title: Padomes Pirmā direktīva (1973. gada 24. jūlijs) par normatīvo un administratīvo aktu koordināciju attiecībā uz uzņēmējdarbības sākšanu un veikšanu tiešās apdrošināšanas nozarē, kas nav dzīvības apdrošināšana

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31973L0239

Oficiālais Vēstnesis L 228 , 16/08/1973 Lpp. 0003 - 0019 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 6 Sējums 1 Lpp. 0146  Speciālizdevums grieķu valodā Nodaļa 06 Sējums 1 Lpp. 0157  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 6 Sējums 1 Lpp. 0146  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 06 Sējums 1 Lpp. 0143  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 06 Sējums 1 Lpp. 0143

		Padomes Pirmā direktīva(1973. gada 24. jūlijs)par normatīvo un administratīvo aktu koordināciju attiecībā uz uzņēmējdarbības sākšanu un veikšanu tiešās apdrošināšanas nozarē, kas nav dzīvības apdrošināšana(73/239/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 57. panta 2. punktu,ņemot vērā vispārīgo programmu [1] par ierobežojumu atcelšanu brīvībai veikt uzņēmējdarbību, un jo īpaši tās IV C sadaļu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā, pamatojoties uz vispārīgo programmu, ierobežojumu atcelšana attiecībā uz aģentūru un filiāļu dibināšanu tiešās apdrošināšanas jomā ir atkarīga no nosacījumu koordinācijas šās uzņēmējdarbības sākšanai un veikšanai; tā kā šī koordinācija vispirms būtu jāveic attiecībā uz tiešo apdrošināšanu, kas nav dzīvības apdrošināšana;tā kā, lai atvieglotu uzņēmējdarbības sākšanu un veikšanu apdrošināšanas nozarē, ir svarīgi likvidēt atšķirības valstu tiesību aktos par uzraudzību; tā kā, lai sasniegtu šo mērķi un reizē nodrošinātu pietiekamu apdrošināto un trešo personu aizsardzību visās dalībvalstīs, jo īpaši vēlams koordinēt noteikumus par finanšu garantijām, kas prasītas no apdrošināšanas uzņēmumiem;tā kā risku klasifikācija dažādās apdrošināšanas nozarēs ir vajadzīga, lai konkrēti noteiktu, kurām darbībām vajadzīga licence, kā arī minimālo garantiju fonda apjomu, kas paredzēts katrai apdrošināšanas nozarei;tā kā nav vēlams šo direktīvu attiecināt uz savstarpējās apdrošināšanas sabiedrībām, kas saskaņā ar to juridisko statusu atbilst attiecīgiem drošības un finanšu garantiju nosacījumiem; tā kā šo direktīvu nevajadzētu attiecināt arī uz tādām iestādēm vairākās dalībvalstīs, kuras darbojas tikai ļoti ierobežotā jomā un kuru darbības teritorija un klienti ir noteikti ar likumu;tā kā dažādu valstu tiesību aktos ir dažādi noteikumi attiecībā uz darbību, ko reizē veic veselības apdrošināšanā, kredītapdrošināšanā un galvojumu apdrošināšanā, kā arī atbildības apdrošināšanā, nodrošinot tiesisku aizsardzību pret trešām personām, savstarpēji vai ar citām apdrošināšanas nozarēm; tā kā šo atšķirību pastāvēšana pēc tam, kad ir atcelti ierobežojumi tiesībām veikt uzņēmējdarbību apdrošināšanas nozarēs, kas nav dzīvības apdrošināšana, nozīmētu, ka šķēršļi uzņēmējdarbības veikšanai nav likvidēti; tā kā šī problēma jārisina turpmākā koordinācijā, kas jāveic relatīvi īsā laikā;tā kā visās dalībvalstīs uzraudzība ir jāveic visās apdrošināšanas nozarēs, uz kurām attiecas šī direktīva; tā kā šāda uzraudzība nav iespējama, ja no uzņēmumiem, kas darbojas šajās apdrošināšanas nozarēs, neprasa oficiālu atļauju; tā kā tāpēc jānosaka šādas atļaujas piešķiršanas vai atsaukšanas nosacījumi; tā kā jāparedz tiesības griezties tiesā gadījumā, ja atļauju nepiešķir vai atsauc;tā kā attiecībā uz apdrošināšanas nozarēm, ko sauc par transporta apdrošināšanas nozarēm un kas pielikuma A punktā minētas ar 4., 5., 6., 7. un 12. numuru, un kredītapdrošināšanas nozarēm, kas pielikuma A punktā minētas ar 14. un 15. numuru, ir vēlams ieviest brīvākus noteikumus, ņemot vērā pastāvīgās svārstības darījumos ar precēm un kredītiem;tā kā centieni izstrādāt kopīgu metodi tehnisko rezervju aprēķināšanai ir aktuāls jautājums Kopienas mērogā; tā kā tāpēc koordināciju šinī jomā, kā arī jautājumus, kas attiecas uz ieguldījumu kategoriju noteikšanu un aktīvu novērtēšanu, ir vēlams paredzēt turpmākās direktīvās;tā kā, lai apdrošināšanas uzņēmumi varētu pildīt savas apdrošināšanas saistības, tiem jābūt pietiekami nodrošinātiem ne tikai ar tehniskām rezervēm, bet arī ar papildrezervēm, tā sauktajām maksātspējas rezervēm, kas ir brīvi līdzekļi nodrošinājumam pret svārstībām darījumos; tā kā, lai nodrošinātu to, ka prasības šādā nolūkā izvirza saskaņā ar objektīviem kritērijiem, radot vienādus konkurences apstākļus vienāda lieluma uzņēmumiem, ir vēlams nodrošināt to, ka šādas rezerves saista ar visu uzņēmuma darījumu kopējo apjomu, nosakot tās pēc diviem drošības kritērijiem, viens no kuriem pamatojas uz prēmijām, bet otrs – uz prasībām;tā kā ir vēlams prasīt obligātu garantiju fondu, kas atbilst riska nopietnībai attiecīgajā apdrošināšanas nozarē, lai nodrošinātu to, ka izveidotajiem uzņēmumiem ir pietiekami daudz līdzekļu, un ka, veicot darījumus, maksātspējas rezerves noteikti nekļūst mazākas par drošības minimumu;tā kā ir jāparedz noteikumi gadījumiem, kad uzņēmumam finansiālā stāvokļa dēļ var rasties grūtības pildīt apdrošināšanas saistības;tā kā koordinētos noteikumus par uzņēmējdarbības sākšanu un veikšanu Kopienā tiešās apdrošināšanas nozarē vajadzētu piemērot visiem uzņēmumiem, kas ienāk tirgū, kā arī aģentūrām un filiālēm, ja uzņēmuma galvenais birojs atrodas ārpus Kopienas; tā kā attiecībā uz uzraudzības metodēm tomēr ir vēlams paredzēt īpašus noteikumus šādām aģentūrām vai filiālēm, ņemot vērā, ka to uzņēmumu aktīvi, kuriem tās pieder, atrodas ārpus Kopienas;tā kā tomēr vajadzētu ļaut atkāpties no šiem īpašajiem nosacījumiem, ievērojot principu, ka šādām aģentūrām un filiālēm nevajadzētu radīt labvēlīgākus apstākļus kā Kopienas uzņēmumiem;tā kā daži pagaidu noteikumi vajadzīgi tāpēc, lai jau esošie mazie un vidēji lielie uzņēmumi varētu pielāgoties prasībām, kas dalībvalstīs jāuzliek saskaņā ar šo direktīvu, piemērojot Līguma 53. pantu;tā kā ir svarīgi garantēt vienādu koordinētu noteikumu piemērošanu un šajā sakarā radīt ciešu sadarbību starp Komisiju un dalībvalstīm minētajā jomā,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.I sadaļa- Vispārīgi noteikumi1. pantsŠī direktīva attiecas uz pašnodarbinātu darbību sākšanu un veikšanu tiešās apdrošināšanas jomā, ko veic apdrošināšanas uzņēmumi, kuri izveidoti dalībvalstīs vai grib tajās darboties apdrošināšanas nozarēs, kas noteiktas šīs direktīvas pielikumā.2. pantsŠī direktīva neattiecas uz:1. Šāda veida apdrošināšanu:a) dzīvības apdrošināšanu, kas ir apdrošināšanas nozare, kura ietver dzīvības apdrošināšanu tikai līdz noteiktam vecumam, tikai dzīvības riska apdrošināšanu, dzīvības apdrošināšanu līdz noteiktam vecumam vai pret pāragru nāvi, dzīvības apdrošināšanu ar prēmiju atmaksāšanu, tontīnu, laulības apdrošināšanu un dzimšanas apdrošināšanu;b) regulāriem maksājumiem;c) papildapdrošināšanu, ko veic dzīvības apdrošināšanas uzņēmumi un kas ietver apdrošināšanu pret ievainojumiem, kuri rada darbaspēju zudumu, apdrošināšanu pret nelaimes gadījumiem, kas izraisa nāvi, apdrošināšanu pret invaliditāti, kas radusies nelaimes gadījuma vai slimības dēļ, ja šie dažādie apdrošināšanas veidi papildina dzīvības apdrošināšanu;d) apdrošināšanu, kas ir daļa no likumos noteiktās sociālā nodrošinājuma sistēmas;e) apdrošināšanu, kāda ir Īrijā un Apvienotajā Karalistē un ko sauc par "neanulējamu ilgtermiņa veselības apdrošināšanu"2. Šādām operācijām:a) kapitāla izpirkšanas operācijām, kas noteiktas katras dalībvalsts tiesību aktos;b) sociālā nodrošinājuma un pašpalīdzības institūciju operācijām, kuru izmaksātās atlīdzības apjoms ir atkarīgs no līdzekļiem, kas tām pieejami, un kuros dalībnieku ieguldījumu nosaka, pamatojoties uz vienotu likmi;c) operācijam, ko veic organizācijas, kuras nav juridiskas personas, nolūkā nodrošināt dalībniekiem savstarpēju apdrošināšanu bez prēmiju maksājumiem vai tehnisku rezervju izveides;d) kamēr nav notikusi koordinācija, ko paredzēts īstenot četros gados pēc šīs direktīvas izziņošanas, eksporta kredītapdrošināšanas operācijām uz valsts rēķina vai ar tās atbalstu.3. pants1. Šī direktīva neattiecas uz savstarpējās apdrošināšanas sabiedrībām, ja tās ievēro šādus nosacījumus:- statūtos paredz noteikumus par papildieguldījumu piesaistīšanu vai savas izmaksājamās atlīdzības apjoma samazināšanu,- neapdrošina atbildības riskus-ja vien tajos nav ietverta papildapdrošināšana pielikuma C daļas nozīmē-vai kredītriskus un galvojuma riskus,- gada ienākumi no ieguldījumiem par darījumiem, uz kuriem attiecas šī direktīva, nav lielāki par vienu miljonu norēķinu vienību,un- vismaz pusi ienākumu no ieguldījumiem par darījumiem, uz kuriem attiecas šī direktīva, ienes personas, kas ir savstarpējās apdrošināšanas sabiedrības dalībnieki.2. Šī direktīva turklāt neattiecas uz savstarpējās apdrošināšanas sabiedrībām, kuras ar citām līdzīgām sabiedrībām noslēgušas nolīgumus, kas paredz pilnīgu pārapdrošināšanu to izdotajām apdrošināšanas polisēm vai saskaņā ar kuriem uzņēmumi cesionāri uzņemas uzņēmumu cedentu saistības, kas izriet no šādām polisēm.Šādā gadījumā uz uzņēmumu cesionāru attiecas šās direktīvas noteikumi.4. pantsŠī direktīva neattiecas uz šādām iestādēm, ja vien kompetences sakarā nav grozīti to statūti vai tiesību akti:a) uz publisko tiesību subjektiem, kam pieder monopols (Monopolanstalten):Vācijā1. Badische Gebäudeversicherungsanstalt, Karlsruhe.2. Bayerische Landesbrandversicherungsanstalt, Munich.3. Bayerische Landestierversicherungsanstalt, Schlachtviehversicherung, Munich.4. Braunschweigische Landesbrandversicherungsanstalt, Brunswick.5. Hamburger Feuerkasse, Hamburg.6. Hessische Brandversicherungsanstalt (Hessische Brandversicherungskammer), Darmstadt.7. Hessische Brandversicherungsanstalt, Kassel.8. Hohenzollernsche Feuerversicherungsanstalt, Sigmaringen.9. Lippische Landesbrandversicherungsanstalt, Detmold.10. Nassauische Brandversicherungsanstalt, Wiesbaden.11. Oldenburgische Landesbrandkasse, Oldenburg.12. Ostfriesische Landschaftliche Brandkasse, Aurich.13. Feuersozietät Berlin, Berlin.14. Württembergische Gebäudebrandversicherungsanstalt, Stuttgart.Tomēr teritoriālo kompetenci neuzskata par grozītu, ja, apvienojoties minētajām iestādēm, jaunajai iestādei saglabājas iepriekšējo iestāžu teritoriālā kompetence; neuzskata par grozītu arī kompetenci attiecībā uz apdrošināšanas nozarēm, ja viena no šīm iestādēm šajā pašā teritorijā pārņem vienu vai vairākas citas šādas iestādes nozares.Uz šādiem uzņēmumiem ar valsts kapitāla daļu:1. Postbeamtenkrankenkasse.2. Krankenversorgung der Bundesbahnbeamten;b) uz šādām iestādēm:Francijā1. Caisse départementale des incendiés des Ardennes.2. Caisse départementale des incendiés de la Côte-d'Or.3. Caisse départementale des incendiés de la Marne.4. Caisse départementale des incendiés de la Meuse.5. Caisse départementale des incendiés de la Somme.6. Caisse départementale grêle du Gers.7. Caisse départementale grêle de l'Hérault;c) ĪrijāVoluntary Health Insurance Board;d) ItālijāThe Cassa di Previdenza per l'assicurazione degli sportivi (Sportass);e) Apvienotajā KaralistēThe Crown Agents.5. pantsŠajā direktīvā:a) "norēķinu vienība" nozīmē Eiropas Investīciju bankas Statūtu 4. pantā definēto vienību;b) "atbilstīgi aktīvi" nozīmē apdrošināšanas saistību, kas izteiktas noteiktā valūtā, pārstāvēšanu ar aktīviem, kas izteikti vai realizējami tajā pašā valūtā;c) "aktīvu lokalizācija" nozīmē, ka dalībvalstī ir kustami vai nekustami aktīvi, bet tas nav uzskatāms par prasību ieķīlāt kustamo īpašumu vai uz nekustamu īpašumu attiecināt ierobežojumus, piemēram, hipotēku reģistrāciju. Aktīvus, kas ir prasības pret parādniekiem, uzskata par tādiem aktīviem, kas atrodas dalībvalstī, kurā tie realizējami.II sadaļa- Noteikumi, kas attiecas uz uzņēmumiem, kuru galvenais birojs atrodas Kopienā.A iedaļa : Darbības sākšanas nosacījumi6. pants1. Katra dalībvalsts nosaka, ka vajadzīga oficiāla licence, lai tās teritorijā sāktu uzņēmējdarbību tiešās apdrošināšanas nozarē.2. Attiecīgās dalībvalsts kompetentā iestāde izsniedz šādu licenci, ja to lūdz:a) uzņēmums, kas izveido galveno biroju šajā valstī;b) uzņēmums, kurš atver filiāli vai aģentūru šajā dalībvalstī, bet kura galvenais birojs atrodas citā dalībvalstī;c) uzņēmums, kas, saņēmis prasīto licenci saskaņā ar a) vai b) apakšpunktu, izvērš savus darījumus šajā valstī citās apdrošināšanas nozarēs;d) uzņēmums, kas, saskaņā ar 7. panta 1. punktu saņēmis licenci darboties kādā valsts teritorijas daļā, paplašina savus darījumus ārpus šīs daļas.3. Lai piešķirtu licenci, dalībvalstis neprasa iemaksu vai garantiju.7. pants1. Licence ir derīga visā valsts teritorijā tiktāl, ciktāl to ļauj valsts tiesību akti, ja vien pretendents nav lūdzis licenci veikt darījumus tikai daļā valsts teritorijas.2. Licenci piešķir noteiktai apdrošināšanas nozarei. Tā ir derīga visai nozarei, ja vien pretendents nav nodomājis apdrošināt tikai daļu no riskiem, kas iekļauti attiecīgajā nozarē, kā tie uzskaitīti pielikuma A punktā.Tomēr:a) jebkura dalībvalsts var piešķirt licenci jebkurai nozaru grupai, kas norādīta pielikuma B punktā, ja tā šādai licencei pievieno attiecīgu apzīmējumu, kas norādīts minētajā punktā;b) licence, kas piešķirta vienai apdrošināšanas nozarei vai nozaru grupai, ir derīga arī tādu apakšrisku apdrošināšanai, kas iekļauti citā nozarē, ja ir ievēroti pielikuma C punktā norādītie nosacījumi;c) kamēr nav notikusi koordinācija, kas jāveic četros gados pēc šīs direktīvas izziņošanas, Vācijas Federatīvā Republika var uzturēt spēkā noteikumu, kas tās teritorijā aizliedz reizē veikt darījumus veselības apdrošināšanā, kredītapdrošināšanā un galvojumu apdrošināšanā, kā arī atbildības apdrošināšanā, nodrošinot tiesisku aizsardzību pret trešām personām savstarpēji vai ar citām nozarēm.8. pants1. Dalībvalstis nosaka, ka uzņēmumiem, kuri darbojas to teritorijā un kuriem vajadzīgas licences,a) jābūt kādā no šādām formām:- Beļģijas Karalistē:"société anonyme/naamloze vennootschap", "société en commandite par actions/vennootschap bij wijze van geldschieting op aandelen", "association d'assurance mutuelle/onderlinge verzekeringsmaatschappij", "société coopérative/cooperative vennootschap",- Dānijā:"Aktieselskaber" (akciju sabiedrības), "gensidige selskaber"(pašpalīdzības biedrības),- Vācijas Federatīvajā Republikā:"Aktiengesellschaft", "Versicherungsverein auf Gegenseitigkeit", "Öffentlich-rechtliches Wettbewerbs-Versicherungsunternehmen",- Francijas Republikā:"société anonyme", "société à forme mutuelle","mutuelle", "union de mutuelles",- Īrijas Republikā:"incorporated companies limited by shares or by guarantee or unlimited"- Itālijas Republikā:"società per azioni", "società cooperativa", "mutua di assicurazione"- Luksemburgas Lielhercogistē:"société anonyme", "société en commandite par actions", "association d'assurances mutuelles", "société coopérative",- Nīderlandes Karalistē:"naamloze vennootschap", "onderlinge waarborgmaatschappij", "coöperative vereniging",- Apvienotajā Karalistē:"incorporated companies limited by shares or by guarantee or unlimited","societies registered under the Industrial and Provident Societies Acts","societies registered under the Friendly Societies Act", Lloyd's underwriters.Turklāt vajadzības gadījumā dalībvalstis var izveidot uzņēmumus saskaņā ar jebkuru zināmo publisko tiesību formu ar noteikumu, ka šādi uzņēmumi nodarbojas ar apdrošināšanas operācijām ar nosacījumiem, kas ir līdzvērtīgi kā tiem uzņēmumiem, kurus reglamentē privātās tiesības;b) jānodarbojas vienīgi ar apdrošināšanu un no tās tieši izrietošām operācijām, neveicot citus komercdarījumus;c) jāiesniedz darbības plāns saskaņā ar 9. panta noteikumiem;d) jābūt obligātam garantiju fondam, kas paredzēts 17. panta 2. punktā.2. Uzņēmumam, kas vēlas saņemt licenci darbības izvēršanai citās nozarēs vai, gadījumā, kas minēts 6. panta 2. punkta d) apakšpunktā, citās teritorijas daļās, jāiesniedz darbības plāns saskaņā ar 9. panta noteikumiem attiecībā uz šīm citām nozarēm vai citām teritorijas daļām.Turklāt tam jāpierāda, ka tam ir 16. pantā paredzētās maksātspējas rezerves, un, ja attiecībā uz šīm citām nozarēm 17. panta 2. punkta noteikumos prasīts lielāks minimālais garantiju fonds nekā iepriekš, - to, ka tam šāds fonds ir.3. Šie koordinācijas pasākumi neliedz dalībvalstīm piemērot noteikumus, kas paredz, ka direktoriem un vadītājiem vajadzīga tehniska kvalifikācija vai ka jāiesniedz dibināšanas dokuments vai statūti, vispārīgie un īpašie polišu nosacījumi, tarifi un visa cita dokumentācija, kas vajadzīga pienācīgas uzraudzības veikšanai.4. Iepriekš minētie noteikumi nevar paredzēt, ka, izskatot licences lūgumu, jāņem vērā attiecīgā tirgus ekonomikas vajadzības.9. pantsDarbības plānā, kas minēts 8. panta 1. punkta c) apakšpunktā, jābūt šadiem datiem vai pierādījumiem:a) riski, kurus uzņēmums paredz apdrošināt; vispārīgie un īpašie paredzētās polises nosacījumi;b) tarifi, kurus paredzēts piemērot katrā darījumu kategorijā;c) galvenie pārapdrošināšanas principi;d) minimālā garantiju fonda struktūra;e) aprēķini par izdevumiem, kas saistīti ar administratīvo pakalpojumu ieviešanu un darījumu aizsardzības nodrošinājumu; finanšu līdzekļi, no kuriem paredzēts tos segt;un pirmajos trijos finanšu gados arī:f) to vadības izdevumu aprēķini, kas nav ieviešanas izmaksas, un, konkrēti, kārtējos vispārējos izdevumus un komisijas naudu;g) aprēķini, kas saistīti ar prēmijām vai ieguldījumiem un prasībām;h) paredzamā bilance;i) aprēķini, kas saistīti ar finanšu līdzekļiem, kas paredzēti apdrošināšanas saistību segšanai un maksātspējas rezerves nodrošināšanai.Tomēr a) un b) apakšpunktā minētie dati nav vajadzīgi attiecībā uz riskiem, kas pielikuma A punktā ir klasificēti ar 4., 5., 6., 7. un 12. numuru, un b) apakšpunktā minētie dati nav vajadzīgi attiecībā uz riskiem, kas pielikuma A punktā klasificēti ar 14. un 15. numuru. Dati, kas norādīti a) un b) apakšpunktā, nav vajadzīgi attiecībā uz riskiem, kas minētajā pielikuma punktā klasificēti ar 11. numuru.10. pants1. Katra dalībvalsts prasa, lai uzņēmumi, kuri šajā dalībvalstī vēlas saņemt atļauju aģentūras vai filiāles atvēršanai un kuru galvenais birojs atrodas citā dalībvalstī, ievēro šādus nosacījumus:a) iesniedz savus statūtus, kā arī direktoru un vadītāju sarakstu;b) uzrāda sertifikātu, ko izdevušas kompetentās iestādes valstī, kurā atrodas galvenais birojs, norādot apdrošināšanas nozares, kurās uzņēmumam ir tiesības darboties, apliecinot, ka tam ir minimālais garantiju fonds vai, ja tas ir lielāks, - minimālās maksātspējas rezerves, kas aprēķinātas saskaņā ar 16. panta 3. punktu, un norādot, kurus riskus uzņēmums apdrošina, kā arī finanšu līdzekļus, kas minēti 11. panta 1. punkta e) apakšpunktā;c) iesniedz darbības plānu saskaņā ar 11. pantu;d) ieceļ pilnvarotu pārstāvi, kura pastāvīgā dzīvesvieta un uzturēšanās vieta atrodas uzņēmējā valstī un kuram ir attiecīgas pilnvaras, lai uzņēmuma vārdā uzņemtos saistības pret trešām personām, kā arī pārstāvētu to attiecībās ar uzņēmējas valsts iestādēm un tiesām; ja pārstāvis ir juridiska persona, tā galvenajam birojam jāatrodas uzņēmējā valstī, un savukārt jāieceļ iepriekš minētajiem nosacījumiem atbilstīga persona, kas to pārstāv. Dalībvalsts nevar iecelto pārstāvi noraidīt, izņemot gadījumu, kad tam nav vajadzīgās reputācijas vai tehniskās kvalifikācijas, kāda vajadzīga to uzņēmumu direktoriem, kuru galvenais birojs atrodas attiecīgajā valstī.Attiecībā uz Lloyd's sabiedrību, gadījumā, ja uzņēmējā valstī notiek tiesas prāva sakarā ar apdrošināšanas saistībām, pret apdrošinātajām personām nedrīkst izturēties sliktāk kā tad, ja prāva būtu ierosināta sakarā ar vienkāršākiem darījumiem. Tāpēc pilnvarotajam pārstāvim jābūt attiecīgi pilnvarotam, lai pret viņu varētu uzsākt tiesvedību un tādējādi viņš varētu radīt saistības Lloyd's apdrošinātājiem.2. Katra dalībvalsts nosaka, ka uzņēmumiem, kas grib saņemt licenci, lai izvērstu aģentūras vai filiāles darījumus citās nozarēs vai citās valsts teritorijas daļās, kā paredzēts 6. panta 2. punkta d) apakšpunktā, jāiesniedz darbības plāns saskaņā ar 11. pantu un jāievēro šā panta 1. punkta b) apakšpunktā minētie nosacījumi.3. Šie koordinācijas pasākumi neliedz dalībvalstīm ieviest noteikumus, kas paredz, ka visiem apdrošināšanas uzņēmumiem jāiesniedz apstiprināšanai vispārīgie un īpašie polišu nosacījumi, tarifi un visa cita dokumentācija, kas vajadzīga pienācīgas uzraudzības veikšanai.4. Iepriekš minētie noteikumi nevar paredzēt, ka lūgumus piešķirt licenci izskata atkarībā no attiecīgā tirgus ekonomikas vajadzībām.11. pants1. Aģentūras vai filiāles darbības plānā, kas minēts 10. panta 1. punkta c) apakšpunktā, jābūt šādiem datiem vai pierādījumiem:a) riski, kurus uzņēmums apņemas apdrošināt uzņēmējā valstī; vispārīgie un konkrētie paredzētās polises nosacījumi;b) tarifi, kurus uzņēmums paredz izmantot katrā darījumu kategorijā;c) galvenie pārapdrošināšanas principi;d) uzņēmuma maksātspējas rezerve, kas minēta 16. un 17. pantā;e) aprēķini par izdevumiem, kas saistīti ar administratīvo pakalpojumu ieviešanu un darījumu drošību; finanšu līdzekļi, no kuriem paredzēts tos segt;un pirmajos trijos finanšu gados arī:f) vadības izdevumu aprēķini;g) aprēķini, kas saistīti ar prēmijām vai ieguldījumiem un prasībām jaunu darījumu sakarā;h) paredzamā aģentūras vai filiāles bilance.Tomēr a) un b) apakšpunktā minētie dati nav vajadzīgi attiecībā uz riskiem, kas pielikuma A punktā ir klasificēti ar 4., 5., 6., 7. un 12. numuru, un b) apakšpunktā minētie dati nav vajadzīgi attiecībā uz riskiem, kas pielikuma A punktā klasificēti ar 14. un 15. numuru. Dati, kas norādīti a) un b) apakšpunktā, nav vajadzīgi attiecībā uz riskiem, kas minētajā pielikuma punktā klasificēti ar 11. numuru.2. Darbības plānam jāpievieno bilance un uzņēmuma peļņas un zaudējumu pārskats par katru no pēdējiem trim finanšu gadiem. Ja uzņēmums vēl nav darbojies trīs finanšu gadus, tam jāiesniedz pārskati tikai par tiem finanšu gadiem, kuros tas darbojies.Attiecībā uz Lloyd's sabiedrību, bilances un peļņas un zaudējumu pārskata publikāciju aizstāj ar obligātiem gada tirdzniecības pārskatiem par apdrošināšanas darījumiem un tiem pievieno ar zvērestu apliecinātu rakstisku liecību, kas apstiprina, ka par katru apdrošinātāju ir izsniegta revidenta apliecība, un kas pierāda, ka saistības, kas izriet no šiem darījumiem, pilnībā sedz aktīvi. Šiem dokumentiem jāļauj iestādēm gūt priekšstatu par sabiedrības maksātspēju.3. Darbības plānu kopā ar to iestāžu atzinumiem, kuras ir kompetentas izsniegt licences, pārsūta tās valsts kompetentajām iestādēm, kurā atrodas uzņēmuma galvenais birojs. Pēdējās minētās iestādes paziņo savu viedokli pirmajām minētajām iestādēm trīs mēnešos pēc dokumentu saņemšanas. Ja šajā laikā tās savu viedokli nav paziņojušas, uzskata, ka tas ir labvēlīgs.12. pantsVisi lēmumi atteikt licenci precīzi jāpamato un jāpaziņo attiecīgajam uzņēmumam.Katra dalībvalsts paredz tiesības atteikuma gadījumā griezties tiesā.Šādas tiesības paredz arī tādā gadījumā, ja kompetentās iestādes sešos mēnešos pēc tā saņemšanas nav izskatījušas lūgumu piešķirt licenci.B iedaļa : Darījumu veikšanas nosacījumi13. pantsDalībvalstis savā starpā cieši sadarbojas, uzraugot pilnvaroto uzņēmumu finansiālo stāvokli.14. pantsTās dalībvalsts uzraudzības iestāde, kurā atrodas uzņēmuma galvenais birojs, pārbauda uzņēmuma maksātspēju saistībā ar visiem darījumiem. Citu dalībvalstu uzraudzības iestādes piegādā iepriekš minētai iestādei visu informāciju, kas vajadzīga, lai tā varētu veikt šādu pārbaudi.15. pants1. Katra dalībvalsts, kurā notiek darījumi, lūdz uzņēmumu nodrošināt pietiekamas tehniskās rezerves.Šādu rezervju apjomu nosaka saskaņā ar noteikumiem, kas izstrādāti katrā valstī, vai, ja šādu noteikumu nav, - saskaņā ar attiecīgās valsts praksi.2. Tehniskajām rezervēm jābūt nodrošinātām ar līdzvērtīgiem un atbilstīgiem aktīviem, kas atrodas katrā valstī, kurā veic darījumus. Dalībvalstis tomēr var ļaut atkāpties no noteikumiem attiecībā uz atbilstīgiem aktīviem un aktīvu lokalizāciju.Ņemot vērā Luksemburgas Lielhercogistes īpašo stāvokli, tā tikmēr, kamēr nav koordinēti tiesību akti par uzņēmumu darbības pārtraukšanu, var uzturēt spēkā tehnisko rezervju garantijas sistēmu, kas pastāv laikā, kad šī direktīva stājas spēkā.Tās valsts noteikumi, kurā notiek darījumi, nosaka šādu aktīvu veidu un, vajadzības gadījumā, cik tos var izmantot tehnisko rezervju nodrošināšanai, kā arī paredz noteikumus šādu aktīvu novērtēšanai.3. Ja dalībvalsts atļauj nodrošināt tehniskās rezerves ar prasībām pret pārapdrošinātājiem, tā nosaka atļauto procentuālo daļu. Šādā gadījumā tā var neprasīt lokalizēt savā teritorijā aktīvus, kas ir šādas prasības, neatkarīgi no 2. punkta noteikumiem.4. Tās dalībvalsts uzraudzības iestāde, kurā atrodas uzņēmuma galvenais birojs, pārbauda, vai uzņēmuma bilancē attiecībā uz tehniskajām rezervēm ir aktīvi, kas ir līdzvērtīgi apdrošināšanas saistībām, kādas tas uzņēmies visās valstīs, kur veic darījumus.16. pants1. Katra dalībvalsts liek uzņēmumiem, kuru galvenais birojs atrodas tās teritorijā, izveidot pietiekamas maksātspējas rezerves tā darījumiem kopumā.Maksātspējas rezerves atbilst uzņēmuma aktīviem, bez paredzamiem pasīviem, atskaitot nemateriālās vērtības. Jo īpaši jāņem vērā:- apmaksātais pamatkapitāls vai savstarpējās apdrošināšanas sabiedrībām - reālais sākumfonds,- viena puse no pamatkapitāla vai sākumfonda, kurš vēl nav apmaksāts, ja apmaksātā daļa ir 25 % no šā kapitāla vai fonda,- rezerves (obligātās un brīvās rezerves), kas neatbilst apdrošināšanas saistībām,- peļņas sadalījumu,- savstarpējās vai savstarpēja tipa apdrošināšanas sabiedrībām ar mainīgiem ieguldījumiem, — visas prasības, kas tām attiecīgajā finanšu gadā ir pret to dalībniekiem sakarā ar papildieguldījumiem līdz vienai pusei no starpības starp maksimālajiem ieguldījumiem un faktiski saņemtajiem ieguldījumiem, ievērojot nepārkāpjamo robežu 50 % no rezervēm,- pēc uzņēmuma lūguma, ja tas sniedz attiecīgus pierādījumus, un ar visu to dalībvalstu uzraudzības iestāžu piekrišanu, kurās uzņēmums darbojas, — visas slēptās rezerves, kas rodas no aktīvu nepietiekamas novērtēšanas vai pasīvu pārvērtēšanas bilancē, ja vien šādas slēptās rezerves nav izņēmums.Tehnisko rezervju pārvērtēšanu nosaka, salīdzinot tās ar apjomu, ko uzņēmums aprēķina saskaņā ar valsts noteikumiem; tomēr līdz turpmākai tehnisko rezervju koordinācijai, apjomu, kas ir vienāds ar 75 % no starpības starp rezervēm, kuras paredzētas neapmaksātiem riskiem, ko uzņēmums aprēķina pēc vienotas likmes, prēmijām piemērojot minimālo procentu, un apjomu, kuru iegūtu, rēķinot rezerves līgumu pēc līguma, ja valsts likumi ļauj izvēlēties no šīm divām metodēm, var ieskaitīt maksātspējas rezervēs līdz pat 20 %.2. Maksātspējas rezerves nosaka, pamatojoties vai nu uz gada prēmiju, vai ieguldījumu apjomu, vai uz vidējo prasību apjomu pēdējos trijos finanšu gados. Tomēr, lai aprēķinātu vidējo prasību apjomu uzņēmumiem, kas būtībā apdrošina tikai vienu vai vairākus riskus, kuri saistīti ar vētru, krusu vai salu, par bāzes laikposmu uzskata pēdējos septiņus gadus.3. Saskaņā ar 17. panta noteikumiem, maksātspējas rezervēm jābūt vienādām ar augstāko no šiem diviem rezultātiem:pirmais rezultāts (pamatojas uz prēmijām):- summē prēmijas vai ieguldījumus (tostarp ar prēmijām vai ieguldījumiem saistītos papildmaksājumus), kas pēdējā finanšu gadā pienākas par visiem tiešajiem darījumiem visos finanšu gados,- šai summai pieskaita visas prēmijas, kas saņemtas par pārapdrošināšanu pēdējā finanšu gadā,- no šīs summas atrēķina to prēmiju vai ieguldījumu kopsummu, kas pēdējā finanšu gadā anulētas, kā arī nodokļu un nodevu kopsummu, kas saistīti ar tām prēmijām vai ieguldījumiem, kuri ieskaitīti kopsummā.- Šādi iegūtu summu sadala divās daļās, pirmajā ieskaitot 10 miljonus norēķinu vienību, otrajā atstājot atlikumu; no katras daļas attiecīgi aprēķina 18 % un 16 % un tad saskaita.Pirmo rezultātu iegūst, reizinot šādi aprēķinātu summu ar koeficientu, kas ir attiecība starp to pēdējā finanšu gada prasību apjomu, kas uzņēmumam paliek, atskaitot maksājumus par pārapdrošināšanu, un prasību kopapjomu; šis koeficients noteikti nedrīkst būt mazāks par 50 %.Otrais rezultāts (pamatojas uz prasībām):- summē prasības, kas apmaksātas tiešajos darījumos (neatskaitot prasības, ko maksājuši pārapdrošinātāji un retrocesionāri) laikā, kas norādīts 2. punktā,- šai summai pieskaita prasības, kas apmaksātas par pārapdrošināšanu un retrocesijām, kas veiktas šajā pašā laikā,- šai summai pieskaita uzkrājumus vai rezerves par nesamaksātām prasībām, kas radušās pēdējā finanšu gada beigās gan par tiešajiem darījumiem, gan arī par pārapdrošināšanas līgumiem,- no šīs summas atrēķina prasību apjomu, kas samaksāts 2. punktā norādītajā laikā,- no atlikušās summas atskaita uzkrājumus vai rezerves, kas paredzētas nenomaksātām prasībām, kuras radušās otrā finanšu gada sākumā, kas ir pirms pēdējā finanšu gada, par kuru veikti aprēķini gan par tiešajiem darījumiem, gan pārapdrošināšanas līgumiem.Saskaņā ar 2. punktā noteikto bāzes laikposmu vienu trešdaļu vai vienu septītdaļu no šādi iegūtas summas sadala divās daļās, pirmajā ieskaitot septiņus miljonus norēķinu vienību, bet otrajā atstājot atlikumu; no katras daļas attiecīgi aprēķina 26 % un 23 % un tad saskaita.Otro rezultātu iegūst, reizinot šādi iegūtu summu ar koeficientu, kas ir attiecība starp to pēdējā finanšu gada prasību apjomu, kurš paliek pēc maksājumiem par pārapdrošināšanu un prasību kopapjomu minētajā finanšu gadā; šis koeficients noteikti nedrīkst būt mazāks par 50 %.4. Veselības apdrošināšanā, kur izmanto tādus pašus tehniskus paņēmienus kā dzīvības apdrošināšanā, katru procentuālo dalījumu, ko piemēro 3. punktā minētajām daļām, samazina trīskārt, ja:- maksājamās prēmijas aprēķina, pamatojoties uz slimību tabulām saskaņā ar matemātiskām metodēm, ko izmanto apdrošināšanā,- palielinoties vecumam, izveido rezerves,- iekasē papildu prēmiju, lai izveidotu pietiekamas drošības rezerves,- apdrošinātājs var anulēt līgumu tikai līdz trešā apdrošināšanas gada beigām,- līgumā paredz prēmiju palielināšanas vai maksājumu samazināšanas iespēju pat jau noslēgtajos līgumos.5. Lloyd's sabiedrībā tos pirmā rezultāta aprēķinus attiecībā uz prēmijām, kas minēti 3. punktā, veic, pamatojoties uz tīrajām prēmijām, kuras reizina ar nemainīgiem procentiem, ko katru gadu nosaka štata revidents. Šos nemainīgos procentus aprēķina, pamatojoties uz visjaunākajiem statistikas datiem par samaksāto komisijas naudu.Visus datus kopā ar attiecīgajiem aprēķiniem nosūta to valstu iestādēm, kurās Lloyd's sabiedrība darbojas.17. pants1. Garantiju fonds ir viena trešdaļa no maksātspējas rezerves.2. a) Garantiju fonds tomēr nevar būt mazāks par:- 400000 norēķinu vienībām gadījumā, ja apdrošina visus vai kādu no riskiem, kas ietverts vienā no pielikuma A punkta nozarēm ar 10., 11., 12., 13., 14. un 15. numuru,- 300000 norēķinu vienībām gadījumā, ja apdrošina visus vai kādu no riskiem, kas ietverts vienā no pielikuma A punkta nozarēm ar 1., 2., 3., 4., 5., 6., 7., 8. un 16. numuru,- 200000 norēķinu vienībām gadījumā, ja apdrošina visus vai kādu no riskiem, kas ietverts vienā no pielikuma A punkta nozarēm ar 9. un 17. numuru;b) ja uzņēmuma darījumi attiecas tikai uz dažām nozarēm vai dažiem riskiem, ņem vērā tikai to nozari vai risku, kuram vajadzīga vislielākā summa;c) savstarpējās apdrošināšanas un savstarpējās apdrošināšanas tipa sabiedrībām dalībvalstis var ļaut samazināt obligāto garantiju fondu par vienu ceturtdaļu.18. pants1. Dalībvalstis neparedz nekādus noteikumus attiecībā uz to aktīvu izvēli, kuri pārsniedz 15. pantā minētās tehniskās rezerves.2. Saskaņā ar 15. panta 2. punktu, 20. panta 1. un 3. punktu un 22. panta 1. punkta pēdējo daļu dalībvalstis neliedz brīvi rīkoties ar kustamiem vai nekustamiem aktīviem, kas ir daļa no atļautu darījumu aktīviem.Vācijas Federatīvā Republika līdz turpmākai noteikumu koordinācijai attiecībā uz uzņēmējdarbības sākšanu un veikšanu dzīvības apdrošināšanas nozarē tomēr var saglabāt ierobežojumus attiecībā uz aktīvu brīvu izmantošanu veselības apdrošināšanā 16. panta 4. punkta nozīmē tiktāl, ciktāl brīva to aktīvu izmantošana, kas ir matemātiskās rezerves, notiek saskaņā ar "Treuhänder" līgumu.Kamēr nav veikti turpmāki koordinācijas pasākumi, Dānijas Karaliste tomēr var saglabāt savus tiesību aktus, kas ierobežo tādu aktīvu brīvu izmantošanu, kurus apdrošināšanas uzņēmumi izveidojuši, lai segtu pensijas, kas maksājamas saskaņā ar obligāto apdrošināšanu pret darba traumām.3. Šie noteikumi neliedz veikt nevienu pasākumu, ko dalībvalstis, ievērojot tās valsts noteikumus, kurā notiek uzņēmējdarbība, saskaņā ar 15. panta 2. punktu un aizstāvot apdrošināto intereses, ir tiesīgas veikt kā attiecīgo uzņēmumu īpašnieki, dalībnieki vai partneri.19. pants1. Dalībvalstis prasa, lai visi uzņēmumi, kuru galvenais birojs atrodas to teritorijā, sagatavotu gada pārskatus par finanšu stāvokli un maksātspēju, ietverot visus darījumu veidus.2. Dalībvalstis prasa, lai uzņēmumi, kas darbojas to teritorijā, periodiski iesniedz pārskatus kopā ar statistikas dokumentiem, kas vajadzīgi uzraudzībai. Kompetentas uzraudzības iestādes nodrošina cita citu ar uzraudzībai vajadzīgajiem dokumentiem un informāciju.20. pants1. Ja uzņēmums neievēro 15. panta noteikumus, tās valsts uzraudzības iestāde, kurā uzņēmums darbojas, var aizliegt aktīvu brīvu izmantošanu minētajā valstī, iepriekš par to brīdinot tās valsts uzraudzības iestādes, kurā atrodas uzņēmuma galvenais birojs.2. Lai uzlabotu tāda uzņēmuma finanšu stāvokli, kura maksātspējas rezerves ir kļuvušas mazākas par 16. panta 3. punktā norādīto minimumu, tās valsts uzraudzības iestāde, kurā atrodas uzņēmuma galvenais birojs, pieprasa iesniegt apstiprināšanai plānu, kā atjaunot stabilu finanšu stāvokli.3. Ja maksātspējas rezerves kļūst mazākas par garantiju fondu, kas definēts 17. pantā, tās valsts uzraudzības iestāde, kurā atrodas uzņēmuma galvenais birojs, pieprasa iesniegt apstiprināšanai īstermiņa finanšu plānu.Tā var ierobežot vai aizliegt uzņēmuma aktīvu brīvu izmantošanu. Tā informē citu dalībvalstu iestādes, kuru teritorijā uzņēmumam ir atļauts veikt jebkurus pasākumus, un pēdējās minētās valstis pēc pirmās minētās valsts lūguma veic tādus pašus pasākumus.4. Kompetentās uzraudzības iestādes turpmāk var veikt visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai aizsargātu apdrošināto intereses gadījumos, kas paredzēti 1. un 3. punktā.5. To dalībvalstu uzraudzības iestādes, kuru teritorijā ir atļauta konkrētā uzņēmuma darbība, sadarbojas, lai ieviestu noteikumus, kas minēti no 1. līdz 4. punktam.21. pants1. Visas dalībvalstis paredz, ka uzņēmumi var nodot visu polišu portfeli vai daļu no tā, ja pārņēmējiem, ņemot vērā pārņemšanu, ir vajadzīgās maksātspējas rezerves.Attiecīgās uzraudzības iestādes savā starpā apspriežas, pirms apstiprina šādu pārņemšanu.2. Ja kompetenta uzraudzības iestāde pārņemšanu apstiprinājusi, šī pārņemšana tieši ietekmē apdrošināšanas ņēmējus vai apdrošinātos.C iedaļa : Licences atsaukšana22. pants1. Tās dalībvalsts kompetentā iestāde, kuras teritorijā atrodas uzņēmuma galvenais birojs un kura piešķīrusi licenci, var to atsaukt, ja uzņēmums:a) vairs neievēro darbības sākšanas nosacījumus;b) paredzētajā laikā nav spējis veikt pasākumus, kas paredzēti atjaunošanas plānā vai finanšu plānā, kas minēts 20. pantā;c) nepilda savus pienākumus saskaņā ar valsts noteikumiem.Ja licenci atsauc, tās valsts uzraudzības iestāde, kurā atrodas uzņēmuma galvenais birojs, paziņo to citu dalībvalstu uzraudzības iestādēm, kuras šim uzņēmumam izsniegušas licenci; tad arī tās atsauc piešķirtās licences. Tās valsts uzraudzības iestāde, kurā atrodas uzņēmuma galvenais birojs, sadarbībā ar minētajām citām iestādēm veic visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai aizsargātu apdrošināto intereses un jo īpaši ierobežo uzņēmuma aktīvu brīvu izmantošanu, ja šādi ierobežojumi jau nav ieviesti saskaņā ar 20. panta 1. punktu un 3. punkta 2. daļu.2. Licenci, kas piešķirta tāda uzņēmuma aģentūrai vai filiālei, kura galvenais birojs atrodas citā dalībvalstī, var atsaukt, ja aģentūra vai filiāle:a) vairs neievēro darbības sākšanas nosacījumus;b) nepilda pienākumus, kādus tai uzliek tās valsts noteikumi, kurā tā darbojas, jo īpaši attiecībā uz tehnisko rezervju izveidi, kā paredzēts 15. pantā.Pirms licences atsaukšanas tās valsts uzraudzības iestādes, kurā uzņēmums veic savu darbību, apspriežas ar tās valsts uzraudzības iestādi, kurā atrodas uzņēmuma galvenais birojs. Ja tās uzskata, ka šādas aģentūras vai filiāles darbība jāaptur pirms apspriešanās beigām, tās to nekavējoties iesaka tās valsts uzraudzības iestādei, kurā atrodas uzņēmuma galvenais birojs.3. Visi lēmumi par licences atsaukšanu vai darbības apturēšanu precīzi jāpamato un jāpaziņo attiecīgajam uzņēmumam.Katra dalībvalsts paredz tiesības griezties tiesā sakarā ar šādu lēmumu.III sadaļa- Noteikumi, kas attiecas uz aģentūrām vai filiālēm, kas reģistrētas Kopienā un pieder uzņēmumiem, kuru galvenais birojs atrodas ārpus Kopienas23. pants1. Katra dalībvalsts dod iespēju veikt 1. pantā minētos darījumus jebkuram uzņēmumam, kura galvenais birojs atrodas ārpus Kopienas, ja tas ir saņēmis oficiālu licenci.2. Dalībvalsts var piešķirt licenci, ja uzņēmums atbilst vismaz šādiem nosacījumiem:a) saskaņā ar savas valsts tiesību aktiem ir tiesīgs darboties apdrošināšanas nozarē;b) atver aģentūru vai filiāli šīs dalībvalsts teritorijā;c) aģentūras vai filiāles darbības vietā apņemas atvērt savu darījumu kontu un glabāt tur visus dokumentus, kas saistīti ar šiem darījumiem;d) ieceļ pilnvarotu pārstāvi, kuru apstiprina kompetentās iestādes;e) valstī, kurā uzņēmums veic savus darījumus, tam pieder aktīvi, kuru apjoms ir vismaz puse no minimālā apjoma, kas attiecībā uz garantiju fondu noteikts 17. panta 2. punktā, un nogulda vienu ceturtdaļu no minimālā apjoma kā drošības naudu;f) apņemas uzturēt maksātspējas rezerves saskaņā ar 25. panta prasībām;g) iesniedz darbības plānu saskaņā ar 11. panta 1. un 2. punkta noteikumiem.24. pantsDalībvalstis prasa uzņēmumiem nodrošināt pietiekamas tehniskās rezerves, lai tie varētu segt visas apdrošināšanas saistības, kuras tie uzņēmušies šo dalībvalstu teritorijā. Dalībvalstis gādā, lai aģentūra vai filiāle veidotu tehniskās rezerves no aktīviem, kas ir līdzvērtīgi šīm rezervēm un kas attiecīgās dalībvalsts noteiktajā apjomā ir atbilstīgie aktīvi.Dalībvalstu likumi attiecas uz tehnisko rezervju aprēķināšanu, ieguldījumu kategoriju noteikšanu un aktīvu novērtēšanu.Attiecīgās dalībvalstis prasa, lai aktīvi, kas ir tehniskās rezerves, būtu lokalizēti to teritorijā. Tomēr piemēro 15. panta 3. punktu.25. pants1. Dalībvalstis prasa, lai aģentūrām vai filiālēm, kuras reģistrētas to teritorijā, būtu maksātspējas rezerves, kas ir aktīvi bez paredzamiem pasīviem, atskaitot nemateriālās vērtības. Maksātspējas rezerves aprēķina saskaņā ar 16. panta 3. punktu. Lai aprēķinātu šīs rezerves, tomēr ņem vērā tikai prēmijas vai ieguldījumus un prasības, kas izriet no darījumiem, ko veic attiecīgā aģentūra vai filiāle.2. Garantiju fonds ir viena trešdaļa no maksātspējas rezervēm. Garantiju fonds nedrīkst būt mazāks kā puse no minimuma, kas noteikts 17. panta 2. punktā. Sākuma depozītu, ko nogulda saskaņā ar 23. panta 2. punkta e) apakšpunktu, ieskaita šādā garantiju fondā.3. Aktīvi, kas ir maksātspējas rezerves, garantiju fonda apjomā jātur valstī, kurā uzņēmums darbojas, bet to atlikums - Kopienā.26. pants1. Uzņēmums, kurš, saņēmis vienas dalībvalsts licenci, saņem vēl vienas vai vairāku citu dalībvalstu licenci atvērt aģentūras vai filiāles, var pretendēt uz vienu vai vairākām šādām priekšrocībām:a) maksātspējas rezerves, kas minētas 25. pantā, aprēķina saistībā ar visiem darījumiem, ko uzņēmums veic Kopienā; šādā gadījumā ņem vērā prēmijas vai ieguldījumus un prasības, kas izriet no darījumiem, kurus veic visas aģentūras vai filiāles, kas reģistrētas Kopienā;b) to atbrīvo no prasības arī šajās valstīs noguldīt depozītu, kas prasīts 23. panta 2. punkta e) apakšpunktā;c) aktīvus, kas ir garantiju fonds, tur jebkurā no dalībvalstīm, kurā uzņēmums darbojas.2. Ja vismaz divas attiecīgās dalībvalstis pilnībā vai daļēji atzīst iesniegumu, tās dalībvalsts kompetentā iestāde, kuras teritorijā atrodas pretendenta vecākā iestāde, pārbauda uzņēmuma maksātspēju attiecībā uz visiem tā darījumiem dalībvalstīs, kuras atzīst iesniegumu. Pēc uzņēmuma lūguma un ar vienprātīgu attiecīgo dalībvalstu apstiprinājumu šādu pārbaudi tomēr var veikt kādas citas dalībvalsts kompetentā iestāde. Iestāde, kas veic pārbaudi, no citām dalībvalstīm iegūst vajadzīgo informāciju par aģentūrām vai filiālēm to teritorijās.3. Šajā pantā paredzētās priekšrocības var atcelt pēc vienas vai vairāku ieinteresēto dalībvalstu iniciatīvas.27. pantsŠīs direktīvas 19. un 20. panta noteikumi attiecas arī uz to uzņēmumu aģentūrām un filiālēm, uz kuriem attiecas šī sadaļa.Attiecībā uz 20. panta piemērojumu, uzraudzības iestādei, kas ir atbildīga par vecāko iestādi, vai iestādei, kas tās vietā veic filiāļu vai aģentūru vispārējas maksātspējas pārbaudi, nodod tās valsts iestādei, kurā atrodas Kopienas uzņēmuma galvenais birojs.28. pantsJa 26. panta 2. punktā minētā iestāde atsauc licenci, šī iestāde par to paziņo citu dalībvalstu iestādēm, kurās uzņēmums darbojas, un tās veic attiecīgus pasākumus. Ja licences atsaukšanas iemesls ir vispārējā maksātspējas stāvokļa neatbilstība tam, par ko dalībvalstis vienojušās pēc lūguma, kas minēts 26. pantā, dalībvalstis, kuras devušas savu piekrišanu, arī atsauc piešķirtās licences.29. pantsIzmantojot nolīgumus, kas saskaņā ar Līgumu noslēgti ar vienu vai vairākām trešām valstīm, Kopiena var piekrist piemērot noteikumus, kas atšķiras no šajā iedaļā paredzētajiem noteikumiem, nolūkā nodrošināt dalībvalstīs pietiekamu aizsardzību apdrošinātajiem, ievērojot savstarpējības principu.IV sadaļa- Pagaidu noteikumi un citi noteikumi30. pants1. Dalībvalstis II sadaļā minētajiem uzņēmumiem, kas, stājoties spēkā šās direktīvas īstenošanas pasākumiem, sniedz apdrošināšanas pakalpojumus to teritorijās vienā vai vairākās 1. pantā minētajās nozarēs, 16. un 17. panta prasību izpildei paredz piecus gadus pēc šīs direktīvas izziņošanas.2. Turklāt dalībvalstis var:a) 1. punktā minētajiem uzņēmumiem, kuri piecos gados nav pilnībā izveidojuši maksātspējas rezerves, dot tā paveikšanai papildlaiku, kas nepārsniedz divus gadus, ar noteikumu, ka šāds uzņēmums saskaņā ar 20. pantu uzraudzības iestādeidara zināmus pasākumus, kurus tas paredz veikt šajā nolūkā;b) 1. punktā minētos uzņēmumus, kuru gada ienākumi no prēmijām vai ieguldījumiem pēc pieciem gadiem nav sešas reizes lielāki par obligāto garantiju fondu, kas noteikts 17. panta 2. punktā, atbrīvot no prasības līdz finanšu gada beigām izveidot minimālo garantiju fondu, kas ir sešas reizes mazāks par prēmiju vai ieguldījumu ienākumiem šajā gadā. Pēc 33. pantā paredzētās pārbaudes rezultātu izvērtēšanas, Padome pēc Komisijas priekšlikuma vienprātīgi pieņem lēmumu par to, kad dalībvalstīm šis atbrīvojums jāatceļ.3. Uzņēmumi, kas vēlas izvērst savus darījumus 8. panta 2. punkta vai 10. panta nozīmē, var to darīt, ja vien tūlīt izpilda visus šīs direktīvas noteikumus. Tomēr 2. punkta b) apakšpunktā minētos uzņēmumus, kuri attiecīgajā valstī izvērš darījumus citās apdrošināšanas nozarēs vai citās valsts teritorijas daļās, var uz desmit gadiem pēc šīs direktīvas izziņošanas atbrīvot no prasības izveidot 17. panta 2. punktā minēto minimālo garantiju fondu.4. Uzņēmumi, kuru struktūra atšķiras no 8. pantā uzskaitītajiem uzņēmumiem, trīs gadus pēc šās direktīvas izziņošanas var turpināt veikt savus darījumus tādā juridiskā formā, kāda tiem ir direktīvas izziņošanas laikā. Uzņēmumi, kas izveidoti Apvienotajā Karalistē saskaņā ar "Royal Charter" vai "private Act", vai "special public Act", var turpināt veikt savus darījumus esošajā formā neierobežotu laiku.Uzņēmumi Beļģijā, kuri atbilstīgi saviem mērķiem nodarbojas ar starpniecības hipotekārajiem aizdevumiem vai noguldījumu operācijām, saskaņā ar 15. panta 4. punktu noteikumos par privātu krājbanku uzraudzību, kuras koordinē 1967. gada 23. jūnija "arrête royal", var turpināt veikt šādus darījumus vēl trīs gadus pēc šīs direktīvas izziņošanas.Attiecīgās dalībvalstis sastāda šādu uzņēmumu sarakstu un iesniedz to citām dalībvalstīm un Komisijai.5. Pēc to uzņēmumu lūguma, kuri atbilst 15., 16. un 17. panta prasībām, dalībvalstis saskaņā ar pastāvošajiem noteikumiem pārtrauc piemērot tādus ierobežošanas pasākumus, kuri saistīti ar hipotēkām, depozītiem un vērtspapīriem.31. pantsDalībvalstis III sadaļā minētajām aģentūrām vai filiālēm, kuras, stājoties spēkā šīs direktīvas īstenošanas pasākumiem, darbojas vienā vai vairākās 1. pantā minētajās apdrošināšanas nozarēs un neizvērš savus darījumus 10. panta 2. punkta nozīmē, 25. panta nosacījumu izpildei paredz ilgākais piecus gadus pēc šīs direktīvas izziņošanas.32. pantsLīdz tam laikam, kamēr stājas spēkā nolīgums, kurš saskaņā ar 29. pantu noslēgts ar trešajām valstīm, un, vēlākais, četrus gadus pēc šās direktīvas izziņošanas jebkura dalībvalsts tiem uzņēmumiem, kas izveidoti tās teritorijā, var turpināt piemērot noteikumus, kas tiem piemēroti 1973. gada 1. janvārī, par atbilstīgiem aktīviem un tehnisko rezervju lokalizāciju, ja par to paziņo citām dalībvalstīm un Komisijai un ja nepārkāpj atvieglojumus, kas saskaņā ar 15. panta 2. punktu piešķirtas tiem dalībvalstu uzņēmumiem, kuri izveidoti tās teritorijā.V sadaļa- Nobeiguma noteikumi33. pantsKomisija un dalībvalstu kompetentās iestādes cieši sadarbojas, lai atvieglotu tiešās apdrošināšanas uzraudzību Kopienā un apzinātu grūtības, kas var rasties, piemērojot šo direktīvu.34. pants1. Sešos gados pēc šās direktīvas izziņošanas Komisija iesniedz Padomei ziņojumu par šajā direktīvā noteikto finansiālo prasību ietekmi uz stāvokli dalībvalstu apdrošināšanas tirgos.2. Vajadzības gadījumā pirms pārejas laika beigām, kas paredzēts 30. panta 1. punktā, Komisija iesniedz Padomei starpposmu ziņojumus.35. pantsDalībvalstis izdara grozījumus savos tiesību aktos, lai izpildītu šīs direktīvas prasības 18 mēnešos pēc tās izziņošanas, un tūlīt par to informē Komisiju.Šādi grozītus tiesību aktus saskaņā ar 30., 31. un 32. pantu piemēro 30 mēnešos pēc direktīvas izziņošanas.36. pantsPēc šās direktīvas izziņošanas dalībvalstis nodrošina to, ka galveno normatīvo vai administratīvo aktu noteikumus, kurus tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva, paziņo Komisijai.37. pantsPielikums ir šīs direktīvas daļa.38. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1973. gada 24. jūlijāPadomes vārdā —priekšsēdētājsI. Nørgaard[1] OV 2, 15.1.1962., 36/62. lpp.[2] OV C 27, 28.3.1968., 15. lpp.[3] OV 158, 18.7.1967., 1. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSA. Risku klasifikācija atbilstīgi apdrošināšanas nozarēm1. Nelaimes gadījumi (tostarp darba traumas un arodslimības)- pastāvīgi finansiāli pabalsti- pabalsti kompensāciju formā- abu iepriekšējo apvienojums- pasažieru traumas2. Slimība:- pastāvīgi finansiāli pabalsti- pabalsti kompensāciju formā- abu iepriekšējo apvienojums3. Sauszemes transportlīdzekļi (izņemot dzelzceļa ritošo sastāvu) Visi bojājumi vai zaudējums saistībā ar- sauszemes mehāniskajiem transportlīdzekļiem- sauszemes transportlīdzekļiem, kas nav mehāniski transportlīdzekļi4. Dzelzceļa ritošais sastāvsVisi dzelzceļa ritošā sastāva bojājumi vai tā zaudējums5. Gaisa transportsVisi gaisa transporta bojājumi vai tā zaudējums6. Kuģi (jūras, ezeru un upju, kā arī kanālu liellaivas) Visi bojājumi vai zaudējums saistībā ar- upju un kanālu liellaivām- ezeru liellaivām- jūras kuģiem7. Mantas tranzītā (tostarp preces, bagāža un citas)Visi bojājumi, kas nodarīti mantām tranzītā, vai to zaudējums neatkarīgi no transporta veida8. Ugunsgrēki un dabas parādībasVisi īpašuma bojājumi vai tā zaudējums (izņemot īpašumu, kas iekļauts 3., 4., 5., 6. un 7. nozarē) sakarā ar:- ugunsgrēkiem- sprādzieniem- vētrām- citām dabas parādībām- kodolenerģiju- zemes iegrimšanu9. Citi īpašuma bojājumiVisi īpašuma bojājumi vai tā zaudējums (izņemot to īpašumu, kas iekļauts 3., 4., 5., 6. un 7. nozarē) sakarā ar krusu vai salu, sakarā ar visiem citiem negadījumiem, piemēram, zādzību, izņemot tos, kas iekļauti 8. nozarē.10. Atbildība attiecībā uz mehāniskajiem transportlīdzekļiemAtbildība, izmantojot mehāniskos transportlīdzekļus, kas pārvietojas pa sauszemi (tostarp pārvadātāju atbildība)11. Atbildība attiecībā uz gaisa transportuAtbildība, izmantojot gaisa transportu (tostarp pārvadātāju atbildība)12. Atbildība attiecībā uz kuģiem (jūras, ezeru un upju kuģi, kā arī kanālu liellaivas)Atbildība, izmantojot kuģus, liellaivas vai laivas jūrā, ezeros, upēs vai kanālos (tostarp pārvadātāju atbildība)13. Vispārēja atbildībaAtbildība, kas nav minēta 10., 11. un 12. punktā.14. Kredīts- maksātnespēja (vispārēja)- eksporta kredīts- nomaksas kredīts- hipotēkas- lauksaimniecības kredīts15. Galvojums- galvojums (tiešs)- galvojums (netiešs)16. Dažādi finansiāli zaudējumi- nodarbinātības riski- nepietiekami ienākumi (vispārēji)- slikti laika apstākļi- pabalstu zaudējums- pastāvīgi vispārēji izdevumi- neparedzēti tirdzniecības izdevumi- tirgus vērtības zudums- nomas vai ienākumu zaudējums- netieši tirdzniecības zaudējumi, kas nav minēti iepriekš- citi finansiāli zaudējumi (nav saistīti ar tirdzniecību)- citi veida finansiāli zaudējumi17. Tiesvedības izdevumiTiesvedības izdevumi un tiesas prāvu izmaksasRiskus, kas iekļauti kādā nozarē, nevar iekļaut nevienā citā nozarē, izņemot C punktā minētajos gadījumos.B. Vairākām apdrošināšanas nozarēm piešķirto licenču aprakstsJa atļauja vienlaikus attiecas uz:a) 1. un 2. nozari, to sauc par "Nelaimes gadījumu un veselības apdrošināšanu";b) 1. (ceturto ievilkumu), 3., 7. un 10. nozari, to sauc par "Mehānisko transportlīdzekļu apdrošināšanu";c) 1. (ceturto ievilkumu), 4., 7. un 6. nozari, to sauc par "Jūras un sauszemes transportlīdzekļu apdrošināšanu";d) 1. (ceturto ievilkumu), 5., 7. un 11. nozari, to sauc par "Aviotransporta apdrošināšanu";e) 8. un 9. nozari, to sauc par "Apdrošināšanu pret ugunsgrēkiem un citiem īpašuma bojājumiem";f) 10., 11., 12. un 13. nozari, to sauc par "Atbildības apdrošināšanu";g) 14. un 15. nozari, to sauc par "Kredīta un galvojuma apdrošināšanu";h) visām nozarēm, - katra dalībvalsts izvēlas tās nosaukumu, paziņojot citām dalībvalstīm un Komisijai savu izvēli.C. ApakšriskiUzņēmums, kas saņēmis licenci apdrošināt pamatrisku vienā nozarē vai nozaru grupā, var apdrošināt arī citu nozaru riskus bez licences, ja tie:- ir saistīti ar pamatrisku,- attiecas uz objektu, kas ir apdrošināts pret pamatrisku, un- ir iekļauts pamatriska apdrošināšanas līgumā. Tomēr riskus, kas iekļauti pielikuma A punkta 14. un 15. nozarē, var arī neuzskatīt par citu nozaru apakšriskiem.--------------------------------------------------


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 98/30/EK (1998. gada 22. jūnijs) par kopīgiem noteikumiem dabasgāzes iekšējam tirgum

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31998L0030

Oficiālais Vēstnesis L 204 , 21/07/1998 Lpp. 0001 - 0012

		Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 98/30/EK(1998. gada 22. jūnijs)par kopīgiem noteikumiem dabasgāzes iekšējam tirgumEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 57. panta 2. punktu, 66. un 100.a pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],saskaņā ar Līguma 189.b pantā noteikto procedūru [3],(1) tā kā saskaņā ar Līguma 7.a pantu iekšējais tirgus aptver telpu bez iekšējām robežām, kurā ir nodrošināta preču,, pakalpojumu un kapitāla brīva aprite un personu brīva pārvietošanās; tā kā svarīgi ir pieņemt pasākumus, lai turpinātu iekšējā tirgus veidošanu;(2) tā kā saskaņā ar Līguma 7.c pantu jāņem vērā atšķirības konkrētu valstu ekonomikas attīstībā, bet atbrīvojumiem jābūt īslaicīgiem un tādiem, kas pēc iespējas mazāk traucē kopējā tirgus darbību;(3) tā kā konkurētspējīga dabasgāzes tirgus izveidošana ieņem svarīgu vietu iekšējā enerģētikas tirgus veidošanā;(4) tā kā Padomes 1991. gada 31. maija Direktīva 91/296/EEK par gāzes transportēšanu pa tīkliem [4] un Padomes 1990. gada 29. jūnija Direktīva 90/377/EEK par Kopienas izstrādāto procedūru, lai veicinātu pārredzamību gāzes un elektrības cenās, kas noteiktas tiešajiem lietotājiem rūpniecībā [5] veido pirmo posmu iekšējā dabasgāzes tirgus izveidošanā;(5) tā kā tagad ir jāpieņem turpmāki pasākumi, lai izveidotu iekšējo dabasgāzes tirgu;(6) tā kā šīs direktīvas noteikumiem nebūtu jāietekmē Līguma visaptveroša piemērošana, jo īpaši noteikumi par preču brīvu apriti iekšējā tirgū un konkurences noteikumi, kā arī nav jāietekmē Komisijas pilnvaras saskaņā ar Līgumu;(7) tā kā iekšējais dabasgāzes tirgus jāveido pakāpeniski, lai nozare elastīgi un organizēti varētu pielāgoties jaunajiem apstākļiem, un ir jāņem vērā dalībvalstu tirgu atšķirīgā struktūra;(8) tā kā iekšējā tirgus izveidošanai dabasgāzes nozarē būtu jāatstāj labvēlīga ietekme uz sistēmu savstarpēju savienošanu un savstarpēji izmantojamību, piemēram, gāzes savietojamo īpašību dēļ;(9) tā kā būtu jāievieš vairāki kopēji noteikumi attiecībā uz dabasgāzes nozares organizāciju un darbību; tā kā saskaņā ar subsidiaritātes principu šie noteikumi ir tikai vispārīgi principi, kas nosaka satvaru, kura sīki izstrādātu ieviešanu veic dalībvalstis, tādējādi atļaujot katrai dalībvalstij uzturēt vai izvēlēties režīmu, kas vislabāk atbilst konkrētajam stāvoklim, jo īpaši attiecībā uz atļaujām un piegādes līgumu uzraudzību;(10) tā kā dabasgāzes piegāde no ārpuses ir īpaši nozīmīga dabasgāzes iegādē dalībvalstīs, kas ir ievērojami atkarīgas no gāzes importa;(11) tā kā dabasgāzes nozares uzņēmumiem vispār vajadzētu darboties, nejūtot pret sevi vērstu diskrimināciju;(12) tā kā dažās dalībvalstīs var nākties uzlikt sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības, lai nodrošinātu stabilas piegādes, kā arī patērētāju un vides aizsardzību, ko pēc šo valstu ieskata ne vienmēr garantē neuzraudzīta brīva konkurence;(13) tā kā ilgtermiņa plānošana var būt viens no līdzekļiem, kā pildīt minētās sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības, ņemot vērā iespēju, ka trešās personas var lūgt pieeju sistēmai; tā kā dalībvalstis var uzraudzīt noslēgtos piegādes () līgumus, lai būtu lietas kursā par stāvokli piegāžu jomā;(14) tā kā Līguma 90. panta 1. punkts uzliek dalībvalstīm pienākumu ievērot kompetences noteikumus attiecībā uz valsts uzņēmumiem un uzņēmumiem, kam piešķirtas īpašas vai ekskluzīvas tiesības;(15) tā kā Līguma 90. panta 2. punkts paredz, ka minētie noteikumi ar īpašiem nosacījumiem attiecas uzņēmumiem, kam uzticēta pakalpojumu ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi sniegšana; tā kā šīs direktīvas īstenošana ietekmēs minēto uzņēmumu darbību; tā kā, ievērojot 3. panta 3. punktā minēto, dalībvalstīm nav jāpiemēro 4. pants — jo īpaši attiecībā uz savu gāzes sadales infrastruktūru, — lai de iure vai de facto netraucētu gāzes uzņēmumiem pildīt uzliktās vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes saistības;(16) tā kā, uzliekot dabasgāzes nozares uzņēmumiem sabiedrisku pakalpojumu sniegšanas saistības, dalībvalstīm tādējādi ir jāievēro atbilstīgie Līguma noteikumi Eiropas Kopienu Tiesas interpretācijā;(17) tā kā būtu jānosaka pamatkritēriji un procedūras attiecībā uz atļaujām, ko dalībvalstis var piešķirt attiecīgo objektu celtniecībai vai ekspluatācijai saskaņā ar attiecīgās valsts sistēmu; tā kā šiem noteikumiem nebūtu jāietekmē attiecīgās valsts tiesību aktu noteikumi, kas nosaka, ka attiecīgu objektu celtniecībai vai izmantošanai ir vajadzīga atļauja; tā kā minētajai prasībai tomēr nebūtu jāierobežo konkurence nozares uzņēmumu starpā;(18) tā kā Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 5. jūnija Lēmums Nr. 1254/96/EK, kas nosaka virkni vadlīniju attiecībā uz Eiropas enerģētikas tīkliem [6], veicina integrētu infrastruktūru attīstību dabasgāzes nozarē;(19) tā kā sistēmu un tiešo līniju ekspluatācijas tehniskajiem noteikumiem jābūt pārredzamiem un jānodrošina sistēmu sasvstarpēja izmantojamība;(20) tā kā jāparedz pamatnoteikumi attiecībā uz gāzes pārvades, glabāšanas un sašķidrinātas dabasgāzes uzņēmumiem, kā arī attiecībā uz gāzes sadales un piegādes uzņēmumiem;(21) tā kā kompetentām iestādēm jānodrošina pieeja uzņēmumu iekšējās grāmatvedības dokumentiem, attiecīgi ievērojot konfidencialitāti;(22) tā kā visu integrēto dabasgāzes uzņēmumu grāmatvedībai vajadzētu būt ļoti pārskatāmai; tā kā atšķirīgiem darbības veidiem būtu vajadzīga atsevišķa grāmatvedība, ja tas nepieciešams, lai izvairītos no diskriminācijas, šķērssubsidēšanas un citiem konkurences izkropļojumiem, attiecīgos gadījumos ņemot vērā to, ka grāmatvedībā gāzes pārvade ietver arī pārvēršanu atpakaļ gāzē; tā kā atsevišķa grāmatvedība nebūtu jāpieprasa juridiskām personām, piemēram, preču biržām vai standartizētu nākotnes darījumu biržām, kas, izņemot tirdzniecību, neveic nevienu citu dabasgāzes uzņēmumu funkciju; tā kā integrētos grāmatvedības pārskatus par ogļūdeņražu ražošanu un saistītām darbībām var gatavot, pildot šīs direktīvas prasību par grāmatvedības pārskatu gatavošanu attiecībā uz darbībām, kas nav saistītas ar gāzi; tā kā 23. panta 3. punktā minētajā attiecīgajā informācijā vajadzības gadījumā būtu jāiekļauj grāmatvedības informācija par maģistrālajiem gāzes vadiem;(23) tā kā pieeja sistēmai būtu jāatver saskaņā ar šo direktīvu, un rezultātā dažādu dalībvalstu tirgu vajadzētu atvērtpie tiekami plaši, un vajadzības gadījumā šim atvērumam vajadzētu būt salīdzināmam; tā kā tirgus lielākai atvērtībai tajā pašā laikā nebūtu nevajadzīgi jādestabilizē dažādu dalībvalstu uzņēmumu konkurētspēja;(24) tā kā dalībvalstu struktūru dažādības un sistēmu īpašo iezīmju dēļ būtu vajadzīgas atšķirīgas procedūras attiecībā uz pieeju sistēmām, kas darbojas saskaņā ar objektīviem, pārredzamiem un nediskriminējošiem kritērijiem;(25) tā kā, lai izveidotu konkurētspējīgu dabasgāzes tirgu, būtu jāparedz pieeja maģistrālo gāzes vadu tīkliem; tā kā, piemēram, minētā pieeja maģistrālo gāzes vadu tīkliem ir jāaplūko atsevišķi, jo īpaši ņemot vērā īpašās ekonomiskās, tehniskās un ekspluatācijas iezīmes, kas attiecas uz šiem tīkliem; tā kā šīs direktīvas noteikumi nekādā gadījumā neietekmē attiecīgo valstu nodokļu noteikumus;(26) tā kā būtu jāpieņem noteikumi attiecībā uz tiešo līniju atļaujām, ierīkošanu un izmantošanu;(27) tā kā būtu jāparedz aizsardzības pasākumi un strīdu izšķiršanas procedūras;(28) tā kā būtu jāizvairās no dominances ļaunprātīgas izmantošanas vai cenu nosišanas;(29) tā kā dažas dalībvalstis varētu piedzīvot īpašas grūtības, pielāgojot savas sistēmas, būtu jāparedz pagaidu atbrīvojumi;(30) tā kā ilgtermiņa piegādes līgumus reāli izmanto tirgū, lai nodrošinātu gāzes piegādi dalībvalstīm; tā kā jo īpaši būtu jāparedz atbrīvojumi no dažiem šīs direktīvas noteikumiem tiem dabasgāzes uzņēmumiem, kas ir sastapušies vai varētu sastapties ar nopietnām ekonomiskām grūtībām savu piegādes saistību dēļ; tā kā šiem atbrīvojumiem nebūtu jāapdraud šīs direktīvas mērķis, kas paredz iekšējā dabasgāzes tirgus liberalizēšanu; tā kā visi piegādes līgumi, kas noslēgti vai pagarināti pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā, būtu jānoslēdz apdomīgi, lai netraucētu tirgus būtisku atvēršanu; tā kā minētajiem atbrīvojumiem tāpēc būtu jānosaka laika un apjoma ierobežojumi, un tie būtu jānosaka pārredzamā veidā Komisijas uzraudzībā;(31) tā kā īpaši noteikumi ir vajadzīgi attiecībā uz tirgiem un investīcijām citās teritorijās, kas vēl nav pietiekami attīstītas; tā kā atbrīvojumiem attiecībā uz minētajiem tirgiem un jomām būtu jānosaka laika un apjoma ierobežojumi; tā kā pārredzamības un viendabības dēļ Komisijai būtu jāieņem nozīmīga vieta minēto atbrīvojumu piešķiršanā;(32) tā kā šī direktīva turpina liberalizāciju; tā kā pēc šīs direktīvas ieviešanas tirdzniecībā ar dabasgāzi starp dalībvalstīm tomēr saglabāsies daži šķēršļi; tā kā priekšlikumi par iekšējā dabasgāzes tirgus darbības uzlabošanu būtu jāiesniedz, ņemot vērā pieredzi; tā kā Komisijai tāpēc būtu jāziņo Eiropas Parlamentam un Padomei par šīs direktīvas piemērošanu,IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.I NODAĻAJOMA UN DEFINĪCIJAS1. pantsŠī direktīva nosaka kopējus dabasgāzes pārvades, sadales, piegādes un uzglabāšanas noteikumus. Tā paredz noteikumus, kas attiecas uz dabasgāzes nozares organizāciju un darbību, to skaitā sašķidrinātu dabasgāzi (SDG), pieeju tirgum, sistēmu ekspluatāciju un kritērijiem un procedūrām, kas piemērojamas, lai piešķirtu atļaujas dabasgāzes pārvadei, sadalei, piegādei un uzglabāšanai.2. pantsŠajā direktīvā:1. "Dabasgāzes uzņēmums" nozīmē jebkuru fizisku vai juridisku personu, kas veic vismaz vienu no šādām funkcijām: dabasgāzes, to skaitā SDG, ražošana, pārvade, sadale, piegāde, iegāde vai uzglabāšana, un atbild par komerciāliem, tehniskiem un/vai uzturēšanas uzdevumiem, kas saistīti ar šīm funkcijām, bet šo personu kategorijā neietilpst tiešais patērētājs.2. "Maģistrālo gāzes vadu tīkls" nozīmē jebkuru vadu vai vadu tīklu, ko izmanto un/vai ierīko naftas vai gāzes ražošanas projektā vai izmanto, lai pārvadītu dabasgāzi no viena vai vairākiem minētajiem projektiem uz pārstrādes uzņēmumu vai terminālu vai piekrastes izkraušanas galējo terminālu.3. "Pārvade" nozīmē dabasgāzes transportēšanu pa augsta spiediena vadu tīklu, izņemot maģistrālo gāzes vadu tīklu, lai to piegādātu patērētājiem.4. "Gāzes pārvades uzņēmums" nozīmē jebkuru fizisku vai juridisku personu, kas veic gāzes pārvadi.5. "Sadale" nozīmē dabasgāzes transportēšanu pa vietējiem vai reģionālajiem gāzes vadu tīkliem, lai piegādātu to patērētājiem.6. "Gāzes sadales uzņēmums" nozīmē jebkuru fizisku vai juridisku personu, kas veic gāzes sadali.7. "Piegāde" nozīmē dabasgāzes, to skaitā SDG, piegādi un/vai pārdošanu patērētājiem.8. "Gāzes piegādes uzņēmums" nozīmē jebkuru fizisku vai juridisku personu, kas veic gāzes piegādi.9. "Uzglabāšanas iekārta" nozīmē iekārtu, ko izmanto dabasgāzes uzkrāšanai un kas pieder vai ko ekspluatē dabasgāzes uzņēmums, izņemot dabasgāzes daļu, ko izmanto ražošanā.10. "Gāzes uzglabāšanas uzņēmums" nozīmē jebkuru fizisku vai juridisku personu, kas veic gāzes uzglabāšanu.11. "SDG iekārta" nozīmē terminālu, ko izmanto dabasgāzes sašķidrināšanai vai SDG izkraušanai, uzglabāšanai un pārveidošanai par dabasgāzi.12. "Sistēma" nozīmē visus gāzes pārvades tīklus un/vai gāzes sadales tīklus, un/vai SDG iekārtas, kas pieder un/vai ko ekspluatē dabasgāzes uzņēmums, to skaitā šā uzņēmuma iekārtas, kas nodrošina palīgpakalpojumus, un saistītie uzņēmumi, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu pieeju gāzes pārvadei un sadalei.13. "Savstarpēji saistīta sistēma" nozīmē vairākas sistēmas, kas ir saistītas savā starpā.14. "Tieša līnija" nozīmē dabasgāzes vadu, kas papildina savstarpēji saistīto sistēmu.15. "Integrēts dabasgāzes uzņēmums" nozīmē vertikāli vai horizontāli integrētu uzņēmumu.16. "Vertikāli integrēts uzņēmums" nozīmē dabasgāzes uzņēmumu, kas veic divas vai vairākas darbības — dabasgāzes ražošanu, pārvadi, sadali, piegādi vai uzglabāšanu.17. "Horizontāli integrēts uzņēmums" nozīmē uzņēmumu, kas veic vismaz vienu no dabasgāzes ražošanas, pārvades, sadales, piegādes vai uzglabāšanas funkcijām un vienu darbību, kas nav saistīta ar gāzi.18. "Saistīts uzņēmums" nozīmē saistītus uzņēmumus tādā nozīmē, kā to paredz 41. pants Padomes 1983. gada 13. jūnija Septītajā Direktīvā 83/349/EEK, kuras pamatā ir Līguma par konsolidētajiem pārskatiem 54. panta 3. punkta g) apakšpunkts [7], un/vai saistītus uzņēmumus tās pašas direktīvas 33. panta 1. punkta nozīmē, un/vai uzņēmumus, kas pieder vieniem un tiem pašiem akcionāriem.19. "Sistēmas lietotājs" nozīmē visas fiziskās un juridiskās personas, kas veic piegādes sistēmai vai saņem piegādes no sistēmas.20. "Patērētāji" nozīmē dabasgāzes vairumtirdzniecības vai tiešos patērētājus un dabasgāzes uzņēmumus, kas pērk dabasgāzi.21. "Tiešais patērētājs" nozīmē patērētāju, kas pērk dabasgāzi lietošanai savām vajadzībām.22. "Vairumtirdzniecības patērētāji", ja dalībvalstis atzīst to esamību, nozīmē visas fiziskas vai juridiskas personas, kas pērk un pārdod dabasgāzi un kas neveic gāzes pārvadi vai sadali sistēmā, kurā tie atrodas, vai ārpus tās.23. "Ilgtermiņa plānošana" nozīmē dabasgāzes uzņēmumu piegāžu un transportēšanas jaudas plānošanu ilgtermiņā, lai apmierinātu sistēmas pieprasījumu pēc dabasgāzes, diversificētu avotus un nodrošinātu piegādes patērētājiem.24. "Jauns tirgus" nozīmē dalībvalsti, kuras pirmā ilgtermiņa dabasgāzes piegādes līguma pirmā komerciālā piegāde ir notikusi ne vairāk kā pirms 10 gadiem.25. "Drošība" nozīmē gan piegāžu un rezervju drošību, gan arī tehnisko drošību.II NODAĻANOZARES ORGANIZĀCIJAS VISPĀRĒJI NOTEIKUMI3. pants1. Pamatojoties uz institucionālo organizāciju un ņemot vērā subsidiaritātes principu, dalībvalstis nodrošina to, ka, neskarot 2. punktu, dabasgāzes uzņēmumi darbojas saskaņā ar šīs direktīvas principiem, lai izveidotu konkurētspējīgu dabasgāzes tirgu, un uzņēmumi netiek diskriminēti attiecībā uz to tiesībām vai pienākumiem.2. Pilnībā ņemot vērā attiecīgos Līguma noteikumus un jo īpaši tā 90. pantu, dalībvalstis vispārējās ekonomiskās interesēs var uzlikt dabasgāzes uzņēmumiem sabiedrisku pakalpojumu sniegšanas saistības, kas var attiekties uz drošību, to skaitā uz piegāžu drošību, piegāžu regularitāti, kvalitāti un cenu, kā arī uz vides aizsardzību. Minētās saistības ir precīzi definētas, pārredzamas, nediskriminējošas un kontrolējamas; dalībvalstis šīs saistības un pārskatītās saistības tūlīt publicē un dara zināmas Komisijai. Kā līdzekli, lai īstenotu sabiedrisku pakalpojumu sniegšanu attiecībā uz piegāžu drošību, tās dalībvalstis, kas to vēlas, var ieviest ilgtermiņa plānošanu, ņemot vērā iespēju, ka pieeju sistēmai var lūgt trešās personas.3. Dalībvalstis var nolemt nepiemērot 4. panta noteikumus attiecībā uz gāzes sadali, ciktāl šo noteikumu piemērošana de iure vai de facto radītu šķēršļus to saistību izpildei, kas uzņēmumiem uzliktas vispārējās ekonomiskās interesēs, un ciktāl tas neskar tirdzniecības attīstību tādā mērā, kas būtu pretrunā ar Kopienas interesēm. Kopienas interesēs inter alia ietilpst konkurence attiecībā uz tiesīgiem patērētājiem saskaņā ar šo direktīvu un Līguma 90. pantu.4. pants1. Ja ir vajadzīga atļauja (piemēram, licence, atļauja, koncesija, piekrišana vai apstiprinājums), lai celtu vai ekspluatētu dabasgāzes objektus, dalībvalstis vai jebkura cita kompetenta iestāde, ko tās norīko, izsniedz atļauju celt un/vai izmantot minētos objektus, vadus un saistītās iekārtas to teritorijā saskaņā ar 2. līdz 4. pantu. Dalībvalstis vai jebkura cita kompetenta iestāde, ko tās norīko, uz tā paša pamata var izsniegt atļaujas arī par dabasgāzes piegādi, kā arī vairumtirdzniecības patērētājiem.2. Ja dalībvalstīs darbojas atļauju piešķiršanas sistēma, tās nosaka objektīvus un nediskriminējošus kritērijus, kas jāievēro uzņēmumam, kurš lūdz atļauju celt un/vai ekspluatēt dabasgāzes objektus vai lūdz atļauju dabasgāzes piegāžu veikšanai. Nediskriminējošos kritērijus un atļauju piešķiršanas procedūras tiek publiskotas.3. Dalībvalstis nodrošina to, ka atļaujas izsniegšanas atteikuma iemesli ir objektīvi un nediskriminējoši, un tos dara zināmus pretendentam. Minēto atteikumu iemeslus nosūta Komisijai zināšanai. Dalībvalstis izstrādā procedūru, kas ļauj pretendentam pārsūdzēt minēto atteikumu.4. Lai attīstītu jaunas piegādes teritorijas un kopumā nodrošinātu efektīvu darbību, neskarot 20. pantu, dalībvalstis var atteikties turpmāk piešķirt atļauju gāzes sadales vadu sistēmas celtniecībai un ekspluatēšanai konkrētā teritorijā pēc tam, kad attiecīgās vadu sistēmas jau ir uzceltas vai ir izteikts priekšlikums tās uzcelt attiecīgajā teritorijā, un ja esošā vai piedāvātā jauda nav izmantota pilnībā.5. pantsDalībvalstis nodrošina to, ka tiek izstrādāti un ir pieejami tehniskie noteikumi, kas nosaka obligātās tehniskās konstrukcijas un ekspluatācijas prasības attiecībā uz pieslēgumu SDG objektu sistēmai, uzglabāšanas objektiem, citām gāzes pārvades vai sadales sistēmām un tiešajām līnijām. Šie tehniskie noteikumi nodrošina sistēmu savstarpēju izmantojamību un ir objektīvi un nediskriminējoši. Tos dara zināmus Komisijai saskaņā ar 8. pantu Padomes 1983. gada 28. marta Direktīvā 83/189/EEK, ar ko nosaka informācijas sniegšanas procedūru tehnisko standartu un noteikumu jomā [8].III NODAĻAGĀZES PĀRVADE, UZGLABĀŠANA UN SDG6. pantsDalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka gāzes pārvades, uzglabāšanas un SDG uzņēmumi darbojas saskaņā ar 7. un 8. pantu.7. pants1. Katrs gāzes pārvades, uzglabāšanas un/vai SDG uzņēmums saskaņā ar saimnieciskajiem nosacījumiem ekspluatē, uztur un attīsta drošus, stabilus un efektīvus gāzes pārvades, uzglabāšanas un/vai SDG objektus, pienācīgi ņemot vērā vides aizsardzības prasības.2. Jebkurā gadījumā gāzes pārvades, uzglabāšanas un/vai SDG uzņēmums nediskriminē sistēmas lietotājus vai sistēmas lietotāju grupas, jo īpaši par labu šā uzņēmuma saistītajiem uzņēmumiem.3. Katrs gāzes pārvades, uzglabāšanas un/vai SDG uzņēmums sniedz citiem gāzes pārvades uzņēmumiem, gāzes uzglabāšanas uzņēmumiem un/vai gāzes sadales uzņēmumiem pietiekamu informāciju, lai nodrošinātu to, ka dabasgāzes transportēšana un uzglabāšana var notikt tādā veidā, kas ir savietojams ar savstarpēji savienotas sistēmas drošu un efektīvu darbību.8. pants1. Neskarot 12. pantu vai jebkuru citu tiesisku pienākumu izpaust informāciju, katrs gāzes pārvades, uzglabāšanas un/vai SDG uzņēmums ievēro konfidencialitāti attiecībā uz komerciāli svarīgu informāciju, kas iegūta saimnieciskajā darbībā.2. Kad gāzes pārvades uzņēmumi vai saistīti uzņēmumi pārdod vai pērk dabasgāzi, gāzes pārvades uzņēmumi ļaunprātīgi neizmanto komerciāli svarīgu informāciju, kas iegūta no trešām personām, nodrošinot tām pieeju sistēmai vai vienojoties par šādu pieeju.IV NODAĻAGĀZES SADALE UN PIEGĀDE9. pants1. Dalībvalstis nodrošina to, ka gāzes sadales uzņēmumi darbojas saskaņā ar 10. un 11. pantu.2. Dalībvalstis var uzlikt gāzes sadales uzņēmumiem un/vai piegādes uzņēmumiem pienākumu veikt piegādes konkrētā teritorijā esošiem patērētājiem vai noteiktas kategorijas patērētājiem, vai abām šīm patērētāju grupām. Minēto piegāžu tarifu var regulēt, piemēram, lai nodrošinātu vienādu attieksmi pret attiecīgajiem patērētājiem.10. pants1. Katrs gāzes sadales uzņēmums saskaņā ar saimnieciskajiem nosacījumiem ekspluatē, uztur un attīsta drošu, stabilu un efektīvu sistēmu, pienācīgi ņemot vērā vides aizsardzības prasības.2. Jebkurā gadījumā gāzes sadales uzņēmums nediskriminē sistēmas lietotājus vai sistēmas lietotāju grupas, it īpaši par labu šā uzņēmuma saistītajiem uzņēmumiem.3. Katrs gāzes sadales uzņēmums sniedz citiem gāzes sadales uzņēmumiem un/vai pārvades uzņēmumiem, un/vai uzglabāšanas uzņēmumiem pietiekamu informāciju, lai nodrošinātu to, ka dabasgāzes transportēšana un uzglabāšana var notikt tādā veidā, kas ir savietojams ar savstarpēji savienotas sistēmas drošu un efektīvu darbību.11. pants1. Neskarot 12. pantu vai jebkuru citu tiesisku pienākumu izpaust informāciju, katrs gāzes sadales uzņēmums ievēro konfidencialitāti attiecībā uz komerciāli svarīgu informāciju, kas iegūta saimnieciskajā darbībā.2. Kad gāzes sadales uzņēmumi vai saistīti uzņēmumi pārdod vai pērk dabasgāzi, gāzes sadales uzņēmumi ļaunprātīgi neizmanto komerciāli svarīgu informāciju, kas iegūta no trešām personām, nodrošinot tām pieeju sistēmai vai vienojoties par šādu pieeju.V NODAĻAATSEVIŠĶA UZSKAITE UN GRĀMATVEDĪBAS PĀRREDZAMĪBA12. pantsDalībvalstīm vai jebkurai citai kompetentai iestādei, ko tās norīko, to skaitā 21. panta 2. punktā un 23. panta 3. punktā minētajām strīdu izšķiršanas iestādēm, ir tiesības piekļūt dabasgāzes uzņēmumu grāmatvedības dokumentiem, kā norādīts 13. pantā, ar kuriem tām jāiepazīstas3, lai tās varētu veikt savas funkcijas. Dalībvalstis un visas norīkotās kompetentās iestādes, tajā skaitā strīdu izšķiršanas iestādes, ievēro konfidencialitāti attiecībā uz komerciāli svarīgu informāciju. Dalībvalstis var noteikt izņēmumus attiecībā uz konfidencialitātes principu, ja tas nepieciešams, lai kompetentās iestādes varētu veikt savas funkcijas.13. pants1. Dalībvalstis veic nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka dabasgāzes uzņēmumu grāmatvedību ved saskaņā ar šā panta 2. līdz 5. punktu.2. Neatkarīgi no to īpašuma vai juridiskā statusa dabasgāzes uzņēmumi sastāda, iesniedz revīzijai un publicē savus gada pārskatus saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem, kas attiecas uz sabiedrību ar ierobežotu atbildību gada pārskatiem, kuri pieņemti, ievērojot Padomes 1978. gada 25. jūlija Ceturto direktīvu 78/660/EEK, kuras pamatā ir Līguma par dažu uzņēmējsabiedrību veidu gada pārskatiem 54. panta 3. punkta g) apakšpunkts [9].Uzņēmumi, kam nav tiesiska pienākuma publicēt savus gada pārskatus, savā galvenajā birojā glabā šo pārskatu kopiju, kas ir pieejama sabiedrībai.3. Integrēti dabasgāzes uzņēmumi iekšējā grāmatvedībā atsevišķi uzskaita dabasgāzes pārvadi, sadali un uzglabāšanu un vajadzības gadījumā — veic konsolidētu uzskaiti par darbību, kas nav saistīta ar gāzi, kā tas būtu jādara, ja attiecīgās darbības veiktu atsevišķi uzņēmumi, lai izvairītos no diskriminācijas, šķērssubsidēšanas un konkurences izkropļošanas. Minētajā iekšējā grāmatvedībā ietilpst bilance un peļņas un zaudējumu pārskats par katru darbības veidu.Ja piemēro 16. pantu un sistēmas pieejas pamatā ir vienota maksa par gāzes pārvadi un sadali, gāzes pārvades un sadales grāmatvedību var apvienot.4. Savā iekšējā grāmatvedībā uzņēmumi precizē noteikumus attiecībā uz aktīvu un pasīvu, izdevumu un ieņēmumu sadali, kā arī attiecībā uz amortizāciju, neskarot attiecīgās valsts grāmatvedības noteikumus, ko tie ievēro, gatavojot 3. punktā minētos atsevišķos pārskatus. Šos noteikumus var grozīt tikai ārkārtas gadījumos. Minētos grozījumus norāda un pienācīgi pamato.5. Gada pārskatu piezīmēs norāda visus noteikta apjoma darījumus, kas veikti ar saistītiem uzņēmumiem.VI NODAĻAPIEEJA SISTĒMAI14. pantsLai organizētu pieeju sistēmai, dalībvalstis var izvēlēties vienu vai abas no 15. un 16. pantā minētajām procedūrām. Šīs procedūras darbojas saskaņā ar objektīviem, pārredzamiem un nediskriminējošiem kritērijiem.15. pants1. Ja par pieeju notiek pārrunas, dalībvalstis veic nepieciešamos pasākumus, lai dabasgāzes uzņēmumi un tiesīgie patērētāji tajā teritorijā, uz ko attiecas savstarpēji saistīta sistēma, vai ārpus tās, var vienoties par pieeju sistēmai, lai savā starpā noslēgtu piegādes līgumus, pamatojoties uz brīvprātīgiem komerciāliem nolīgumiem. Pušu pienākums ir labticīgi vienoties par pieeju sistēmai.2. Līgumus par pieeju sistēmai slēdz ar attiecīgajiem dabasgāzes uzņēmumiem. Dalībvalstis pieprasa, lai dabasgāzes uzņēmumi publicē sistēmas izmantošanas galvenos komerciālos nosacījumus viena gada laikā pēc šīs direktīvas ieviešanas un pēc tam — reizi gadā katru gadu.16. pantsDalībvalstis, kas izvēlas regulētas pieejas procedūru, veic nepieciešamos pasākumus, lai dabasgāzes uzņēmumiem un tiesīgajiem patērētājiem tajā teritorijā, uz ko attiecas savstarpēji saistīta sistēma, vai ārpus tās, piešķirtu tiesības uz pieeju sistēmai, pamatojoties uz minētās sistēmas izmantošanas publicētajiem tarifiem un/vai citiem noteikumiem un nosacījumiem. Tiesīgajiem patērētājiem var piešķirt pieejas tiesības, ļaujot tiem slēgt piegādes līgumus ar konkurējošiem dabasgāzes uzņēmumiem, kas nav sistēmas vai saistīta uzņēmuma īpašnieki un/vai apsaimniekotāji.17. pants1. Dabasgāzes uzņēmumi var atteikt pieeju sistēmai, pamatojot to ar jaudas trūkumu vai to, ka pieeja sistēmai neļaus tiem pildīt 3. panta 2. punktā minētās sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības, kas tiem uzliktas, vai pamatojoties uz nopietnām ekonomiskām un finansiālām grūtībām ar piegādes līgumiem, ņemot vērā 25. pantā minētos kritērijus un procedūras un dalībvalsts izvēlēto alternatīvu saskaņā ar minētā panta 1. punktu. Šāds atteikums ir pienācīgi jāpamato.2. Dalībvalstis var veikt nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka dabasgāzes uzņēmums, kas atsaka pieeju sistēmai, pamatojoties uz jaudas trūkumu vai pieslēguma trūkumu, veic vajadzīgos uzlabojumus, ciktāl tas ir ekonomiski izdevīgi, vai arī tad, ja potenciālais patērētājs ir gatavs maksāt par šiem uzlabojumiem. Dalībvalstis veic attiecīgos pasākumus, ja dalībvalstīs piemēro 4. panta 4. punktu.18. pants1. Dalībvalstis precizē tiesīgos patērētājus, proti, tos patērētājus šo valstu teritorijā, kas ir tiesībspējīgi slēgt līgumus par dabasgāzes pirkšanu vai pārdošanu saskaņā ar 15. un 16. pantu, ar noteikumu, ka šajā kategorijā jāietver visi šā panta 2. punktā minētie patērētāji.2. Dalībvalstis veic nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka vismaz šādus patērētājus sauc par tiesīgiem patērētājiem:- ražotāji, kas ražo enerģiju no gāzes, neatkarīgi no to patēriņa līmeņa gadā; lai aizsargātu elektroenerģijas tirgus stabilitāti, dalībvalstis tomēr var noteikt slieksni attiecībā uz apvienotās siltumenerģijas un elektroenerģijas ražotāju tiesīgumu, kas nedrīkst pārsniegt pārējiem tiešajiem patērētājiem noteikto slieksni. Par šādiem sliekšņiem ziņo Komisijai,- citi tiešie patērētāji, kas patērē vairāk nekā 25 miljonus kubikmetru gāzes gadā, par pamatu ņemot patēriņa vietu.3. Dalībvalstis nodrošina to, ka 1. punktā minēto tiesīgo patērētāju definēšanas rezultātā tirgus atvērums palielinās vismaz par 20 % no kopējā gāzes patēriņa gadā attiecīgās valsts gāzes tirgū.4. Šā panta 3. punktā minētie procenti sasniedz 28 % no kopējā gāzes patēriņa gadā attiecīgās valsts gāzes tirgū, kad ir pagājuši pieci gadi pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā, un 33 % no minētā patēriņa, kad ir pagājuši 10 gadi pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā.5. Ja 1. punktā minēto tiesīgo patērētāju definēšanas rezultātā tirgus atvērums palielinās par vairāk nekā 30 % no kopējā gāzes patēriņa gadā attiecīgās valsts gāzes tirgū, attiecīgā dalībvalsts var grozīt tiesīgo patērētāju definīciju, lai tirgus atvērums nenokristos zem 30 % no minētā patēriņa. Dalībvalstis līdzsvaroti groza tiesīgo patērētāju definīciju, neradot konkrētus neizdevīgus apstākļus atsevišķām tiesīgo patērētāju grupām vai veidiem, tā vietā ņemot vērā esošo tirgus struktūru.6. Dalībvalstis veic šādus pasākumus, lai nodrošinātu šo valstu dabasgāzes tirgus atvēruma palielināšanos 10 gadu laikā:- 2. punkta otrajā ievilkumā noteikto slieksni tiesīgajiem patērētājiem, izņemot ražotājus, kas ražo enerģiju no gāzes, samazina līdz 15 miljoniem kubikmetru gadā, pamatojoties uz patēriņa vietu, kad ir pagājuši 5 gadi pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā, un līdz 5 miljoniem kubikmetru gadā, pamatojoties uz minēto patēriņa vietu, kad ir pagājuši 10 gadi pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā- 5. punktā minētie procenti sasniedz 38 % no kopējā gāzes patēriņa gadā attiecīgās valsts gāzes tirgū, kad ir pagājuši pieci gadi pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā, un 43 % no minētā patēriņa, kad ir pagājuši 10 gadi pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā.7. Jaunajiem tirgiem šajā pantā paredzēto pakāpenisko tirgus atvēršanu sāks piemērot pēc 26. panta 2. punktā minētā atbrīvojuma termiņa beigām.8. Gāzes sadales uzņēmumi, ja saskaņā ar 1. punktu tie vēl nav atzīti par tiesīgiem patērētājiem, ir tiesībspējīgi slēgt dabasgāzes līgumus saskaņā ar 15. un 16. pantu par dabasgāzes daudzumu, ko patērē šo uzņēmumu patērētāji, kuri atzīti par tiesīgiem attiecīgajā gāzes sadales sistēmā, lai veiktu piegādes šiem patērētājiem.9. Katru gadu līdz 31. janvārim dalībvalstis publicē 1. punktā minēto tiesīgo patērētāju definīcijas kritērijus. Šo informāciju kopā ar pārējo atbilstīgo informāciju, kas pamato tirgus atvēršanu saskaņā ar šo pantu, nosūta Komisijai publicēšanai Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī. Komisija var pieprasīt, lai dalībvalsts groza savas specifikācijas, ja tās rada šķēršļus šīs direktīvas pareizai piemērošanai attiecībā uz dabasgāzes iekšējā tirgus netraucētu darbību. Ja attiecīgā dalībvalsts neizpilda šo prasību trīs mēnešu laikā, galīgo lēmumu pieņem saskaņā ar I procedūru, ko paredz 2. pants Padomes 1987. gada 13. jūlija Lēmumā 87/373/EEK, kurā noteiktas procedūras Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanai [10].19. pants1. Lai izvairītos no neatbilstības gāzes tirgus atvēršanā 28. pantā minētajā laikposmā:a) neaizliedz slēgt līgumus par gāzes piegādi saskaņā ar 15., 16. un 17. pantu ar tiesīgu patērētāju citas dalībvalsts sistēmā, ja abās iesaistītajās sistēmās patērētāju uzskata par tiesīgu;b) ja a) apakšpunktā minētos darījumus atsaka, jo patērētājs ir tiesīgs tikai vienā no abām sistēmām, ņemot vērā stāvokli tirgū un kopējās intereses, Komisija var likt atsacītājai pusei veikt vajadzīgo gāzes piegādi pēc tās dalībvalsts pieprasījuma, kurā atrodas tiesīgais patērētājs.2. Vienlaikus ar 28. pantā paredzēto procedūru un grafiku un vēlākais, pēc tam, kad ir pagājusi puse no minētajā pantā paredzētā laikposma, Komisija pārskata šā panta 1. punkta b) apakšpunkta piemērošanu, pamatojoties uz tirgus attīstību un ņemot vērā kopējās intereses. Ņemot vērā pieredzi, Komisija novērtē šo stāvokli un ziņo par visām iespējamajām neatbilstībām gāzes tirgus atvēršanā saistībā ar 1. punkta b) apakšpunktu.20. pants1. Dalībvalstis veic nepieciešamos pasākumus, lai:- to teritorijā reģistrētie dabasgāzes uzņēmumi varētu veikt piegādes šīs direktīvas 18. pantā minētajiem patērētājiem, izmantojot tiešu līniju,- dabasgāzes uzņēmumi varētu veikt piegādes visiem tiesīgajiem patērētājiem šo valstu teritorijā, izmantojot tiešu līniju.2. Ja tiešo līniju celtniecībai vai ekspluatācijai ir vajadzīga atļauja (piemēram, licence, atļauja, koncesija, piekrišana vai apstiprinājums), dalībvalstis vai to norīkota kompetenta iestāde nosaka kritērijus, ar kādiem piešķir atļaujas minēto līniju celtniecībai vai ekspluatēšanai to teritorijā. Šiem kritērijiem jābūt objektīviem, pārredzamiem un nediskriminējošiem.3. Dalībvalstis var izsniegt atļaujas tiešas līnijas celtniecībai, uz ko attiecas atteikums atļaut pieeju sistēmai saskaņā ar 17. pantu vai strīda izšķiršanas procedūras uzsākšana saskaņā ar 21. pantu.21. pants1. Dalībvalstis nodrošina to, ka puses labticīgi vienojas par pieeju sistēmai un ka neviena no tām ļaunprātīgi neizmanto savu stāvokli pārrunās, lai nepieļautu šo pārrunu sekmīgu iznākumu.2. Dalībvalstis norīko kompetentu iestādi, kam jābūt neatkarīgai no iesaistītajām pusēm, lai tā paātrināti izšķirtu strīdus, kas saistās ar attiecīgajām pārrunām. Minētā iestāde jo īpaši izšķir strīdus saistībā ar pārrunām un pieejas atteikumu, uz ko attiecas šī direktīva. Kompetentā iestāde savus secinājumus iesniedz tūlīt vai, ja iespējams, 12 nedēļu laikā pēc iepazīšanās ar strīdu. Regresa prasījums, kas iesniegts šai iestādei, neskar pārsūdzības tiesības saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem.3. Pārrobežu strīda gadījumā strīda izšķīrēja iestāde ir strīda izšķīrēja iestāde, kuras kompetencē ietilpst tā dabasgāzes uzņēmuma sistēma, kurš atsaka sistēmas izmantošanu vai pieeju tai. Ja pārrobežu strīda gadījumā attiecīgā sistēma ir vairāk nekā vienas minētās iestādes kompetencē, iestādes apspriežas, lai nodrošinātu šīs direktīvas noteikumu konsekventu piemērošanu.22. pantsDalībvalstis izveido atbilstīgus un efektīvus regulēšanas, kontroles un pārredzamības mehānismus, lai izvairītos no dominances ļaunprātīgas izmantošanas, jo īpaši kaitējot patērētājiem, un no cenu nosišanas. Šajos mehānismos ņem vērā Līguma noteikumus un jo īpaši tā 86. pantu.23. pants1. Dalībvalstis veic nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka dabasgāzes uzņēmumi un patērētāji, kam saskaņā ar 18. pantu jābūt tiesīgiem, neatkarīgi no to atrašanās vietas var piekļūt maģistrālo gāzes vadu tīkliem, to skaitā objektiem, kas sniedz tehniskos pakalpojumus, kuri ir var būt vajadzīgi minētās pieejas sakarā, saskaņā ar šo pantu, izņemot šo tīklu un objektu sastāvdaļas, ko izmanto vietējās ražošanas darbībām tur, kur gāzi iegūst. Pasākumus dara zināmus Komisijai saskaņā ar 29. panta noteikumiem.2. Šā panta 1. punktā minēto pieeju nodrošina tādā veidā, kādā to noteikusi dalībvalsts saskaņā ar attiecīgajiem tiesiskajiem instrumentiem. Dalībvalstis par mērķi izvirza godīgu un atklātu pieeju, konkurētspējīga dabasgāzes tirgus izveidi un izvairīšanos no dominances ļaunprātīgas izmantošanas, ņemot vērā piegāžu drošību un regularitāti, pieejamo vai attiecīgi iegūstamo jaudu un vides aizsardzību. Var ņemt vērā arī šo:a) vajadzība atteikt pieeju, ja tehniskās specifikācijas nav savietojamas, un šo nesavietojamību nav iespējams novērst pieņemamā veidā;b) vajadzība izvairīties no grūtībām, ko nav iespējams novērst pieņemamā veidā un kas varētu traucēt efektīvu kārtējo un plānoto ogļūdeņražu ieguvi nākotnē, to skaitā no gāzes laukiem ar zemu ekonomisku dzīvotspēju;c) vajadzība ievērot gāzes piegādes tīkla īpašnieka vai apsaimniekotāja pienācīgi pamatotas vajadzības attiecībā uz gāzes transportēšanu un pārstrādi, kā arī pārējo maģistrālo gāzes vadu tīkla lietotāju vai attiecīgo pārstrādes vai apstrādes objektu intereses, kas var būt skartas, und) vajadzība piemērot likumus un administratīvas procedūras atbilstīgi Kopienas tiesību aktiem, lai izsniegtu atļauju ražošanai vai maģistrālo tīklu attīstīšanai.3. Dalībvalstis nodrošina to, ka darbojas strīdu izšķiršanas sistēma, to skaitā iestāde, kas nav atkarīga no iesaistītajām pusēm un kam ir pieejama visa attiecīgā informācija, lai varētu paātrināti izšķirt strīdus, kas attiecas uz pieeju maģistrālo gāzes vadu tīkliem, ņemot vērā 2. punktā minētos kritērijus un to personu skaitu, kas varētu iesaistīties pārrunās par pieeju attiecīgajiem tīkliem.4. Pārrobežu strīdu gadījumā piemēro tās dalībvalsts strīdu izšķiršanas sistēmu, kuras jurisdikcijā atrodas maģistrālo gāzes vadu tīkls, kam pieeja ir atteikta. Ja pārrobežu strīdu gadījumā attiecīgā sistēma ir vairāk nekā vienas dalībvalsts kompetencē, attiecīgā dalībvalsts apspriežas, lai nodrošinātu šīs direktīvas noteikumu konsekventu piemērošanu.VII NODAĻANOBEIGUMA NOTEIKUMI24. pants1. Ja enerģētikas tirgū rodas pēkšņa krīze vai ir apdraudēta personu, aparātu vai iekārtu fiziskā drošība vai aizsardzība, vai sistē mas integritāte, dalībvalsts var īstenot nepieciešamos pagaidu drošības pasākumus.2. Tādiem pasākumiem iespējami mazāk jātraucē iekšējā tirgus darbība, un tie nedrīkst būt plašāki nekā noteikti nepieciešams, lai novērstu pēkšņās grūtības.3. Attiecīgā dalībvalsts par šiem pasākumiem tūlīt informē citas dalībvalstis un Komisiju, kas var pieņemt lēmumu, ka attiecīgajai dalībvalstij jāgroza vai jāatceļ minētie pasākumi, ciktāl tie izkropļo konkurenci un negatīvi ietekmē tirdzniecību tādā veidā, kas neatbilst kopējām interesēm.25. pants1. Ja dabasgāzes uzņēmums sastopas vai uzskata, ka sastapsies ar nopietnām ekonomiskām un finansiālām grūtībām sakarā ar piegādes () saistībām, ko tas uzņēmies vienā vai vairākos gāzes iegādes līgumos, attiecīgajai dalībvalstij vai norīkotajai kompetentajai iestādei var iesniegt lūgumu piešķirt pagaidu atbrīvojumu no 15. un/vai 16. panta noteikumu piemērošanas. Saskaņā ar dalībvalstu izvēli līgumus var iesniegt individuāli vai nu pirms, vai pēc sistēmas pieejas atteikuma. Dalībvalstis var arī ļaut, lai dabasgāzes uzņēmums izvēlas, vai iesniegt lūgumu pirms vai pēc sistēmas pieejas atteikuma. Ja dabasgāzes uzņēmums ir atteicis pieeju, lūgumu iesniedz nekavējoties. Lūgumiem pievieno visu atbilstīgo informāciju par problēmas raksturu un apjomu un gāzes uzņēmuma centieniem atrisināt problēmu.Ja nav pieejami pieņemami alternatīvi risinājumi, kā arī, ņemot vērā 3. punkta noteikumus, dalībvalsts vai norīkotā kompetentā iestāde var pieņemt lēmumu par atbrīvojuma piešķiršanu.2. Dalībvalsts vai norīkotā kompetentā iestāde tūlīt Komisijai dara zināmu savu lēmumu piešķirt atbrīvojumu, kā arī visu atbilstīgo informāciju, kas attiecas uz atbrīvojumu. Šo informāciju Komisijai var iesniegt apkopotā veidā, lai Komisija varētu pieņemt pamatotu lēmumu. Četru nedēļu laikā pēc šā paziņojuma saņemšanas Komisija var lūgt attiecīgo dalībvalsti vai norīkoto kompetento iestādi grozīt vai atsaukt lēmumu par atbrīvojuma piešķir šanu. Ja attiecīgā dalībvalsts vai norīkotā kompetentā iestāde neizpilda minēto prasību četru nedēļu laikā, saskaņā ar Lēmuma 87/373/EEK 2. pantā paredzēto I procedūru galīgo lēmumu pieņem paātrināti.Komisija ievēro konfidencialitāti attiecībā uz komerciāli svarīgu informāciju.3. Pieņemot lēmumu par 1. punktā minētajiem atbrīvojumiem, dalībvalsts vai norīkotā kompetentā iestāde un Komisija jo īpaši ņem vērā šādus kritērijus:a) mērķis izveidot konkurētspējīgu gāzes tirgu;b) vajadzība izpildīt sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības un nodrošināt piegāžu drošību;c) dabasgāzes uzņēmuma stāvoklis gāzes tirgū un konkurences pašreizējais stāvoklis šajā tirgū;d) tas, cik nopietnas ir ekonomiskās un finansiālās grūtības, ar ko sastapušies dabasgāzes uzņēmumi un gāzes pārvades uzņēmumi vai tiesīgie patērētāji;e) attiecīgo līgumu parakstīšanas datumi un darbības termiņi, to skaitā tas, cik lielā mērā tajos iestrādātas iespējamās izmaiņas tirgū;f) centieni atrast problēmas atrisinājumu;g) tas, cik lielā mērā, ņemot vērā šīs direktīvas noteikumus, uzņēmumi ir varējuši pamatoti paredzēt nopietnu grūtību rašanos, uzņemoties attiecīgās piegādes saistības;h) pakāpe, kādā sistēmas ir saistītas ar citām sistēmām, un šo sistēmu savstarpējā izmantojamība, uni) ietekme, kādu atbrīvojuma piešķiršana atstās uz šīs direktīvas pareizu piemērošanu attiecībā uz iekšējā dabasgāzes tirgus netraucētu darbību.Lēmumam par atbrīvojuma lūgumu attiecībā uz piegādes līgumiem, kas noslēgti pirms šīs direktīvas stāšanās spēkā, nebūtu jārada situācija, kad ir neiespējami atrast alternatīvu izeju, kas ir ekonomiski dzīvotspējīga. Jebkurā gadījumā uzskata, ka nopietnas grūtības nepastāv, ja dabasgāzes pārdošanas apjomi nav mazāki par obligātajām patēriņa garantijām, kas ietvertas gāzes iegādeslīgumos vai ciktāl attiecīgo gāzes iegādes piegādes līgumu var pielāgot, vai dabasgāzes uzņēmums var atrast alternatīvu izeju.4. Dabasgāzes uzņēmumi, kam nav piešķirts 1. punktā minētais atbrīvojums, neatsaka vai vairs neatsaka pieeju sistēmai sakarā ar piegādes saistībām, ko tas uzņēmies gāzes iegādes līgumā. Dalībvalstis nodrošina to, ka tiek ievēroti attiecīgie VI nodaļas noteikumi.5. Visus atbrīvojumus, ko piešķir saskaņā ar iepriekšminētajiem noteikumiem, pienācīgi pamato. Komisija lēmumu publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.6. Piecu gadu laikā pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā Komisija iesniedz pārskata ziņojumu par pieredzi, kas uzkrāta, piemērojot šo pantu, lai Eiropas Parlaments un Padome savlaicīgi varētu apsvērt vajadzīgos pielāgojumus.26. pants1. Dalībvalstis, kam nav tieša pieslēguma citu dalībvalstu savstarpēji saistītai sistēmai un kam ir tikai viens galvenais ārējais piegādātājs, var izdarīt atkāpi no šīs direktīvas 4. panta, 18. panta 1., 2., 3., 4. un 6. punkta un/vai 20. panta. Par galveno piegādātāju uzskata piegādātāju, kura tirgus daļa ir lielāka par 75 %. Šī atkāpe automātiski zaudē spēku, tiklīdz vairs nav spēkā vismaz viens no šiem nosacījumiem. Par visām šādām atkāpēm ziņo Komisijai.2. Dalībvalsts, ko uzskata par jaunu tirgu un kas sakarā ar šīs direktīvas īstenošanu varētu sastapties ar būtiskām problēmām, un kam nav 25. pantā minēto piegādes līgumsaistību, var izdarīt atkāpi no šīs direktīvas 4. panta, 18. panta 1., 2., 3., 4. un 6. punkta un/vai 20. panta. Šī atkāpe automātiski zaudē spēku, tiklīdz dalībvalsti vairs neuzskata par jaunu tirgu. Par visām šādām atkāpēm ziņo Komisijai.3. Ja šīs direktīvas īstenošana varētu radīt būtiskas problēmas dalībvalsts ierobežotā ģeogrāfiskā teritorijā un jo īpaši saistībā ar pārvades infrastruktūras attīstību, dalībvalsts var lūgt Komisiju uz laiku piešķirt atbrīvojumu no 4. panta, 18. panta 1., 2., 3., 4. un 6. punkta un/vai 20. panta noteikumu izpildes, lai veicinātu investīciju ieplūdi un attīstītu šo teritoriju.4. Komisija var piešķirt 3. punktā minēto atbrīvojumu, jo īpaši ņemot vērā šādus kritērijus:- vajadzība pēc investīcijām infrastruktūrā, ko nebūtu ekonomiski izdevīgi ekspluatēt tirgus konkurences apstākļos,- vajadzīgo investīciju līmenis un investīciju atmaksāšanās izredzes,- gāzes sistēmas lielums un attīstības pakāpe attiecīgajā teritorijā,- attiecīgā gāzes tirgus izredzes,- attiecīgā reģiona vai teritorijas ģeogrāfiskie izmēri un iezīmes, un- sociāli ekonomiskie un ģeogrāfiskie faktori.Atbrīvojumu var piešķirt tikai tad, ja šajā teritorijā nav izveidota gāzes infrastruktūra vai tā ir jaunāka par 10 gadiem. Pagaidu atbrīvojums nedrīkst pārsniegt 10 gadus, sākot no tā laika, kad veic pirmo gāzes piegādi šajā teritorijā.5. Komisija informē dalībvalstis par lūgumiem, kas iesniegti saskaņā ar 3. punktu pirms lēmuma pieņemšanas, ievērojot 4. punktu un ņemot vērā prasību ievērot konfidencialitāti. Šo lēmumu, kā arī 1. un 2. punktā minētās atkāpes publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.27. pants1. Līdz pirmā gada beigām pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā Komisija iesniedz ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei par saskaņošanas prasībām, kas nav saistītas ar šīs direktīvas noteikumiem. Vajadzības gadījumā Komisija ziņojumam pievieno visus vajadzīgos saskaņošanas priekšlikumus, lai iekšējais dabasgāzes tirgus darbotos efektīvi.2. Eiropas Parlaments un Padome izsaka savu viedokli par minētajiem priekšlikumiem divu gadu laikā pēc to iesniegšanas.28. pantsKomisija pārskata šīs direktīvas piemērošanu un iesniedz ziņojumu par pieredzi, kas uzkrāta par iekšējā dabasgāzes tirgus darbību un 3. pantā minēto vispārīgo noteikumu īstenošanu, lai Eiropas Parlaments un Padome savlaicīgi, ņemot vērā uzkrāto pieredzi, varētu apsvērt iespēju pieņemt noteikumus iekšējā dabasgāzes tirgus turpmākai uzlabošanai, kas būtu spēkā 10 gadus pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā.29. pantsDalībvalstīs ne vēlāk kā divus gadus pēc 30. pantā norādītās dienas stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas nepieciešami, lai izpildītu šās direktīvas prasības. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem šos tiesību aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāmas šādas atsauces.30. pantsŠī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.31. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 1998. gada 22. jūnijāEiropas Parlamenta vārdā —priekšsēdētājsJ. M. Gil-roblesPadomes vārdā —priekšsēdētājsJ. Cunningham[1] OV C 65, 14.3.1992., 14. lpp., un OV C 123, 4.5.1994., 26. lpp.[2] OV C 73, 15.3.1993., 31. lpp., un OV C 195, 18.7.1994., 82. lpp.[3] Eiropas Parlamenta 1993. gada 17. novembra Atzinums (OV C 329, 6.12.1993., 182. lpp.), Padomes 1998. gada 12. februāra Kopējā nostāja (EK) Nr. 17/98 (OV C 91, 26.3.1998., 46. lpp.) un Eiropas Parlamenta 1998. gada 30. aprīļa Lēmums (OV C 152, 18.5.1998.). Padomes 1998. gada 11. maija Lēmums.[4] OV L 147, 12.6.1991., 37. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 95/49/EK (OV L 233, 30.9.1995., 86. lpp.).[5] OV L 185, 17.7.1990., 16. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar 1994. gada Pievienošanās aktu.[6] OV L 161, 29.6.1996., 147. lpp. Lēmumā jaunākie grozījumi izdarīti ar Lēmumu Nr. 1047/97/EK (OV L 152, 11.6.1997., 12. lpp.).[7] OV L 193, 18.7.1983., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar 1994. gada Pievienošanās aktu.[8] OV L 109, 26.4.1983., 8. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 96/139/EK (OV L 32, 10.2.1996., 31. lpp.).[9] OV L 222, 14.8.1978., 11. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 94/8/EK (OV L 82, 25.3.1994., 33. lpp.).[10] OV L 197, 18.7.1987., 33. lpp.--------------------------------------------------