title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/78/EK ( 2009. gada 13. jūlijs ) par divriteņu mehānisko transportlīdzekļu atbalsta kājiņām (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               3.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 231/8

      EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA 2009/78/EK
   (2009. gada 13. jūlijs)
   par divriteņu mehānisko transportlīdzekļu atbalsta kājiņām
   (kodificēta versija)
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PARLAMENTS UN PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 95. pantu,
   ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,
   ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
   saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru (2),
   tā kā:

               (1)

               Padomes Direktīva 93/31/EEK (1993. gada 14. jūnijs) par divriteņu mehānisko transportlīdzekļu atbalsta kājiņām (3) ir būtiski grozīta (4). Skaidrības un praktisku iemeslu dēļ minētā direktīva būtu jākodificē.

               (2)

               Direktīva 93/31/EEK ir viena no atsevišķām direktīvām saistībā ar EK tipa apstiprināšanas procedūru, kas noteikta Padomes Direktīvā 92/61/EEK (1992. gada 30. jūnijs) par divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu tipa apstiprināšanu, ko atcēla ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2002/24/EK (2002. gada 18. marts), kas attiecas uz divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu tipa apstiprinājumu (5), un nosaka divriteņu mehānisko transportlīdzekļu dizaina un uzbūves tehniskos priekšrakstus attiecībā uz to atbalsta kājiņām. Šie tehniskie priekšraksti ir vērsti uz dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu, lai nodrošinātu EK tipa apstiprinājuma procedūru, kas noteikta Direktīvā 2002/24/EK un jāpiemēro katram transportlīdzekļu tipam. Tātad Direktīvas 2002/24/EK noteikumi par transportlīdzekļu sistēmām, detaļām un atsevišķām tehniskām vienībām attiecas uz šo direktīvu.

               (3)

               Ņemot vērā to, ka šīs direktīvas mērķi, proti, piešķirt detaļas tipa apstiprinājumu divriteņu mehānisko transportlīdzekļu atbalsta kājiņām, nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, un to, ka minētās rīcības mēroga vai iedarbības dēļ šo mērķi var labāk sasniegt Kopienas līmenī, Kopiena var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā direktīvā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi šā mērķa sasniegšanai.

               (4)

               Šī direktīva nedrīkst skart dalībvalstu pienākumus attiecībā uz termiņiem direktīvas transponēšanai valsts tiesību aktos un tās piemērošanai, kā izklāstīts II pielikuma B daļā,

         IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Šī direktīva attiecas uz atbalsta kājiņām visu tipu divriteņu mehāniskajiem transportlīdzekļiem, kas minēti Direktīvas 2002/24/EK 1. pantā.
   2. pants
   Procedūra, saskaņā ar kuru piešķir EK detaļas tipa apstiprinājumu attiecībā uz atbalsta kājiņu divriteņu mehānisko transportlīdzekļu tipu, un nosacījumi par šādu transportlīdzekļu neierobežotu laišanu tirgū ir paredzēti Direktīvas 2002/24/EK II un III nodaļā.
   3. pants
   Grozījumus, kas vajadzīgi, lai I pielikumā noteiktās prasības pielāgotu tehnikas attīstībai, pieņem saskaņā ar procedūru, kas paredzēta Direktīvas 2002/24/EK 18. panta 2. punktā.
   4. pants
   1.   Ar atbalsta kājiņām saistītu iemeslu dēļ dalībvalstis nedrīkst:

               —

               atteikties piešķirt EK tipa apstiprinājumu divriteņu mehāniskā transportlīdzekļa tipam vai

               —

               aizliegt divriteņu mehāniskā transportlīdzekļa reģistrāciju, pārdošanu vai nodošanu ekspluatācijā,

         ja šo transportlīdzekļu atbalsta kājiņas atbilst šīs direktīvas prasībām.
   2.   Dalībvalstis atsaka EK tipa apstiprinājuma piešķiršanu jebkuram jauna tipa divriteņu mehāniskajam transportlīdzeklim ar atbalsta kājiņām saistītu iemeslu dēļ, ja nav izpildītas šīs direktīvas prasības.
   3.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus galvenos tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   5. pants
   Direktīvu 93/31/EEK, kurā grozījumi izdarīti ar direktīvu, kā izklāstīts II pielikuma A daļā, atceļ, neskarot dalībvalstu pienākumus attiecībā uz termiņiem direktīvas transponēšanai valsts tiesību aktos un tās piemērošanai, kā izklāstīts II pielikuma B daļā.
   Atsauces uz atcelto direktīvu uzskata par atsaucēm uz šo direktīvu un lasa saskaņā ar atbilstības tabulu III pielikumā.
   6. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   To piemēro no 2010. gada 1. janvāra.
   7. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2009. gada 13. jūlijā

            Eiropas Parlamenta vārdā –

            priekšsēdētājs

         H.-G. PÖTTERING

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         E. ERLANDSSON

      (1)  OV C 234, 30.9.2003., 20. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta 2007. gada 25. septembra Atzinums (OV C 219 E, 28.8.2008., 66. lpp.) un Padomes 2009. gada 7. jūlija Lēmums.

      (3)  OV L 188, 29.7.1993., 19. lpp.

      (4)  Sk. II pielikuma A daļu.

      (5)  OV L 124, 9.5.2002., 1. lpp.

      I PIELIKUMS
      1.   DEFINĪCIJAS
      Šajā direktīvā:

                  1.1.

                  “Atbalsta kājiņa” ir ierīce, kas ir stingri piestiprināta pie transportlīdzekļa un notur transportlīdzekli vertikālā (vai gandrīz vertikālā) stāvoklī, to novietojot stāvēšanai bez vadītāja uzraudzības.

                  1.2.

                  “Vienpusējā atbalsta kājiņa” ir atbalsta kājiņa, kas, izstiepta vai pagriezta atvērtā stāvoklī, atbalsta transportlīdzekli tikai no vienas puses, atstājot abus riteņus saskarē ar atbalsta virsmu.

                  1.3.

                  “Centrālā atbalsta kājiņa” ir atbalsta kājiņa, kas, pagriezta atvērtā stāvoklī, atbalsta transportlīdzekli, nodrošinot transportlīdzeklim gareniskās vidusplaknes abās pusēs vienu vai vairākas saskares vietas ar atbalsta virsmu.

                  1.4.

                  “Šķērsslīpums (šs)” ir procentuāli izteikts faktiskās atbalsta virsmas slīpums transportlīdzekļa gareniskajai vidusplaknei un atbalsta virsmai perpendikulāri maksimālā slīpuma līnijai (1. attēls).

                  1.5.

                  “Gareniskais slīpums (gs)” ir procentuāli izteikts faktiskās atbalsta virsmas slīpums transportlīdzekļa gareniskajai vidusplaknei paralēli maksimālā slīpuma līnijai (2. attēls).

                  1.6.

                  “Transportlīdzekļa gareniskā vidusplakne” ir transportlīdzekļa pakaļējā riteņa gareniskā simetrijas plakne.

            2.   VISPĀRĪGĀS PRASĪBAS

                  2.1.

                  Visus divriteņu transportlīdzekļus aprīko ar vismaz vienu atbalsta kājiņu, lai tos stingri noturētu nekustīgus (piemēram, novietojot stāvēšanai), bet statiskā stāvoklī nebalstītu cilvēks vai ārēji līdzekļi. Transportlīdzekļi ar sapārotiem riteņiem nav jāaprīko ar atbalsta kājiņām, bet, novietojot stāvēšanai, tiem jāatbilst prasībām, kas izklāstītas 6.2.2. punktā (izmanto stāvbremzi).

                  2.2.

                  Transportlīdzeklim jābūt vai nu vienpusējā vai centrālā tipa atbalsta kājiņai, vai abu tipu atbalsta kājiņām.

                  2.3.

                  Ja atbalsta kājiņa grozās ap transportlīdzekļa apakšējo daļu vai zem tā, tad atbalsta kājiņas ārmalai (ārmalām) jābūt pagriežamām uz transportlīdzekļa aizmuguri, lai iegūtu aizvērtu vai braukšanas pozīciju.

            3.   ĪPAŠĀS PRASĪBAS
      3.1.   Vienpusējā atbalsta kājiņa

      3.1.1.   Vienpusējā atbalsta kājiņai:

                  3.1.1.1.

                  jānotur transportlīdzeklis tā, lai nodrošinātu sānisku stabilitāti transportlīdzeklim uz horizontālas atbalsta virsmas vai uz slīpas virsmas, lai neļautu tam pārāk viegli noliekties tālāk (un tādējādi neļautu tam griezties ap vienpusējā atbalsta kājiņas balsta punktu) vai pārāk viegli atgriezties vertikālā stāvoklī un tālāk (un tādējādi nosvērties uz vienpusējā atbalsta kājiņai pretējo pusi);

                  3.1.1.2.

                  jānotur transportlīdzeklis tā, lai saskaņā ar 6.2.2. punktu saglabātu stabilitāti, transportlīdzekli novietojot stāvēšanai uz slīpas virsmas;

                  3.1.1.3.

                  automātiski jānostājas aizvērtā vai braukšanas pozīcijā:

                              3.1.1.3.1.

                              transportlīdzekli nostādot atpakaļ tā parastajā (vertikālajā) braukšanas stāvoklī;
                              vai

                              3.1.1.3.2.

                              ja transportlīdzeklis pēc vienpusējā atbalsta kājiņas pirmās saskaršanās ar zemi kustas uz priekšu vadītāja tīšas darbības dēļ;

                  3.1.1.4.

                  neraugoties uz 3.1.1.3. punkta prasībām, jābūt projektētai un konstruētai tā, lai neaizvērtos automātiski, ja slīpuma leņķis mainās negaidīti (piemēram, ja transportlīdzekli viegli pagrūž cita persona vai garāmbraucoša transportlīdzekļa radīta vēja brāzma):

                              3.1.1.4.1.

                              izvilktā vai stāvēšanas pozīcijā;

                              3.1.1.4.2.

                              transportlīdzekli sagāžot, lai vienpusējā atbalsta kājiņa saskartos ar zemi;
                              un

                              3.1.1.4.3.

                              transportlīdzeklim, kas novietots stāvēšanas pozīcijā bez uzraudzības.

            3.1.2.   Prasības, kas izklāstītas 3.1.1.3. punktā, neattiecas uz transportlīdzekļiem, kurus motors nevar dzīt uz priekšu tad, kad ir izvilkta vienpusējā atbalsta kājiņa.
      3.2.   Centrālā atbalsta kājiņas

      3.2.1.   Centrālā atbalsta kājiņai:

                  3.2.1.1.

                  jānotur transportlīdzeklis tā, ka viens vai abi riteņi saskaras ar atbalsta virsmu vai neviens ritenis nesaskaras ar šo virsmu, lai šis transportlīdzeklis stāvētu stabili:

                              3.2.1.1.1.

                              uz horizontālas atbalsta virsmas;

                              3.2.1.1.2.

                              sasvērtā stāvoklī;

                              3.2.1.1.3.

                              uz slīpas virsmas saskaņā ar 6.2.2. punktu;

                  3.2.1.2.

                  automātiski jāatlokās aizvērtā vai braukšanas pozīcijā:

                              3.2.1.2.1.

                              ja transportlīdzeklis kustas uz priekšu, lai paceltu centrālā atbalsta kājiņu no atbalsta virsmas.

            3.2.2.   Prasības, kas izklāstītas 3.2.1.2. punktā, neattiecas uz transportlīdzekļiem, kurus motors nevar dzīt uz priekšu tad, kad ir izvilkta centrālā atbalsta kājiņa.
      4.   CITAS PRASĪBAS

                  4.1.

                  Turklāt transportlīdzekļus var aprīkot ar indikatoru, kas braucējam ir skaidri redzams, sēžot vadītāja sēdeklī, un, ieslēdzot aizdedzi, iedegas un turpina degt, kamēr atbalsta kājiņa nav aizvērtā vai braukšanas pozīcijā.

                  4.2.

                  Visas atbalsta kājiņas aprīko ar aiztures sistēmu, kas notur tās aizvērtā vai braukšanas pozīcijā. Minētā sistēma var sastāvēt no:

                              —

                              divām neatkarīgām ierīcēm, piemēram, divām atsevišķām atsperēm vai vienas atsperes un vienas aiztures ierīces, piemēram, aiztura,
                              vai

                              —

                              vienas ierīces, kam jādarbojas bez bojāšanās vismaz:

                                          —

                                          10 000 parastas lietošanas ciklu, ja transportlīdzeklis ir aprīkots ar divām atbalsta kājiņām,
                                          vai

                                          —

                                          15 000 parastas lietošanas ciklu, ja transportlīdzeklis ir aprīkots ar vienu atbalsta kājiņu.

            5.   STABILITĀTES TESTI
      5.1.   Lai noteiktu spēju noturēt transportlīdzekli stabilā stāvoklī, kā norādīts 3. un 4. punktā, jāveic šādi testi:
      5.2.   Transportlīdzekļa stāvoklis

                  5.2.1.

                  Iesniegtā transportlīdzekļa svaram jāatbilst stāvoklim braukšanas kārtībā.

                  5.2.2.

                  Spiedienam riepās jābūt tādam, kā ieteicis transportlīdzekļa ražotājs.

                  5.2.3.

                  Transmisijai jāpaliek neitrālā pozīcijā vai automātiskajai transmisijai – “stāvēšanas” pozīcijā, ja tāda ir.

                  5.2.4.

                  Ja transportlīdzeklis ir aprīkots ar stāvbremzi, tad tā ir jāiedarbina.

                  5.2.5.

                  Stūres stāvoklis ir bloķēts. Ja stūri var bloķēt stāvoklī, kad tā pagriezta gan pa kreisi, gan pa labi, tad testi jāveic abos stāvokļos.

            5.3.   Testa laukums

                  5.3.1.

                  Testus, kas minēti 6.1. punktā, var veikt uz līdzena, horizontāla laukuma ar cietu, sausu virsmu bez smilšu graudiņiem.

            5.4.   Testu aprīkojums

                  5.4.1.

                  Testi, kas minēti 6.2. punktā, jāveic uz stāvvietas platformas.

                  5.4.2.

                  Stāvvietas platformai jābūt ar stingru, līdzenu taisnstūra virsmu, lai transportlīdzeklis stāvētu nekustīgi.

                  5.4.3.

                  Stāvvietas platformas virsmai jābūt pietiekami neslidenai, lai novērstu transportlīdzekļa slīdēšanu uz atbalsta virsmas slīpuma testos.

                  5.4.4.

                  Stāvvietas platformu konstruē tā, lai varētu izveidot vismaz 6.2.2. punktā prasīto šķērsslīpumu (šs) un garenisko slīpumu (gs).

            6.   TESTU PROCEDŪRAS
      6.1.   Stabilitāte uz horizontālas atbalsta virsmas
         (3.1.1.4. punkta tests)

                  6.1.1.

                  Transportlīdzeklim uz testa laukuma vienpusējā atbalsta kājiņa ir izvilkta vai pārvietota stāvēšanas pozīcijā, un transportlīdzeklis atstāts uz tās.

                  6.1.2.

                  Transportlīdzekli pārvieto, lai par trim grādiem palielinātu leņķi, ko veido gareniskā vidusplakne un atbalsta virsma (pārvietojot transportlīdzekli pret vertikāli).

                  6.1.3.

                  Šīs pārvietošanas dēļ vienpusējā atbalsta kājiņa nedrīkst automātiski atgriezties aizvērtā vai braukšanas pozīcijā.

            6.2.   Stabilitāte uz slīpas virsmas
         (ar 3.1.1.1., 3.1.1.2., 3.2.1.1.2. un 3.2.1.1.3. punktu saistīti testi)

                  6.2.1.

                  Transportlīdzekli novieto uz stāvvietas platformas ar vienpusējā atbalsta kājiņu un atsevišķi centrālā atbalsta kājiņu izvilktā vai stāvēšanas pozīcijā, un transportlīdzeklis stāv uz atbalsta kājiņas.

                  6.2.2.

                  Stāvvietas platformu pārslēdz uz minimālo šķērsslīpumu (šs) un tad atsevišķi uz minimālo garenisko slīpumu (gs) saskaņā ar šo tabulu:

                              Slīpums

                              Vienpusējā atbalsta kājiņa

                              Centrālā atbalsta kājiņas

                              Mopēds

                              Motocikls

                              Mopēds

                              Motocikls

                              šs (kreisais un labais)

                              5 %

                              6 %

                              6 %

                              8 %

                              Lejupvērsts gs

                              5 %

                              6 %

                              6 %

                              8 %

                              Augšupvērsts gs

                              6 %

                              8 %

                              12 %

                              14 %

                        Skatīt 1.a, 1.b un 2. attēlu.

                  6.2.3.

                  Ja transportlīdzeklis uz slīpas stāvvietas platformas stāv uz centrālā atbalsta kājiņas un tikai viena riteņa un var saglabāt šo stāvokli, kad centrālā atbalsta kājiņa un vai nu priekšējais, vai pakaļējai ritenis saskaras ar atbalsta virsmu, tad iepriekš aprakstītie testi jāveic tikai ar transportlīdzekli, kas stāv uz centrālā atbalsta kājiņas un pakaļējā riteņa, ar noteikumu, ka tiek ievērotas citas šajā punktā izklāstītās prasības.

                  6.2.4.

                  Transportlīdzeklim jāpaliek stabilam, ja stāvvietas platformu noliec par katru nepieciešamo daudzumu un ir pienācīgi ievērotas iepriekšminētās prasības.

                  6.2.5.

                  Alternatīvi stāvvietas platformas par nepieciešamo daudzumu var noliekt pirms transportlīdzekļa pārvietošanas.

            1.a   attēls

         Šķērsslīpums

      1.b   attēls

         Šķērsslīpums

      2.   attēls

         Gareniskais slīpums (augšup)

         Gareniskais slīpums (lejup)

         1. papildinājums

            Informācijas dokuments attiecībā uz atbalsta kājiņām divriteņu mehānisko transportlīdzekļu tipam

         (jāpievieno pieteikumam par EK detaļas tipa apstiprināšanu, ja to iesniedz atsevišķi no pieteikuma par transportlīdzekļa EK tipa apstiprināšanu)
         Kārtas Nr. (piešķir pieteikuma iesniedzējs): …
         Pieteikumā par EK detaļas tipa apstiprināšanu attiecībā uz atbalsta kājiņām divriteņu mehānisko transportlīdzekļu tipam jāiekļauj informācija, kas izklāstīta Direktīvas 2002/24/EK II pielikumā:

                     —

                     1. daļas A iedaļas šādos punktos:

                                 —

                                 0.1.,

                                 —

                                 0.2.,

                                 —

                                 0.4. līdz 0.6.,

                                 —

                                 2.1.,

                                 —

                                 2.1.1.,

                     —

                     1. daļas B iedaļas šādā punktā:

                                 —

                                 1.3.1.

         2. papildinājums

      II PIELIKUMS
      A   DAĻA

         Atceltā direktīva ar grozījumu

      (minēta 5. pantā)

                  Padomes Direktīva 93/31/EEK

                  (OV L 188, 29.7.1993., 19. lpp.)

                  Komisijas Direktīva 2000/72/EK

                  (OV L 300, 29.11.2000., 18. lpp.)

            B   DAĻA

         Termiņu uzskaitījums transponēšanai valsts tiesībās un piemērošanai

      (minēts 5. pantā)

                  Direktīva

                  Termiņš transponēšanai

                  Piemērošanas datums

                  93/31/EEK

                  1994. gada 14. decembris

                  1995. gada 14. jūnijs (1)

                  2000/72/EK

                  2001. gada 31. decembris

                  2002. gada 1. janvāris (2)

         (1)  Saskaņā ar Direktīvas 93/31/EEK 4. panta 1. punkta trešo daļu:

         “No dienas, kas minēta pirmajā daļā, dalībvalstis nedrīkst ar atbalsta kājiņām saistītu iemeslu dēļ aizliegt sākt tādu transportlīdzekļu ekspluatāciju, kuri atbilst šīs direktīvas prasībām.”

      Minētais datums ir 1994. gada 14. decembris; skatīt Direktīvas 93/31/EEK 4. panta 1. punkta pirmo daļu.

         (2)  Saskaņā ar Direktīvas 2000/72/EK 2. pantu:

         “1.   Dalībvalstis no 2002. gada 1. janvāra atbalsta kājiņu dēļ nedrīkst:

                     —

                     atteikties piešķirt EK tipa apstiprinājumu divriteņu mehāniskā transportlīdzekļa tipam vai

                     —

                     aizliegt divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu reģistrāciju, pārdošanu vai nodošanu ekspluatācijā,

               ja šo transportlīdzekļu atbalsta kājiņas atbilst prasībām, kas noteiktas ar Direktīvu 93/31/EEK, kura grozīta ar šo direktīvu.
         2.   Dalībvalstis no 2002. gada 1. jūlija nepiešķir EK tipa apstiprinājumu jaunam divriteņu mehāniskā transportlīdzekļa tipam atbalsta kājiņu dēļ, ja tās neatbilst ar šo direktīvu grozītās Direktīvas 93/31/EEK prasībām.”

      III PIELIKUMS

         ATBILSTĪBAS TABULA

                  Direktīva 93/31/EEK

                  Direktīva 2000/72/EK

                  Šī direktīva

                  1., 2. un 3. pants

                  1., 2. un 3. pants

                  4. panta 1. punkts

                  —

                  2. panta 1. punkts

                  4. panta 1. punkts

                  2. panta 2. punkts

                  4. panta 2. punkts

                  4. panta 2. punkts

                  4. panta 3. punkts

                  —

                  5. pants

                  —

                  6. pants

                  5. pants

                  7. pants

                  Pielikums

                  I pielikums

                  1. papildinājums

                  1. papildinājums

                  2. papildinājums

                  2. papildinājums

                  —

                  II pielikums

                  —

                  III pielikums


title: Padomes Direktīva 2005/47/EK (2005. gada 18. jūlijs) par Nolīgumu starp Eiropas Dzelzceļa kopienu (CER) un Eiropas Transporta darbinieku federāciju (ETF) par dažiem to mobilo darbinieku izmantošanas nosacījumu aspektiem, kuri sniedz savstarpējas izmantojamības pārrobežu pakalpojumus dzelzceļa sektorā#Nolīgums starp Eiropas Transporta Darbinieku Federāciju (ETF) un Eiropas Dzelzceļa Kopienu (CER) par dažiem to mobilo darbinieku darba apstākļu aspektiem, kuri veic savstarpējas izmantojamības pārrobežu pakalpojumus

text:
               27.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 195/15

      PADOMES DIREKTĪVA 2005/47/EK
   (2005. gada 18. jūlijs)
   par Nolīgumu starp Eiropas Dzelzceļa kopienu (CER) un Eiropas Transporta darbinieku federāciju (ETF) par dažiem to mobilo darbinieku izmantošanas nosacījumu aspektiem, kuri sniedz savstarpējas izmantojamības pārrobežu pakalpojumus dzelzceļa sektorā
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 139. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,
   tā kā:

               (1)

               Šajā direktīvā ir ievērotas pamattiesības un principi, ko atzīst Eiropas Savienības Pamattiesību harta, un jo īpaši tā ir paredzēta, lai nodrošinātu minētās hartas 31. panta ievērošanu, kurā paredzēts, ka ikvienam darbiniekam ir tiesības uz veselībai nekaitīgiem, drošiem un cilvēka cieņai atbilstīgiem darba apstākļiem, kā arī tiesības uz maksimālā darba laika ierobežošanu, uz diennakts un nedēļas atpūtu, kā arī uz ikgadēju apmaksātu atvaļinājumu.

               (2)

               Saskaņā ar Līguma 139. panta 2. punktu sociālie partneri var kopīgi lūgt, lai Kopienas līmenī noslēgtus nolīgumus ievieš ar Padomes lēmumu pēc Komisijas priekšlikuma.

               (3)

               Padome ir pieņēmusi Direktīvu 93/104/EK (1993. gada 23. novembris) par dažiem darba laika organizācijas aspektiem (1). Dzelzceļa transports bija viens no darbību sektoriem, uz kuriem neattiecās minētā direktīva. Eiropas Parlaments un Padome ir pieņēmuši Direktīvu 2000/34/EK (2), ar ko groza Direktīvu 93/104/EK attiecībā uz darba laika organizēšanas konkrētiem aspektiem, lai aptvertu sektorus un darbības, uz kuriem neattiecas minētā direktīva.

               (4)

               Eiropas Parlaments un Padome pieņēma Direktīvu 2003/88/EK (2003. gada 4. novembris) par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem (3), ar ko kodificē un atceļ Direktīvu 93/104/EK.

               (5)

               Direktīvā 2003/88/EK ir paredzētas atkāpes no tās 3., 4., 5., 8. un 16. panta attiecībā uz personām, kas strādā dzelzceļa transporta nozarē un pavada savu darba laiku vilcienos.

               (6)

               Eiropas Dzelzceļa kopiena un Eiropas Transporta darbinieku federācija ir informējušas Komisiju par vēlēšanos uzsākt sarunas atbilstīgi Līguma 139. panta 1. punktam.

               (7)

               Minētās organizācijas 2004. gada 27. janvārī ir noslēgušas Nolīgumu par dažiem to mobilo darbinieku darba apstākļu aspektiem, kuri sniedz savstarpējas izmantojamības pārrobežu pakalpojumus, turpmāk – “Nolīgums”.

               (8)

               Nolīgumā ietverts kopīgs lūgums Komisijai īstenot Nolīgumu ar Padomes lēmumu pēc Komisijas priekšlikuma saskaņā ar Līguma 139. panta 2. punktu.

               (9)

               Direktīva 2003/88/EK attiecas uz mobiliem darba ņēmējiem, kas sniedz savstarpējas izmantojamības pārrobežu pakalpojumus, izņemot gadījumus, kas paredzēti īpašos noteikumos, kuri ietverti šajā direktīvā un tai pievienotajā Nolīgumā.

               (10)

               Līguma 249. panta nozīmē piemērots tiesību akts Nolīguma īstenošanai ir direktīva.

               (11)

               Dzelzceļa transporta nozares iekšējā tirgus īstenošanas un tajā pastāvošās konkurences gaismā šīs direktīvas mērķus, kas paredz aizsargāt veselību un drošību, nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķas dalībvalstis, tāpēc nepieciešama Kopienas rīcība saskaņā ar Līguma 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā paredzēto proporcionalitātes principu šajā direktīvā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi šo mērķu sasniegšanai.

               (12)

               Eiropas dzelzceļa sektora attīstība prasa cieši pārraudzīt pašreizējo un jauno dalībnieku lomu, lai nodrošinātu harmonisku attīstību visā Kopienā. Eiropas sociālajam dialogam šajā nozarē būtu jāspēj atspoguļot šo attīstību un, cik iespējams, ņemt to vērā.

               (13)

               Attiecībā uz Nolīguma noteikumiem, kas tajā nav īpaši definēti, šī direktīva dod dalībvalstīm iespēju definēt šos noteikumus atbilstīgi attiecīgās valsts tiesību aktiem un praksei, kā tas tiek darīts citu sociālās politikas direktīvu gadījumā, izmantojot analogus noteikumus, ar nosacījumu, ka šīs definīcijas ir saderīgas ar Nolīgumu.

               (14)

               Saskaņā ar tās 1998. gada 20. maija paziņojumu “Sociālā dialoga piemērošana un sekmēšana Kopienas līmenī” Komisija ir izstrādājusi projektu savam priekšlikumam par direktīvu, ņemot vērā līgumslēdzēju pušu pietiekamas pārstāvības statusu un katras Nolīgumā ietvertās klauzulas likumību; parakstītāji pietiekami pārstāv mobilos dzelzceļa darbiniekus, kuri strādā pārrobežu savstarpējās izmantojamības pakalpojumu jomā, ko veic dzelzceļa uzņēmumi.

               (15)

               Komisija ir izstrādājusi direktīvas priekšlikumu saskaņā ar Līguma 137. panta 2. punktu, kas paredz, ka direktīvas sociālās politikas jomā izvairās no “tādu administratīvu, finanšu un juridisku ierobežojumu ieviešanas, kuri traucē izveidoties un attīstīties maziem un vidējiem uzņēmumiem”.

               (16)

               Šajā direktīvā un Nolīgumā ir noteikti minimālie standarti; dalībvalstīm un/vai sociālajiem partneriem būtu jāspēj saglabāt vai ieviest labvēlīgākus noteikumus.

               (17)

               Komisija ir informējusi Eiropas Parlamentu, Ekonomikas un sociālo lietu komiteju un Reģionu komiteju, nosūtot savu priekšlikumu direktīvai, ar kuru īstenot Nolīgumu.

               (18)

               Eiropas Parlaments 2005. gada 26. maijā pieņēma rezolūciju par sociālo partneru nolīgumu.

               (19)

               Nolīguma īstenošana veicinās Līguma 136. pantā minēto mērķu sasniegšanai.

               (20)

               Saskaņā ar 34. punktu Iestāžu nolīgumā par labāku likumdošanas procesu (4) dalībvalstis mudinās izstrādāt savas tabulas gan pašu lietošanai, gan arī Kopienas vajadzībām, pēc iespējas labāk atainojot sakarības starp šo direktīvu un tās transponēšanas pasākumiem, un darīt tās pieejamas publiski,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Šīs direktīvas mērķis ir īstenot 2004. gada 27. janvārī starp Eiropas Dzelzceļa kopienu un Eiropas Transporta darbinieku federāciju noslēgto Nolīgumu par dažiem to mobilo darba ņēmēju darba apstākļu aspektiem, kuri sniedz savstarpējas izmantojamības pārrobežu pakalpojumus.
   Nolīguma teksts ir pievienots šai direktīvai.
   2. pants
   1.   Dalībvalstis var uzturēt spēkā vai ieviest labvēlīgākus noteikumus par tiem, kas paredzēti šajā direktīvā.
   2.   Šīs direktīvas īstenošana nekādā gadījumā nerada pietiekamu pamatojumu tam, lai attaisnotu darbinieku aizsardzības vispārējā līmeņa samazināšanu jomās, uz kurām attiecas šī direktīva. Tas neierobežo dalībvalstu un/vai darba devēju un darba ņēmēju tiesības, ņemot vērā mainīgos apstākļus, izstrādāt citādus normatīvus, reglamentējošus vai līguma noteikumus nekā tie, kas ir spēkā, šīs direktīvas pieņemšanas laikā, ar nosacījumu, ka vienmēr ir ievērotas šajā direktīvā paredzētās minimālās prasības.
   3. pants
   Neskarot Nolīguma noteikumus par turpmākiem pasākumiem un parakstītāju veiktu novērtēšanu, Komisija, Eiropas līmenī apspriedusies ar darba devējiem un darba ņēmējiem, sniedz ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei par šīs direktīvas īstenošanu saistībā ar dzelzceļa sektora attīstību pirms 2011. gada 27. jūlija.
   4. pants
   Dalībvalstis nosaka sankcijas, ko piemēro, ja ir pārkāpti valstu noteikumi, kas pieņemti, ievērojot šo direktīvu, un veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to īstenošanu. Sankcijām jābūt efektīvām, samērīgām un preventīvām. Dalībvalstis paziņo Komisijai par šiem pasākumiem līdz 2008. gada 27. jūlijam, kā arī pēc iespējas ātrāk par jebkādiem turpmākiem grozījumiem.
   5. pants
   Dalībvalstis pēc konsultēšanās ar sociālajiem partneriem pieņem normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības, ne vēlāk kā 2008. gada 27. jūlijā, vai nodrošina, ka līdz šai dienai sociālie partneri ir pieņēmuši vajadzīgos noteikumus nolīguma veidā. Tās nekavējoties nosūta šo noteikumu tekstu Komisijai.
   Dalībvalstis veic visus vajadzīgos pasākumus, lai tās jebkurā brīdī varētu nodrošināt rezultātus, kas paredzēti šajā direktīvā, un par to nekavējoties informē Komisiju.
   Ja dalībvalstis pieņem šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarāma šāda atsauce.
   6. pants
   Šī direktīva stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   7. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2005. gada 18. jūlijā

            Padomes vārdā —

            priekšsēdētāja

         M. BECKETT

      (1)  OV L 307, 13.12.1993., 18. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2000/34/EK.

      (2)  OV L 195, 1.8.2000., 41. lpp.

      (3)  OV L 299, 18.11.2003., 9. lpp.

      (4)  OV C 321, 31.12.2003., 1. lpp.

         NOLĪGUMS

      starp Eiropas Transporta Darbinieku Federāciju (ETF) un Eiropas Dzelzceļa Kopienu (CER) par dažiem to mobilo darbinieku darba apstākļu aspektiem, kuri veic savstarpējas izmantojamības pārrobežu pakalpojumus
      ŅEMOT VĒRĀ:

                  —

                  dzelzceļa transporta attīstību, kas prasa sistēmas modernizāciju, kā arī Eiropas satiksmes un līdz ar to savstarpējas izmantojamības pakalpojumu attīstību,

                  —

                  nepieciešamību attīstīt drošu pārrobežu satiksmi un aizsargāt to mobilo darba ņēmēju veselību un drošību, kuri veic savstarpējās izmantojamības pārrobežu pakalpojumus,

                  —

                  vajadzību izvairīties no konkurences, kas balstīta tikai uz darba apstākļu atšķirību,

                  —

                  dzelzceļa transporta attīstības nozīmīgumu Eiropas Savienībā,

                  —

                  viedokli, ka šie mērķi tiks sasniegti, izveidojot kopīgus noteikumus attiecībā uz minimālajiem darba apstākļu standartiem mobilajiem darba ņēmējiem, kuri veic savstarpējās izmantojamības pārrobežu pakalpojumus,

                  —

                  pārliecību, ka turpmāko gadu laikā šo darba ņēmēju skaits palielināsies,

                  —

                  Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 138. pantu un 139. panta 2. punktu,

                  —

                  Direktīvu 93/104/EK (kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2000/34/EK), un jo īpaši tās 14. un 17. pantu,

                  —

                  Konvenciju par līgumsaistībām piemērojamiem tiesību aktiem (Roma, 1980. gada 19. jūnijs),

                  —

                  to, ka saskaņā ar Līguma 139. panta 2. punktu Kopienas līmenī noslēgtus nolīgumus var īstenot pēc parakstītāju kopīga lūguma ar Padomes lēmumu pēc Komisijas priekšlikuma,

                  —

                  faktu, ka parakstītāji ar šo izsaka šo lūgumu,

            PARAKSTĪTĀJI IR VIENOJUŠIES PAR TURPMĀKO.
      1. klauzula
      Darbības joma
      Šo nolīgumu piemēro mobilajiem dzelzceļa darba ņēmējiem, kuri iesaistīti tādu savstarpējas izmantojamības pārrobežu pakalpojumu nodrošināšanā, ko sniedz dzelzceļa uzņēmumi.
      Šā nolīguma piemērošana nav obligāta attiecībā uz pasažieru vietējo vai reģionālo pārrobežu satiksmi un kravas pārrobežu pārvadājumiem līdz 15 km attālumā no robežas, kā arī attiecībā uz satiksmi starp oficiālajām robežstacijām, kas uzskaitītas pielikumā.
      Šā nolīguma piemērošana nav obligāta arī attiecībā uz vilcieniem, kuru satiksme notiek pa starpvalstu dzelzceļa līnijām, kas sākas un beidzas tās pašas dalībvalsts infrastruktūrā un kas izmanto citas dalībvalsts infrastruktūru, tajā neapstājoties (tātad to var uzskatīt par iekšzemes pārvadājumu).
      Attiecībā uz mobilajiem darba ņēmējiem, kuri veic savstarpējas izmantojamības pārrobežu pakalpojumus, Direktīvu 93/104/EK nepiemēro tajos aspektos, kuros piemēro īpašus šajā nolīgumā paredzētus noteikumus.
      2. klauzula
      Definīcijas
      Šajā nolīgumā piemēro šādas definīcijas:

                  1)

                  “savstarpējas izmantojamības pārrobežu pakalpojumi”: pārrobežu pakalpojumi, par kuru sniegšanu dzelzceļa uzņēmumam ir nepieciešami vismaz divi drošības sertifikāti, ko paredz Direktīva 2001/14/EK;

                  2)

                  “mobilie darba ņēmēji, kuri veic savstarpējas izmantojamības pārrobežu pakalpojumus”: ikviens darba ņēmējs, kas ir tāda vilciena personāla loceklis, kurš dienas maiņā ilgāk par stundu iesaistīts savstarpējas izmantojamības pārrobežu pakalpojumu nodrošināšanā;

                  3)

                  “darba laiks”: jebkurš laikposms, kamēr darba ņēmējs ir darbā, darba devēja rīcībā, un veic savu darbu vai pienākumus saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem un/vai praksi;

                  4)

                  “atpūtas laiks”: jebkurš laikposms, kas nav darba laiks;

                  5)

                  “nakts laiks”: jebkurš laikposms, kas nav īsāks par septiņām stundām, kā to paredz attiecīgās valsts tiesību akti, un kam jebkurā gadījumā jāietver laikposms starp pusnakti un 05.00;

                  6)

                  “nakts maiņa”: jebkura darba maiņa, kas ietver vismaz 3 stundas nakts laikā;

                  7)

                  “atpūta ārpus dzīvesvietas”: diennakts atpūta, kas nevar notikt mobilā darba ņēmēja parastajā dzīvesvietā;

                  8)

                  “vadītājs”: jebkurš darba ņēmējs, kura uzdevums ir vadīt vilces vienību;

                  9)

                  “vadīšanas laiks”: plānotas darbības ilgums, kuras laikā vadītājs ir atbildīgs par vilces vienību, izņemot plānoto laiku, kas paredzēts, lai sagatavotu vai izslēgtu vilces vienību, tomēr vadīšanas laikā ietilpst arī plānotie pārtraukumi darbā, kuru laikā vadītājs joprojām ir atbildīgs par vilces vienību.

            3. klauzula
      Diennakts atpūta dzīvesvietā
      Diennakts atpūtas laiks dzīvesvietā ilgst vismaz 12 secīgas stundas katrā 24 stundu laika posmā.
      Vienreiz 7 dienu laikposmā to var tomēr samazināt līdz 9 secīgām stundām. Šajā gadījumā stundas, kas atbilst atšķirībai starp samazināto atpūtas laiku un 12 atpūtas stundām, pievieno nākamajam diennakts atpūtas laikam dzīvesvietā.
      Būtiski samazinātu diennakts atpūtas laiku nedrīkst plānot starp divām diennakts atpūtām ārpus dzīvesvietas.
      4. klauzula
      Diennakts atpūta ārpus dzīvesvietas
      Diennakts atpūtas laiks ārpus dzīvesvietas ilgst vismaz 8 secīgas stundas katrā 24 stundu laikposmā.
      Pēc diennakts atpūtas ārpus dzīvesvietas ir jābūt diennakts atpūtai dzīvesvietā (1).
      Ir ieteicams pievērst uzmanību tam, cik labiekārtotas ir mītnes, kas paredzētas mobilo darba ņēmēju atpūtai ārpus dzīvesvietas.
      5. klauzula
      Pārtraukumi darbā
      a)   Vadītāji
      Ja vadītāja darba laiks ir ilgāks par 8 stundām, tad darba dienas laikā nodrošina vismaz 45 minūšu pārtraukumu darbā,
      vai,
      ja darba laiks ilgst no 6 līdz 8 stundām, tad darba dienas laikā nodrošina vismaz 30 minūšu pārtraukumu darbā.
      Dienas laiks un pārtraukuma ilgums ir pietiekami, lai darbinieks varētu pilnvērtīgi atpūsties.
      Pārtraukumus darba dienas laikā var pielāgot, ja vilciens kavējas.
      Daļa pārtraukuma darbā būtu jāpiešķir laikā starp trešo un sesto darba stundu.
      Ja ir otrs vadītājs, 5. klauzulas a) punktu nepiemēro. Šajā gadījumā nosacījumus pārtraukumu darbā piešķiršanai nosaka valsts līmenī.
      b)   Pārējais vilciena personāls
      Pārējam vilciena personālam piešķir vismaz 30 minūšu pārtraukumu darbā, ja darba laiks ir ilgāks par 6 stundām.
      6. klauzula
      Nedēļas atpūtas laiks
      Jebkurš mobilais darbinieks, kurš veic savstarpējās izmantojamības pārrobežu pakalpojumus, 7 dienu laikposmā saņem ne mazāk kā 24 stundu nepārtrauktu nedēļas atpūtu, kurai pieskaita 12 atpūtas stundas, kas paredzētas 3. klauzulā.
      Katru gadu katram mobilajam darba ņēmējam ir 104 atpūtas laikposmi, no kuriem katrs ir 24 stundas ilgs, tostarp 52 nedēļas atpūtas laikposmi, kas ir 24 stundas gari,
      tostarp:

                  —

                  12 dubultie atpūtas laikposmi (48 stundu ilgi laikposmi, kam pieskaitītas 12 stundas diennakts atpūtas), tostarp sestdienas un svētdienas,
                  un

                  —

                  12 dubultās atpūtas laikposmi (48 stundu ilgi laikposmi, kam pieskaitītas 12 stundas diennakts atpūtas), nenodrošinot, ka šajā laikposmā tiek iekļauta sestdiena un svētdiena.

            7. klauzula
      Vadīšanas laiks
      Vadīšanas laiks, kā definēts 2. klauzulā, nevar pārsniegt 9 stundas dienas maiņā un 8 stundas nakts maiņā starp diviem diennakts atpūtas laikposmiem.
      Maksimālais vadīšanas laiks 2 nedēļu laikposmā ir ierobežots līdz 80 stundām.
      8. klauzula
      Pārbaudes
      Lai uzraudzītu šā nolīguma noteikumu ievērošanu, izveido darba uzskaiti, kurā norādītas mobilo darba ņēmēju dienas darba un atpūtas stundas. Ir jābūt pieejamai informācijai par faktiski nostrādātajām darba stundām. Šo uzskaiti saglabā uzņēmumā vismaz vienu gadu.
      9. klauzula
      Noteikumu nepasliktināšanas klauzula
      Šā nolīguma piemērošana nekādā gadījumā nav pietiekams pamatojums, lai samazinātu vispārējo aizsardzības līmeni, ko paredz mobilajiem darba ņēmējiem, kuri veic savstarpējās izmantojamības pārrobežu pakalpojumus.
      10. klauzula
      Nolīguma izpildes pārraudzība
      Šā nolīguma parakstītāji pārraudzīs tā izpildi un piemērošanu Dzelzceļa nozares dialoga komitejas ietvaros, kas izveidota saskaņā ar Komisijas Lēmumu 98/500/EK.
      11. klauzula
      Novērtēšana
      Puses izvērtēs šā nolīguma noteikumus divus gadus pēc tā parakstīšanas, ievērojot pirmo iegūto pieredzi savstarpēji izmantojamā pārrobežu transporta attīstībā.
      12. klauzula
      Pārskatīšana
      Puses no jauna izskata iepriekš izklāstītos noteikumus divus gadus pēc ieviešanas termiņa beigām, ko nosaka Padomes lēmumā, ar kuru šis nolīgums stājas spēkā.

         Briselē, 2004. gada 27. janvārī

               CER vārdā —

               priekšsēdētājs

            Giancarlo CIMOLI

               izpilddirektors

            Johannes LUDEWIG

               cilvēkresursu direktoru grupas priekšsēdētājs

            Francesco FORLENZA

               sociālo lietu padomnieks

            Jean-Paul PREUMONT

               ETF vārdā —

               Dzelzceļa nodaļas priekšsēdētājs

            Norbert HANSEN

               Dzelzceļa nodaļas priekšsēdētāja vietnieks

            Jean-Louis BRASSEUR

               ģenerālsekretārs

            Doro ZINKE

               politikas sekretāre

            Sabine TRIER

         (1)  Puses ir vienojušās par to, lai sarunas par secīgu otru atpūtu ārpus dzīvesvietas, kā arī par atpūtu kompensāciju ārpus dzīvesvietas, notiktu starp sociālajiem partneriem dzelzceļa uzņēmuma vai valsts līmenī, izvēloties piemērotāko variantu. Eiropas līmenī jautājumu par secīgu atpūtu skaitu ārpus dzīvesvietas, kā arī par atpūtas kompensāciju ārpus dzīvesvietas apspriedīs divus gadus pēc šā nolīguma parakstīšanas.

         PIELIKUMS
         Oficiālo robežstaciju, kuras atrodas 15 km robežās un kurām nolīgums nav obligāts, saraksts

                        RZEPIN (PL)

                        TUPLICE (PL)

                        ZEBRZYDOWICE (PL)

                        DOMODOSSOLA (IT)


title: KOMISIJAS DIREKTĪVA (ES) …/… ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/48/EK par rotaļlietu drošumu II pielikuma C papildinājumu, lai pieņemtu rotaļlietās izmantotu ķīmisko vielu īpašas robežvērtības attiecībā uz bisfenolu A

text:
               KOMISIJAS DIREKTĪVA (ES) …/…

               (24.5.2017),

               ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/48/EK par rotaļlietu drošumu II pielikuma C papildinājumu, lai pieņemtu rotaļlietās izmantotu ķīmisko vielu īpašas robežvērtības attiecībā uz bisfenolu A

               (Dokuments attiecas uz EEZ)

               EIROPAS KOMISIJA,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 18. jūnija Direktīvu 2009/48/EK par rotaļlietu drošumu
                  1
                un jo īpaši tās 46. panta 2. punktu,

               tā kā:

               (1)Direktīvā 2009/48/EK ir noteiktas konkrētas prasības attiecībā uz ķīmiskām vielām, kas saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1272/2008
                  2
                klasificētas kā kancerogēnas, mutagēnas vai reproduktīvajai sistēmai toksiskas vielas. Direktīvas 2009/48/EK II pielikuma C papildinājumā ir noteiktas īpašas robežvērtības ķīmiskām vielām, kas izmantotas rotaļlietās, kuras paredzētas bērniem vecumā līdz 36 mēnešiem, vai citās rotaļlietās, kuras domātas ievietošanai mutē.

               (2)Bisfenola A (CAS numurs 80-05-7) īpašā robežvērtība ir 0,1 mg/l (migrācijas robeža). Eiropas standartos EN 71–10:2005 (parauga sagatavošana) un EN 71–11:2005 (mērījumi) paredzētas attiecīgās testēšanas metodes.

               (3)EN 71–10:2005 ir noteikts, ka 10 cm² rotaļlietu materiāla ekstrahē ar 100 ml ūdens vienu stundu. Atbilstība īpašajai robežvērtībai 0,1 mg/l tādējādi nozīmē, ka šīs ekstrahēšanas laikā no rotaļlietu materiāla drīkst izdalīties ne vairāk kā 0,01 mg bisfenola A.

               (4)Komisija izveidoja Rotaļlietu drošuma ekspertu grupu, lai saņemtu konsultācijas ar rotaļlietu drošumu saistītu tiesību aktu priekšlikumu un politikas iniciatīvu sagatavošanas gaitā. Tās apakšgrupas “Ķīmiskās vielas” uzdevums ir sniegt šādas konsultācijas saistībā ar ķīmiskajām vielām, kas varētu tikt izmantotas rotaļlietās. Rotaļlietu drošuma ekspertu grupas apakšgrupa “Ķīmiskās vielas” 2015. gada 1. oktobra sanāksmē secināja, ka, piemērojot īpašo robežvērtību un iepriekš minētās testēšanas metodes, bērns, kura ķermeņa svars ir 10 kg, bāžot rotaļlietu mutē 3 stundas katru dienu, tiek eksponēts 3 mikrogramiem uz kilogramu ķermeņa svara dienā.

               (5)Pamatojoties uz jauniem datiem par bisfenolu A un uzlabotu metodiku, Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes (EFSA) Zinātnes ekspertu grupa jautājumos, kas saistīti ar fermentiem, aromatizētājiem, pārstrādes līdzekļiem un materiāliem, kas ir saskarē ar pārtiku (CEF grupa), noteica bisfenola A "pagaidu" pieļaujamo dienas devu (TDI) 4 mikrogramus uz kilogramu ķermeņa svara dienā
                  3
               . CEF grupa noteica pagaidu TDI, līdz tiek saņemti rezultāti par ilgtermiņa pētījumu ar žurkām, ietverot prenatālu un pēcdzemdību eksponētību bisfenolam A, ko patlaban veic ASV Pārtikas un zāļu pārvaldes nacionālās toksikoloģijas programmas ietvaros.

               (6)Ņemot vērā iepriekš minēto, Rotaļlietu drošuma ekspertu grupas apakšgrupa “Ķīmiskās vielas” 2015. gada 1. oktobra sanāksmē ieteica bisfenola A daudzumu rotaļlietās samazināt līdz 0,04 mg/l (migrācijas robeža), testējot saskaņā ar EN 71–10:2005 un EN 71–11:2005, pieņemot, ka bērna ķermeņa svars ir 10 kg, rotaļlieta tiek likta mutē katru dienu trīs stundas, mutē ievietojamā rotaļlietas virsma ir 10 cm², un piešķirot bērna eksponētībai rotaļlietās esošajam bisfenolam A 10 % no pagaidu TDI. Rotaļlietu drošuma ekspertu grupa atbalstīja šo ieteikumu 2016. gada 14. janvāra sanāksmē.

               (7)Lai gan Komisijas Regulā (ES) Nr. 10/2011
                  4
                ir noteikta īpaša migrācijas robeža attiecībā uz bisfenola A izmantošanu par monomēru konkrētos materiālos, kuri nonāk saskarē ar pārtiku, kā arī aizliegums izmantot bisfenolu A zīdaiņu ēdināšanai paredzētu polikarbonāta pudelīšu ražošanā, pamatpieņēmumi šīs migrācijas robežas aprēķināšanai un aizlieguma noteikšanai atšķiras no pieņēmumiem rotaļlietās esošā bisfenola A migrācijas robežas noteikšanai.

               (8)Ņemot vērā pieejamos zinātniskos pierādījumus un atšķirības starp rotaļlietām un materiāliem, kuri nonāk saskarē ar pārtiku, pašlaik piemērojamā bisfenola A īpašā robeža rotaļlietās ir pārāk augsta un būtu jāpārskata.

               (9)Bisfenola A iedarbību pašlaik pārskata zinātnes forumi. Lai gan varētu būt nepieciešams pārskatīt migrācijas robežu, ja nākotnē būs pieejama būtiska jauna zinātniska informācija, būtu jānosaka robežvērtība, kas atspoguļo jaunākās zinātnes atziņas, lai nodrošinātu bērnu pienācīgu aizsardzību.

               (10)Tāpēc Direktīvas 2009/48/EK II pielikuma C papildinājums būtu attiecīgi jāgroza.

               (11)Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi Rotaļlietu drošuma komiteja, kas izveidota saskaņā ar Direktīvas 2009/48/EK 47. pantu,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.

               1. pants

               Direktīvas 2009/48/EK II pielikuma C papildinājuma tabulā ierakstu attiecībā uz bisfenolu A aizstāj ar šādu:

                        "Bisfenols A

                        80-05-7

                        0,04 mg/l (migrācijas robeža) saskaņā ar EN 71-10:2005 un EN 71-11:2005 izklāstītajām metodēm."

               2. pants

               1.
                     Dalībvalstis vēlākais līdz [Fill in date falling 18 months after publication in the OJ] pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara zināmus Komisijai minēto noteikumu tekstus.

               Tās piemēro minētos noteikumus no [Fill in a date which is one day later than the date set out in the first subparagraph].

               Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.

               2.
                     Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.

               3. pants

               Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

               4. pants

               Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

               Briselē, 24.5.2017

                     Komisijas vārdā —

                     priekšsēdētājs
                     Jean-Claude JUNCKER

                     (1)
                  OV L 170, 30.6.2009., 1. lpp.

                     (2)
                  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1272/2008 par vielu un maisījumu klasificēšanu, marķēšanu un iepakošanu un ar ko groza un atceļ Direktīvas 67/548/EEK un 1999/45/EK un groza Regulu (EK) Nr. 1907/2006 (OV L 353, 31.12.2008., 1. lpp.).

                     (3)
                  EFSA Zinātnes ekspertu grupa jautājumos, kas saistīti ar fermentiem, aromatizētājiem, pārstrādes līdzekļiem un materiāliem, kas ir saskarē ar pārtiku (CEF grupa), 2015. gada zinātniskais atzinums par risku sabiedrības veselībai, kas saistīts ar bisfenola A (BPA) klātbūtni pārtikas produktos: II daļa — toksikoloģiskās iedarbības novērtējumu un riska raksturojums. EFSA Journal 2015;13(1):3978, p. 196.
                  http://www.efsa.europa.eu/sites/default/files/scientific_output/files/main_documents/3978part2.pdf
                   .

                     (4)
                  Komisijas 2011. gada 14. janvāra Regula (ES) Nr. 10/2011 par plastmasas materiāliem un izstrādājumiem, kas paredzēti saskarei ar pārtiku (OV L 12, 15.1.2011., 1. lpp.).


title: Komisijas Direktīva 2003/121/EK (2003. gada 15. decembris), ar ko groza Direktīvu 98/53/EK par paraugu ņemšanas un analīžu metodēm dažu piesārņotāju satura oficiālai kontrolei pārtikas produktosDokuments attiecas uz EEZ.

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32003L0121

Oficiālais Vēstnesis L 332 , 19/12/2003 Lpp. 0038 - 0040

		Komisijas Direktīva 2003/121/EK(2003. gada 15. decembris),ar ko groza Direktīvu 98/53/EK par paraugu ņemšanas un analīžu metodēm dažu piesārņotāju satura oficiālai kontrolei pārtikas produktos(Dokuments attiecas uz EEZ)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes Direktīvu 85/591/EEK (1985. gada 20. decembris) par Kopienas metožu ieviešanu attiecībā uz paraugu ņemšanu un analīzi cilvēku uzturā lietojamo pārtikas produktu kontrolei [1], un jo īpaši tās 1. pantu,tā kā:(1) Komisijas Regulā (EK) Nr. 466/2001 (2001. gada 8. marts), ar ko nosaka atsevišķu piesārņotāju maksimālos pieļaujamos līmeņus pārtikas produktos [2], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1425/2003 [3], noteikti konkrēti maksimālie pieļaujamie līmeņi kukurūzā, kas ir šķirojama vai citādi fizikāli apstrādājama pirms lietošanas pārtikā vai lietojama kā sastāvdaļa pārtikas produktos.(2) Paraugu ņemšana būtiski ietekmē aflatoksīnu līmeņa noteikšanas precizitāti, jo aflatoksīni partijā ir izplatīti nevienmērīgi. Komisijas Direktīva 98/53/EK [4], kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2002/27/EK [5], jāgroza, lai iekļautu konkrētus noteikumus kukurūzai, kas ir šķirojama vai citādi fizikāli apstrādājama pirms lietošanas pārtikā vai lietojama kā sastāvdaļa pārtikas produktos.(3) Ir ļoti svarīgi analīžu rezultātus paziņot un interpretēt vienotā veidā, lai nodrošinātu saskaņotu pieeju to piemērošanai visā Eiropas Savienībā. Šos interpretācijas noteikumus jāpiemēro analīžu rezultātiem, kas iegūti par oficiālajai kontrolei ņemtajiem paraugiem. Analīzēm, kas vajadzīgas aizstāvības vai arbitrāžas vajadzībām, piemēro attiecīgās valsts tiesību normas.(4) Tādēļ attiecīgi jāgroza Direktīva 98/53/EK.(5) Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pastāvīgās pārtikas aprites un dzīvnieku veselības komitejas atzinumu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvas 98/53/EEK I pielikumu groza, kā izklāstīts šīs direktīvas I pielikumā.Direktīvas 98/53/EK II pielikumu groza, kā izklāstīts šīs direktīvas II pielikumā.2. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai vēlākais līdz 2004. gada 31. oktobrim izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt paziņo Komisijai minēto tiesību aktu noteikumus un minēto aktu un šīs direktīvas korelācijas tabulu.Kad dalībvalstis pieņem minētos tiesību aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.2. Dalībvalstis paziņo Komisijai to tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.3. pantsŠī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.4. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2003. gada 15. decembrī 1Komisijas vārdā —Komisijas loceklisDavid Byrne[1] OV L 372, 31.12.1985., 50. lpp.[2] OV L 77, 16.3.2001., 1. lpp.[3] OV L 203, 12.8.2003., 1. lpp.[4] OV L 201, 17.7.1998., 93. lpp.[5] OV L 75, 16.3.2002., 44. lpp.--------------------------------------------------I PIELIKUMSDirektīvas 98/53/EK I pielikumu groza šādi.1. Pielikuma 5.2.1. punktā ceturto ievilkumu aizstāj ar šādu ievilkumu:"— kopparauga svars = 30 kg, tas jāsajauc un pirms malšanas jāsadala trijos vienādos apakšparaugos pa 10 kg (šādi trijos apakšparaugos nav vajadzīgs dalīt zemesriekstus, riekstus, žāvētus augļus un kukurūzu, ko paredzēts turpmāk šķirot vai citādi fizikāli apstrādāt, tomēr tas būs atkarīgs no tādas iekārtas pieejamības, kas var homogenizēt 30 kg parauga). Ja kopparaugs sver mazāk kā 10 kg, kopparaugs nav jāsadala trijos apakšparaugos. Garšvielu kopparaugs sver ne vairāk kā 10 kg, tādēļ nav vajadzīgs dalīt apakšparaugos.".2. Ar šādu punktu aizstāj 5.2.2. punktu:"5.2.2. Partijas vai apakšpartijas pieņemšana- Zemesriekstiem, riekstiem, žāvētiem augļiem un kukurūzai, kas ir šķirojama vai citādi fizikāli apstrādājama, un garšvielām:- pieņemšana, ja kopparaugs vai apakšparaugu vidējais lielums atbilst maksimālajam pieļaujamajam daudzumam, ņemot vērā mērījuma nenoteiktību un atgūstamības korekciju,- noraidīšana, ja kopparaugs vai apakšparaugu vidējais lielums neapšaubāmi pārsniedz maksimālo pieļaujamo daudzumu, ņemot vērā mērījuma nenoteiktību un atgūstamības korekciju.- Zemesriekstiem, riekstiem, žāvētiem augļiem un labībai, kas paredzēta tiešam patēriņam cilvēku uzturā, un labībai, izņemot kukurūzu, kas ir šķirojama vai citādi fizikāli apstrādājama:- pieņemšana, ja neviens no apakšparaugiem nepārsniedz maksimālo pieļaujamo daudzumu, ņemot vērā mērījuma nenoteiktību un atgūstamības korekciju,- noraidīšana, ja viens vai vairāki apakšparaugi neapšaubāmi pārsniedz maksimālo pieļaujamo daudzumu, ņemot vērā mērījuma nenoteiktību un atgūstamības korekciju.- Ja kopparaugs sver mazāk kā 10 kg:- pieņemšana, ja kopparaugs atbilst maksimālajam pieļaujamajam daudzumam, ņemot vērā mērījuma nenoteiktību un atgūstamības korekciju,- noraidīšana, ja kopparaugs neapšaubāmi pārsniedz maksimālo pieļaujamo daudzumu, ņemot vērā analītisko nenoteiktību un atgūstamības korekciju.".3. Ar šādu punktu aizstāj 5.4.2. punktu:"5.4.2. Partijas vai apakšpartijas pieņemšana- pieņemšana, ja kopparaugs atbilst maksimālajam pieļaujamajam daudzumam, ņemot vērā mērījuma nenoteiktību un atgūstamības korekciju,- noraidīšana, ja kopparaugs neapšaubāmi pārsniedz maksimālo pieļaujamo daudzumu, ņemot vērā mērījuma nenoteiktību un atgūstamības korekciju.".4. Ar šādu punktu aizstāj 5.5.1.2. punktu:"5.5.1.2. Partijas vai apakšpartijas pieņemšana- pieņemšana, ja kopparaugs atbilst maksimālajam pieļaujamajam daudzumam, ņemot vērā mērījuma nenoteiktību un atgūstamības korekciju,- noraidīšana, ja kopparaugs neapšaubāmi pārsniedz maksimālo pieļaujamo daudzumu, ņemot vērā mērījuma nenoteiktību un atgūstamības korekciju.".5. Ar šādu punktu aizstāj 5.5.2.3. punktu:"5.5.2.3. Partijas vai apakšpartijas pieņemšana- pieņemšana, ja kopparaugs atbilst maksimālajam pieļaujamajam daudzumam, ņemot vērā mērījuma nenoteiktību un atgūstamības korekciju,- noraidīšana, ja kopparaugs neapšaubāmi pārsniedz maksimālo pieļaujamo daudzumu, ņemot vērā mērījuma nenoteiktību un atgūstamības korekciju."--------------------------------------------------II PIELIKUMSDirektīvas 98/53/EK II pielikuma 4.4. punktu aizstāj ar šādu punktu:"4.4. Atgūstamības aprēķins un rezultātu paziņošanaAnalīžu rezultāti jāpaziņo pēc atgūstamības korekcijas piemērošanas vai arī bez tās. Jāpaziņo par ziņošanas veidu un atgūstamības līmeni. Analītisko rezultātu, kam piemērota atgūstamības korekcija, izmanto atbilstības pārbaudei (sk. I pielikuma 5.2.2., 5.3.2., 5.4.2., 5.5.1.2. un 5.5.2.3. punktu).Analītiskais rezultāts jāpaziņo kā x ± U, kur x ir analītiskais rezultāts un U ir paplašinātā mērījuma nenoteiktība, izmantojot koeficientu 2, kas dod aptuveni 95 % ticamības pakāpi."--------------------------------------------------


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/12/EK (2004. gada 11. februāris), ar ko groza Direktīvu 94/62/EK par iepakojumu un izlietoto iepakojumu

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32004L0012

Oficiālais Vēstnesis L 047 , 18/02/2004 Lpp. 0026 - 0032

		Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/12/EK(2004. gada 11. februāris),ar ko groza Direktīvu 94/62/EK par iepakojumu un izlietoto iepakojumuEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, jo īpaši tā 95. panta 1. punktu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru un ņemot vērā Samierināšanas komitejas 2003. gada 17. decembrī apstiprināto kopīgo dokumentu [3],tā kā:(1) Atbilstoši Direktīvai 94/62/EK [4] Padomei ne vēlāk kā sešus mēnešus pirms tāda piecu gadu posma beigām, kas sācies dienā, līdz kurai minētā direktīva ir bijusi jāievieš valsts tiesību aktos, jānosaka nākamā piecu gadu posma mērķi.(2) Direktīvā 94/62/EK noteiktā "iepakojuma" definīcija sīkāk jāprecizē, ieviešot konkrētus kritērijus un pielikumā iekļaujot skaidrojošus piemērus. Lai sasniegtu pārstrādei noteiktos augstos mērķus, jāveicina novatorisku, videi draudzīgu un stabilu pārstrādes procesu attīstība. Dažādie pārstrādes paņēmieni jānovērtē, lai sagatavotu šo paņēmienu definīcijas.(3) Nosakot pārstrādes mērķus katrai atkritumvielai atsevišķi, jāņem vērā aprites ciklu novērtējumi un izmaksu un labumu analīzes, kas ir skaidri parādījušas starpību gan starp dažādu iepakojuma materiālu pārstrādes izmaksām, gan starp to pārstrādes priekšrocībām, un jāveicina iekšējā tirgus vienotība šo materiālu pārstrādes jomā.(4) Jāpalielina izlietotā iepakojuma reģenerācija un pārstrāde, lai samazinātu tā ietekmi uz vidi.(5) Dažām dalībvalstīm, kurām to īpašo apstākļu dēļ ļāva pārcelt Direktīvā 94/62/EK norādīto reģenerācijas un pārstrādes mērķu sasniegšanai paredzēto termiņu, jāpiešķir atkārtots, taču ierobežots termiņa pagarinājums.(6) Eiropas Parlaments, Padome un Komisija vienojas par to, ka attiecībā uz šīs direktīvas mērķiem valstīm, kas pievienojas, jāpiemēro pagaidu atkāpes. Tas jāizlemj, pamatojoties uz to valstu, kas pievienojas, pieprasījumiem piemērot atkāpes, kas attiecībā uz Čehiju, Igauniju, Kipru, Lietuvu, Slovākiju, Slovēniju un Ungāriju principā ilgtu līdz, vēlākais, 2012. gadam; attiecībā uz Maltu – līdz 2013. gadam; attiecībā uz Poliju – līdz 2014. gadam un attiecībā uz Latviju – līdz 2015. gadam.(7) Šo vienošanos noslēdz pirms šīs direktīvas transponēšanas termiņa beigām saskaņā ar attiecīgo juridisko procedūru.(8) Lai apsaimniekotu iepakojumu un izlietoto iepakojumu, dalībvalstīm jāizveido nodošanas, savākšanas un reģenerācijas sistēmas. Šīm sistēmām jābūt pieejamām visām ieinteresētajām pusēm, un tās saskaņā ar Līgumu jāveido tā, lai izvairītos no atšķirīgas attieksmes pret ievestajiem produktiem un neradītu šķēršļus tirdzniecībai vai konkurences izkropļojumus, kā arī lai garantētu maksimālo iespējamo iepakojuma un izlietotā iepakojuma nodošanu. Jāvairās no atšķirīgas attieksmes pret materiāliem to svara dēļ. Iepakošanas ķēdes dalībniekiem jāuzņemas dalīta atbildība, lai nodrošinātu to, ka iepakojuma un izlietotā iepakojuma ietekmi uz vidi tā aprites cikla laikā samazina, ciktāl iespējams.(9) Ikgadēji Kopienas mēroga dati par iepakojumu un izlietoto iepakojumu, ieskaitot datus par atkritumiem, ko pārstrādei vai reģenerācijai izved no Kopienas, ir vajadzīgi, lai pārraudzītu šīs direktīvas mērķu īstenošanu. Tam vajadzīga saskaņota ziņojumu iesniegšanas metode un skaidras vadlīnijas datu sniedzējiem.(10) Komisijai jāpārbauda šīs direktīvas īstenošana un tās ietekme gan uz vidi, gan uz iekšējo tirgu, kā arī jāsniedz par to ziņojums. Šim ziņojumam jāaptver arī jautājumi par pamatprasībām, atkritumu rašanās novēršanas pasākumiem, iespējamo iepakojuma rādītāju, atkritumu rašanās novēršanas plāniem, otrreizējo izmantošanu, ražotāju atbildību un smagajiem metāliem, un vajadzības gadījumā tam jāpievieno priekšlikumi pārskatīšanai.(11) Dalībvalstīm jāsekmē attiecīgas patērētāju informēšanas un izglītošanas kampaņas un jāveicina citas preventīvas darbības.(12) Papildus mērķiem, kas šajā direktīvā izvirzīti attiecībā uz vidi un iekšējo tirgu, pārstrāde var nodrošināt darba vietas, kuras sabiedrība ir zaudējusi citās nozarēs, un tādejādi palīdzēt novērst izstumšanu no darba tirgus.(13) Tā kā dalībvalstis nevar pienācīgi sasniegt iecerētās darbības mērķus, proti, saskaņot valstu mērķus izlietotā iepakojuma pārstrādei, ņemot vērā katras dalībvalsts īpašos apstākļus, un sīkāk precizēt definīcijas, un tāpēc darbības mēroga dēļ tos var labāk sasniegt Kopienas līmenī, Kopiena var noteikt pasākumus atbilstoši Līguma 5. pantā izklāstītajam subsidiaritātes principam. Saskaņā ar minētajā pantā izklāstīto proporcionalitātes principu šī direktīva neparedz neko tādu, kas nebūtu samērīgs ar to, kas nepieciešams minēto mērķu sasniegšanai.(14) Šīs direktīvas īstenošanai vajadzīgie pasākumi jāpieņem saskaņā ar Padomes Lēmumu 1999/468/EK (1999. gada 28. jūnijs), ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību [5].(15) Tādēļ attiecīgi jāgroza Direktīva 94/62/EK,IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvu 94/62/EK groza šādi:1. Direktīvas 3. panta 1. punktu papildina ar šādiem daļām:"Iepakojuma definīcija pamatojas uz kritērijiem, kas norādīti turpmāk. Direktīvas I pielikumā uzskaitītie priekšmeti ļauj gūt priekšstatu par šo kritēriju piemērošanu.i) Priekšmetus uzskata par iepakojumu, ja tie atbilst iepriekš minētajai definīcijai, neskarot citas funkcijas, ko šis iepakojums vēl varētu pildīt, izņemot gadījumus, kad šis priekšmets ir produkta neatņemama daļa un tas vajadzīgs, lai ietvertu, atbalstītu vai uzglabātu minēto produktu visu tā kalpošanas laiku, un visas tā sastāvdaļas paredzēts izmantot, patērēt vai atbrīvoties no tām vienlaicīgi.ii) Priekšmetus, kas projektēti un paredzēti piepildīšanai tirdzniecības vietā, kā arī vienreizlietojamus priekšmetus, ko piepilda tirdzniecības vietā vai kas projektēti un paredzēti piepildīšanai tirdzniecības vietā, uzskata par iepakojumu, ja tie pilda iepakojuma funkcijas.iii) Iepakojuma sastāvdaļas un palīgelementus, kas iekļauti iepakojumā, uzskata par tā iepakojuma daļu, kurā tie ir iekļauti. Palīgelementus, kas piekārti vai piestiprināti tieši produktam un pilda iepakojuma funkciju, uzskata par iepakojumu, izņemot gadījumus, kad tie ir minētā produkta neatņemama daļa un visas to sastāvdaļas paredzēts patērēt vai atbrīvoties no tām vienlaicīgi.Komisija saskaņā ar 21. pantā minēto procedūru izvērtē un vajadzības gadījumā pārskata I pielikumā ietvertos piemērus, kas ilustrē iepakojuma definīciju. Pirmām kārtām to dara attiecībā uz šādiem priekšmetiem: CD un video kasešu apvalki, puķu podi, ar elastīgu materiālu aptītas tūbiņas un cilindri, pašlīmējošo etiķešu aizsargpapīrs un iesaiņojamo papīrs."2. Direktīvas 4. pantu aizstāj ar šādu pantu:"4. pantsNovēršana1. Dalībvalstis nodrošina to, ka papildus tiem pasākumiem, kas izlietotā iepakojuma atkritumu rašanās novēršanai veikti saskaņā ar 9. pantu, īsteno arī citus preventīvos pasākumus.Šādi papildpasākumi var ietvert valsts programmas, projektus ražotāju atbildības ieviešanai, lai mazinātu iepakojuma ietekmi uz vidi, vai līdzīgus pasākumus, kas pieņemti, vajadzības gadījumā apspriežoties ar uzņēmējiem, un kas domāti, lai apkopotu un izmantotu daudzās iniciatīvas, kas attiecībā uz novēršanu īstenotas dalībvalstīs. Tie atbilst šīs direktīvas 1. panta 1. punktā noteiktajiem mērķiem.2. Komisija palīdz sekmēt novēršanu, saskaņā ar 10. pantu veicinot atbilstīgu Eiropas standartu izveidi. Šo standartu mērķis ir saskaņā ar 9. un 10. pantu samazināt iepakojuma ietekmi uz vidi.3. Attiecīgā gadījumā Komisija iesniedz priekšlikumus pasākumiem, kas stiprinātu un papildinātu pamatprasību izpildi un nodrošinātu to, ka jaunu iepakojumu laiž tirgū tikai tad, ja ražotājs ir veicis visus vajadzīgos pasākumus, lai, nekaitējot iepakojuma pamatfunkcijām, samazinātu tā ietekmi uz vidi."3. Direktīvas 6. pantu aizstāj ar šādu pantu:"6. pantsReģenerācija un pārstrāde1. Saskaņā ar šīs direktīvas prasībām dalībvalstis veic nepieciešamos pasākumus, lai visā savā teritorijā sasniegtu šādus mērķus:a) ne vēlāk kā līdz 2001. gada 30. jūnijam mazākais 50 svara % un lielākais 65 svara % no izlietotā iepakojuma reģenerē vai sadedzina atkritumu sadedzināšanas iekārtās ar enerģijas reģenerāciju;b) ne vēlāk kā līdz 2008. gada 31. decembrim mazākais 60 svara % no izlietotā iepakojuma reģenerē vai sadedzina atkritumu sadedzināšanas iekārtās ar enerģijas reģenerāciju;c) ne vēlāk kā līdz 2001. gada 30. jūnijam pārstrādā mazākais 25 svara % un lielākais 45 svara % no kopējā iepakojuma materiālu daudzuma, ko satur izlietotais iepakojums, un mazākais 15 svara % no katra iepakojuma materiāla;d) ne vēlāk kā līdz 2008. gada 31. decembrim pārstrādā mazākais 55 svara % un lielākais 80 svara % no izlietotā iepakojuma;e) ne vēlāk kā līdz 2008. gada 31. decembrim attiecībā uz materiāliem, ko satur izlietotais iepakojums, sasniedz šādus minimālos pārstrādes mērķus:i) 60 svara % attiecībā uz stiklu;ii) 60 svara % attiecībā uz papīru un kartonu;iii) 50 svara % attiecībā uz metālu;iv) 22,5 svara % attiecībā uz plastmasu, skaitot tikai to materiālu, kura pārstrādes rezultātā atkal rodas plastmasa;v) 15 svara % attiecībā uz koku.2. Izlietoto iepakojumu, ko izved no Kopienas saskaņā ar Padomes Regulām (EEK) Nr. 259/93 [6], (EK) Nr. 1420/1999 [7] un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1547/1999 [8], uzskata par atbilstošu 1. punktā noteiktajām saistībām un mērķiem tikai tad, ja ir pamatoti pierādījumi, ka reģenerācijas un/vai pārstrādes darbības veiktas saskaņā ar nosacījumiem, kas ir kopumā ekvivalenti tiem nosacījumiem, kuri paredzēti attiecīgajos Kopienas tiesību aktos.3. Vajadzības gadījumā dalībvalstis veicina enerģijas reģenerāciju, ja vides apsvērumu, kā arī izmaksu un ieguvumu ziņā tā ir vēlamāka nekā materiālu pārstrāde. To var izdarīt, ņemot vērā pietiekamu rezervi starp valsts pārstrādes un reģenerācijas mērķiem.4. Attiecīgā gadījumā dalībvalstis mudina iepakojuma vai citu izstrādājumu ražošanā izmantot materiālus, kas iegūti, pārstrādājot izlietoto iepakojumu:a) uzlabojot tirgus nosacījumus šiem materiāliem;b) pārskatot pašreizējos noteikumus, kas kavē minēto materiālu izmantošanu.5. Ne vēlāk kā līdz 2007. gada 31. decembrim Eiropas Parlaments un Padome, pieņemot lēmumu pēc Komisijas priekšlikuma ar kvalificētu balsu vairākumu, nosaka mērķus trešajam piecu gadu posmam no 2009. gada līdz 2014. gadam, pamatojoties uz praktisko pieredzi, kas gūta dalībvalstīs, sasniedzot 1. punktā noteiktos mērķus, un uz zinātniskās pētniecības un tādu novērtēšanas paņēmienu rezultātiem kā aprites cikla novērtējums un izmaksu un ieguvumu analīze.Šo procedūru atkārto ik pēc pieciem gadiem.6. Dalībvalstis publicē 1. punktā minētos pasākumus un mērķus, un attiecībā uz tiem īsteno informēšanas kampaņu plašai sabiedrībai un uzņēmējiem.7. Grieķija, Īrija un Portugāle sava īpašā stāvokļa dēļ, proti, attiecīgi, daudzo mazo salu dēļ, lauku vai kalnu apvidu dēļ, kā arī pašreizējā zemā iepakojuma patēriņa līmeņa dēļ var nolemt:a) ne vēlāk kā līdz 2001. gada 30. jūnijam sasniegt zemākus rezultātus nekā noteikts 1. punkta a) un c) apakšpunktā, tomēr sasniedzot vismaz 25 % attiecībā uz reģenerāciju vai sadedzināšanu atkritumu sadedzināšanas iekārtās ar enerģijas reģenerāciju;b) tajā pašā laikā atlikt 1. punkta a) un c) apakšpunktā noteikto mērķu sasniegšanu uz vēlāku termiņu, kas tomēr nav vēlāks par 2005. gada 31. decembri;c) atlikt 1. punkta b), d) un e) apakšpunktā minēto mērķu sasniegšanu līdz pašu noteiktam datumam, kas tomēr nav vēlāks par 2011. gada 31. decembri.8. Komisija pēc iespējas ātrāk un ne vēlāk kā 2005. gada 30. jūnijā iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par šīs direktīvas īstenošanas norisi un tās ietekmi uz vidi, kā arī uz iekšējā tirgus darbību. Šajā ziņojumā ņem vērā katras dalībvalsts īpašos apstākļus. Ziņojumā ietver:a) pamatprasību efektivitātes, īstenošanas un izpildes novērtējumu;b) papildu novēršanas pasākumus, lai samazinātu iepakojuma ietekmi uz vidi, ciktāl tas iespējams, netraucējot tā pamatfunkcijām;c) iespējamo tāda iepakojuma indikatora izveidi, kas norāda tā ietekmi uz vidi, lai izlietotā iepakojuma atkritumu rašanos varētu novērst vienkāršāk un efektīvāk;d) izlietotā iepakojuma atkritumu rašanās novēršanas plānus;e) otrreizējās izmantošanas un jo īpaši otrreizējās izmantošanas un pārstrādes izmaksu un labumu salīdzināšanas veicināšanu;f) ražotāju atbildību, tostarp tās finanšu aspektus;g) centienus līdz 2010. gadam arvien samazināt un piemērotos gadījumos visbeidzot pakāpeniski pārtraukt smago metālu un citu bīstamu vielu izmantošanu iepakojumā.Šim ziņojumam vajadzības gadījumā pievieno priekšlikumus šīs direktīvas attiecīgo noteikumu pārskatīšanai, ja vien līdz tam laikam šādi priekšlikumi jau nav iesniegti.9. Šajā ziņojumā pievēršas 8. punktā minētajiem jautājumiem, kā arī citiem būtiskiem jautājumiem, kas saistīti ar Sesto rīcības programmu vides jomā, īpaši ar tematisko stratēģiju pārstrādei un tematisko stratēģiju resursu ilgstošai izmantošanai.Komisija un dalībvalstis vajadzības gadījumā veicina pētījumus un izmēģinājuma projektus attiecībā uz 8. punkta b), c), d), e) un f) apakšpunktu un citām darbībām atkritumu rašanās novēršanai.10. Dalībvalstīm, kas jau ir noteikušas programmas, kuras pārsniedz 1. punktā paredzētos maksimālos mērķus, vai gatavojas tādas noteikt un kas šim nolūkam nodrošina piemērotu pārstrādes un reģenerācijas jaudu, atļauj to darīt, lai panāktu augstu vides aizsardzības līmeni, ar nosacījumu, ka šie pasākumi netraucē iekšējā tirgus darbību un neietekmē citu dalībvalstu atbilstību šai direktīvai. Dalībvalstis informē Komisiju par šādiem pasākumiem. Komisija apstiprina šos pasākumus pēc tam, kad tā, sadarbojoties ar dalībvalstīm, ir pārbaudījusi, vai tie atbilst iepriekš minētajiem apsvērumiem un vai tie nav patvaļīgas diskriminācijas vai slēptas dalībvalstu savstarpējās tirdzniecības ierobežošanas līdzekļi."4. Direktīvas 8. panta 2. punktu aizstāj ar šādu punktu:"2. Lai veicinātu savākšanu, otrreizēju izmantošanu un reģenerāciju, tostarp pārstrādi, uz iepakojuma tā identifikācijai un klasifikācijai, ko veic attiecīgie ražotāji, pamatojoties uz Komisijas Lēmumu 97/129/EK [9]5. Direktīvas 13. pantam pievieno šādu daļu:"Dalībvalstis veicina arī patērētāju informēšanas un izglītošanas kampaņas."6. Direktīvas 19. pantu aizstāj ar šādu pantu:"19. pantsPielāgošana zinātnes un tehnikas attīstībaiGrozījumus, kas vajadzīgi, lai zinātnes un tehnikas attīstībai pielāgotu identifikācijas sistēmu (kā minēts 8. panta 2. punktā un 10 panta otrās daļas pēdējā ievilkumā), datu bāzes sistēmas formātus (kā minēts 12. panta 3. punktā un III pielikumā), kā arī iepakojuma definīciju paskaidrojošos piemērus (kā minēts I pielikumā), pieņem saskaņā ar 21. panta 2. punktā minēto procedūru."7. Direktīvas 20. panta 1. punktu aizstāj ar šādu punktu:"1. Komisija saskaņā ar 21. pantā paredzēto procedūru nosaka tehniskus pasākumus, kas vajadzīgi, lai pārvarētu grūtības, kas rodas, piemērojot šīs direktīvas noteikumus, jo īpaši attiecībā uz inertiem iepakojuma materiāliem, kas Eiropas Savienībā laisti tirgū ļoti nelielos apjomos (t.i., apmēram 0,1 svara %), medicīnas ierīču un farmaceitisko produktu primāro iepakojumu, maziem iepakojumiem un luksus iepakojumu."8. Direktīvas 21. pantu aizstāj ar šādu pantu:"21. pantsKomitejas procedūra1. Komisijai palīdz komiteja.2. Ja atsaucas uz šo punktu, tad piemēro Lēmuma 1999/468/EK [10]Lēmuma 1999/468/EK 5. panta 6. punktā noteiktais termiņš ir trīs mēneši.3. Komiteja pieņem savu reglamentu."9. Direktīvas 22. pantā iekļauj šādu punktu:"3. a Ja ir sasniegti 6. pantā izklāstītie mērķi, dalībvalstis var transponēt 7. panta noteikumus, vienojoties ar attiecīgajām kompetentajām iestādēm un tautsaimniecības nozarēm.Tādi nolīgumi atbilst šādām prasībām:a) nolīgumi ir izpildāmi;b) nolīgumos precizē konkrētus mērķus un to izpildes termiņus;c) nolīgumus publicē valsts oficiālajā vēstnesī vai citā sabiedrībai tikpat pieejamā oficiālā dokumentā un nosūta Komisijai;d) sasniegtos rezultātus regulāri uzrauga, par tiem ziņo kompetentajām iestādēm un Komisijai, un tos dara zināmus atklātībai saskaņā ar nolīgumā izklāstītajiem nosacījumiem;e) kompetentās iestādes nodrošina saskaņā ar attiecīgo nolīgumu sasniegto rezultātu izvērtējumu;f) nolīgumu neievērošanas gadījumos dalībvalstis ar normatīviem vai administratīviem pasākumiem īsteno attiecīgos šīs direktīvas noteikumus."10. Direktīvas I pielikumu aizstāj ar pielikumu, kas ir šīs direktīvas pielikumā.2. pantsDalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības līdz 2005. gada 18. augustam. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.Dalībvalstis, pieņemot šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šā<da atsauce.3. pantsŠī direktīva stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.4. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Strasbūrā, 2004. gada 11. februārīEiropas Parlamenta vārdā —priekšsēdētājsP. CoxPadomes vārdā —priekšsēdētājsM. McDowell[1] OV C 103 E, 30.4.2002., 17. lpp.[2] OV C 221, 17.9.2002., 31. lpp.[3] Eiropas Parlamenta 2002. gada 3. septembra atzinums (OV C 272 E, 13.11.2003., 287. lpp.), Padomes 2003. gada 6. marta kopējā nostāja (OV C 107 E, 6.5.2003., 17. lpp.) un Eiropas Parlamenta 2003. gada 2. jūlija nostāja (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēta). Eiropas Parlamenta 2004. gada 29. janvāra normatīvā rezolūcija un Padomes 2004. gada 26. janvāra lēmums.[4] OV L 365, 31.12.1994., 10. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1882/2003 (OV L 284, 31.10.2003., 1. lpp.).[5] OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp.[6] OV L 30, 6.2.1993., 1. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 2557/2001 (OV L 349, 31.12.2001., 1. lpp.).[7] OV L 166, 1.7.1999., 6. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 2118/2003 (OV L 318, 3.12.2003., 5. lpp.)[8] OV L 185, 17.7.1999., 1. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 2118/2003.[9] OV L 50, 20.2.1997., 28. lpp."[10] OV L 184, 17.7.1999., 23.. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMS"PIELIKUMSILUSTRATĪVI PIEMĒRI DIREKTĪVAS 3. PANTA 1. PUNKTĀ MINĒTAJIEM KRITĒRIJIEMKritēriju i) paskaidrojošie piemēriIepakojumsSaldumu kārbasCD apvalku iesaiņojuma plēvePriekšmeti, kas nav iepakojumsPuķu podi, kuros augi paliek visā veģetācijas laikāDarbarīku kastesTējas maisiņiSiera vaska slāņiDesu apvalkiKritēriju ii) paskaidrojošie piemēriIepakojums, kas projektēts un paredzēts piepildīšanai tirdzniecības vietāPapīra vai plastmasas iepirkumu maisiņiVienreizlietojamie šķīvji un tasesIesaiņojamā plēveSviestmaižu maisiņiAlumīnija folijaPriekšmeti, kas nav iepakojumsMaisītājsVienreizlietojamie galda piederumiKritēriju iii) paskaidrojošie piemēriIepakojumsEtiķetes, ko piekar vai piestiprina tieši produktamIepakojuma daļasSkropstu tušas birstīte, kas ir daļa no iepakojuma vāciņaLipīgās etiķetes, kas piestiprinātas citam iepakojumamSkavasPlastmasas uzmavasDozators, kas ir daļa no mazgāšanas līdzekļu iepakojuma vāciņa."--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva (1989. gada 20. jūnijs), kas nosaka sīki izstrādātas procedūras pārbaužu veikšanai, lai nodrošinātu atbilstību neapstrādāta piena sasalšanas punktam, kas noteikts Direktīvas 85/397/EEK A pielikumā

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31989L0384

Oficiālais Vēstnesis L 181 , 28/06/1989 Lpp. 0050 - 0050 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 3 Sējums 29 Lpp. 0189  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 3 Sējums 29 Lpp. 0189

		Padomes Direktīva(1989. gada 20. jūnijs),kas nosaka sīki izstrādātas procedūras pārbaužu veikšanai, lai nodrošinātu atbilstību neapstrādāta piena sasalšanas punktam, kas noteikts Direktīvas 85/397/EEK A pielikumā(89/384/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1985. gada 5. augusta Direktīvu 85/397/EEK par veselības un dzīvnieku veselības problēmām, kas ietekmē Kopienas iekšējo termiski apstrādāta piena tirgu [1], kurā grozījumi izdarīti ar Regulu (EEK) Nr. 3768/85 [2], un jo īpaši tās 11. panta 6. punktu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,tā kā Direktīvas 85/397/EEK A pielikuma D daļas VI nodaļā norādīti standarti, kas jāievēro, nogādājot neapstrādātu pienu apstrādes uzņēmumā vai savākšanas vai standartizācijas centrā;tā kā, lai ņemtu vērā savākšanas dažādību, būtu jāparedz, kurā posmā var veikt pārbaudes attiecībā uz sasalšanas punktu, lai nodrošinātu to, ka šo prasību piemēro vienādi,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDalībvalstis nodrošina to, ka Direktīvas 85/397/EEK A pielikuma D daļas VI nodaļā paredzētās pārbaudes attiecībā uz neapstrādāta piena sasalšanas punktu veic saskaņā ar šādām sīki izstrādātām procedūrām:1. Neapstrādātu pienu no katras saimniecības regulāri pārbauda, ņemot izlases paraugus.Ja pienu no atsevišķas saimniecības nogādā tieši apstrādes uzņēmumā, minētie paraugi jāņem vai nu saimniecībā piena savākšanas laikā, tomēr veicot piesardzības pasākumus, lai novērstu jebkādas krāpšanas iespēju piena transportēšanas laikā, vai pirms tā izkraušanas apstrādes uzņēmumā, vai tad, kad pienu tur tieši nogādājis zemnieks.Ja pārbaudes rezultāti kompetentajai iestādei rada aizdomas, ka pienam pievieno ūdeni, kompetentā iestāde saimniecībā ņem autentisku piena paraugu. Autentisks paraugs ir paraugs, ko ņem no piena, kas iegūts vienā pilnībā uzraudzītā rīta vai vakara slaukšanas reizē, kas sākusies ne agrāk kā vienpadsmit stundas un ne vēlāk kā trīspadsmit stundas pēc iepriekšējās slaukšanas.Ja pienu piegādā no vairākām saimniecībām, tad paraugus var ņemt, vienīgi pienu ievedot apstrādes uzņēmumā vai arī piena savākšanas vai standartizācijas centrā, saimniecībās tomēr veicot arī pārbaudes uz vietas.Ja pārbaudes rezultāti rāda, ka ir pārsniegts Direktīvas 85/397/EEK A pielikuma D daļas VI nodaļā noteiktais standarts, paraugus ņem visās tajās saimniecībās, no kurām ņemts attiecīgais neapstrādātais piens.Vajadzības gadījumā kompetentā iestāde ņem autentiskus paraugus 1. punkta trešās daļas nozīmē.2. Ja pārbaudes rezultāti neapstiprina aizdomas par ūdens pievienošanu, neapstrādāto pienu var izmantot termiski apstrādāta piena ražošanai.2. pantsDalībvalstīs vēlākais līdz 1990. gada 1. jūlijam stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības.3. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 1989. gada 20. jūnijāPadomes vārdā –priekšsēdētājsC. Romero Herrera[1] OV L 226, 24.8.1985., 13. lpp.[2] OV L 362, 31.12.1985., 8. lpp.--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva (1979. gada 24. jūlijs), ar ko groza Direktīvas 66/401/EEK, 66/402/EEK, 70/458/EEK un 70/457/EEK par lopbarības augu sēklu, graudaugu sēklu un dārzeņu sēklu tirdzniecību un par kopējo lauksaimniecības augu šķirņu katalogu

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31979L0692

Oficiālais Vēstnesis L 205 , 13/08/1979 Lpp. 0001 - 0004 Speciālizdevums grieķu valodā Nodaļa 03 Sējums 26 Lpp. 0049  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 03 Sējums 16 Lpp. 0202  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 03 Sējums 16 Lpp. 0202  Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 3 Sējums 11 Lpp. 0068  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 3 Sējums 11 Lpp. 0068

		Padomes Direktīva(1979. gada 24. jūlijs),ar ko groza Direktīvas 66/401/EEK, 66/402/EEK, 70/458/EEK un 70/457/EEK par lopbarības augu sēklu, graudaugu sēklu un dārzeņu sēklu tirdzniecību un par kopējo lauksaimniecības augu šķirņu katalogu(79/692/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 43. un 100. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā turpmāk izklāstīto iemeslu dēļ ir jāgroza dažas direktīvas par sēklu un pavairošanas materiāla tirdzniecību;tā kā attiecībā uz lopbarības augu sēklām, jāatvieglo daži nosacījumi, kas attiecas uz sēklu pārbaudi tajos Kopienas reģionos, kuros ļoti labvēlīgi ekoloģiskie apstākļi nodrošina attiecīgo noteikto Kopienas standartu ievērošanu;tā kā attiecībā uz rudzu sēklām, ko izmanto lopbarībā, jāatļauj to Kopienas standartu pagaidu atvieglošana, kuri piemērojami rudzu sēklām, lai pārvarētu pagaidu grūtības, kas pastāv dažos Kopienas reģionos saistībā ar šiem produktiem;tā kā attiecībā uz graudaugu sēklām nesen izmēģinātās metodes dažu kaitīgu organismu uzbrukumu seku samazināšanai, šķiet, attaisno dažādu graudaugu šķirņu sēklu maisījumu akceptēšanu, ar nosacījumu, ka tiek ievēroti drošības pasākumi, lai nodrošinātu, ka netiek bojāta sēklu vai galaproduktu kvalitāte;tā kā, lai uzlabotu kopējā lauksaimniecības augu šķirņu kataloga sistēmas darbību, daži noteikumi, kas attiecas uz šķirņu akceptēšanu valsts līmenī, uz šķirņu nosaukumiem un uz informācijas apmaiņu starp dalībvalstīm, ir jāpielāgo starptautiski izstrādātajām normām un normām par brīvo tirdzniecību, kas attiecas uz to sēklu šķirnēm, kas ir pieskaitāmas pie dažādās dalībvalstīs akceptētajām šķirnēm, tās ir jāstiprina, vismaz attiecībā uz dažām sugām;tā kā noteikumi par dārzeņu sēklu tirdzniecību un noteikumi par kopējo lauksaimniecības augu šķirņu katalogu paredz, ka pēc 1977. gada 1. jūlija trešās valstīs veikto pasākumu atbilstību attiecībā uz šķirnēm vairs nevar konstatēt valsts līmenī; tā kā daži lēmumi par atbilstību, kas pieņemti Kopienas līmenī, stājās spēkā tikai 1978. gada 1. jūlijā; tā kā laika posms, kas paredzēts atbilstības konstatācijai valsts līmenī, jāpagarina par vienu gadu, lai atbilstu tradicionālās tirdzniecības partneriem, kurus saglabāja pēc 1977. gada 1. jūlija līdz Kopienas lēmumiem,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsPadomes 1966. gada 14. jūnija Direktīvas 66/401/EEK 2. pantam par lopbarības augu sēklu tirdzniecību [4], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 79/641/EEK [5], pievieno šādu punktu:"1.c Saskaņā ar 21. pantā noteikto procedūru var atļaut, ka dalībvalstis atļauj vienai vai vairākām no šīm sugām nepiemērot II pielikuma I daļas 2. punkta B iedaļas 1) apakšpunktā esošo nosacījumu par attiecīgās dalībvalsts produkciju, ja no ekoloģiskajiem apstākļiem un iepriekšējās pieredzes var secināt, ka standarti, kādi noteikti II pielikuma I daļas 2. punkta tabulas 13. ailē, ir izpildīti."2. pantsPadomes 1966. gada 14. jūnija Direktīvu 66/402/EEK par graudaugu sēklu tirdzniecību [6], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 79/641/EEK, groza šādi:1. Direktīvas 2. pantam pievieno šādu punktu:"1.c Līdz 1982. gada 30. jūnijam saskaņā ar 21. pantā noteikto procedūru var atļaut, ka dalībvalstis atļauj dažādu atsevišķu rudzu šķirņu sēklu tirdzniecību, ko galvenokārt paredzēts izmantot lopbarībā, kas neatbilst paredzētajiem nosacījumiem:- II pielikumā attiecībā uz dīgtspēju,- II pielikuma 2. punkta A tabulas 6. ailē attiecībā uz bāzes sēklu."2. Direktīvas 13. pantam pievieno šādu pirmo daļu:"1. Dalībvalstis var atļaut graudaugu sugu sēklas laist pārdošanā dažādu šķirņu sēklu īpašos maisījumos, ar nosacījumu, ka uzkrātās zinātnes vai tehnikas atziņas norāda, ka šie maisījumi ir īpaši efektīvi pret dažu kaitīgu organismuizplatīšanos, un arī ar tādu nosacījumu, ka maisījuma sastāvdaļas pirms maisīšanas atbilst maisījumiem piemērojamajai tirdzniecības kārtībai."3. Direktīvas 13. pantā 1. punkts kļūst par 2. punktu un 2. punkts kļūst par 3. punktu.4. Direktīvas IV pielikuma A iedaļas b) apakšpunktam pievieno šādu numuru:"8. "Tirdzniecība atļauta vienīgi…" (attiecīgajā dalībvalstī)."3. pantsPadomes 1970. gada 29. septembra Direktīvu 70/457/EEK par kopējo lauksaimniecības augu šķirņu katalogu [7], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 78/55/EEK [8], groza šādi:1. Direktīvas 5. panta 1. punktu aizstāj ar šādu tekstu:"1. Šķirni uzskata par atšķirīgu, ja tā – neatkarīgi no izcelsmes, vai tā būtu mākslīga vai dabiska, no tās sākotnējā paveida, no kā tā iegūta – pēc vienas vai vairākām būtiskām pazīmēm ir skaidri atšķirama no jebkuras citas šķirnes, kura pazīstama Kopienā.Šķirnes rādītājiem jābūt tādiem, lai varētu precīzi identificēt un precīzi definēt.Šķirne, kas pazīstama Kopienā, ir jebkura šķirne, kura laikā, kad attiecīgi ir iesniegts pieteikums par novērtējamās šķirnes akceptēšanu, ir:- vai nu iekļauta kopējā lauksaimniecības augu šķirņu katalogā vai dārzeņu šķirņu katalogā,- vai, ja tā nav iekļauta vienā no šiem katalogiem, tā ir atzīta vai iesniegta atzīšanai attiecīgajā dalībvalstī vai citā dalībvalstī vai nu sertificēšanai un tirdzniecībai, vai sertificēšanai citām valstīm,ja visās attiecīgajās dalībvalstīs minētie nosacījumi vairs nav spēkā, pirms tiek pieņemts lēmums par novērtējamās šķirnes akceptēšanas pieteikumu."2. Direktīvas 7. panta 1. punktam pievieno šādu tekstu:"Lai noteiktu atšķirīgumu, audzēšanas izmēģinājumos iekļauj vismaz pieejamās salīdzināmās šķirnes, kas ir Kopienā pazīstamas šķirnes 5. panta 1. punkta nozīmē. Direktīvas 9. panta piemērošanas nolūkā iekļauj citas pieejamās, salīdzināmās šķirnes."3. Direktīvas 9. panta 3. punktu aizstāj ar šādu tekstu:"3. Dalībvalstis, ņemot vērā pieejamo informāciju, nodrošina arī to, lai šķirnei, kas nav viegli atšķirama:- no kādas šķirnes, kura iepriekš akceptēta attiecīgajā dalībvalstī vai kādā citā dalībvalstī, vai- no kādas citas šķirnes, kura ir novērtēta attiecībā uz atšķirīgumu, stabilitāti un viendabīgumu saskaņā ar noteikumiem, kas atbilst šīs direktīvas noteikumiem, bet nav Kopienā zināma šķirne 5. panta 1. punkta nozīmē,būtu minētās šķirnes nosaukums. Šo noteikumu nepiemēro, ja minētais nosaukums varētu maldināt vai radīt neizpratni par attiecīgo šķirni vai arī ja citi fakti, ievērojot attiecīgās dalībvalsts noteikumu kopumu attiecībā uz šķirņu nosaukumiem, liedz tā izmantojumu, vai arī, ja trešo personu tiesības kavē šā nosaukuma brīvu izmantojumu attiecībā uz attiecīgo šķirni."4. Direktīvas 9. panta 3. punkts kļūst par 4. punktu.5. Direktīvas 10. panta 1. punktu aizstāj ar šādu tekstu:"1. Par katru iesniegtu vai atsauktu kādas šķirnes akceptēšanas pieteikumu, katru ierakstu kādā šķirņu katalogā, kā arī dažādus tā grozījumus tūlīt paziņo pārējām dalībvalstīm un Komisijai."6. Pēc direktīvas 12. panta pievieno šo pantu:"12.a pants1. Akceptēšanas laikā dalībvalstis nodrošina, ka tiek kliedētas jebkuras šaubas par šķirnes atšķirīguma vai nosaukuma novērtēšanu, kas rodas pēc šķirnes akceptēšanas.2. Ja pēc kādas šķirnes apstiprināšanas tiek konstatēts, ka nosacījums par atšķirīgumu 5. panta nozīmē nav izpildīts akceptēšanas brīdī, akceptu aizstāj ar kādu citu lēmumu, vai vajadzības gadījumā ar atcelšanu, kas atbilst šai direktīvai.Ar šo citu lēmumu attiecīgo šķirni no tās sākotnējā apstiprinājuma dienas vairs neuzskata par Kopienā pazīstamu šķirni 5. panta 1. punkta nozīmē.3. Ja pēc kādas šķirnes akceptēšanas tiek konstatēts, ka tās nosaukums 9. panta nozīmē nebija pieņemams šķirnes akceptēšanas brīdī, nosaukumu pielāgo tā, lai tas atbilstu šai direktīvai. Dalībvalstis var pieļaut, ka iepriekš izmantojamais nosaukums uz laiku tiek izmantots kā papildu nosaukums. Sīki izstrādātus noteikumus, saskaņā ar kuriem iepriekšējo nosaukumu var izmantot kā papildu nosaukumu, var noteikt saskaņā ar procedūru, kas paredzēta 23. pantā."7. Direktīvas 15. panta 2. punktam pievieno šādu tekstu:"Ņems vērā tikai tos pieteikumus, kuri iesniegti četrus mēnešus pirms iepriekšminētā laika posma beigām."8. Direktīvas 15. panta 5. punktam pievieno šādu tekstu:"Šo nosacījumu uzskata par izpildītu attiecībā uz Beta vulgaris L. un Solanum tuberosum L. šķirnēm, par kurām katra gada 31. decembrī 10. panta 1. un 2. punktā paredzētie paziņojumi tika sagatavoti četrus mēnešus pirms minētās dienas, ja vien kāda dalībvalsts neinformēs Komisiju vai neizstrādās deklarāciju Pastāvīgajai sēklu un reproduktīvā materiālu komitejai par to, ka tai nav paredzēts iztikt bez pieteikuma izstrādāšanas saskaņā ar 2. punktu. Pēc Komisijas priekšlikuma Padome izlems, vai šos noteikumus attiecināt arī uz citām sugām."9. Direktīvas 21. panta 2. punktā vārdus "1977. gada 30. jūnijs" aizstāj ar vārdiem "1978. gada 30. jūnijs".4. pantsPadomes 1970. gada 29. septembra Direktīvas 70/458/EEK 32. panta 2. punktā par dārzeņu sēklu tirdzniecību [9], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 79/641/EEK, vārdus "1977. gada 30. jūnijs" aizstāj ar vārdiem "1978. gada 30. jūnijs".5. pantsDalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai atbilstu:- saskaņā ar 1. un 2. pantu no 1980. gada 1. janvāra,- saskaņā ar 3. panta 9. punktu un 4. pantu no 1977. gada 1. jūlija,- saskaņā ar citiem šīs direktīvas noteikumiem 1982. gada 1. jūlijā.6. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1979. gada 24. jūlijāPadomes vārdā —priekšsēdētājsJ. Gibbons[1] OV C 174, 21.7.1978., 8. lpp.[2] OV C 239, 9.10.1978., 54. lpp.[3] OV C 114, 7.4.1979., 26. lpp.[4] OV 125, 11.7.1966., 2298../66. lpp.[5] OV L 183, 19.7.1979., 13. lpp.[6] OV 125, 11.7.1966., 2309./66. lpp.[7] OV L 225, 12.10.1970., 1. lpp.[8] OV L 16, 20.1.1978., 23. lpp.[9] OV L 225, 12.10.1970., 7. lpp.--------------------------------------------------