairumtirdzniecības vai tiešie patērētāji un sadales uzņēmumi.8. "Vairumtirdzniecības patērētāji" ir visas fiziskās vai juridiskās personas, kas iepērk vai pārdod elektroenerģiju un kam nav pārvades, ražošanas vai sadales funkciju tās sistēmas iekšienē vai ārpus tās, kurā tās ir reģistrētas, ja dalībvalstis atzīst to pastāvēšanu.9. "Tiešais patērētājs" ir patērētājs, kas pērk elektroenerģiju savām vajadzībām.10. "Starpsavienojumi" ir ierīces, ar ko savieno elektroenerģētikas sistēmas.11. "Apvienota sistēma" ir vairākas pārvades un sadales sistēmas, kas savstarpēji savienotas ar vienu vai vairākiem starpsavienojumiem.12. "Tieša līnija" ir elektroenerģijas līnija, ar ko papildina apvienoto sistēmu.13. "Ekonomiska priekšrocība" ir elektroenerģijas apgādes avotu klasifikācija saskaņā ar ekonomiskiem kritērijiem.14. "Papildpakalpojumi" ir visi pakalpojumi, kas vajadzīgi, lai pārvades vai sadales sistēma darbotos.15. "Sistēmas lietotājs" ir jebkura fiziska vai juridiska persona, kura apgādā pārvades vai sadales sistēmu vai kuru apgādā attiecīgā sistēma.16. "Apgāde" ir elektroenerģijas piegāde un/vai pārdošana patērētājiem.17. "Integrēts elektroenerģijas uzņēmums" ir vertikāli vai horizontāli integrēts uzņēmums.18. "Vertikāli integrēts uzņēmums" ir uzņēmums, kas pilda divas vai vairākas elektroenerģijas ražošanas, pārvades un sadales funkcijas.19. "Horizontāli integrēts uzņēmums" ir uzņēmums, kas pilda vismaz vienu no funkcijām, lai ražotu elektroenerģiju pārdošanai, pārvadītu vai sadalītu elektroenerģiju un veiktu kādu citu darbību, kura nav saistīta ar elektroenerģiju.20. "Konkursa procedūra" ir procedūra, kurā plānotās papildu prasības un rezerves jaudu sedz ar apgādi no jaunas vai esošas ražošanas jaudas.21. "Ilgtermiņa plānošana" ir ražošanas un pārvades jaudās vajadzīgā ieguldījuma plānošana ilgam termiņam, lai apmierinātu pieprasījumu pēc elektroenerģijas sistēmā un nodrošinātu patērētāju apgādi.22. "Vienīgais pircējs" ir jebkura juridiska persona, kas tajā sistēmā, kur reģistrēta, atbild par vienoto pārvades sistēmas pārvaldību un/vai centralizēto elektroenerģijas iepirkšanu un pārdošanu.23. "Maza izolētā sistēma" ir jebkura sistēma, kur patēriņš 1996. gadā ir mazāks par 2500 GWh un kur mazāk nekā 5 % gada patēriņa iegūst no starpsavienojuma ar citām sistēmām.II NODAĻAVispārīgi noteikumi nozares organizācijai3. pants1. Dalībvalstis nodrošina to, ka, pamatojoties uz to institucionālo organizāciju un attiecīgi ievērojot subsidiaritātes principu, neskarot 2. punktu, elektroenerģijas uzņēmumus ekspluatē saskaņā ar šīs direktīvas principiem, lai izveidotu konkurētspējīgu elektroenerģijas tirgu, nešķirojot minētos uzņēmumus pēc tiesībām vai pienākumiem. Abām pieejām sistēmai, kas minētas 17. un 18. pantā, jānodrošina vienādi ekonomiskie rezultāti un tātad tieši salīdzināmi tirgus atvērtības līmeņi un tieši salīdzināmas elektroenerģijas tirgu pieejas pakāpes.2. Pilnībā ievērojot attiecīgos Līguma noteikumus, īpaši 90. pantu, dalībvalstis uzņēmumiem, kas darbojas elektroenerģijas nozarē, var vispārīgās ekonomiskās interesēs uzlikt sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības, kuras attiecas uz apgādes drošību, regularitāti, kvalitāti un cenu un vides aizsardzību. Šādām saistībām jābūt skaidri noteiktām, pārredzamām, nediskriminējošām un pārbaudāmām; dalībvalstis informāciju par tām un to pārskatīšanu nekavējoties publicē un dara zināmu Komisijai. Lai izpildītu iepriekšminētās sabiedrisko pakalpojumu saistības, tās dalībvalstis, kuras to vēlas, var ieviest izpildes ilgtermiņa plānošanu.3. Dalībvalstis var nepiemērot 5., 6., 17., 18. un 21. pantu, ciktāl šo noteikumu piemērošana būtu šķērslis elektroenerģijas uzņēmumiem uzlikto saistību izpildei juridiski vai faktiski vispārīgās ekonomiskās interesēs un ciktāl tas neietekmētu tirdzniecības attīstību tādā mērā, ka ir pretrunā Kopienas interesēm. Kopienas interesēs ietilpst, inter alia, tiesīgu patērētāju konkurence saskaņā ar šo direktīvu un Līguma 90. pantu.III NODAĻARažošana4. pantsJaunu ražošanas jaudu būvei dalībvalstis var izvēlēties atļaujas piešķiršanas procedūru un/vai konkursa procedūru. Atļauju piešķiršanai un konkursam jānotiek saskaņā ar objektīviem, pārredzamiem un nediskriminējošiem kritērijiem.5. pants1. Ja dalībvalstis izvēlas atļauju piešķiršanas procedūru, tad tās nosaka atļauju piešķiršanas kritērijus, saskaņā ar kuriem savā teritorijā atļauj būvēt ražošanas jaudu. Šie kritēriji var attiekties uz:a) elektroenerģētikas sistēmu, objektiem un ar tiem saistītajām iekārtām;b) vides aizsardzību;c) zemes izmantojumu un objektu novietojumu;d) valsts zemes izmantojumu;e) energoefektivitāti;f) primāro avotu raksturu;g) pretendenta specifiskajiem rādītājiem, piemēram, tehniskajām, ekonomiskajām un finansiālajām spējām;h) noteikumiem, kas minēti 3. pantā.2. Sīki izstrādātos kritērijus un procedūras publisko.3. Atļaujas atteikuma gadījumā pretendentus informē par atteikuma iemesliem, un šiem iemesliem jābūt objektīviem un nediskriminējošiem; iemesliem jābūt labi pamatotiem un pamatojumam attiecīgi izklāstītam; tos informācijas nolūkā nosūta Komisijai. Pretendentam jābūt pieejamām pārsūdzības procedūrām.6. pants1. Ja pretendenti izvēlas konkursa procedūru, tad dalībvalstis vai kāda attiecīgās dalībvalsts kompetentā iestāde sastāda jaunu ražošanas līdzekļu sarakstu, tajā iekļaujot rezerves jaudu, pamatojoties uz 2. punktā minēto regulāro aprēķinu. Sarakstā ņem vērā vajadzību savstarpēji savienot sistēmas. Vajadzīgo jaudu piešķir konkursā saskaņā ar šajā pantā izklāstīto procedūru.2. Pārvades sistēmas operators vai kāda cita attiecīgās dalībvalsts kompetentā iestāde sastāda un valsts uzraudzībā vismaz reizi divos gados publicē regulāru aprēķinu, kas attiecas uz to ražošanas un pārvades jaudu, kuru paredzēts savienot ar sistēmu, vajadzību pēc starpsavienojumiem ar citām sistēmām, iespējamo pārvades jaudu un pieprasījumu pēc elektroenerģijas. Aprēķins attiecas uz periodu, ko nosaka katra dalībvalsts.3. Ziņas par konkursa procedūru, kas attiecas uz ražošanas līdzekļiem, publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī vismaz sešus mēnešus pirms konkursu beigu termiņa.Jebkuram ieinteresētajam uzņēmumam, kas ir reģistrēts kādas dalībvalsts teritorijā, konkursa dokumentācija ir pieejama tā, lai tam ir pietiekami ilgs laiks iesniegt pieteikumu konkursam.Konkursa dokumentācijā ietilpst sīki izstrādāts līguma noteikumu un tās procedūras apraksts, kas jāievēro konkursa dalībniekiem, un pilnīgs to kritēriju saraksts, ar kuriem reglamentē konkursa dalībnieku atlasi un līguma piešķiršanu. Šī dokumentācija var attiekties arī uz 5. panta 1. punktā minētajām jomām.4. Konkursos par vajadzīgo ražošanas jaudu jāapsver arī elektroenerģijas apgādes piedāvājumi ar ilgtermiņa garantijām, ko dod esošās ražošanas vienības, ja tā var apmierināt papildu prasības.5. Dalībvalstis izraugās iestādi vai valsts iestādi, vai privātu struktūru, kas nav atkarīga no elektroenerģijas ražošanas, pārvades un sadales darbībām, un uzdod tai atbildību par konkursa procedūras organizāciju, uzraudzību un kontroli. Šī iestāde vai struktūra veic visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu piedāvājumos esošās informācijas konfidencialitāti.6. Tomēr dalībvalstīs, kas izvēlējušās konkursa procedūru, pašražotājiem un neatkarīgajiem ražotājiem jābūt iespējai saņemt atļauju, pamatojoties uz objektīviem, caurskatāmiem un nediskriminējošiem kritērijiem, kas noteikti 4. un 5. pantā.IV NODAĻAPārvades sistēmas ekspluatācija7. pants1. Dalībvalstis norīko vai uzdod uzņēmumiem, kam ir savas pārvades sistēmas, ņemot vērā efektivitātes un ekonomiskā līdzsvara apsvērumus, uz dalībvalsts noteiktu laiku norīkot sistēmas operatoru, kuram jāatbild par pārvades sistēmas ekspluatāciju, uzturēšanu un vajadzības gadījumā par pilnveidošanu attiecīgā apgabalā un par tās starpsavienojumiem ar citām sistēmām, lai garantētu apgādes drošību.2. Dalībvalstis nodrošina to tehnisko noteikumu izstrādi un publicēšanu, ar ko noteic tehniskā projekta un ekspluatācijas minimālo prasību savienojumam ar ražošanas objektu sistēmu, sadales sistēmām, tieši savienotajām patērētāju iekārtām, starpsavienojumu ķēdēm un tiešajām līnijām. Ar šīm prasībām nodrošina sistēmu savstarpējo izmantojamību, un tās ir objektīvas un nediskriminējošas. Par tām paziņo Komisijai saskaņā ar 8. pantu Padomes 1983. gada 28. marta Direktīvā 83/189/EEK, ar ko nosaka procedūru informācijas sniegšanai tehnisko standartu un noteikumu jomā [7].3. Sistēmas operators atbild par enerģijas plūsmu pārvaldību sistēmā, ņemot vērā apmaiņu ar citām savstarpēji apvienotām sistēmām. Šajā nolūkā sistēmas operators atbild par elektroenerģētikas sistēmas drošu, stabilu un efektīvu darbību un visu tai vajadzīgo papildpakalpojumu pieejamību.4. Sistēmas operators sniedz pietiekamu informāciju jebkuram citam tādas sistēmas operatoram, kas ir savienota ar attiecīgo sistēmu, ja tāda informācija ir vajadzīga, lai nodrošinātu sistēmas efektīvu darbību, saskaņotu pilnveidošanu un savstarpēju izmantojamību.5. Sistēmas operators sistēmu lietotājiem vai sistēmu lietotāju grupām nerada nevienlīdzīgus nosacījumus, īpaši par labu saviem meitasuzņēmumiem vai akcionāriem.6. Ja pārvades sistēma vēl nav neatkarīga no ražošanas un sadales darbībām, tad sistēmas operators vismaz pārvaldības ziņā ir neatkarīgs no citām darbībām, kas neattiecas uz pārvades sistēmu.8. pants1. Pārvades sistēmas operators atbild par ražošanas objektu dispečervadību attiecīgajā apgabalā un par starpsavienojumu izmantošanu savienojumiem ar citām sistēmām.2. Neskarot elektroenerģijas apgādi, pamatojoties uz līgumsaistībām, to skaitā tām, kas rodas no konkursa dokumentācijas, ražošanas objektu dispečervadību un starpsavienojumu izmantošanu nosaka, pamatojoties uz kritērijiem, kurus var apstiprināt dalībvalsts un kuriem jābūt objektīviem, kuri jāpublicē un jāpiemēro nediskriminējoši, nodrošinot pareizu iekšējā elektroenerģijas tirgus darbību. Tās ņem vērā ekonomisko priekšrocību, kāda ir elektroenerģijai, ko iegūst, pārņemot no pieejamiem ražošanas objektiem ar starpsavienojumiem, un sistēmas tehniskos ierobežojumus.3. Dalībvalsts var prasīt, lai sistēmas operators, veicot ražošanas objektu dispečervadību, dod priekšroku ražošanas objektiem, kas izmanto atjaunojamus enerģijas avotus vai atkritumus vai kombinēti ražo siltumu un elektroenerģiju.4. Dalībvalsts apgādes drošības apsvērumu dēļ var noteikt, ka priekšroka dodama to ražošanas objektu dispečervadībai, kas izmanto vietējos primārās enerģijas kurināmā avotus, bet, nevienā kalendārajā gadā nepārsniedzot 15 % kopējās primārās enerģijas, kura vajadzīga, lai saražotu elektroenerģiju, ko patērē attiecīgajā dalībvalstī.9. pantsPārvades sistēmas operatoram jāsaglabā tās komerciāli jutīgās informācijas konfidencialitāte, ko operators iegūst, veicot uzņēmējdarbību.V NODAĻASadales sistēmas ekspluatācija10. pants1. Dalībvalstis sadales uzņēmumiem var uzlikt pienākumu apgādāt patērētājus noteiktā apgabalā. Šādas apgādes tarifu var regulēt, piemēram, lai nodrošinātu vienādu attieksmi pret attiecīgajiem patērētājiem.2. Dalībvalstis norīko vai uzdod uzņēmumiem, kam ir savas sadales sistēmas, norīkot sistēmas operatoru, kuram jāatbild par sadales sistēmas ekspluatāciju, uzturēšanu un vajadzības gadījumā par pilnveidošanu attiecīgā apgabalā un par tās starpsavienojumiem ar citām sistēmām.3. Dalībvalstis nodrošina to, ka sistēmas operators darbojas saskaņā ar 11. un 12. pantu.11. pants1. Sadales sistēmas operators savā apgabalā, attiecīgi ievērojot vides vajadzības, elektroenerģijas sadales sistēmu uztur drošu, stabilu un efektīvu.2. Nekādā gadījumā sistēmas operators sistēmu lietotājiem vai sistēmu lietotāju grupām nerada nevienlīdzīgus nosacījumus, īpaši par labu saviem meitasuzņēmumiem vai akcionāriem.3. Dalībvalsts var prasīt, lai sadales sistēmas operators, veicot ražošanas objektu dispečervadību, dod priekšroku ražošanas objektiem, kas izmanto atjaunojamus enerģijas avotus vai atkritumus vai kombinēti ražo siltumu un elektroenerģiju.12. pantsSadales sistēmas operatoram jāsaglabā tās komerciāli jutīgās informācijas konfidencialitāte, ko operators iegūst, veicot uzņēmējdarbību.VI NODAĻAPārskatu saturs un pārredzamība13. pantsDalībvalstīm vai jebkurai kompetentajai iestādei, ko tās norīko, un 20. panta 3. punktā minētajām strīdu izšķiršanas iestādēm ir tiesības piekļūt ražošanas, pārvades vai sadales uzņēmumu pārskatiem, ja tas vajadzīgs pārbaužu veikšanai.14. pants1. Dalībvalstis veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu to, ka elektroenerģijas uzņēmumu pārskatus sastāda saskaņā ar 2. — 5. punktu.2. Neatkarīgi no sistēmas piederības vai juridiskās formas elektroenerģijas uzņēmumi sastāda, iesniedz auditam un publicē savus gada pārskatus saskaņā ar dalībvalsts noteikumiem, kas pieņemti, ievērojot Padomes 1978. gada 25. jūlija Ceturto direktīvu 78/660/EEK, kuras pamatā ir Līguma 54. panta 3. punkta g) apakšpunkts par dažu veidu uzņēmumu gada pārskatiem [8], un kas attiecas uz gada pārskatiem, kuri jāsniedz sabiedrībām ar ierobežotu atbildību. Uzņēmumi, kam juridiski nav pienākuma publicēt gada pārskatus, to eksemplāru glabā savā galvenajā birojā, lai tas ir publiski pieejams.3. Integrētie elektroenerģijas uzņēmumi savā iekšējā uzskaitē sastāda atsevišķus pārskatus par ražošanas, pārvades un sadales darbībām un vajadzības gadījumā konsolidētos pārskatus par citām darbībām, kas nav saistītas ar elektroenerģiju, ja minētās darbības ir veikuši atsevišķi uzņēmumi, lai izvairītos no diskriminācijas, kompensācijas novirzīšanas citām jomām un konkurences traucējumiem. Pārskatu piezīmēs uzņēmumi iekļauj bilanci un peļņas un zaudējumu pārskatu par katru darbību.4. Gada pārskatu piezīmēs uzņēmumi norāda noteikumus aktīvu un pasīvu, izdevumu un ienākumu sadalījumam, ko tie ievēro, sastādot atsevišķos pārskatus, kuri minēti 3. punktā. Šos noteikumus var grozīt tikai izņēmuma gadījumos. Šādi grozījumi jāmin piezīmēs un attiecīgi jāpamato.5. Gada pārskatu piezīmēs norāda visus darījumus, kas atbilst noteiktam apmēram un kas veikti ar saistītiem uzņēmumiem Padomes 1983. gada 13. jūnija Septītās direktīvas 83/349/EEK 41. panta nozīmē, kuras pamatā ir Līguma 54. panta 3. punkta g) apakšpunkts par konsolidētajiem pārskatiem [9], vai ar apvienotiem uzņēmumiem tās 33. panta 1. punkta nozīmē, vai ar uzņēmumiem, kas pieder tiem pašiem akcionāriem.15. pants1. Dalībvalstis, kas par vienīgo pircēju izraugās vertikāli integrētu elektroenerģijas uzņēmumu vai vertikāli integrēta elektroenerģijas uzņēmuma daļu, izstrādā noteikumus, kuros ir prasība, ka vienīgajam pircējam jādarbojas šķirti no integrētā uzņēmuma ražošanas un sadales darbībām.2. Dalībvalstis nodrošina to, ka nav informācijas plūsmas starp vertikāli integrēto elektroenerģijas uzņēmumu vienīgā pircēja darbībām un to ražošanas un sadales darbībām, izņemot to informāciju, kas vajadzīga, lai izpildītu vienīgā pircēja pienākumus.VII NODAĻASistēmas pieejas organizācija16. pantsOrganizējot pieeju sistēmai, dalībvalstis var izvēlēties 17. un/vai 18. pantā minētās procedūras. Abu grupu procedūras saskan ar objektivitātes, pārredzamības un nediskriminācijas kritērijiem.17. pants1. Ja pieeju sistēmai apspriež sarunās, tad dalībvalstis veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai elektroenerģijas ražotāji un, ja dalībvalstis atļauj tiem pastāvēt, tad apgādes uzņēmumi un tiesīgie patērētāji tajā teritorijā, kuru apgādā šī sistēma, vai ārpus minētās teritorijas pieeju sistēmai var apspriest sarunās tā, lai cits ar citu noslēgtu apgādes līgumus, pamatojoties uz brīvprātīgiem komerciālajiem līgumiem.2. Ja pie sadales sistēmas pievieno tiesīgu patērētāju, tad pieeja sistēmai jāapspriež sarunās ar attiecīgo sadales sistēmas operatoru un vajadzības gadījumā ar attiecīgo pārvades sistēmas operatoru.3. Lai veicinātu pārredzamību un atvieglotu sarunas par pieeju sistēmai, sistēmas operatoriem pirmajā gadā pēc šīs direktīvas izpildes jāpublicē orientējošas robežas cenām par pārvades un sadales sistēmu izmantošanu. Cik iespējams, orientējošās cenas, kas publicētas turpmākajiem gadiem, būtu jāpamato ar vidējo cenu, par kādu panākta vienošanās sarunās iepriekšējos 12 mēnešos.4. Dalībvalstis var izvēlēties arī regulētas sistēmas pieejas procedūru, piešķirot tiesīgajiem patērētājiem pieejas tiesību, pamatojoties uz publicētajiem pārvades un sadales sistēmu izmantošanas tarifiem, kas, sistēmas pieejas izteiksmē, ir vismaz līdzvērtīgi citām pieejas sistēmas procedūrām, kuras minētas šajā nodaļā.5. Attiecīgais pārvades vai sadales sistēmas operators var atteikt pieeju, ja tam nav vajadzīgās jaudas. Šāds atteikums attiecīgi jāpamato, īpaši, ņemot vērā 3. pantu.18. pants1. Piemērojot vienīgā pircēja procedūru, dalībvalstis sistēmas operatora apkalpotajā teritorijā par vienīgo pircēju norīko juridisku personu. Dalībvalstis veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai:i) publicētu nediskriminējošu tarifu par pārvades un sadales sistēmas izmantošanu;ii) tiesīgie patērētāji savām vajadzībām var brīvi noslēgt apgādes līgumus ar ražotājiem un, ja dalībvalstis atļauj tiem pastāvēt, tad ar apgādes uzņēmumiem ārpus attiecīgās sistēmas teritorijas;iii) tiesīgie patērētāji savām vajadzībām var brīvi noslēgt apgādes līgumus ar ražotājiem attiecīgās sistēmas teritorijā;iv) neatkarīgie ražotāji sarunās ar pārvades un sadales sistēmu operatoriem var apspriest pieeju sistēmai, lai, pamatojoties uz brīvprātīgu komerciālo līgumu, noslēgtu apgādes līgumus ar tiesīgiem patērētājiem ārpus sistēmas.2. Vienīgajam pircējam var būt pienākums iepirkt elektroenerģiju, par ko tiesīgais patērētājs noslēdzis līgumu ar ražotāju sistēmas teritorijā vai ārpus tās, par cenu, kura ir vienāda ar pārdošanas cenu, ko vienīgais pircējs piedāvā tiesīgajiem patērētājiem, mīnus publicētā tarifa cena, kura minēta 1. punkta i) apakšpunktā.3. Ja iepirkšanas pienākumu saskaņā ar 2. punktu neuzliek vienīgajam pircējam, tad dalībvalstis veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu 1. punkta ii) un iii) apakšpunktā minēto apgādes līgumu izpildi ar pieeju sistēmai, pamatojoties uz publicēto tarifu, kurš minēts 1. punkta i) apakšpunktā, vai ar sarunās apspriestu pieeju sistēmai saskaņā ar 17. panta nosacījumiem. Pēdējā gadījumā vienīgajam pircējam nebūtu pienākuma publicēt nediskriminējošu tarifu pārvades un sadales sistēmas izmantošanai.4. Vienīgais pircējs var atteikt pieeju sistēmai un atteikties iepirkt elektroenerģiju no tiesīgajiem patērētājiem, ja viņam nav vajadzīgās pārvades vai sadales jaudas. Šāds atteikums attiecīgi jāpamato, īpaši, ņemot vērā 3. pantu.19. pants1. Dalībvalstis veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu savu elektroenerģijas tirgu atvērtību tā, ka līgumus saskaņā ar 17. un 18. panta nosacījumiem var noslēgt vismaz līdz ievērojamam līmenim, par ko reizi gadā paziņo Komisijai.Dalībvalsts tirgus daļu aprēķina pēc Kopienas elektroenerģijas daļas, ko patērē tiešie patērētāji, kuri patērē vairāk nekā 40 GWh gadā (patēriņa vietā un, ieskaitot pašražošanu).Vidējo Kopienas daļu aprēķina Komisija, pamatojoties uz informāciju, ko regulāri sniedz dalībvalstis. Komisija, noteicot tirgus atvērtības pakāpi, vidējo Kopienas daļu ar visiem attiecīgajiem aprēķina paskaidrojumiem katru gadu līdz novembrim publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.2. Dalībvalsts tirgus daļa, kas minēta 1. punktā, progresīvi palielinās sešos gados. Šo palielinājumu aprēķina, pazeminot 1. punktā minēto Kopienas patēriņa slieksni no 40 GWh līdz 20 GWh elektroenerģijas gada patēriņa trīs gadus pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā un līdz 9 GWh elektroenerģijas gada patēriņa sešus gadus pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā.3. Dalībvalstis nosaka patērētājus, kam to teritorijā ir 1. un 2. punktā norādītās daļas un juridiskā rīcībspēja slēgt līgumus par elektroenerģiju saskaņā ar 17. un 18. pantu, ja visi gala patērētāji, kuri patērē (patēriņa vietā un, ieskaitot pašražošanu) vairāk nekā 100 GWh gadā, jāiekļauj minētajā kategorijā.Sadales uzņēmumiem, ja nav norādīts, ka tie ir tiesīgi patērētāji saskaņā ar šo punktu, ir juridiskā rīcībspēja saskaņā ar 17. un 18. punkta nosacījumiem slēgt līgumus par to elektroenerģijas apjomu, ko patērē viņu pircēji, kuri ir uzskatāmi par tiesīgiem patērētājiem attiecīgajā sadales sistēmā, lai apgādātu minētos patērētājus.4. Dalībvalstis katru gadu līdz 31. janvārim publicē kritērijus, pēc kā noteic tiesīgos patērētājus, kuri var noslēgt līgumus saskaņā ar 17. un 18. panta nosacījumiem. Šo informāciju kopā ar visu pārējo informāciju, kas vajadzīga, lai pamatotu tirgus atvēršanu saskaņā ar 1. punktu, nosūta Komisijai, kura to publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī. Komisija var lūgt, lai dalībvalsts izmaina savu dokumentāciju, kas minēta 3. punktā, ja tajā minētie norādījumi rada šķēršļus šīs direktīvas pareizai piemērošanai, ciktāl tā attiecas uz iekšējā elektroenerģijas tirgus nevainojamu darbību. Ja attiecīgā dalībvalsts trijos mēnešos nenodrošina atbilstību šim lūgumam, tad galīgo lēmumu pieņem saskaņā ar I procedūru, kas izklāstīta 2. pantā Padomes 1987. gada 13. jūlija Lēmumā 87/373/EEK, ar kuru nosaka procedūras Komisijai piešķirto izpildes pilnvaru īstenošanai [10].5. Lai elektroenerģijas tirgus 26. pantā minētajā periodā atvērtu līdzsvaroti:a) neaizliedz līgumu slēgšanu saskaņā ar 17. un 18. panta nosacījumiem par elektroenerģijas apgādi ar tiesīgu patērētāju, kas ir citas dalībvalsts sistēmā, ja patērētājs ir uzskatāms par tiesīgu abās iesaistītajās sistēmās;b) ja darījumus, kas aprakstīti a) apakšpunktā, atsaka tāpēc, ka patērētājs ir tiesīgs tikai vienā no abām sistēmām, tad Komisija, ņemot vērā situāciju tirgū un vispārējās intereses, tai pusei, kura atsaka, var uzlikt pienākumu izpildīt lūgto elektroenerģijas apgādi pēc tās dalībvalsts lūguma, kur atrodas tiesīgais patērētājs.Vienlaikus ar procedūru un grafiku, kas ir 26. pantā, un vēlākais pēc minētajā pantā paredzētā laikposma puslaika Komisija pārskata pirmās daļas b) apakšpunkta piemērošanu, pamatojoties uz tirgus norisēm un ņemot vērā vispārējās intereses. Pēc iegūtās pieredzes Komisija novērtē šo situāciju un ziņo par iespējamu elektroenerģijas tirgu atvērtības nelīdzsvarotību, ievērojot šo punktu.20. pants1. Dalībvalstis veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu to, ka:i) neatkarīgie ražotāji un pašražotāji sarunās var apspriest pieeju sistēmai, lai apgādātu savas telpas un meitasuzņēmumus tajā pašā dalībvalstī vai citā dalībvalstī ar apvienotās sistēmas starpniecību;ii) ražotāji, kas ir ārpus sistēmas teritorijas, var noslēgt apgādes līgumu pēc uzaicinājuma uz konkursu par jaunu ražošanas jaudu un piekļūt sistēmai, lai izpildītu līgumu.2. Dalībvalstis nodrošina to, ka pušu sarunas notiek labā ticībā un ka neviena no tām ļaunprātīgi neizmanto savu stāvokli sarunās, kavējot sarunu sekmīgu iznākumu.3. Dalībvalstis norīko kompetento iestādi, kam jābūt neatkarīgai no pusēm, lai izšķirtu strīdus, kuri rodas sakarā ar attiecīgajiem līgumiem un sarunām. Īpaši šai iestādei jāizšķir strīdi, kas attiecas uz līgumiem, sarunām un pieejas atteikumu vai iepirkšanas atteikumu.4. Pārrobežu strīdus izšķir tā strīdu izšķiršanas iestāde, kuras kompetencē ir vienīgā pircēja sistēma vai sistēmas operators, kas atsaka sistēmas izmantošanu vai pieeju sistēmai.5. Griešanās pie šīs iestādes neskar pārsūdzības tiesību izmantošanu saskaņā ar Kopienas tiesībām.21. pants1. Dalībvalstis veic pasākumus saskaņā ar procedūrām un tiesībām, kas minētas 17. un 18. pantā, lai dotu iespēju:- visiem elektroenerģijas ražotājiem un elektroenerģijas apgādes uzņēmumiem, kuriem dalībvalstis atļauj pastāvēt un kuri ir izveidoti to teritorijā, apgādāt savas telpas, meitasuzņēmumus un tiesīgos patērētājus ar tiešās līnijas starpniecību;- visiem tiesīgajiem patērētājiem savā teritorijā ar tiešās līnijas starpniecību saņemt apgādi no ražotāja un apgādāt uzņēmumus, ja dalībvalstis šādiem apgādātājiem dod atļauju.2. Dalībvalstis nosaka kritērijus, pēc kuriem piešķir atļaujas tiešo līniju būvei savā teritorijā. Šiem kritērijiem jābūt objektīviem un nediskriminējošiem.3. Elektroenerģijas apgādes iespēja, izmantojot tiešo līniju, kas minēta 1. punktā, neietekmē iespēju slēgt līgumus par elektroenerģiju saskaņā ar 17. un 18. pantu.4. Dalībvalstis var atļaut būvēt tiešo līniju sakarā ar sistēmas pieejas atteikumu, kas pēc vajadzības pamatots ar 17. panta 5. punktu vai 18. panta 4. punktu, vai ar strīda izšķiršanas procedūras sākšanu saskaņā ar 20. pantu.5. Dalībvalstis var atteikt atļauju būvēt tiešo līniju, ja ar šādas atļaujas piešķiršanu rastos šķēršļi 3. panta noteikumu izpildei. Šāds atteikums attiecīgi jāpamato.22. pantsDalībvalstis izveido atbilstīgus un efektīvus regulēšanas, kontroles un pārredzamības mehānismus, lai novērstu jebkādu ļaunprātīgu valdošā stāvokļa izmantošanu, īpaši, par sliktu patērētājiem, un aplaupošas darbības. Šajos mehānismos ņem vērā Līguma noteikumus un īpaši tā 86. pantu.VIII NODAĻANobeiguma noteikumi23. pantsJa enerģijas tirgū rodas pēkšņa krīze un ja fiziskā drošība vai personu, aparatūras vai iekārtu vai sistēmu integritātes drošība ir apdraudēta, tad dalībvalsts uz laiku var ieviest drošības pasākumus.Tādiem pasākumiem, cik iespējams, maz jātraucē iekšējā tirgus darbība, un tie nedrīkst būt plašāki nekā noteikti vajadzīgs, lai novērstu pēkšņās grūtības.Attiecīgā dalībvalsts par šiem pasākumiem nekavējoties paziņo pārējām dalībvalstīm un Komisijai, kas var nolemt, ka attiecīgajai dalībvalstij jāgroza vai jāatceļ šie pasākumi, ciktāl tie traucē konkurenci un nelabvēlīgi ietekmē tirdzniecību pret vispārējām interesēm.24. pants1. Tās dalībvalstis, kur darbības saistības vai garantijas, kuras dotas līdz šīs direktīvas spēkā stāšanās brīdim, nevar izpildīt, ņemot vērā šīs direktīvas noteikumus, var lūgt pārejas režīmu, ko Komisija tām piešķir, starp citu, ņemot vērā attiecīgās sistēmaslie lumu, sistēmas apvienojumu un elektroenerģētikas nozares struktūru. Komisija pirms lēmuma pieņemšanas par šādiem iesniegumiem, ievērojot konfidencialitāti, informē dalībvalstis. Šo lēmumu publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.2. Pārejas režīma ilgums ir ierobežots un saistīts ar 1. punktā minēto saistību vai garantiju izbeigšanos. Pārejas režīms var attiekties uz atkāpēm no šīs direktīvas IV, VI un VII nodaļas. Lūgumi par pārejas režīma piešķiršanu jādara zināmi Komisijai vēlākais vienu gadu pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā.3. Tās dalībvalstis, kas var pierādīt, ka pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā ir būtiskas problēmas mazo izolēto sistēmu darbībā, var lūgt atkāpes no attiecīgajiem IV, V, VI, VII nodaļas noteikumiem, kuras tām var piešķirt Komisija. Pēdējā līdz lēmuma pieņemšanai par minētajiem lūgumiem, ievērojot konfidencialitāti, informē dalībvalstis. Šo lēmumu publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī. Šo punktu piemēro arī Luksemburgai.25. pants1. Komisija līdz pirmā gada beigām pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā iesniedz Padomei un Eiropas Parlamentam ziņojumu par saskaņošanas prasībām, kas nav saistītas ar šīs direktīvas noteikumiem. Ja vajadzīgs, tad Komisija ziņojumam pievieno visus saskaņošanas priekšlikumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu iekšējā elektroenerģijas tirgus efektīvu darbību.2. Padome un Eiropas Parlaments dod savu viedokli par šiem priekšlikumiem divos gados pēc to iesniegšanas.26. pantsKomisija pārskata šīs direktīvas piemērošanu un iesniedz ziņojumu par pieredzi, kas iegūta iekšējā elektroenerģijas tirgus darbībā un 3. pantā minēto vispārīgo noteikumu izpildē, lai Eiropas Parlaments un Padome pēc iegūtās pieredzes var laicīgi apsvērt iespēju turpināt tirgus atvēršanu, kura būtu spēkā deviņus gadus pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā, ņemot vērā 17. un 18. pantā minēto sistēmu vienlaicīgu pastāvēšanu.27. pants1. Ne vēlāk kā 1999. gada 19. februārī dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.2. Beļģija, Grieķija un Īrija sakarā ar savu elektroenerģijas sistēmu īpašajiem tehniskajiem parametriem drīkst papildus izmantot attiecīgi 1 gadu, 2 gadus un 1 gadu, lai piemērotu no šīs direktīvas izrietošās saistības. Ja šīs dalībvalstis izmanto šo iespēju, tad tās par to informē Komisiju.3. Kad dalībvalstis pieņem šos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarīt šādas atsauces.28. pantsŠī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.29. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1996. gada 19. decembrīEiropas Parlamenta vārdā —priekšsēdētājsK. HänschPadomes vārdā —priekšsēdētājsS. Barrett[1] OV C 65, 14.3.1992., 4. lpp. un OV C 123, 4.5.1994., 1. lpp.[2] OV C 73, 15.3.1993., 31. lpp.[3] Eiropas Parlamenta 1993. gada 17. novembra atzinums (OV C 329, 6.12.1993., 150. lpp.). Padomes 1996. gada 25. jūlija kopējā nostāja (OV C 315, 24.10.1996., 18. lpp.) un Eiropas Parlamenta 1996. gada 11. decembra lēmums (vēl nav publicēts Oficiālajā Vēstnesī). Padomes 1996. gada 19. decembra lēmums.[4] OV L 313, 13.11.1990., 30. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Lēmumu 95/162/EK (OV L 107, 12.5.1995., 53. lpp.).[5] OV L 185, 17.7.1990., 16. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 93/87/EEK (OV L 277, 10.11.1993., 32. lpp.).[6] OV L 161, 29.6.1996., 147. lpp.[7] OV L 109, 26.4.1983., 8. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar 1994. gada Pievienošanās aktu.[8] OV L 222, 14.8.1978., 11. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar 1994. gada Pievienošanās aktu.[9] OV L 193, 18.7.1983., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar 1994. gada Pievienošanās aktu.[10] OV L 197, 18.7.1987., 33. lpp.--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva 2001/55/EK (2001. gada 20. jūlijs) par obligātajiem standartiem, lai pārvietoto personu masveida pieplūduma gadījumā sniegtu tām pagaidu aizsardzību, un par pasākumiem, lai līdzsvarotu dalībvalstu pūliņus, uzņemot šādas personas un uzņemoties ar to saistītās sekas

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32001L0055

Oficiālais Vēstnesis L 212 , 07/08/2001 Lpp. 0012 - 0023

		Padomes Direktīva 2001/55/EK(2001. gada 20. jūlijs)par obligātajiem standartiem, lai pārvietoto personu masveida pieplūduma gadījumā sniegtu tām pagaidu aizsardzību, un par pasākumiem, lai līdzsvarotu dalībvalstu pūliņus, uzņemot šādas personas un uzņemoties ar to saistītās sekasEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 63. panta 2.a un 2.b punktu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu [4],tā kā:(1) Kopējās patvēruma politikas, tostarp Eiropas kopējo patvēruma režīmu, izstrādāšana ir daļa no Eiropas Savienības mērķa pakāpeniski radīt brīvības, drošības un tiesiskuma telpu, kura ir atvērta tiem, kas apstākļu spiesti likumīgi meklē aizsardzību Eiropas Savienībā.(2) Pārvietotās personas, kas nevar atgriezties savās izcelsmes valstīs, pēdējos gados arvien vairāk masveidā ieplūst Eiropā. Šādos gadījumos var būt nepieciešami izņēmuma pasākumi, lai tām piedāvātu tūlītēju pagaidu aizsardzību.(3) Savas bažas par pārvietoto personu stāvokli dalībvalstis un Kopienas iestādes ir paudušas secinājumos, kas attiecas uz personām, kuras pārvietotas sakarā ar konfliktu bijušajā Dienvidslāvijā, un ko pieņēmuši ministri, kuri atbild par imigrāciju, savās sanāksmēs Londonā 1992. gada 30. novembrī un 1. decembrī un Kopenhāgenā 1993. gada 1. un 2. jūnijā.(4) Padome 1995. gada 25. septembrī ir pieņēmusi Rezolūciju par izmaksu dalīšanu attiecībā uz pārvietoto personu pagaidu uzņemšanu un izmitināšanu [5] un 1996. gada 4. martā — Lēmumu 96/198/TI par brīdinājumu un ārkārtējās situācijas procedūru, lai sadalītu apgrūtinājumu attiecībā uz pārvietotu personu pagaidu uzņemšanu un uzturēšanos [6].(5) Padomes un Komisijas 1998. gada 3. decembra Rīcības plāns [7] paredz saskaņā ar Amsterdamas Līgumu ātri pieņemt obligātos standartus, lai nodrošinātu pagaidu aizsardzību tām pārvietotajām personām no trešām valstīm, kas nevar atgriezties savās izcelsmes valstīs, un pasākumus, lai līdzsvarotu dalībvalstu pūliņus, uzņemot pārvietotās personas un uzņemoties ar to saistītās sekas.(6) Padome 1999. gada 27. maijā ir pieņēmusi secinājumus par pārvietotajām personām no Kosovas. Šie secinājumi aicina Komisiju un dalībvalstis analizēt no Kosovas krīzes gūto pieredzi, lai saskaņā ar līgumu ieviestu pasākumus.(7) Eiropadome 1999. gada 15. un 16. oktobra īpašajā sapulcē Tamperē ir atzinusi, ka jāvienojas par pagaidu aizsardzības sniegšanu pārvietotajām personām, balstoties uz dalībvalstu solidaritāti.(8) Tādēļ jānosaka obligātie standarti pagaidu aizsardzības sniegšanai pārvietoto personu masveida pieplūduma gadījumā un jāveic pasākumi, lai līdzsvarotu dalībvalstu pūliņus, uzņemot šādas personas un uzņemoties ar to saistītās sekas.(9) Šie standarti un pasākumi ir saistīti un savstarpēji atkarīgi efektivitātes, saskaņas un solidaritātes nolūkos un jo īpaši, lai novērstu paralēlas darbības. Tāpēc tie būtu jāiekļauj vienā juridiskā dokumentā.(10) Pagaidu aizsardzībai būtu jāsader ar dalībvalstu starptautiskajām saistībām attiecībā uz bēgļiem. Jo īpaši tā nedrīkst kavēt bēgļa statusa atzīšanu atbilstīgi visu dalībvalstu ratificētajai 1951. gada 28. jūlija Ženēvas Konvencijai par bēgļu statusu, kurā grozījumi izdarīti ar 1967. gada 31. janvāra Ņujorkas Protokolu.(11) Jārespektē ANO augstā komisāra bēgļu jautājumos mandāts attiecībā uz bēgļiem un citām personām, kam nepieciešama starptautiska aizsardzība, un jāpiemēro Amsterdamas Līguma Noslēguma aktam pievienotā Deklarācija Nr. 17 par Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 63. pantu, kura paredz rīkot konsultācijas ar ANO augsto komisāru bēgļu jautājumos un citām attiecīgām starptautiskām organizācijām jautājumos, kas saistīti ar patvēruma politiku.(12) Obligāto standartu būtība ir tāda, ka dalībvalstīm ir tiesības ieviest vai uzturēt spēkā labvēlīgākus noteikumus personām, kam ir pagaidu aizsardzība pārvietoto personu masveida pieplūduma gadījumā.(13) Ar šo direktīvu ieviestie noteikumi ir ārkārtēji, tad to pārvietoto personu no trešām valstīm, kas nespēj atgriezties savās izcelsmes valstīs, masveida pieplūduma vai tā draudu gadījumā būtu jāierobežo piedāvātās aizsardzības ilgums.(14) Pārvietoto personu masveida pieplūdums būtu jākonstatē ar Padomes lēmumu, kas visām dalībvalstīm būtu saistošs attiecībā uz pārvietotajām personām, kurām šo lēmumu piemēro. Būtu jāparedz arī lēmuma spēkā esamības termiņa izbeigšanās nosacījumi.(15) Būtu jānosaka dalībvalstu saistības attiecībā uz uzņemšanas un uzturēšanās nosacījumiem personām, kam ir pagaidu aizsardzība, pārvietoto personu masveida ieplūduma gadījumā. Šīm saistībām jābūt taisnīgām un jāsniedz attiecīgajām personām pienācīga aizsardzība.(16) Attieksmē pret personām, kam saskaņā ar šo direktīvu ir pagaidu aizsardzība, dalībvalstīm ir saistības atbilstīgi to pieņemtiem starptautisko tiesību dokumentiem, kuri aizliedz diskrimināciju.(17) Dalībvalstīm saskaņā ar Komisiju būtu jāīsteno atbilstīgi pasākumi, lai personas datu apstrādē ievērotu aizsardzības standartus, kas paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 95/46/EK (1995. gada 24. oktobris) par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti [8].(18) Būtu jāparedz noteikumi, kas pārvietoto personu masveida pieplūduma gadījumā atbilstoši dalībvalstu starptautiskajām saistībām un Līgumam reglamentē patvēruma piešķiršanas procedūras pieejamību saistībā ar pagaidu aizsardzību.(19) Ir jānosaka principi un pasākumi, kas reglamentē atgriešanos izcelsmes valstīs un pasākumi, kurus dalībvalstis veic attiecībā pret personām, kam pagaidu aizsardzība ir beigusies.(20) Pārvietoto personu masveida pieplūduma gadījumā būtu jānosaka solidaritātes mehānisms, lai palīdzētu sasniegt līdzsvaru dalībvalstu pūliņos, uzņemot pārvietotās personas un uzņemoties ar to saistītās sekas. Mehānismam būtu jāsastāv no divām daļām. Pirmā ir finanses, un otrā — faktiskā personu uzņemšana dalībvalstīs.(21) Pagaidu aizsardzība būtu jāīsteno, dalībvalstīm saziņā ar Komisiju administratīvi sadarbojoties.(22) Pārvietoto personu masveida pieplūduma gadījumā ir jānosaka kritēriji konkrētu personu izslēgšanai no pagaidu aizsardzības.(23) Paredzētās darbības mērķus, proti, izstrādāt obligātos standartus pagaidu aizsardzības sniegšanai pārvietoto personu masveida pieplūduma gadījumā un pasākumus, lai līdzsvarotu dalībvalstu pūliņus, uzņemot pārvietotās personas un uzņemoties ar to saistītās sekas, dalībvalstis nevar pietiekami īstenot, un tāpēc darbības vēriena un ietekmes dēļ Kopiena paredzētos mērķus var sasniegt labāk, Kopiena var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma 5. pantā izklāstīto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šī direktīva nepārsniedz to, kas ir vajadzīgs šo mērķu sasniegšanai.(24) Saskaņā ar 3. pantu Protokolā par Apvienotās Karalistes un Īrijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam, Apvienotā Karaliste 2000. gada 27. septembra vēstulē ir paziņojusi, ka tā vēlas piedalīties šīs direktīvas pieņemšanā un piemērošanā.(25) Saskaņā ar minētā protokola 1. pantu Īrija nepiedalās šīs direktīvas pieņemšanā. Tādēļ un neskarot minētā protokola 4. pantu, šīs direktīvas noteikumus nepiemēro Īrijā.(26) Saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam, Dānija nepiedalās šīs direktīvas pieņemšanā un tādēļ tās noteikumi Dānijai nav saistoši un nav tur jāpiemēro,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.I NODAĻAVispārīgie noteikumi1. pantsŠīs direktīvas mērķis ir ieviest obligātos standartus pagaidu aizsardzības sniegšanai to pārvietoto personu masveida pieplūduma gadījumā no trešām valstīm, kas nespēj atgriezties savās izcelsmes valstīs, un līdzsvarot dalībvalstu pūliņus, uzņemot šādas personas un uzņemoties ar to saistītās sekas.2. pantsŠajā direktīvā:a) "pagaidu aizsardzība" ir ārkārtēja procedūra, lai tādu pārvietoto personu no trešām valstīm, kas nespēj atgriezties savās izcelsmes valstīs, masveida pieplūduma vai tā draudu gadījumā nodrošinātu šīm personām tūlītēju un pagaidu aizsardzību, jo īpaši, ja ir arī draudi, ka patvēruma sistēma nespēs šo pieplūdumu regulēt attiecīgo personu un citu aizsardzību lūdzošu personu interesēs, bez nelabvēlīgām sekām tās efektīvai darbībai;b) "Ženēvas Konvencija" ir 1951. gada 28. jūlija Konvencija par bēgļu statusu, kura grozīta ar 1967. gada 31. janvāra Ņujorkas Protokolu;c) "pārvietotās personas" ir trešo valstu pilsoņi vai bezvalstnieki, kam jāatstāj sava izcelsmes valsts vai reģions vai kas ir evakuēti, jo īpaši, atsaucoties uz starptautisko organizāciju aicinājumu, un sakarā ar situāciju šajā valstī nevar tur atgriezties pie drošiem un ilgstošiem nosacījumiem, un kas var atbilst 1. A pantam Ženēvas Konvencijā vai citiem starptautiskajiem vai valstu dokumentiem par starptautisku aizsardzību, jo īpaši:i) personas, kas ir bēgušas no bruņotu konfliktu vai ilgstošas vardarbības apgabaliem;ii) personas, kuru cilvēktiesības ir nopietni apdraudētas vai kas ir cietušas no sistemātiskiem vai vispārējiem cilvēktiesību pārkāpumiem;d) "masveida pieplūdums" ir liela skaita pārvietoto personu ierašanās Kopienā no konkrētas valsts vai ģeogrāfiskā apgabala, vai nu ierodoties Kopienā stihiski, vai palīdzības pasākumu ietvaros, piemēram, sakarā ar evakuācijas programmu;e) "bēgļi" ir trešās valsts pilsoņi vai bezvalstnieki Ženēvas Konvencijas 1. A panta nozīmē;f) "nepavadīti nepilngadīgie" ir trešās valsts pilsoņi vai bezpavalstnieki, kas ir jaunāki par astoņpadsmit gadiem, kas ierodas dalībvalsts teritorijā un ko nepavada pieaugušais, kurš par tiem ir atbildīgs vai nu saskaņā ar likumu, vai paražām, un kamēr tos faktiski neuzrauga šāda persona, vai nepilngadīgie, kas ir palikuši bez pavadības pēc ierašanās dalībvalsts teritorijā;g) "uzturēšanās atļauja" ir jebkura atļauja, kuru izsniegusi dalībvalsts iestāde un kura ir paredzēta minētās valsts tiesību aktos, kas atļauj trešās valsts piederīgajam vai bezvalstniekam uzturēties tās teritorijā;h) "apgādnieks" ir trešās valsts piederīgais, kam dalībvalstī ir piešķirta pagaidu aizsardzība saskaņā ar lēmumu atbilstīgi 5. pantam un kas vēlas apvienoties ar savas ģimenes locekļiem.3. pants1. Pagaidu aizsardzība neliedz atzīt bēgļa statusu saskaņā ar Ženēvas Konvenciju.2. Dalībvalstis piemēro pagaidu aizsardzību, pienācīgi ievērojot cilvēktiesības un pamatbrīvības un savas saistības attiecībā uz neatgriešanu.3. Par pagaidu aizsardzības izveidošanu, īstenošanu un izbeigšanu regulāri konsultējas ar ANO augstā komisāra bēgļu jautājumos (UNHCR) biroju un citām attiecīgām starptautiskām organizācijām.4. Šī direktīva neattiecas uz personām, kas pieņemtas saskaņā ar pagaidu aizsardzības sistēmām pirms tās stāšanās spēkā.5. Šī direktīva neietekmē dalībvalstu tiesības pieņemt vai paturēt labvēlīgākus nosacījumus personām, kam pienākas pagaidu aizsardzība.II NODAĻAPagaidu aizsardzības ilgums un īstenošana4. pants1. Neatkarīgi no 6. panta pagaidu aizsardzība ilgst vienu gadu. Ja vien aizsardzība nav pārtraukta saskaņā ar 6. panta 1. punkta b) apakšpunkta noteikumiem, to var automātiski pagarināt par sešiem mēnešiem, ne ilgāk par vienu gadu.2. Ja cēloņi pagaidu aizsardzībai turpina pastāvēt, tad Padome ar kvalificētu balsu vairākumu pēc Komisijas priekšlikuma var nolemt pagaidu aizsardzību pagarināt līdz vienam gadam; Komisija izskata arī katru dalībvalstu lūgumu par to, lai Komisija iesniegtu Padomei šādu priekšlikumu.5. pants1. Pārvietoto personu masveida pieplūduma esamību nosaka ar Padomes lēmumu, ko pieņem ar kvalificētu balsu vairākumu pēc Komisijas priekšlikuma; Komisija izskata arī katru dalībvalstu lūgumu par to, lai Komisija iesniegtu Padomei šādu priekšlikumu.2. Komisijas priekšlikumā ir vismaz:a) to īpašo personu grupu apraksts, kam piemēros pagaidu aizsardzību;b) diena, kad pagaidu aizsardzība stāsies spēkā;c) pārvietoto personu pārvietošanās mēroga novērtējums.3. Padomes lēmums nosaka attiecīgo pārvietoto personu pagaidu aizsardzības ieviešanu saskaņā ar šīs direktīvas noteikumiem visās dalībvalstīs. Šajā lēmumā ir vismaz:a) to īpašo personu grupu apraksts, kam tiek piemērota pagaidu aizsardzība;b) diena, kad pagaidu aizsardzība stāsies spēkā;c) no dalībvalstīm saņemtā informācija par to uzņemšanas spējām;d) informācija no Komisijas, UNHCR un citām attiecīgām starptautiskām organizācijām.4. Padomes lēmums balstās uz:a) situācijas pārbaudi un pārvietoto personu pārvietošanās mēroga novērtējumu;b) pagaidu aizsardzības noteikšanas lietderības novērtējumu, ņemot vērā iespējamo ārkārtas palīdzību un tai atbilstošo rīcību vai šādu pasākumu nepietiekamību;c) informāciju, kas saņemta no dalībvalstīm, Komisijas, UNHCR un citām attiecīgām starptautiskām organizācijām.5. Par Padomes lēmumu informē Eiropas Parlamentu.6. pants1. Pagaidu aizsardzība izbeidzas:a) tad, ja sasniegts pagaidu aizsardzības maksimālais ilgums; vaib) jebkurā laikā, pēc Padomes lēmuma, ko pieņem ar kvalificētu balsu vairākumu pēc Komisijas priekšlikuma; Komisija izskata arī katru dalībvalstu lūgumu par to, lai Komisija iesniegtu Padomei šādu priekšlikumu.2. Padomes lēmums balstās uz fakta konstatāciju, ka situācija izcelsmes valstī ir tāda, lai tiem, kam piešķirta pagaidu aizsardzība, atļautu drošu un ilgstošu atgriešanos, pienācīgi ievērojot cilvēktiesības un pamatbrīvības, un dalībvalstu saistības attiecībā uz neatgriešanu. Par Padomes lēmumu informē Eiropas Parlamentu.7. pants1. Dalībvalstis var paplašināt pagaidu aizsardzību, kas paredzēta šajā direktīvā, papildus tām pārvietoto personu kategorijām, kam piemēro 5. pantā paredzēto Padomes lēmumu, ja personas ir pārvietotas tāda paša iemesla dēļ un no tās pašas izcelsmes valsts vai reģiona. Dalībvalstis to nekavējoties paziņo Padomei un Komisijai.2. Šīs direktīvas 24., 25. un 26. panta noteikumi neattiecas uz 1. pantā minēto tiesību izmantošanu, izņemot strukturālo atbalstu, kas iekļauts ar Lēmumu 2000/596/EK [9] izveidotajā Eiropas Bēgļu fondā, saskaņā ar šā lēmuma nosacījumiem.III NODAĻADalībvalstu saistības pret personām, kam ir pagaidu aizsardzība8. pants1. Dalībvalstis veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai personām, kurām ir pagaidu aizsardzība, nodrošinātu uzturēšanās atļaujas visam aizsardzības laikam. Šādam nolūkam izsniedz dokumentus vai citus līdzvērtīgus apliecinājumus.2. Neatkarīgi no tā kāds ir 1. punktā minētais uzturēšanās atļaujas derīguma termiņš, dalībvalstu apiešanās ar personām, kam ir pagaidu aizsardzība, nevar būt mazāk labvēlīga par 9. līdz 16. pantā noteikto.3. Personām, kas to teritorijā uzņemtas pagaidu aizsardzībā, dalībvalstis vajadzības gadījumā sniedz iespēju iegūt nepieciešamās vīzas, ieskaitot tranzīta vīzas. Sakarā ar stāvokļa steidzamību formalitātes jāsamazina līdz minimumam. Vīzas jāizsniedz bez maksas vai to cena jāsamazina līdz minimumam.9. pantsDalībvalstis nodrošina personas, kam ir pagaidu aizsardzība, ar dokumentu tām saprotamā valodā, lai būtu skaidri norādīti tām svarīgie noteikumi attiecībā uz pagaidu aizsardzību.10. pantsLai sekmētu 5. pantā minētā Padomes lēmuma efektīvu piemērošanu, dalībvalstis attiecībā uz personām, kam ir pagaidu aizsardzība to teritorijā, reģistrē personas datus, kuri norādīti II pielikuma a) punktā.11. pantsDalībvalsts uzņem atpakaļ personu, kam ir pagaidu aizsardzība tās teritorijā, ja laikā, uz kuru attiecas 5. pantā minētais Padomes lēmums, minētā persona paliek vai cenšas bez atļaujas nokļūt citas dalībvalsts teritorijā. Balstoties uz divpusēju nolīgumu, dalībvalstis var nolemt šo pantu nepiemērot.12. pantsDalībvalstis atļauj personām, kam ir pagaidu aizsardzība, uz laiku, kurš nepārsniedz pagaidu aizsardzības termiņu, iesaistīties algotā darba vai pašnodarbinātības aktivitātēs, ievērojot profesijai piemērojamos noteikumus, kā arī tādās aktivitātēs, kā izglītības iespējas pieaugušajiem, profesionālā sagatavošana un mācību prakse darba vietā. Sakarā ar darba tirgus politiku dalībvalstis var paredzēt priekšrocības ES pilsoņiem un to valstu pilsoņiem, kurām ir saistošs Nolīgums par Eiropas Ekonomikas zonu, kā arī likumīgi dzīvojošiem trešo valstu pilsoņiem, kas saņem bezdarbnieku pabalstu. Piemēro dalībvalstīs spēkā esošos tiesību aktus, kas attiecas uz darbinieku vai pašnodarbināto atalgojumu un pieeju sociālās nodrošināšanas sistēmai, kā arī citus nodarbinātības nosacījumus.13. pants1. Dalībvalstis nodrošina, ka personām, kam ir pagaidu aizsardzība, būtu pieejama piemērota mājvieta vai vajadzības gadījumā tās saņemtu līdzekļus mājokļa iegūšanai.2. Dalībvalstis paredz, ka tad, ja tām trūkst pietiekamu resursu, personas, kam ir pagaidu aizsardzība, saņem vajadzīgo sociālās apgādes palīdzību un iztikas līdzekļus, kā arī medicīnisko aprūpi. Neierobežojot 4. punkta noteikumus, nepieciešamā medicīniskās aprūpes palīdzība ietver vismaz neatliekamo palīdzību un nepieciešamo slimību ārstēšanu.3. Ja personas, kam ir pagaidu aizsardzība, ir iesaistījušās algotā darbā vai pašnodarbinātības aktivitātēs, tad, nosakot paredzētās palīdzības apmēru, ņem vērā viņu pašu spējas apmierināt savas vajadzības.4. Dalībvalstis nodrošina nepieciešamo medicīnisko vai citādu palīdzību personām, kam ir pagaidu aizsardzība, ja tām ir speciālas vajadzības; tādi ir nepavadīti nepilngadīgie vai personas, kas ir spīdzinātas, izvarotas vai tikušas pakļautas citām nopietnām psiholoģiskas, fiziskas vai seksuālas vardarbības formām.14. pants1. Personām, kam ir pagaidu aizsardzība un kas ir jaunākas par 18 gadiem, dalībvalstis nodrošina izglītību ar tādiem pašiem nosacījumiem kā attiecīgās dalībvalsts pilsoņiem. Dalībvalstis var paredzēt, ka šāds nodrošinājums jāattiecina tikai uz valsts izglītības sistēmu.2. Pieaugušajiem, kam ir pagaidu aizsardzība, dalībvalstis var atļaut piekļuvi vispārīgajai izglītības sistēmai.15. pants1. Ja izcelsmes valstī jau pastāvošās ģimenes tika izšķirtas masveida pieplūduma apstākļu dēļ, tad šā panta nolūkos par ģimenes locekļiem uzskata šādas personas:a) apgādnieka dzīvesbiedru vai viņa/viņas neprecēto stabilo attiecību partneri, ja atbilstoši attiecīgās dalībvalsts ar ārzemniekiem saistītajiem tiesību aktiem vai atbilstoši praksei neprecētos pārus uzskata par precētiem pāriem pielīdzināmiem; apgādnieka vai viņa/viņas dzīvesbiedra nepilngadīgos neprecētos bērnus, nešķirojot, vai tie dzimuši laulībā vai ārlaulībā vai ir adoptēti;b) citus tuvus radiniekus, kas ir dzīvojuši kopā kā ģimenes locekļi to notikumu laikā, kuri izraisījuši masveida pieplūdumu, un kas tajā laikā bija pilnīgi vai lielākoties atkarīgi no apgādnieka.2. Gadījumos, ja atsevišķiem ģimenes locekļiem ir pagaidu aizsardzība dažādās dalībvalstīs, ņemot vērā minēto ģimenes locekļu vēlēšanos, dalībvalstis apvieno ģimenes locekļus, ja tās ir pārliecinātas, ka ģimenes locekļi atbilst aprakstam 1. punkta a) apakšpunktā. Dalībvalstis var apvienot ģimenes locekļus, ja tās ir pārliecinātas, ka ģimenes locekļi atbilst aprakstam 1. punkta b) apakšpunktā, ņemot vērā ārkārtējās grūtības, kādām tie atsevišķos gadījumos būtu pakļauti, ja apvienošanās nenotiktu.3. Ja apgādniekam ir pagaidu aizsardzība vienā dalībvalstī un viens vai vairāki ģimenes locekļi vēl nav dalībvalstī, tad dalībvalsts, kurā apgādniekam ir pagaidu aizsardzība, apvieno ģimenes locekļus, kam vajadzīga aizsardzība, ar apgādnieku, ja tā ir pārliecināta, ka ģimenes locekļi atbilst aprakstam 1. punkta a) apakšpunktā. Dalībvalstis var apvienot ģimenes locekļus, kam vajadzīga aizsardzība, ar apgādnieku, ja tās ir pārliecinātas, ka ģimenes locekļi atbilst aprakstam 1. punkta b) apakšpunktā, ņemot vērā ārkārtējās grūtības, kādām tie atsevišķos gadījumos būtu pakļauti, ja apvienošanās nenotiktu.4. Piemērojot šo pantu, dalībvalstis ņem vērā bērna intereses.5. To, kurā dalībvalstī apvienošanās notiks, attiecīgās dalībvalstis izlemj, ņemot vērā 25. un 26. pantu.6. Apvienotiem ģimenes locekļiem izsniedz uzturēšanās atļaujas saskaņā ar pagaidu aizsardzību. Šādam nolūkam izsniedz dokumentus vai citus līdzvērtīgus apliecinājumus. Ģimenes locekļu pārvietošana saskaņā ar 2. punktu uz citas dalībvalsts teritoriju apvienošanās nolūkā izraisa izsniegtās uzturēšanās atļaujas atsaukšanu un saistību izbeigšanu pret attiecīgo personu attiecībā uz pagaidu aizsardzību dalībvalstī, no kuras aizbrauc.7. Šā panta praktiskā piemērošana var ietvert sadarbību ar attiecīgām starptautiskajām organizācijām.8. Par personu, kam piešķir pagaidu aizsardzību, dalībvalsts pēc citas dalībvalsts lūguma sniedz II pielikumā norādīto informāciju, kura ir vajadzīga, lai veiktu pasākumus saskaņā ar šo pantu.16. pants1. Dalībvalstis pēc iespējas ātrāk veic pasākumus, lai nepavadītiem nepilngadīgajiem, kam ir pagaidu aizsardzība, nodrošinātu nepieciešamo aizbildniecību vai, ja vajadzīgs, tādas organizācijas pārstāvību, kura ir atbildīga par nepilngadīgo aprūpi un labklājību, vai jebkādu citu atbilstošu pārstāvību.2. Pagaidu aizsardzības laikā dalībvalstis nodrošina to, ka nepavadītus nepilngadīgos izvieto:a) kopā ar pieaugušiem radiniekiem;b) kopā ar aprūpētāja ģimeni;c) īpašos nepilngadīgajiem paredzētos uzņemšanas centros vai citās mājvietās, kas piemērotas nepilngadīgajiem;d) kopā ar personu, kas rūpējās par bērnu bēgšanas laikā.Dalībvalstis veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu izmitināšanu. Dalībvalstīm jāsaņem pieaugušo vai citu attiecīgo personu piekrišana. Bērna viedokli ņem vērā atbilstīgi bērna vecumam un briedumam.IV NODAĻAPatvēruma piešķiršanas procedūras pieejamība saistībā ar pagaidu aizsardzību17. pants1. Personām, kam ir pagaidu aizsardzība, jebkurā laikā jābūt iespējai iesniegt patvēruma pieteikumu.2. Jebkura patvēruma pieteikuma izskatīšanu, kas nav veikta līdz pagaidu aizsardzības termiņa beigām, pabeidz pēc šā termiņa beigām.18. pantsPiemēro kritērijus un mehānismus, kas nosaka, kura dalībvalsts ir atbildīga par patvēruma pieteikuma izskatīšanu. Jo īpaši dalībvalsts, kas atbild par tāda patvēruma pieteikuma izskatīšanu, kuru iesniegusi persona, kam ir pagaidu aizsardzība saskaņā ar šo direktīvu, ir tā dalībvalsts, kura ir akceptējusi personas uzņemšanu savā teritorijā.19. pants1. Dalībvalstis var paredzēt, ka pieteikumu izskatīšanas laikā uz personu vienlaicīgi nedrīkst attiecināt pagaidu aizsardzību un patvēruma lūdzēja statusu.2. Ja personai, kas pretendē uz pagaidu aizsardzību vai kam tā ir, pēc patvēruma pieteikuma izskatīšanas bēgļa statuss vai vajadzības gadījumā cita veida aizsardzība nav piešķirta, tad, neskarot 28. pantu, dalībvalstis nosaka, ka persona turpina baudīt pagaidu aizsardzību atlikušajā aizsardzības laikposmā.V NODAĻAAtgriešanās un pasākumi pēc tam, kad pagaidu aizsardzība ir beigusies20. pantsPēc pagaidu aizsardzības izbeigšanās vispārējos tiesību aktus par aizsardzību un ārzemniekiem dalībvalstīs piemēro, neskarot 21., 22. un 23. pantu.21. pants1. Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai personām, kam ir pagaidu aizsardzība vai kam pagaidu aizsardzība ir beigusies, radītu iespēju brīvprātīgi atgriezties. Dalībvalstis nodrošina, ka noteikumi, kas personām, kurām ir pagaidu aizsardzība, regulē brīvprātīgu atgriešanos, atvieglo to atgriešanos, respektējot cilvēka cieņu.Dalībvalsts nodrošina, ka lēmumu par minēto personu atgriešanos pieņem, zinot visus faktus. Dalībvalstis var paredzēt pārbaudes vizītes.2. Kamēr pagaidu aizsardzība nav beigusies, dalībvalstis, balstoties uz apstākļiem izcelsmes valstī, labvēlīgi izskata lūgumus par atgriešanos uzņēmējā dalībvalstī no personām, kas ir baudījuši pagaidu aizsardzību un izmantojuši savas tiesības uz brīvprātīgu atgriešanos.3. Pagaidu aizsardzības beigās dalībvalstis var paredzēt individuālā kārtā turpināt III nodaļā noteiktās saistības attiecībā uz personām, uz kurām ir attiecināta pagaidu aizsardzība un kuras ir izmantojušas brīvprātīgās atgriešanās programmas. Pagarinājums ir spēkā līdz atgriešanās dienai.22. pants1. Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka personām, kam pagaidu aizsardzība ir beigusies un kam nav tiesību uzturēties, piespiedu atgriešana noritētu, pienācīgi respektējot cilvēka cieņu.2. Piespiedu atgriešanas gadījumos dalībvalstis izskata jebkurus humānus iemeslus, kas īpašos gadījumos atgriešanos var padarīt neiespējamu vai nepamatotu.23. pants1. Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus attiecībā uz uzturēšanās apstākļiem personām, kas ir baudījušas pagaidu aizsardzību un sava veselības stāvokļa dēļ nevar ceļot, piemēram, ja ārstēšanās pārtraukuma gadījumā varētu rasties nopietnas nelabvēlīgas sekas. Personas neizraida tik ilgi, kamēr turpinās šis stāvoklis.2. Dalībvalstis var atļaut turpināt uzturēties ģimenēm, kurās ir nepilngadīgi bērni, kas dalībvalstī apmeklē skolu, ļaujot šiem bērniem pabeigt kārtējo mācību laikposmu.VI NODAĻASolidaritāte24. pantsŠajā direktīvā paredzētos pasākumus atbalsta ar Lēmumu 2000/596/EK izveidotais Eiropas Bēgļu fonds atbilstīgi minētā lēmuma noteikumiem.25. pants1. Personas, kas var pretendēt uz pagaidu aizsardzību, dalībvalstis uzņem Kopienas solidaritātes garā. Dalībvalstis norāda — skaitļos vai vispārīgi — savu spēju uzņemt tādas personas. Šo informāciju iekļauj 5. pantā minētajā Padomes lēmumā. Pēc minētā lēmuma pieņemšanas dalībvalstis var norādīt papildu uzņemšanas spējas, par to paziņojot Padomei un Komisijai. Šo informāciju ātri nodod UNHCR.2. Attiecīgās dalībvalstis, sadarbojoties ar kompetentām starptautiskajām organizācijām, nodrošina, ka 5. pantā minētajā Padomes lēmumā definētās personas, kas ir izteikušas savu vēlēšanos un vēl nav ieradušās Kopienā, uzņem to teritorijā.3. Ja pēc pēkšņa un masveida pieplūduma to personu skaits, kam ir tiesības uz pagaidu aizsardzību, pārsniedz 1. punktā minētās uzņemšanas spējas, Padome steidzami izvērtē stāvokli un veic attiecīgus pasākumus, tajā skaitā papildu atbalsta sniegšanu attiecīgajām dalībvalstīm.26. pants1. Visā pagaidu aizsardzības norises laikā dalībvalstis savstarpēji sadarbojas, pārsūtot personas, kam ir pagaidu aizsardzība, no vienas dalībvalsts uz otru, ievērojot attiecīgo personu piekrišanu šādai pārvešanai.2. Pārsūtīšanas lūgumus dalībvalsts dara zināmus citām dalībvalstīm un par tiem informē Komisiju un UNHCR. Dalībvalstis informē dalībvalsti, kas izsaka lūgumu, par savām spējām uzņemt pārsūtāmās personas.3. Par personu, kam piešķir pagaidu aizsardzību, dalībvalsts pēc citas dalībvalsts lūguma sniedz II pielikumā norādīto informāciju, kura ir vajadzīga, lai veiktu pasākumus saskaņā ar šo pantu.4. Pārsūtot no vienas dalībvalsts uz otru, beidzas uzturēšanās atļauja dalībvalstī, kuru atstāj, un attiecīgajām personām beidzas arī pagaidu aizsardzība šajā dalībvalstī. Attiecīgajām personām pagaidu aizsardzību piešķir jaunā uzņemšanas dalībvalsts.5. Pārsūtot starp dalībvalstīm personas, kam ir pagaidu aizsardzība, dalībvalstis izmanto caurlaides, kuru paraugs parādīts I pielikumā.VII NODAĻAAdministratīva sadarbība27. pants1. Administratīvajai sadarbībai, kas nepieciešama pagaidu aizsardzības īstenošanai, katra dalībvalsts nozīmē savu kontaktpunktu, kura adresi tās paziņo viena otrai un Komisijai. Dalībvalstis saziņā ar Komisiju veic visus vajadzīgos pasākumus, lai izveidotu tiešu sadarbību un īstenotu informācijas apmaiņu starp kompetentajām iestādēm.2. Dalībvalstis regulāri un cik ātri vien iespējams dara zināmas ziņas par to personu skaitu, kam ir pagaidu aizsardzība, un visu informāciju par valstu normatīvajiem un administratīvajiem aktiem, kas attiecas uz pagaidu aizsardzības īstenošanu.VIII NODAĻAĪpašie noteikumi28. pants1. Dalībvalstis var personai liegt pagaidu aizsardzību, ja:a) ir nopietns iemesls uzskatīt, ka:i) viņš vai viņa ir izdarījuši noziegumus pret mieru, kara noziegumus vai noziegumus pret cilvēci, kas definēti starptautiskajos dokumentos par šādiem noziegumiem;ii) viņš vai viņa ir izdarījuši smagus nepolitiska rakstura noziegumus ārpus uzņemšanas dalībvalsts pirms viņa vai viņas atzīšanas par personu, kam ir pagaidu aizsardzība šajā dalībvalstī. Paredzamās vajāšanas bargums jāizsver, to samērojot ar tā noziedzīgā nodarījuma smagumu, kurā tur aizdomās attiecīgo personu. Īpaši nežēlīgas darbības, pat ja tās veiktas šķietami politisku mērķu vārdā, var atzīt par smagiem nepolitiskiem noziegumiem. Tas attiecas tiklab uz noziegumu dalībniekiem, kā uz to uzkūdītājiem;iii) viņš vai viņa ir vainojami darbībās, kas ir pretrunā Apvienoto Nāciju mērķiem un principiem;b) ir pamatots iemesls uzskatīt to par bīstamu uzņēmējas dalībvalsts drošībai vai ja ar likumīgā spēkā stājušos tiesas spriedumu tā ir atzīta par vainīgu sevišķi smaga nozieguma izdarīšanā un ir bīstama uzņēmējas dalībvalsts sabiedrībai.2. Par pamatu 1. punktā minētajai pagaidu aizsardzības liegšanai var būt tikai attiecīgās personas rīcība. Pagaidu aizsardzības liegšanas lēmumi vai pasākumi balstās uz proporcionalitātes principu.IX NODAĻANobeiguma noteikumi29. pantsPersonām, kurām dalībvalsts ir liegusi pagaidu aizsardzību vai ģimenes apvienošanos, ir tiesības attiecīgajā dalībvalstī lēmumu apstrīdēt.30. pantsDalībvalstis paredz noteikumus par sodiem, ko piemēro par to valsts noteikumu pārkāpumiem, kuri pieņemti saskaņā ar šo direktīvu, un veic visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka šos sodus izpilda. To noteiktajiem sodiem ir jābūt efektīviem, samērīgiem un preventīviem.31. pants1. Ne vēlāk kā divus gadus pēc dienas, kas norādīta 32. pantā, Komisija ziņo Eiropas Parlamentam un Padomei par šīs direktīvas piemērošanu dalībvalstīs un ierosina jebkādus vajadzīgos grozījumus. Dalībvalstis nosūta Komisijai visu informāciju, kas nepieciešama šā ziņojuma sastādīšanai.2. Pēc 1. punktā minētā ziņojuma iesniegšanas Komisija vismaz reizi piecos gados ziņo Eiropas Parlamentam un Padomei par šīs direktīvas piemērošanu dalībvalstīs.32. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības vēlākais līdz 2002. gada 31. decembrim. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.2. Dalībvalstīm pieņemot šādus aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarīt šādas atsauces.33. pantsŠī direktīva stājas spēkā tās publicēšanas dienā Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.34. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu.Briselē, 2001. gada 20. jūlijāPadomes vārdā —priekšsēdētājsJ. Vande Lanotte[1] OV C 311 E, 31.10.2000., 251. lpp.[2] Atzinums sniegts 2001. gada 13. martā (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).[3] OV C 155, 29.5.2001., 21. lpp.[4] Atzinums sniegts 2001. gada 13. jūnijā (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).[5] OV C 262, 7.10.1995., 1. lpp.[6] OV L 63, 13.3.1996., 10. lpp.[7] OV C 19, 20.1.1999., 1. lpp.[8] OV L 281, 23.11.1995., 31. lpp.[9] OV L 252, 6.10.2000., 12. lpp.--------------------------------------------------I PIELIKUMS+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------II PIELIKUMSInformācija, kas minēta direktīvas 10., 15. un 26. pantā, pēc vajadzības ietver vienu vai vairākus šādus dokumentus vai ziņas:a) attiecīgās persona personīgos datus (vārds, valsts piederība, dzimšanas datums un vieta, ģimenes stāvoklis, radniecība);b) attiecīgās personas personu apliecinošus dokumentus un ceļošanas dokumentus;c) dokumentus, kas apliecina ģimenes saites (laulības apliecība, dzimšanas apliecība, adopcijas apliecība);d) citu būtisku informāciju, lai noteiktu personas identitāti vai radniecību;e) uzturēšanās atļaujas, vīzas vai tos lēmumus par uzturēšanās atļauju noraidīšanu, ko attiecīgajai personai izsniegusi dalībvalsts, un dokumentus, ar kuriem pamatoti lēmumi;f) uzturēšanās atļauju un vīzu pieteikumus, ko attiecīgā persona ir iesniegusi dalībvalstī, un to izskatīšanas stadiju.Uzņēmēja dalībvalsts paziņo jebkuru koriģētu informāciju pieprasītājai dalībvalstij.--------------------------------------------------


title: Padomes direktīva (1991. gada 19. novembris), ar ko nosaka obligātos standartus teļu aizsardzībai (91/629/EEK)

text:
144                  LV                              Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis                                          03/12. sēj.
31991L0629
11.12.1991.                                      EIROPAS KOPIENU OFICIĀLAIS VĒSTNESIS                                                   L 340/28
                                                            PADOMES DIREKTĪVA
                                                          (1991. gada 19. novembris),
                                             ar ko nosaka obligātos standartus teļu aizsardzībai
                                                                   (91/629/EEK)
EIROPAS KOPIENU PADOME,                                                     zinātniska izpēte, ņemot vērā teļu labturību; tā kā atbilstoši būtu
                                                                            jāparedz pārejas periods, lai Komisija varētu sekmīgi veikt šo
                                                                            uzdevumu,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, un
jo īpaši tā 43. pantu,
                                                                            IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu (1),
ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu (2),
                                                                                1. pants
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzi-
numu (3),                                                                   Šī direktīva nosaka obligātos standartus audzēšanai un
                                                                            nobarošanai paredzēto teļu aizsardzībai.
tā kā visas dalībvalstis ir ratificējušas Eiropas Konvenciju par to
dzīvnieku aizsardzību, kurus audzē lauksaimniecības nolūkos; tā
kā arī Kopiena ar Lēmumu 78/923/EEK (4) ir apstiprinājusi šo                                                 2. pants
konvenciju un deponējusi tās apstiprināšanas dokumentu;
tā kā Eiropas Parlaments 1987. gada 20. februāra Rezolūcijā par             Šajā direktīvā:
dzīvnieku labturības politiku (5) vērsās pie Komisijas, lai tā izstrā-      1. “teļš” ir liellops vecumā līdz sešiem mēnešiem;
dātu priekšlikumus par obligātajiem standartiem attiecībā uz gaļas
teļu intensīvo audzēšanu;                                                   2. “kompetentā iestāde” ir kompetentā iestāde, kā definēts Direk-
                                                                                tīvas 90/425/EEK (6) 2. panta 6. punktā.
tā kā teļi kā dzīvi dzīvnieki ir iekļauti Līguma II pielikuma pro-
duktu sarakstā;
                                                                                3. pants
tā kā teļu turēšana ir būtiska lauksaimniecības daļa; tā kā tā veido
ienākumu avotu daļai lauksaimniecībā nodarbināto iedzīvotāju;
                                                                            1. Dalībvalstis nodrošina, ka no 1994. gada 1. janvāra četru gadu
                                                                            pārejas posmā visas no jauna būvētās vai pārveidotās saimniecī-
tā kā atšķirības, kas var traucēt konkurences nosacījumus, kavē             bas un/vai saimniecības, ko sāk izmantot pēc minētā datuma,
teļu un teļu produktu tirgus kopīgās organizācijas vienmērīgu               atbilst vismaz šādām prasībām:
attīstību;
                                                                            — ja teļus tur grupās, tajās jābūt pietiekami daudz brīvam, vis-
                                                                                maz 1,5 m2 lielam grīdas laukumam katram teļam, kura dzīv-
tā kā šā iemesla dēļ jāievieš kopēji obligāti standarti to teļu aizsar-         svars ir 150 kg, lai tas netraucēti varētu pagriezties vai apgul-
dzībai, kurus audzē piena vai gaļas rūpniecībai, lai nodrošinātu                ties,
racionālu ražošanas attīstību;                                              — ja teļus tur atsevišķos aizgaldos vai piesietus steliņģos, aiz-
                                                                                galdu un steliņģu sienām jābūt caurumotām un platumam ne
tā kā valsts dienestiem, ražotājiem, patērētājiem un citiem jābūt               mazākam par 90 cm plus vai mīnuss 10 % vai 0,80 no teļu
informētiem par šīs jomas attīstību; tā kā šā iemesla dēļ Komisijai,            skausta augstuma.
pamatojoties uz Zinātniskās veterinārās komitejas ziņojumu, būtu
jāveic aktīva efektīvākās lopkopības sistēmas vai sistēmu
                                                                            2. Pirmā punkta noteikumi nav jāpiemēro saimniecībās, kurās ir
                                                                            mazāk par sešiem teļiem.
(1)  OV C 214, 21.8.1989., 28. lpp.
(2)  OV C 113, 7.5.1990., 180. lpp.
(3)  OV C 62, 12.3.1990., 37. lpp.
(4)  OV L 323, 17.11.1978., 12. lpp.                                        (6) OV L 224, 18.8.1990., 29. lpp. Direktīva, kurā jaunākie grozījumi
(5)  OV C 76, 23.3.1987., 185. lpp.                                              izdarīti ar Direktīvu 91/496/EEK (OV L 268, 24.9.1991., 56. lpp.).
 ---pagebreak--- 03/12. sēj.             LV                            Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis                                                145
3. Īpašus nosacījumus var piemērot:                                                                        7. pants
— teļiem, kuri veselības vai uzvedības dēļ izolējami no grupas, lai
    saņemtu piemērotu aprūpi,
                                                                            1. Dalībvalstis nodrošina, ka pārbaudes veic kompetentas iestā-
                                                                            des uzraudzībā, lai pārbaudītu, vai ir ievērotas šīs direktīvas un tās
— vāja barojuma liellopu sugas dzīvniekiem, kas minēti Direk-               pielikuma prasības.
    tīvā 77/504/EEK (1),
— teļiem, kurus zīdīšanai tur kopā ar mātēm,
                                                                            Šīs pārbaudes, ko var veikt kopā ar pārbaudēm citiem nolūkiem,
                                                                            ik gadu veic katrā dalībvalstī statistiski reprezentatīvam dažādu
— teļiem, kurus tur vaļējās novietnēs.                                      saimniecību sistēmu skaitam.
4. To iekārtu izmantošanu, kuras uzbūvētas:
                                                                            2. Komisija saskaņā ar 10. pantā noteikto procedūru izstrādā
— līdz 1994. gada 1. janvārim un kuras neatbilst 1. punkta pra-             noteikumu kodeksu, kas jāpiemēro 1. punktā paredzētajām pār-
    sībām, pārtrauc kompetentā iestāde, ņemot vērā 7. panta                 baudēm.
    1. punktā paredzēto pārbaužu rezultātus, un tas nekādos
    apstākļos nepārsniedz 2003. gada 31. decembri,
— pārejas perioda laikā, saskaņā ar 1. punktu nekādos apstākļos             3. Ik pēc diviem gadiem līdz pēdējai aprīļa darbdienai un pirmo-
    nepagarina ilgāk par 2007. gada 31. decembri, ja vien minē-             reiz līdz 1996. gada 30. aprīlim dalībvalstis saskaņā ar šo pantu
    tajā datumā tās neatbilst šīs direktīvas prasībām.                      informē Komisiju par iepriekšējos divos gados veikto pārbaužu
                                                                            rezultātiem, ieskaitot to pārbaužu skaitu, kas veiktas attiecībā uz
                                                                            to teritorijā esošajām saimniecībām.
                                 4. pants
1. Dalībvalstis nodrošina, ka teļu audzēšanas apstākļi atbilst pie-
likumā izklāstītajiem vispārīgajiem noteikumiem.                                                           8. pants
2. Turklāt pirms šīs direktīvas stāšanās spēkā Komisija sadarbībā
ar dalībvalstīm izdod rekomendāciju, kurā definēti visi obligātie
standarti teļu aizsardzībai, papildinot standartus, kas noteikti pie-       Lai Kopienā ievestu dzīvniekus no ārpuskopienas valsts, pie tiem
likumā.                                                                     jābūt attiecīgās valsts kompetentās iestādes izdotam sertifikātam,
                                                                            kas apliecina, ka tie ir turēti vismaz tādos apstākļos, kādi šajā
                                                                            direktīvā ir paredzēti Kopienas izcelsmes dzīvniekiem.
                                 5. pants
Pielikuma noteikumus var grozīt saskaņā ar 10. pantā noteikto
procedūru, lai ņemtu vērā zinātnes attīstību.                                                              9. pants
                                                                            Komisijas veterinārijas eksperti, ja vajadzīgs šīs direktīvas vienā-
                                 6. pants                                   dai piemērošanai, sadarbībā ar kompetentajām iestādēm var veikt
                                                                            pārbaudes uz vietas. Personas, kas veic šādas pārbaudes, veic īpa-
Vēlākais līdz 1997. gada 1. oktobrim, pamatojoties uz Zinātnis-             šus personīgās higiēnas pasākumus, kas ir vajadzīgi, lai nepieļautu
kās veterinārās komitejas atzinumu, Komisija iesniedz Padomei               nekādu slimības pārnešanas iespēju.
ziņojumu kopā ar priekšlikumiem, kas saistīti ar ziņojuma seci-
nājumiem, par intensīvās saimniekošanas sistēmu vai sistēmām,
kas atbilst teļu labturības prasībām patoloģijas, zootehnikas,
fizioloģijas un uzvedības aspektā, kā arī dažādu sistēmu sociāle-           Dalībvalsts, kuras teritorijā veic pārbaudi, sniedz ekspertiem visu
konomisko ietekmi.                                                          vajadzīgo palīdzību viņu pienākumu veikšanai. Komisija informē
                                                                            attiecīgās dalībvalsts kompetento iestādi par pārbaužu rezultā-
                                                                            tiem.
Padome ar kvalificētu vairākumu lemj par šiem priekšlikumiem
ne vēlāk kā trīs mēnešus pēc to iesniegšanas.
(1) OV L 206, 12.8.1977., 8. lpp. Direktīva, kurā jaunākie grozījumi        Attiecīgās dalībvalsts kompetentā iestāde veic visus vajadzīgos
     izdarīti ar Direktīvu 91/174/EEK (OV L 85, 5.4.1991., 37. lpp.).       pasākumus, lai ņemtu vērā pārbaužu rezultātus.
 ---pagebreak--- 146                 LV                             Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis                                         03/12. sēj.
Attiecībā uz ārpuskopienas valstīm           piemēro     Direktīvas      izņemot gadījumus, ja Padome ar vienkāršu vairākumu ir pieņē-
91/496/EEK (1) III nodaļas noteikumus.                                   musi lēmumu pret pasākumiem.
Vispārīgus noteikumus šā panta piemērošanai pieņem saskaņā ar
10. pantā noteikto procedūru.
                                                                                11. pants
                                                                         1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti,
                             10. pants                                   ieskaitot jebkuras sankcijas, kas vajadzīgas, lai izpildītu šīs direk-
                                                                         tīvas prasības ne vēlāk kā līdz 1994. gada 1. janvārim. Dalībval-
                                                                         stis par to tūlīt informē Komisiju.
1. Ja jāievēro šajā pantā izklāstītā procedūra, priekšsēdētājs bez
kavēšanās nodod jautājumu izskatīšanai Pastāvīgajai veterinārijas        Ja dalībvalstis pieņem šos tiesību aktus, tajos ietver atsauci uz šo
komitejai, kas izveidota ar Direktīvu 68/361/EEK (2), turpmāk            direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai.
“Komiteja”, vai nu pēc savas ierosmes, vai pēc dalībvalsts pārstāvja     Dalībvalstis nosaka metodes, kā izdarīt šādas atsauces.
lūguma.
                                                                         2. Tomēr no 1. punktā noteiktās dienas dalībvalstis saskaņā ar
2. Komisijas pārstāvis iesniedz Komitejai paredzēto pasākumu             Līguma vispārīgajiem noteikumiem teļu aizsardzībai savā terito-
projektu. Komiteja sniedz atzinumu par projektu termiņā, ko              rijā var uzturēt spēkā vai piemērot stingrākus noteikumus nekā
priekšsēdētājs var noteikt saskaņā ar jautājuma steidzamību. Atzi-       šajā direktīvā paredzētie. Tās informē Komisiju par jebkuru šādu
numu sniedz ar Līguma 148. panta 2. punktā noteikto balsu vai-           pasākumu.
rākumu attiecībā uz lēmumiem, kas Padomei jāpieņem par Komi-
sijas priekšlikumu. Dalībvalstu pārstāvju balsis komitejā vērtē tā,
kā noteikts minētajā pantā. Priekšsēdētājs nebalso.
                                                                                12. pants
3. Komisija pieņem paredzētos pasākumus, ja tie ir saskaņā ar
Komitejas atzinumu.                                                      Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.
4. Ja paredzētie pasākumi nesaskan ar Komitejas atzinumu vai ja
atzinums nav sniegts, Komisija bez kavēšanās iesniedz Padomei
priekšlikumu par pasākumiem, kas jāveic. Padome lemj ar kvali-           Briselē, 1991. gada 19. novembrī
ficētu vairākumu.                                                                                Padomes vārdā —
Ja trīs mēnešus pēc jautājuma nodošanas Padomei, Padome nav                                                   priekšsēdētājs
pieņēmusi lēmumu, ierosinātos pasākumus pieņem Komisija,                                                      P. BUKMAN
(1) OV L 268, 24.9.1991., 56. lpp.
(2) OV L 255, 18.10.1968., 23. lpp.
 ---pagebreak--- 03/12. sēj.    LV                                   Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis                                             147
                                                                   PIELIKUMS
            1.   Materiāli, ko izmanto, būvējot teļu novietnes, un jo īpaši aizgaldus un inventāru, ar ko teļi var saskarties, nedrīkst
                 būt teļiem kaitīgi, tiem jābūt tādiem, ka tos var pilnīgi iztīrīt un dezinficēt.
            2.   Kamēr šajā jautājumā izstrādā Kopienas normas, elektroinstalācijas un iekārtas jāuzstāda saskaņā ar spēkā
                 esošajiem valsts noteikumiem, lai izvairītos no strāvas triecieniem.
            3.   Celtnes izolācijai, apkurei un ventilācijai jānodrošina, lai gaisa plūsma, putekļu daudzums, temperatūra, gaisa
                 relatīvais mitrums un gāzu koncentrācija nepārsniedz robežas, kas teļiem nav kaitīgas.
            4.   Viss teļu veselībai un labturībai vajadzīgais automātiskais un mehāniskais inventārs vismaz reizi dienā
                 jāpārbauda. Ja atklāj bojājumus, tie tūlīt jānovērš vai, ja tas nav iespējams, jāveic piemēroti pasākumi, lai
                 aizsargātu teļu veselību un labturību, līdz bojājumu novērš, jo īpaši izmantojot alternatīvas barošanas metodes
                 un saglabājot apmierinošu vidi.
                 Ja lieto mākslīgas ventilācijas sistēmu, jāizstrādā noteikumi piemērotai rezerves sistēmai, lai nodrošinātu
                 pietiekamu gaisa atjaunošanos nolūkā pasargāt teļu veselību un labturību gadījumā, ja sistēma sabojājas, un
                 jāparedz arī trauksmes sistēma, lai brīdinātu lopkopi par avāriju. Trauksmes sistēma ir regulāri jāpārbauda.
            5.   Teļus nedrīkst pastāvīgi turēt tumsā. Lai ņemtu vērā teļu uzvedību un fizioloģiskās vajadzības, jāizstrādā
                 noteikumi, lai varētu dažādos dalībvalstu klimatiskajos apstākļos lietot piemērotu dabīgo vai mākslīgo
                 apgaismojumu; mākslīgajam apgaismojumam jābūt ieslēgtam vismaz laikā, kad var izmantot dabīgo
                 apgaismojumu, kas parasti ir starp plkst. 9.00 un 17.00. Turklāt jebkurā laikā jābūt pieejamam piemērotam,
                 pietiekami spēcīgam apgaismojumam (fiksētam vai pārnēsājamam), kurā varētu teļus pārbaudīt.
            6.   Visi teļi, kurus audzē barā vai aizgaldos, īpašniekam vai atbildīgajai personai ir jāpārbauda vismaz vienreiz dienā.
                 Jebkurš teļš, kas šķiet saslimis vai ievainots, ir tūlīt attiecīgi jāārstē.
                 Jābūt iespējai, kad tas vajadzīgs, izolēt slimos vai ievainotos teļus piemērotā novietnē ar sausiem un ērtiem
                 pakaišiem.
                 Cik iespējams drīz jākonsultējas ar veterinārārstu par katru teļu, kuru lopkopis nespēj aprūpēt.
            7.   Teļu novietnei jābūt veidotai tā, lai katrs teļš:
                 — varētu bez grūtībām apgulties, atpūsties, piecelties un apkopt sevi,
                 — redzēt citus teļus.
            8.   Ja lieto saites, tās nedrīkst teļiem radīt ievainojumus un tās jāpārbauda regulāri un pēc vajadzības jāpieregulē,
                 lai nodrošinātu atbilstošu izmēru. Katrai saitei jābūt pietiekami garai, lai atļautu teļiem kustēties, kā prasīts
                 7. punktā. Tām jābūt veidotām tā, lai pēc iespēja izvairītos no jebkāda žņaugšanas vai ievainojama riska.
            9.   Mītnēm, aizgaldiem, inventāram un piederumiem, ko lieto teļiem, jābūt kārtīgi iztīrītiem un dezinficētiem, lai
                 novērstu savstarpēju inficēšanos un slimību pārnēsātāju organismu attīstību. Izkārnījumi, urīns un neapēstā vai
                 izlietā barība jāizvāc tik bieži, cik vajadzīgs, lai līdz minimumam samazinātu smaku un atvairītu mušas un
                 grauzējus.
            10. Grīdām jābūt gludām, bet ne slidenām, lai tādējādi novērstu teļu savainošanu, un tā konstruētām, lai neradītu
                 ievainojumus vai sāpes teļiem, kas uz tām stāv vai guļ. Tām jāatbilst teļu lielumam un svaram un jābūt stingrām,
                 līdzenām un stabilām. Teļu guļvietai jābūt ērtai, tīrai un ar atbilstošu noteci, un tā nedrīkst teļus nelabvēlīgi
                 iespaidot. Jānodrošina piemēroti pakaiši visiem teļiem, kas jaunāki par divām nedēļām.
            11. Visiem teļiem nodrošina piemērotu uzturu, ko pielāgo viņu vecumam, svaram, uzvedībai un fizioloģiskajām
                 vajadzībām, lai veicinātu labu veselību un labturību. Lai nodrošinātu labu veselības stāvokli un labturību, kā arī
 ---pagebreak--- 148   LV                               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis                                             03/12. sēj.
        veselīgu augšanas tempu un ievērotu ar uzvedību saistītās vajadzības, teļu barībai jāsatur pietiekami daudz dzelzs
        un minimālo šķiedrvielām bagātas sauso barību (100-200 g dienā atkarībā no dzīvnieka vecuma). Tomēr prasību
        par minimālo šķiedrvielām bagātas sausās barības daudzumu neattiecina uz baltās gaļas teļu audzēšanu. Teļiem
        neliek uzpurni.
    12. Visi teļi jābaro vismaz vienreiz dienā. Ja teļus tur baros un nebaro ad libitum vai ar automātisko barošanas
        sistēmu, katram teļam jātiek pie barības vienā laikā ar pārējiem bara dzīvniekiem.
    13. Visiem teļiem, kas ir vecāki par divām nedēļām, jātiek pie svaiga ūdens pietiekamā daudzumā vai arī jāspēj
        apmierināt vajadzību uzņemt šķidrumu, dzerot citus šķidrumus.
    14. Barošanas un dzirdināšanas inventāram jābūt projektētam, konstruētam, izvietotam un uzturētam tā, lai līdz
        minimumam samazinātu teļu barības un ūdens piesārņojumu.