title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2017/1564 (2017. gada 13. septembris) par dažiem atļautiem konkrētu ar autortiesībām aizsargātu darbu un blakustiesību objektu izmantošanas veidiem tādu personu interesēs, kas ir neredzīgas, ar redzes traucējumiem vai ar drukas lasītnespēju citu iemeslu dēļ, un ar kuru groza Direktīvu 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā

text:
                  20.9.2017

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  L 242/6

            EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA (ES) 2017/1564
      (2017. gada 13. septembris)
      par dažiem atļautiem konkrētu ar autortiesībām aizsargātu darbu un blakustiesību objektu izmantošanas veidiem tādu personu interesēs, kas ir neredzīgas, ar redzes traucējumiem vai ar drukas lasītnespēju citu iemeslu dēļ, un ar kuru groza Direktīvu 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā
      EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
      ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 114. pantu,
      ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
      pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
      ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
      saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (2),
      tā kā:

                  (1)

                  Savienības tiesību akti autortiesību un blakustiesību jomā sniedz tiesību subjektiem juridisko noteiktību un augsta līmeņa aizsardzību, kā arī veido saskaņotu tiesisko regulējumu. Minētais regulējums dod ieguldījumu iekšējā tirgus pareizā darbībā un veicina inovāciju, jaunradi, ieguldījumus un jauna satura veidošanu, tostarp digitālajā vidē. Tā mērķis ir arī sekmēt piekļuvi zināšanām un kultūrai, aizsargājot darbus un blakustiesību objektus un pieļaujot izņēmumus vai ierobežojumus, kuri ir sabiedrības interesēs. Būtu jānosargā taisnīgs līdzsvars starp tiesību subjektu un izmantotāju tiesībām un interesēm.

                  (2)

                  Ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvām 96/9/EK (3), 2001/29/EK (4), 2006/115/EK (5) un 2009/24/EK (6) ir saskaņotas tiesību subjektu tiesības autortiesību un blakustiesību jomā. Minētajās direktīvās kopā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2012/28/ES (7) ir ietverts izsmeļošs saraksts ar izņēmumiem no minētajām tiesībām un ar to ierobežojumiem, kas ar dažiem nosacījumiem ļauj izmantot saturu bez tiesību subjektu atļaujas, lai sasniegtu konkrētus politikas mērķus.

                  (3)

                  Personas, kas ir neredzīgas, ar redzes traucējumiem vai ar drukas lasītnespēju citu iemeslu dēļ, aizvien saskaras ar daudziem šķēršļiem piekļuvē grāmatām un citiem iespiedmateriāliem, kas ir aizsargāti ar autortiesībām un blakustiesībām. Ņemot vērā neredzīgu personu, personu ar redzes traucējumiem vai ar drukas lasītnespēju citu iemeslu dēļ tiesības, kas atzītas Eiropas Savienības Pamattiesību hartā (“Harta”) un Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencijā par personu ar invaliditāti tiesībām (“UNCRPD”), būtu jāveic pasākumi, lai palielinātu grāmatu un citu iespiedmateriālu pieejamību pieejamā formātā un uzlabotu to apriti iekšējā tirgū.

                  (4)

                  Marrākešas līgums, kas atvieglo piekļuvi iespieddarbiem personām, kuras ir neredzīgas, ar redzes traucējumiem vai drukas lasītnespēju citu iemeslu dēļ (“Marrākešas līgums”), Savienības vārdā tika parakstīts 2014. gada 30. aprīlī (8). Tā mērķis ir uzlabot konkrētu darbu un blakustiesību objektu pieejamā formātā pieejamību un pārrobežu apmaiņu personām, kas ir neredzīgas, ar redzes traucējumiem vai ar drukas lasītnespēju citu iemeslu dēļ. Marrākešas līgumā noteikta prasība līgumslēdzējām pusēm paredzēt autortiesību un blakustiesību izņēmumus vai ierobežojumus, lai sagatavotu un izplatītu konkrētu darbu un blakustiesību objektu kopijas pieejamā formātā un veiktu pārrobežu apmaiņu ar minētajām kopijām. Tā kā Savienība ir noslēgusi Marrākešas līgumu, ir jāpielāgo Savienības tiesību akti, izveidojot obligātu un saskaņotu izņēmumu attiecībā uz izmantošanas veidiem, darbiem un labuma guvējiem, uz kuriem attiecas minētais līgums.

                  (5)

                  Saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas atzinumu 3/15 (9)“Marrākešas līgumā paredzētie autortiesību un blakustiesību izņēmumi vai to ierobežojumi, kas ļauj sagatavot un izplatīt noteiktu darbu un citu tiesību objektu kopijas pieejamā formātā, ir jāīsteno ar Direktīvu 2001/29/EK saskaņotās jomas ietvaros”.

                  (6)

                  Ar šo direktīvu saskaņotā veidā īsteno pienākumus, kas Savienībai jāizpilda saskaņā ar Marrākešas līgumu, lai nodrošinātu, ka atbilstīgie pasākumi tiek konsekventi īstenoti visā iekšējā tirgū. Tāpēc šajā direktīvā būtu jāparedz obligāti izņēmumi no tiesībām, kas ir saskaņotas Savienības tiesību aktos un kas ir saistītas ar izmantošanas veidiem un darbiem, uz kuriem attiecas Marrākešas līgums. Šādas tiesības jo īpaši iever reproducēšanas tiesības, publiskošanas tiesības, tiesības darīt pieejamu sabiedrībai un izplatīt un patapinājuma tiesības, kā tās paredzētas Direktīvās 2001/29/EK, 2006/115/EK un 2009/24/EK, kā arī atbilstīgās tiesības, kas paredzētas Direktīvā 96/9/EK. Tā kā Marrākešas līgumā paredzēto izņēmumu vai ierobežojumu joma attiecas arī uz audioformā sagatavotiem darbiem, piemēram, klausāmgrāmatām, obligātais izņēmums, kas noteikts ar šo direktīvu, būtu jāpiemēro arī blakustiesībām.

                  (7)

                  Šī direktīva attiecas uz personām, kas ir neredzīgas, personām, kam ir redzes traucējumi, kurus nevar mazināt tā, lai panāktu tādu redzes funkciju, kas ir būtiski līdzvērtīga tādu personu redzes funkcijai, kurām nav šādu traucējumu, personām, kam ir uztveres traucējumi vai lasītnespēja, tostarp disleksija vai jebkādi citi mācīšanās traucējumi, un kas tāpēc nespēj lasīt iespieddarbus būtiski tādā pašā mērā kā personas bez šādas invaliditātes, vai personām, kas fizisku traucējumu dēļ nespēj noturēt grāmatu, rīkoties ar to, nofokusēt skatienu vai kustināt acis tādā mērā, kas parasti būtu nepieciešams lasīšanai, ciktāl šādu traucējumu vai invaliditātes dēļ minētās personas nespēj lasīt iespieddarbus būtiski tādā pašā mērā kā personas bez šādiem traucējumiem vai invaliditātes. Tāpēc šīs direktīvas mērķis ir uzlabot grāmatu, tostarp e-grāmatu, žurnālu, laikrakstu, periodisku izdevumu un citu rakstu darbu, notāciju, tostarp nošu, un citu iespiedmateriālu, tostarp digitālā vai analogā audioformā sagatavotu darbu, pieejamību tiešsaistē vai bezsaistē formātā, kas nodrošina minētajām personām iespēju piekļūt minētajiem darbiem un blakustiesību objektiem būtiski tādā pašā mērā, kā to spēj personas bez traucējumiem vai invaliditātes. Pieejams formāts ietver, piemēram, iespiedtekstus Braila rakstā, lielburtu iespiedumu, pielāgotas e-grāmatas, klausāmgrāmatas un radiopārraides.

                  (8)

                  Ar obligāto izņēmumu, kas noteikts šajā direktīvā, būtu jāierobežo reproducēšanas tiesības, lai ļautu veikt jebkuru darbību, kas ir nepieciešama darba vai blakustiesību objekta izmainīšanai, pārveidošanai vai pielāgošanai nolūkā izgatavot kopijas pieejamā formātā, kas labuma guvējiem nodrošina iespēju piekļūt minētajam darbam vai blakustiesību objektam. Tas ietver tādu līdzekļu nodrošināšanu, kas nepieciešami informācijas pārlūkošanai kopijā pieejamā formātā. Tas ietver arī izmaiņas, kas varētu būt nepieciešamas gadījumos, kad darba vai blakustiesību objekta formāts jau ir pieejams daļai labuma guvēju, savukārt atšķirīgu traucējumu vai invaliditātes dēļ vai šādu traucējumu vai invaliditātes citādas pakāpes dēļ var nebūt pieejams citiem labuma guvējiem.

                  (9)

                  Šajā direktīvā minētajiem atļautajiem izmantošanas veidiem būtu jāietver kopiju pieejamā formātā sagatavošana, ko veic vai nu labuma guvēji, vai arī pilnvarotas struktūras, kuras nodrošina minēto labuma guvēju vajadzības, – neatkarīgi no tā, vai minētās pilnvarotās struktūras ir publiskas vai privātas organizācijas, īpaši bibliotēkas, izglītības iestādes un citas bezpeļņas organizācijas, un vai to primārā darbība vai viena no primārajām darbībām, institucionālajiem pienākumiem vai kāds no uzdevumiem, kas saistīti ar sabiedrības interesēm, ir nodrošināt personu ar drukas lasītnespēju vajadzības. Šajā direktīvā noteiktajiem izmantošanas veidiem būtu jāietver arī tikai un vienīgi labuma guvēju lietošanai paredzētu kopiju pieejamā formātā sagatavošana, ko veic fiziska persona labuma guvēja vārdā vai ko veic labuma guvējs, kuram palīdz fiziska persona. Kopijas pieejamā formātā būtu jāizgatavo tikai no tādiem darbiem vai blakustiesību objektiem, kuriem labuma guvējiem vai pilnvarotām struktūrām ir likumīga piekļuve. Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka jebkādiem līgumu noteikumiem, kuru mērķis ir jebkādā veidā nepieļaut vai ierobežot šā izņēmuma piemērošanu, nav juridiska spēka.

                  (10)

                  Ar šajā direktīvā paredzēto izņēmumu būtu jāļauj pilnvarotām struktūrām izgatavot un izplatīt Savienībā tiešsaistē un bezsaistē šajā direktīvā paredzēto darbu vai blakustiesību objektu kopijas pieejamā formātā. Ar šo direktīvu nebūtu jāuzliek pienākums pilnvarotām struktūrām izgatavot un izplatīt šādas kopijas.

                  (11)

                  Vajadzētu būt iespējamam vienā dalībvalstī izgatavotas kopijas pieejamā formātā darīt pieejamas visās dalībvalstīs, lai palielinātu to pieejamību visā iekšējā tirgū. Tādējādi tiktu mazināts pieprasījums darbību dublēšanai viena un tā paša darba vai blakustiesību objekta kopiju pieejamā formātā izgatavošanā visā Savienībā, un tas savukārt radītu ietaupījumus un palielinātu efektivitāti. Tāpēc ar šo direktīvu būtu jānodrošina, ka kopijas pieejamā formātā, ko izgatavojušas pilnvarotas struktūras jebkurā dalībvalstī, labuma guvēji un pilnvarotas struktūras var laist apritē un tiem piekļūt visā Savienībā. Lai sekmētu šādu pārrobežu apmaiņu un lai pilnvarotām struktūrām būtu vieglāk citai citu identificēt un sadarboties, būtu jāmudina brīvprātīgi dalīties informācijā par tādu pilnvaroto struktūru nosaukumiem un kontaktinformāciju, kas veic uzņēmējdarbību Savienībā, tostarp par tīmekļa vietnes adresēm, ja tādas ir. Tāpēc dalībvalstīm būtu jāsniedz Komisijai no pilnvarotām struktūrām saņemtā informācija. Tam nevajadzētu nozīmēt, ka dalībvalstīm ir pienākums pārbaudīt šādas informācijas pilnīgumu un precizitāti vai atbilstību valsts tiesību aktiem, ar kuriem transponē šo direktīvu. Komisijai šāda informācija būtu jādara pieejama tiešsaistē Savienības līmeņa centrālā informācijas piekļuves punktā. Tas arī palīdzētu pilnvarotām struktūrām, kā arī labuma guvējiem un tiesību subjektiem vieglāk sazināties ar pilnvarotām struktūrām, lai saņemtu papildu informāciju, kā noteikts šajā direktīvā un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) 2017/1563 (10). Iepriekšminētajam centrālajam informācijas piekļuves punktam būtu jāpapildina informācijas piekļuves punkts, kuru saskaņā ar Marrākešas līgumu izveidos Pasaules Intelektuālā īpašuma organizācijas (WIPO) Starptautiskais birojs un kura mērķis ir atvieglot pilnvarotu struktūru identificēšanu un to sadarbību starptautiskā līmenī.

                  (12)

                  Lai uzlabotu kopiju pieejamā formātā pieejamību un novērstu darbu vai blakustiesību objektu neatļautu izplatīšanu, pilnvarotām struktūrām, kas ir iesaistītas kopiju pieejamā formātā izplatīšanā, publiskošanā vai to pieejamības sabiedrībai nodrošināšanā, būtu jāievēro konkrēti pienākumi.

                  (13)

                  Atļaujas saņemšanas vai atzīšanas prasības, ko dalībvalstis var piemērot pilnvarotām struktūrām, piemēram, prasības attiecībā uz vispārīga rakstura pakalpojumu sniegšanu labuma guvējiem, nedrīkstētu liegt struktūrām, uz kurām attiecas šajā direktīvā ietvertā pilnvarotās struktūras definīcija, izmantot saskaņā ar šo direktīvu atļautus izmantošanas veidus.

                  (14)

                  Ņemot vērā ar šo direktīvu noteiktā izņēmuma īpašās iezīmes, tā īpašo darbības jomu un tā labuma guvēju vajadzību pēc juridiskās noteiktības, dalībvalstīm nevajadzētu būt atļautam noteikt tādas papildu prasības izņēmuma piemērošanai, kuras nav paredzētas šajā direktīvā, piemēram, iepriekšēju pārliecināšanos par darbu pieejamā formātā komerciālu pieejamību. Būtu jāļauj dalībvalstīm vienīgi paredzēt taisnīgas atlīdzības shēmas, kas attiecas tikai uz atļautiem darbu vai blakustiesību objektu izmantošanas veidiem, ko īsteno pilnvarotas struktūras. Lai izvairītos no sloga radīšanas labuma guvējiem, neradītu šķēršļus kopiju pieejamā formātā pārrobežu izplatīšanai un izvairītos no pārmērīgu prasību noteikšanas pilnvarotām struktūrām, ir svarīgi, lai dalībvalstu iespēja paredzēt šādas taisnīgas atlīdzības shēmas būtu ierobežota. Tāpēc taisnīgas atlīdzības shēmas nedrīkstētu prasīt maksājumus no labuma guvējiem. Tām būtu jāattiecas tikai uz izmantošanas veidiem, kurus īsteno pilnvarotas struktūras, kas veic uzņēmējdarbību tās dalībvalsts teritorijā, kura paredzējusi šādu shēmu, un tām nebūtu jāprasa maksājumi no pilnvarotām struktūrām, kas veic uzņēmējdarbību citās dalībvalstīs vai trešās valstīs, kuras ir Marrākešas līguma puses. Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka šādas taisnīgas atlīdzības shēmas nepadara pārrobežu apmaiņu ar kopijām pieejamā formātā apgrūtinošāku nekā situācijās, kad šāda pārrobežu elementa nav, tostarp saistībā ar taisnīgas atlīdzības veidu un iespējamo apmēru. Nosakot taisnīgas atlīdzības apmēru, būtu pienācīgi jāņem vērā pilnvarotu struktūru darbības bezpeļņas raksturs, šīs direktīvas mērķu nozīme sabiedrībai, izņēmuma labuma guvēju intereses, iespējamais kaitējums tiesību subjektiem un nepieciešamība nodrošināt kopiju pieejamā formātā pārrobežu izplatību. Būtu arī jāņem vērā īpaši apstākļi, kas raksturīgi katram atsevišķam gadījumam, kad izgatavota konkrēta kopija pieejamā formātā. Ja kaitējums tiesību subjektam ir minimāls, nevajadzētu būt pienākumam maksāt taisnīgu atlīdzību.

                  (15)

                  Ir būtiski, lai personas datu apstrādē tiktu ievērotas pamattiesības, tostarp tiesības attiecībā uz privāto un ģimenes dzīvi un tiesības uz personas datu aizsardzību saskaņā ar Hartas 7. un 8. pantu, un ir būtiski, lai jebkāda šāda apstrāde būtu arī saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvām 95/46/EK (11) un 2002/58/EK (12), kas reglamentē personas datu apstrādi, kuru pilnvarotās struktūras var veikt saistībā ar šo direktīvu un dalībvalstu kompetento iestāžu uzraudzībā, jo īpaši dalībvalstu izraudzītu neatkarīgu publisku iestāžu uzraudzībā.

                  (16)

                     UNCRPD, kurā Savienība ir līgumslēdzēja puse, garantē personām ar invaliditāti tiesības piekļūt informācijai un izglītībai un tiesības piedalīties kultūras, ekonomiskajā un sabiedriskajā dzīvē vienlīdzīgi ar citiem. UNCRPD konvencijas pusēm nosaka prasību veikt visus atbilstīgos pasākumus saskaņā ar starptautiskajām tiesībām, lai nodrošinātu, ka tiesību akti, kas aizsargā intelektuālā īpašuma tiesības, neveido nepamatotu vai diskriminējošu šķērsli personu ar invaliditāti piekļuvei kultūras materiāliem.

                  (17)

                  Saskaņā ar Hartu ir aizliegta visu veidu diskriminācija, tostarp uz invaliditātes pamata, un Savienībā tiek atzītas un ievērotas personu ar invaliditāti tiesības izmantot pasākumus, kas paredzēti, lai nodrošinātu viņu neatkarību, sociālo un profesionālo integrāciju un dalību sabiedrības dzīvē.

                  (18)

                  Pieņemot šo direktīvu, Savienības mērķis ir nodrošināt, lai labuma guvējiem visā iekšējā tirgū būtu pieejamas grāmatas un citi iespiedmateriāli pieejamā formātā. Tādējādi šī direktīva ir svarīgs pirmais solis nolūkā uzlabot piekļuvi darbiem personām ar invaliditāti.

                  (19)

                  Komisijai būtu jānovērtē tādu darbu un blakustiesību objektu pieejamība pieejamā formātā, uz kuriem neattiecas šī direktīva, kā arī darbu un blakustiesību objektu pieejamība pieejamā formātā personām ar citu veidu invaliditāti. Ir svarīgi, lai Komisija rūpīgi pārskatītu situāciju minētajā saistībā. Vajadzības gadījumā, pamatojoties uz Komisijas iesniegtu ziņojumu, varētu apsvērt izmaiņas šīs direktīvas darbības jomā.

                  (20)

                  Dalībvalstīm būtu jāļauj turpināt paredzēt izņēmumus vai ierobežojumus personu ar invaliditāti interesēs gadījumos, uz kuriem neattiecas šī direktīva, jo īpaši attiecībā uz darbiem un blakustiesību objektiem un invaliditāti, uz ko šī direktīva neattiecas, ievērojot Direktīvas 2001/29/EK 5. panta 3. punkta b) apakšpunktu. Šī direktīva neliedz dalībvalstīm paredzēt izņēmumus un ierobežojumus attiecībā uz tiesībām, kas nav saskaņotas ar Savienības autortiesību regulējumu.

                  (21)

                  Šajā direktīvā ir ievērotas pamattiesības un principi, kas atzīti jo īpaši Hartā un UNCRPD. Šī direktīva būtu jāinterpretē un jāpiemēro saskaņā ar minētajām tiesībām un principiem.

                  (22)

                  Ar Marrākešas līgumu tiek noteikti daži pienākumi attiecībā uz apmaiņu ar kopijām pieejamā formātā starp Savienību un trešām valstīm, kas ir minētā līguma puses. Pasākumi, ko Savienība veic, lai izpildītu minētos pienākumus, ir izklāstīti Regulā (ES) 2017/1563, kas būtu jālasa saistībā ar šo direktīvu.

                  (23)

                  Ņemot vērā to, ka šīs direktīvas mērķi, proti, uzlabot Savienībā piekļuvi ar autortiesībām aizsargātiem darbiem un blakustiesību objektiem personām, kas ir neredzīgas, ar redzes traucējumiem vai ar drukas lasītnespēju citu iemeslu dēļ, nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, bet tā mēroga un iedarbības dēļ minēto mērķi var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā direktīvā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minētā mērķa sasniegšanai.

                  (24)

                  Saskaņā ar Dalībvalstu un Komisijas 2011. gada 28. septembra kopīgo politisko deklarāciju par skaidrojošiem dokumentiem (13) dalībvalstis ir apņēmušās, paziņojot savus transponēšanas pasākumus, pamatotos gadījumos pievienot vienu vai vairākus dokumentus, kuros paskaidrota saikne starp direktīvas sastāvdaļām un atbilstīgajām daļām valsts transponēšanas instrumentos. Attiecībā uz šo direktīvu likumdevējs uzskata, ka šādu dokumentu nosūtīšana ir pamatota,

            IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.
      1. pants
      Priekšmets un darbības joma
      Šīs direktīvas mērķis ir turpmāk saskaņot Savienības tiesību aktus, kas piemērojami autortiesībām un blakustiesībām iekšējā tirgū, paredzot noteikumus par konkrētu darbu un blakustiesību objektu izmantošanas veidiem bez tiesību subjekta atļaujas tādu personu interesēs, kas ir neredzīgas, ar redzes traucējumiem vai ar drukas lasītnespēju citu iemeslu dēļ.
      2. pants
      Definīcijas
      Šajā direktīvā piemēro šādas definīcijas:

                  1)

                  “darbs vai blakustiesību objekts” ir ar autortiesībām vai blakustiesībām aizsargāts un publicēts vai citā veidā likumīgi publiskots darbs grāmatas, žurnāla, laikraksta, periodiska izdevuma vai cita veida rakstu darba, notācijas, tostarp nošu, veidā un ar to saistītās ilustrācijas jebkuros nesējos, tostarp audioformā, piemēram, klausāmgrāmatas, un digitālā formātā;

                  2)

                  “labuma guvējs” neatkarīgi no jebkādas citas invaliditātes ir persona, kas:

                              a)

                              ir neredzīga;

                              b)

                              ir ar redzes traucējumiem, kurus nevar mazināt tā, lai panāktu tādu redzes funkciju, kas ir būtiski līdzvērtīga tādu personu redzes funkcijai, kurām nav šādu traucējumu, un kuru rezultātā tā nespēj lasīt iespieddarbus būtiski tādā pašā mērā kā persona bez šādiem traucējumiem;

                              c)

                              ir ar uztveres traucējumiem vai lasītnespēju, kuras dēļ tā nespēj lasīt iespieddarbus būtiski tādā pašā mērā kā persona bez šādas invaliditātes; vai

                              d)

                              fizisku traucējumu dēļ nespēj noturēt grāmatu, rīkoties ar to, nofokusēt skatienu vai kustināt acis tādā mērā, kāds parasti būtu nepieciešams lasīšanai;

                  3)

                  “kopija pieejamā formātā” ir darba vai blakustiesību objekta kopija alternatīvā veidā vai formātā, kas ļauj labuma guvējam piekļūt darbam vai blakustiesību objektam, tostarp ļauj šādai personai tam piekļūt tikpat viegli un ērti, kā to var persona bez 2. punktā minētajiem traucējumiem vai invaliditātes;

                  4)

                  “pilnvarota struktūra” ir struktūra, kuru ir pilnvarojusi vai atzinusi dalībvalsts, lai nodrošinātu izglītību, instruktīvas mācības, adaptīvu lasīšanu vai piekļuvi informācijai, ievērojot bezpeļņas principu. Tas ietver arī publisku iestādi vai bezpeļņas organizāciju, kas sniedz labuma guvējiem tādus pašus pakalpojumus kā vienu no savām primārajām darbībām, institucionālajiem pienākumiem vai kā daļu no tās uzdevumiem, kas saistīti ar sabiedrības interesēm.

            3. pants
      Atļautie izmantošanas veidi
      1.   Dalībvalstis paredz izņēmumu, saskaņā ar kuru nav vajadzīga atļauja no autortiesību vai blakustiesību subjekta par jebkuru darbu vai blakustiesību objektu, ievērojot Direktīvas 96/9/EK 5. un 7. pantu, Direktīvas 2001/29/EK 2., 3. un 4. pantu, Direktīvas 2006/115/EK 1. panta 1. punktu, 8. panta 2. un 3. punktu un 9. pantu un Direktīvas 2009/24/EK 4. pantu, lai:

                  a)

                  labuma guvējs vai persona, kas rīkojas tā vārdā, sagatavotu tikai un vienīgi labuma guvēja izmantošanai paredzētu darba vai blakustiesību objekta, kuram labuma guvējam ir likumīga piekļuve, kopijas pieejamā formātā; un

                  b)

                  pilnvarota struktūra sagatavotu tikai un vienīgi labuma guvēja izmantošanai paredzētu darba vai blakustiesību objekta, kuram labuma guvējam ir likumīga piekļuve, kopijas pieejamā formātā un publiskotu, darītu pieejamas, izplatītu vai patapinātu kopijas pieejamā formātā labuma guvējam vai citai pilnvarotai struktūrai bez peļņas.

            2.   Dalībvalstis nodrošina, ka ikvienā kopijā pieejamā formātā ir saglabāts darba vai blakustiesību objekta veselums, pienācīgi ņemot vērā izmaiņas, kas nepieciešamas, lai padarītu darbu vai blakustiesību objektu pieejamu alternatīvajā formātā.
      3.   Izņēmumu, kas paredzēts 1. punktā, piemēro tikai dažos īpašos gadījumos, kuri nav pretrunā darba vai blakustiesību objekta parastajai izmantošanai un nepamatoti neskar tiesību subjekta likumīgās intereses.
      4.   Šā panta 1. punktā paredzētajam izņēmumam piemēro Direktīvas 2001/29/EK 6. panta 4. punkta pirmo, trešo un piekto daļu.
      5.   Dalībvalstis nodrošina, ka 1. punktā paredzēto izņēmumu nevar atcelt ar līgumu.
      6.   Dalībvalstis var noteikt, ka ar šo direktīvu atļautiem izmantošanas veidiem, ko izmanto pilnvarotas struktūras, kuras veic uzņēmējdarbību to teritorijā, var būt piemērojamas taisnīgas atlīdzības shēmas šajā direktīvā paredzētajās robežās.
      4. pants
      Kopijas pieejamā formātā iekšējā tirgū
      Dalībvalstis nodrošina, ka pilnvarota struktūra, kas veic uzņēmējdarbību to teritorijā, var veikt 3. panta 1. punkta b) apakšpunktā minētās darbības labuma guvējam jebkurā dalībvalstī vai citai pilnvarotai struktūrai, kas veic uzņēmējdarbību jebkurā dalībvalstī. Dalībvalstis arī nodrošina, ka labuma guvējs to teritorijā vai pilnvarota struktūra, kas veic uzņēmējdarbību to teritorijā, var iegūt kopiju pieejamā formātā vai var iegūt tai piekļuvi no pilnvarotas struktūras, kas veic uzņēmējdarbību jebkurā dalībvalstī.
      5. pants
      Pilnvaroto struktūru pienākumi
      1.   Dalībvalstis nodrošina, ka pilnvarota struktūra, kas veic uzņēmējdarbību to teritorijā un kas veic 4. pantā minētās darbības, izveido un īsteno pati savu praksi, lai nodrošinātu, ka tā:

                  a)

                  izplata, publisko un dara pieejamas kopijas pieejamā formātā tikai labuma guvējiem vai citām pilnvarotām struktūrām;

                  b)

                  veic atbilstīgus pasākumus, lai atturētu no kopiju pieejamā formātā neatļautas reproducēšanas, izplatīšanas, publiskošanas un pieejamības sabiedrībai nodrošināšanas;

                  c)

                  ar darbiem vai blakustiesību objektiem, kā arī to kopijām pieejamā formātā apietas ar pienācīgu rūpību un veic ar tiem īstenoto darbību uzskaiti; un

                  d)

                  publicē un atjaunina informāciju – attiecīgā gadījumā savā tīmekļa vietnē vai izmantojot citus tiešsaistes vai bezsaistes kanālus – par to, kā tā pilda a) līdz c) apakšpunktā noteiktos pienākumus.

            Dalībvalstis nodrošina, ka pirmajā daļā minētās prakses izveidē un īstenošanā pilnībā tiek ievēroti 7. pantā minētie noteikumi, kas piemērojami labuma guvēju personas datu apstrādei.
      2.   Dalībvalstis nodrošina, ka pilnvarota struktūra, kas veic uzņēmējdarbību to teritorijā un kas veic 4. pantā minētās darbības, pēc pieprasījuma labuma guvējiem, citām pilnvarotām struktūrām vai tiesību subjektiem piekļūstamā veidā sniedz šādu informāciju:

                  a)

                  saraksts ar darbiem vai blakustiesību objektiem, kuru kopijas pieejamā formātā ir tās rīcībā, un pieejamie formāti; un

                  b)

                  to pilnvaroto struktūru nosaukums un kontaktinformācija, ar kurām tā ir iesaistījusies kopiju pieejamā formātā apmaiņā saskaņā ar 4. pantu.

            6. pants
      Pārredzamība un informācijas apmaiņa
      1.   Dalībvalstis mudina pilnvarotas struktūras, kas veic uzņēmējdarbību to teritorijā un kas veic šīs direktīvas 4. pantā un Regulas (ES) 2017/1563 3. un 4. pantā minētās darbības, brīvprātīgi ziņot tām savu nosaukumu un kontaktinformāciju.
      2.   Dalībvalstis informāciju, ko tās saņēmušas saskaņā ar 1. punktu, sniedz Komisijai. Komisija šādu informāciju dara publiski pieejamu tiešsaistē centrālajā informācijas piekļuves punktā un regulāri to atjaunina.
      7. pants
      Personas datu aizsardzība
      Personas datus saistībā ar šo direktīvu apstrādā, ievērojot Direktīvas 95/46/EK un 2002/58/EK.
      8. pants
      Direktīvas 2001/29/EK grozījums
      Direktīvas 2001/29/EK 5. panta 3. punkta b) apakšpunktu aizstāj ar šādu:

                     “b)

                     izmantošanai invalīdu labā, kas ir tieši saistīta ar attiecīgo invaliditātes gadījumu un kas pēc rakstura ir nekomerciāla, ciktāl tas vajadzīgs attiecīgajā invaliditātes gadījumā, neskarot Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā (ES) 2017/1564 (*1) paredzētos dalībvalstu pienākumus;

      9. pants
      Ziņošana
      Komisija līdz 2020. gada 11. oktobrim iesniedz Eiropas Parlamentam, Padomei un Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai ziņojumu par 2. panta 1. punktā nedefinētu darbu un blakustiesību objektu pieejamību pieejamā formātā iekšējā tirgū labuma guvējiem un darbu un blakustiesību objektu pieejamību iekšējā tirgū 2. panta 2. punktā neminētām personām ar invaliditāti. Ziņojumā ņem vērā attiecīgo tehnoloģiju attīstību un ietver novērtējumu par to, vai būtu atbilstīgi apsvērt šīs direktīvas darbības jomas paplašināšanu, lai uzlabotu piekļuvi šīs direktīvas neaptvertiem citu veidu darbiem vai blakustiesību objektiem un uzlabotu piekļuvi tādu personu interesēs, kam ir šīs direktīvas neaptverta invaliditāte.
      10. pants
      Pārskatīšana
      1.   Komisija līdz 2023. gada 11. oktobrim izvērtē šo direktīvu un iepazīstina Eiropas Parlamentu, Padomi un Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju ar galvenajiem konstatējumiem ziņojumā, un vajadzības gadījumā pievienojot šīs direktīvas grozījumu priekšlikumus. Šādā izvērtējumā iekļauj novērtējumu par to, kā saskaņā ar 3. panta 6. punktu izveidotas dalībvalstu taisnīgas atlīdzības shēmas ietekmē kopiju pieejamā formātā pieejamību labuma guvējiem un to pārrobežu apmaiņu. Komisijas ziņojumā ņem vērā attiecīgo pilsoniskās sabiedrības pārstāvju, nevalstisko organizāciju, tostarp personu ar invaliditāti pārstāvošu organizāciju, kā arī gados vecākus cilvēkus pārstāvošu organizāciju, viedokļus.
      2.   Dalībvalstis sniedz Komisijai informāciju, kas tai nepieciešama šā panta 1. punktā minētā ziņojuma un 9. pantā minētā ziņojuma sagatavošanai.
      3.   Dalībvalsts, kurai ir pamatoti iemesli uzskatīt, ka šīs direktīvas īstenošanai bijusi būtiska nelabvēlīga ietekme uz darbu vai blakustiesību objektu pieejamā formātā komerciālu pieejamību labuma guvējiem, var ar šo jautājumu vērsties Komisijā, iesniedzot visus attiecīgos pierādījumus. Komisija šos pierādījumus ņem vērā, sagatavojot 1. punktā minēto ziņojumu.
      11. pants
      Transponēšana
      1.   Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai līdz 2018. gada 11. oktobrim izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis nekavējoties dara Komisijai zināmu minēto noteikumu tekstu.
      Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarāma šāda atsauce.
      2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
      12. pants
      Stāšanās spēkā
      Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
      13. pants
      Adresāti
      Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

         Strasbūrā, 2017. gada 13. septembrī

               Eiropas Parlamenta vārdā –

               priekšsēdētājs

            A. TAJANI

               Padomes vārdā –

               priekšsēdētājs

            M. MAASIKAS

         (1)  OV C 125, 21.4.2017., 27. lpp.

         (2)  Eiropas Parlamenta 2017. gada 6. jūlija nostāja (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēta) un Padomes 2017. gada 17. jūlija lēmums.

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 96/9/EK (1996. gada 11. marts) par datubāzu tiesisko aizsardzību (OV L 77, 27.3.1996., 20. lpp.).

         (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/29/EK (2001. gada 22. maijs) par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (OV L 167, 22.6.2001., 10. lpp.).

         (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2006/115/EK (2006. gada 12. decembris) par nomas tiesībām un patapinājuma tiesībām, un dažām blakustiesībām intelektuālā īpašuma jomā (OV L 376, 27.12.2006., 28. lpp.).

         (6)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/24/EK (2009. gada 23. aprīlis) par datorprogrammu tiesisko aizsardzību (OV L 111, 5.5.2009., 16. lpp.).

         (7)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2012/28/ES (2012. gada 25. oktobris) par dažiem atļautiem nenosakāmu autortiesību subjektu darbu izmantošanas veidiem (OV L 299, 27.10.2012., 5. lpp.).

         (8)  Padomes Lēmums 2014/221/ES (2014. gada 14. aprīlis) par to, lai Eiropas Savienības vārdā parakstītu Marrākešas līgumu, kas atvieglo piekļuvi iespieddarbiem personām, kuras ir neredzīgas, ar redzes traucējumiem vai drukas lasītnespēju citu iemeslu dēļ (OV L 115, 17.4.2014., 1. lpp.).

         (9)  Tiesas 2017. gada 14. februāra atzinums 3/15, ECLI:EU:C:2017:114, 112. punkts.

         (10)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2017/1563 (2017. gada 13. septembris) par to, kā tādu personu interesēs, kas ir neredzīgas, ar redzes traucējumiem vai ar drukas lasītnespēju citu iemeslu dēļ, notiek Savienības un trešo valstu pārrobežu apmaiņa ar konkrētu ar autortiesībām aizsargātu darbu un blakustiesību objektu kopijām pieejamā formātā (skatīt šā Oficiālā Vēstneša 1. lpp.).

         (11)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 95/46/EK (1995. gada 24. oktobris) par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (OV L 281, 23.11.1995., 31. lpp.). Minēto direktīvu no 2018. gada 25. maija atcels un aizstās Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/679 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Direktīvu 95/46/EK (Vispārīgā datu aizsardzības regula) (OV L 119, 4.5.2016., 1. lpp.).

         (12)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/58/EK (2002. gada 12. jūlijs) par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē (direktīva par privāto dzīvi un elektronisko komunikāciju) (OV L 201, 31.7.2002., 37. lpp.).

         (13)  OV C 369, 17.12.2011., 14. lpp.


title: Padomes Lēmums 93/53/EEK (1993. gada 24. jūnijs), ar ko ievieš obligātos Kopienas pasākumus noteiktu zivju slimību kontrolei

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31993L0053

Oficiālais Vēstnesis L 175 , 19/07/1993 Lpp. 0023 - 0033 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 3 Sējums 53 Lpp. 0140  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 3 Sējums 53 Lpp. 0140

		Padomes Lēmums 93/53/EEK(1993. gada 24. jūnijs),ar ko ievieš obligātos Kopienas pasākumus noteiktu zivju slimību kontroleiEIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 43. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā zivju sugas ir uzskaitītas Līguma II pielikumā; tā kā zivju tirdzniecība ir nozīmīgs ieņēmumu avots akvakultūras nozarei;tā kā Kopienas līmenī jānosaka kontroles pasākumi, kas jāveic slimības uzliesmojuma gadījumā, lai nodrošinātu akvakultūras nozares racionālu attīstību un sekmētu dzīvnieku veselības aizsardzību Kopienā;tā kā, lai aptvertu slimības, jāatsaucas uz sarakstiem, kas paredzēti Padomes 1991. gada 28. janvāra Direktīvas 91/67/EEK par dzīvnieku veselības nosacījumiem, ar ko reglamentē akvakultūras dzīvnieku un produktu laišanu tirgu [4], A pielikumā;tā kā šādu slimību uzliesmojums var ātri iegūt epizootiskus apmērus, izraisot mirstību un tāda mēroga traucējumus, kas var ievērojami samazināt akvakultūras nozares rentabilitāti;tā kā, tiklīdz rodas aizdomas par slimību, jāpieņem kontroles pasākumi, lai slimības apstiprināšanas gadījumā varētu nekavējoties un efektīvi rīkoties;tā kā šādu pasākumu mērķis ir slimības izplatīšanās novēršana, jo īpaši rūpīgi kontrolējot tādu zivju un produktu pārvietošanu, ar kuriem var izplatīties infekcija;tā kā slimību novēršanai Kopienā parasti jābalstās uz nevakcinēšanas politiku;tā kā ir svarīgi veikt pilnīgu epizootoloģisko izpēti, lai novērstu jebkura veida slimību izplatīšanos; tā kā šajā nolūkā dalībvalstīm jāizveido speciālās institūcijas;tā kā, lai nodrošinātu efektīvu kontroles sistēmu, jāsaskaņo slimību diagnostika un tā jāveic atbildīgu laboratoriju aizgādībā, ko var koordinēt Kopienas izraudzītā references laboratorija;tā kā, lai nodrošinātu šīs direktīvas vienādu izpildi, jāizveido Kopienas pārbaudes procedūra;tā kā kopīgi kontroles pasākumi šo slimību ierobežošanai ir obligātais pamats, kas nepieciešams, lai uzturētu vienādu dzīvnieku veselības standartu;tā kā Direktīvas 91/67/EEK A pielikumā izklāstītās slimības uzliesmojuma gadījumā piemēro Padomes 1990. gada 26. jūnija Lēmumu 90/424/EEK par izdevumiem veterinārajā jomā [5] un jo īpaši tā 5. pantu;tā kā Komisijai jāuztic uzdevums noteikt nepieciešamus izpildes pasākumus; tā kā šajā nolūkā būtu jāparedz procedūra, kas izveidotu ciešu un efektīvu sadarbību starp Komisiju un dalībvalstīm Pastāvīgajā veterinārajā komitejā,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.I NODAĻAVispārīgi noteikumi1. pantsAr šo direktīvu nosaka obligātos Kopienas pasākumus, kas nepieciešami, lai ierobežotu Direktīvas 91/67/EEK A pielikuma I un II sarakstā minētās zivju slimības.2. pantsŠajā direktīvā pēc vajadzības piemēro Direktīvas 91/67/EEK 2. pantā minētās definīcijas.Turklāt piemēro šādas definīcijas:1. I sarakstā minētās slimības: Direktīvas 91/67/EEK A pielikuma I sarakstā minētās zivju slimības;2. II sarakstā minētās slimības: Direktīvas 91/67/EEK A pielikuma II sarakstā minētās zivju slimības;3. iespējami inficētās zivis: zivis, kurām ir klīniskās slimības pazīmes vai pēcnāves audu bojājumi, vai apšaubāmas reakcijas laboratoriskajās pārbaudēs, kas rada pamatotas aizdomas par I vai II sarakstā minētās slimības klātbūtni;4. inficētās zivis: zivis, attiecībā uz kurām laboratoriskās pārbaudes rezultātā ir oficiāli apstiprināta I vai II sarakstā minētā slimība, vai – infekciozās lašu anēmijas (ISA) gadījumā – tā ir apstiprināta klīniskās pārbaudes vai pēcnāves pārbaudes rezultātā;5. iespējami inficētā saimniecība: saimniecība ar iespējami inficētām zivīm;6. inficētā saimniecība: saimniecība ar inficētām zivīm; kā arī tāda saimniecība, kas ir iztīrīta, bet vēl nav dezinficēta.3. pantsDalībvalstis nodrošina to, ka visas saimniecības, kas audzē vai uztur pret I un II sarakstā minētām slimībām uzņēmīgas zivis:1. ir reģistrētas valsts dienestā; šī reģistrācija pastāvīgi tiek atjaunināta;2. uzskaita:a) dzīvas zivis, olšūnas un gametas, ko ieved saimniecībā, iekļaujot visu informāciju, kura attiecas uz to piegādi, skaitu vai svaru, lielumu, izcelsmi un piegādātājiem;b) dzīvas zivis, olšūnas un gametas, ko izved no saimniecības, iekļaujot visu informāciju, kas attiecas uz to sūtījumu, skaitu vai svaru, lielumu un galamērķi;c) konstatēto mirstību.Šo uzskaiti, kas jebkurā laikā pēc pieprasījuma ir pieejama rūpīgai pārbaudei valsts dienestam, regulāri atjaunina un glabā četrus gadus.4. pantsDalībvalstis nodrošina to, ka iespējami īsā laikā obligāti jāinformē valsts dienesti par kādas no I vai II sarakstā minēto slimību iespējamo klātbūtni.II NODAĻAI sarakstā minēto slimību kontroles pasākumi5. pants1. Ja ir aizdomas, ka saimniecībā ir ar I sarakstā minēto slimību inficētās zivis, dalībvalstis nodrošina, ka valsts dienests tūlīt sāk oficiālas izmeklēšanas pasākumus, tostarp arī klīnisko izmeklēšanu, lai apstiprinātu vai noliegtu šīs slimības klātbūtni; konkrēti, tam jāņem vai jānodrošina laboratoriskajai pārbaudei nepieciešamie paraugi.2. Tiklīdz ir ziņots par iespējamo slimības klātbūtni, valsts dienests nosaka saimniecībai oficiālu uzraudzību un jo īpaši pieprasa, ka:a) tiek oficiāli saskaitītas visas zivju sugas un kategorijas un attiecībā uz katru no tām ieprotokolē jau beigtu zivju, inficētu vai iespējami inficētu, vai kontaminētu zivju skaitu; skaitīšanas dati īpašniekam vai audzētājam ir pastāvīgi jāatjaunina, lai ņemtu vērā populācijas pieaugumu vai jaunu mirstību, ko novēro iespējamās infekcijas perioda laikā; informācija par skaitīšanas datiem jāiesniedz pēc pieprasījuma, un to var pārbaudīt katrā pārbaudes reizē;b) bez valsts dienesta atļaujas saimniecībā neieved dzīvas vai beigtas zivis vai to olšūnas, vai gametas, kā arī neizved no tās;c) beigtu zivju vai to subproduktu apglabāšana notiek valsts dienesta uzraudzībā;d) lai ievestu un izvestu barību, instrumentus, priekšmetus vai citas vielas, tādas kā atkritumi, kas var pārnest slimību, vajadzības gadījumā ir nepieciešama valsts dienesta atļauja, kas paredz nepieciešamus nosacījumus, lai novērstu šī patogēna izplatīšanos;e) ir nepieciešama valsts dienesta atļauja, lai personas varētu ierasties saimniecībā un atstāt to;f) transportlīdzekļu iebraukšanai saimniecībā un izbraukšanai no tās ir nepieciešama valsts dienesta atļauja, kas paredz nepieciešamus nosacījumus, lai novērstu šī patogēna izplatīšanos;g) saimniecības ieejās un izejās izmanto atbilstošus dezinfekcijas līdzekļus;h) epizootisko izmeklēšanu veic saskaņā ar 8. panta 1. punktu;i) visām tām saimniecībām, kas atrodas tajā pašā ūdens sateces baseinā vai piekrastes zonā, nosaka oficiālu uzraudzību un bez valsts dienesta atļaujas no šīm saimniecībām neizved zivis, olšūnas vai gametas; plašu ūdens sateces baseinu vai piekrastes zonu gadījumā valsts dienests var nolemt ierobežot šo pasākumu līdz mazākām zonām, kas atrodas blakus iespējami inficētajai saimniecībai tad, ja uzskata, ka šī zona nodrošina maksimālās garantijas, lai novērstu slimības izplatīšanos;vajadzības gadījumā par iespējamo slimības gadījumu informē valsts dienestus blakus esošajās dalībvalstīs vai trešās valstīs; šajā gadījumā iesaistīto dalībvalstu valsts dienesti veic nepieciešamās darbības, lai īstenotu šajā pantā izklāstītos pasākumus.Vajadzības gadījumā veic īpašus pasākumus saskaņā ar 19. pantā izklāstīto procedūru.3. Kamēr netiek veikti 2. punktā izklāstītie oficiālie pasākumi, jebkuru iespējami inficēto zivju īpašnieks vai audzētājs veic visus attiecīgos pasākumus, lai nodrošinātu atbilstību 2. punktam, izņemot h) un i) apakšpunktu.4. Pasākumus, kas paredzēti 2. punktā, neatsauc, kamēr aizdomas par slimību nav oficiāli noliegtas.6. pantsTiklīdz ir oficiāli apstiprināta I sarakstā minētās slimības klātbūtne, dalībvalstis nodrošina, ka valsts dienests izdod rīkojumu par to, ka papildus 5. panta 2. punktā minētajiem pasākumiem piemēro šādus pasākumus:a) inficētajā saimniecībā:- tūlīt jāizved visas zivis,- iekšzemes saimniecībām – visi zivju baseini jānosusina, lai tos attīrītu un dezinficētu,- visas olšūnas un gametas, beigtas zivis un zivis ar klīniskām slimības pazīmēm uzskata par augsta riska materiālu, un tās jāiznīcina valsts dienesta uzraudzībā saskaņā ar Direktīvu 90/667/EEK [6],- visas dzīvas zivis nogalina un iznīcina valsts dienesta uzraudzībā saskaņā ar Direktīvu 90/667/EEK vai, ja zivis ir sasniegušas komerciālo lielumu un tām nav klīnisko slimības pazīmju, tās nogalina valsts dienesta uzraudzībā, lai pēc tam īstenotu vai pārstrādātu lietošanai pārtikā.Pēdējā gadījumā valsts dienests nodrošina, ka zivis tiek tūlīt nogalinātas un izķidātas un ka šīs darbības veic tādos apstākļos, kas novērš patogēnu izplatīšanos, kā arī nodrošina to, ka zivju paliekas un subproduktus uzskata par augsta riska materiālu un tos apstrādā saskaņā ar Direktīvu 90/667/EEK, lai iznīcinātu patogēnus, bet izmantotajam ūdenim veic apstrādi, kas dezaktivizē visus tajā esošus patogēnus,- pēc zivju, olšūnu un gametu izvešanas tiklīdz iespējams jāiztīra un jādezinficē zivju baseini, iekārtas un jebkurš materiāls, kas varētu būt inficēts, saskaņā ar valsts dienesta paredzētajiem norādījumiem un tā, lai novērstu jebkādu šīs slimības izraisītāja izplatīšanās vai izdzīvošanas risku. Inficētās saimniecības tīrīšanas un dezinfekcijas kārtību nosaka saskaņā ar 19. pantā noteikto procedūru,- visas iespējami inficētās vielas, kas minētas 5. panta 2. punkta d) apakšpunktā, jāiznīcina un jāapstrādā tā, lai nodrošinātu visu tajās esošo patogēnu iznīcināšanu,- epizootiskā izmeklēšana jāveic saskaņā ar 8. panta 1. punktu un attiecībā uz to jāpiemēro 8. panta 4. punkta noteikumi; šajā izmeklēšanā jāiekļauj paraugu ņemšana laboratoriskajām pārbaudēm;b) visās saimniecībās, kas atrodas tādā ūdens sateces baseinā vai piekrastes zonā, kur atrodas inficētā saimniecība, jāveic veterinārsanitārā ekspertīze; ja šīs kontroles laikā tiek konstatēti slimības gadījumi, piemēro pasākumus, kas paredzēti šīs daļas a) apakšpunktā;c) valsts dienests atļauj atjaunot saimniecības populāciju pēc tīrīšanas un dezinfekcijas darbību apmierinošas kontroles un tā perioda beigās, ko valsts dienests uzskata par atbilstošu, lai nodrošinātu patogēna un citu iespējamo infekciju izskaušanu attiecīgajā ūdens sateces baseinā;d) ja 5. panta 2. punkta a), b), c) un d) apakšpunktā minēto pasākumu īstenošanai ir nepieciešama sadarbība ar citu dalībvalstu oficiālajiem dienestiem, attiecīgo dalībvalstu oficiālie dienesti sadarbojas ar tiem, lai nodrošinātu atbilstību šajā pantā paredzētajiem pasākumiem.Vajadzības gadījumā nosaka atbilstošus papildu pasākumus saskaņā ar 19. pantā paredzēto procedūru.7. pantsJa ir inficētas vai iespējami inficētas zivis atklātā ūdens baseinā, kas nepieder nevienai saimniecībai, vai zivis ezeros, dīķos vai citās vietās, kas paredzētas makšķerēšanai vai kur ir dekoratīvās zivis, dalībvalstis nodrošina, lai tiktu veikti attiecīgi pasākumi. Dalībvalstis informē Komisiju un citas dalībvalstis Pastāvīgajā veterinārijas komitejā par pasākumiem, ko tās veic.8. pants1. Epizootiskajā izmeklēšanā izskata:- iespējamo laika posmu, kādā slimība varēja būt pastāvējusi saimniecībā, pirms par to tika paziņots vai bija radušās aizdomas,- iespējamo slimības izcelsmi šajā saimniecībā un identifikācijas datus par citām saimniecībām, kurās var būt inficētas olšūnas un gametas, un pret slimību uzņēmīgo sugu zivis,- zivju, olšūnu vai gametu, transportlīdzekļu vai vielu, un personu kustību, kuras rezultātā slimības izraisītājs varēja būt pārnests uz attiecīgām saimniecībām vai no tām,- iespējamos slimības pārnēsātājus un to izplatīšanu.2. Ja epizootiskajā izmeklēšanā atklājas, ka šo slimību ir bijis iespējams ievest no citas ūdens sateces baseina vai citas piekrastes zonas vai to ir bijis iespējams pārnest uz citu ūdens sateces baseinu vai citu piekrastes zonu, notiekot saskarei zivju, olšūnu vai gametu, dzīvnieku, transportlīdzekļu vai personu pārvietošanās dēļ vai citu iemeslu dēļ, tās saimniecības, kuras pieder šādiem ūdens sateces baseiniem vai piekrastes zonām, uzskata par aizdomīgām un piemēro 5. pantā izklāstītos pasākumus. Ja ir apstiprināta slimības klātbūtne, piemēro 6. pantā izklāstītos pasākumus.3. Ja epizootiskajā izmeklēšanā atklājas, ka ir nepieciešama sadarbība ar citu dalībvalstu oficiālajiem dienestiem, attiecīgo dalībvalstu oficiālie dienesti veic visus nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu atbilstību šīs direktīvas noteikumiem.4. Izveido krīzes centru, lai nodrošinātu visu to pasākumu pilnīgu saskaņotību, kas nepieciešami, lai nodrošinātu šīs slimības izskaušanu iespējami īsā laikā un lai veiktu epizootisko izmeklēšanu.Vispārīgus noteikumus par valstu krīzes centriem un Kopienas krīzes centriem nosaka Padome ar kvalificētu balsu vairākumu pēc Komisijas priekšlikuma.5. Padome ar kvalificētu balsu vairākumu un pēc Komisijas priekšlikuma, kas sagatavots, pamatojoties uz Zinātniskās veterinārās komitejas atzinumu, lai jo īpaši ņemtu vērā zinātnes un tehnoloģijas attīstību, pārskata šā panta noteikumus līdz 1996. gada 31. decembrim.III NODAĻAII sarakstā minēto slimību kontroles pasākumi9. pants1. Ja ir aizdomas par II sarakstā minēto slimību un/vai tā ir apliecināta apstiprinātā zonā vai apstiprinātā saimniecībā, kas atrodas neapstiprinātā zonā, veic epizootisko izmeklēšanu saskaņā ar 8. pantu. Dalībvalstīm, kuras vēlas atgūt savu statusu, kas definēts saskaņā ar Direktīvu 91/67/EEK, jāatbilst minētās direktīvas B un C pielikuma noteikumiem.2. Ja epizootiskajā izmeklēšanā atklājas, ka šo slimību ir bijis iespējams ievest no apstiprinātas zonas vai no citas apstiprinātas saimniecības, vai to ir bijis iespējams pārnest uz citu apstiprinātu saimniecību zivju, olšūnu vai gametu transportlīdzekļu vai personu pārvietošanās dēļ vai citu iemeslu dēļ, minētās zonas vai saimniecības uzskata par aizdomīgām un piemēro atbilstošus pasākumus.3. Valsts dienests tomēr var atļaut nogalināšanai paredzēto zivju nobarošanu, kamēr tās sasniedz komerciālo lielumu.10. pants1. Ja neapstiprinātajā saimniecībā, kas atrodas neapstiprinātā zonā, atrodas ar II sarakstā minēto slimību iespējami inficētas zivis, dalībvalstis nodrošina, ka valsts dienests:a) tūlīt sāk oficiālu izmeklēšanu, lai apstiprinātu vai noliegtu slimības klātbūtni, vajadzības gadījumā iekļaujot paraugu ņemšanu, lai tos pārbaudītu apstiprinātā laboratorijā;b) oficiāli saskaita inficētas saimniecības vai nodrošina to skaitīšanu, regulāri atjauninot šīs skaitīšanas datus;c) inficētās saimniecībās nodod oficiālā uzraudzībā vai nodrošina to nodošanu oficiālā uzraudzībā, lai nodrošinātu, ka, atkāpjoties no Direktīvas 91/67/EEK 3. panta 1. punkta c) apakšpunkta, no inficētām saimniecībām ir atļauta vienīgi tādu dzīvu zivju vai olšūnu vai gametu pārvešana, kas ir paredzētas vai nu citām ar to pašu slimību inficētām saimniecībām, vai nogalināšanai turpmākai lietošanai pārtikā.2. Dalībvalstis uz noteiktu laika periodu un valsts dienesta uzraudzībā var noteikt neobligātu vai obligātu programmu II sarakstā minēto slimību izskaušanai neapstiprinātās saimniecībās vai neapstiprinātās zonās. Šā perioda laikā tajā zonā vai saimniecībā, uz ko attiecas šī programma, aizliedz ievest dzīvas zivis, olšūnas vai gametas no inficētām saimniecībām vai no saimniecībām ar nezināmu sanitāro stāvokli.Šīs programmas, ko izveido, pamatojoties uz vispārējiem kritērijiem, kurus nosaka līdz 20. pantā precizētajam datumam saskaņā ar 19. pantā izklāstīto procedūru, iesniedz rūpīgai pārbaudei Komisijā, kā arī apstiprina un vajadzības gadījumā groza saskaņā ar šo pašu procedūru.Pēc pirmajā daļā minētā perioda tās dalībvalstis, kuras pieprasa šo procedūru, Pastāvīgajā veterinārijas komitejā informē Komisiju un pārējās dalībvalstis par iegūtajiem rezultātiem.3. Līdz 1996. gada 31. decembrim Komisija iesniedz Padomei ziņojumu, kas sagatavots pēc Zinātniskās veterinārijas komitejas atzinuma saņemšanas, ņemot vērā gūto pieredzi un zinātnes un tehnoloģijas attīstību, un attiecīgā gadījumā tam pievieno priekšlikumus šā panta noteikumu pārskatīšanai, jo īpaši attiecībā uz to inficēto dzīvu zivju un to olšūnu un gametu laišanu tirgū, kuras paredzētas zivsaimniecībai vai nobarošanai, un attiecībā uz epizooloģiskās izpētes veikšanu neapstiprinātās zonās, kurās kādā neapstiprinātā saimniecībā ir aizdomas par slimības klātbūtni. Padome par jebkuru šādu priekšlikumu pieņem lēmumu ar kvalificētu balsu vairākumu, un šo priekšlikumu virza, ņemot vērā šā ziņojuma secinājumus.4. Atkarībā no vajadzības Komisija saskaņā ar 19. pantā izklāstīto procedūru pieņem precīzus noteikumus, kas nepieciešami, lai īstenotu 1. un 2. punktu.IV NODAĻANobeiguma noteikumi11. pants1. Paraugu ņemšanu un laboratoriskās pārbaudes attiecībā uz I un II sarakstā minēto slimību klātbūtni veic, izmantojot saskaņā ar Direktīvas 91/67/EEK 15. pantu noteikto metodi.2. Testēšanu attiecībā uz slimības klātbūtni vai patogēniem veic oficiāla dienesta apstiprinātā laboratorija. Vajadzības gadījumā un jo īpaši tad, ja slimību konstatē pirmo reizi, laboratoriskajās pārbaudēs nosaka attiecīgā patogēna tipu, apakštipu vai paveidu, ko apstiprina valsts references laboratorija, kā arī, ja vajadzīgs, to var apstiprināt 13. pantā minētā Kopienas references laboratorija.12. pants1. Dalībvalstis nodrošina, ka katrā dalībvalstī ir izraudzīta valsts references laboratorija ar tādu materiāli tehnisko bāzi un ekspertiem, kas tai ļauj jebkurā laikā un jo īpaši tad, kad attiecīgā slimība ir konstatēta pirmo reizi, noteikt attiecīgā patogēna tipu, apakštipu un paveidu, kā arī apstiprināt reģionālās diagnostikas laboratorijās iegūtos rezultātus.2. Valsts laboratorijas, kam uzdota attiecīgo slimību kontrole, ir atbildīgas par diagnostikas standartu un metožu koordinēšanu, kā arī par reaģentu izmantošanu.3. Valsts laboratorijas, kam uzdota attiecīgo slimību kontrole, ir atbildīgas par to diagnostikas standartu un metožu koordinēšanu, ko katra laboratorija ir noteikusi, lai dalībvalstī diagnosticētu attiecīgo slimību. Šajā nolūkā tās:a) var piegādāt diagnostiskos reaģentus dalībvalsts apstiprinātām laboratorijām;b) kontrolē visu dalībvalstī izmantoto diagnostisko reaģentu kvalitāti;c) regulāri organizē salīdzinošus testus;d) uzglabā izdalītu slimības izraisītāja materiālu tādos slimības gadījumos, kas ir apstiprināti dalībvalstī;e) nodrošina dalībvalsts apstiprinātās diagnostikas laboratorijās iegūto pozitīvo rezultātu apstiprināšanu.4. Tomēr, atkāpjoties no 1. punkta, dalībvalstis, kurām nav attiecīgajā slimībā kompetentas valsts laboratorijas, var izmantot minētajā jomā kompetentas citas dalībvalsts valsts laboratorijas pakalpojumus.5. Valsts references laboratoriju saraksts attiecībā uz zivju slimībām ir norādīts A pielikumā.6. Valsts references laboratorijas attiecībā uz minētajām slimībām sadarbojas ar 13. pantā minēto Kopienas references laboratoriju.7. Komisija saskaņā ar 19. pantā izklāstīto kārtību pieņem precīzus noteikumus šā panta īstenošanai.13. pants1. Kopienas references laboratorija attiecībā uz zivju slimībām ir norādīta B pielikumā.2. Neierobežojot Lēmumu 90/424/EEK un jo īpaši tā 28. pantu, 1. punktā minētās laboratorijas funkcijas un pienākumi ir noteikti C pielikumā.14. pants1. Tiek aizliegta vakcinācija pret II sarakstā minētām slimībām apstiprinātās zonās vai apstiprinātās saimniecībās, kas atrodas neapstiprinātās zonās, zonās vai saimniecībās, kas jau ir uzsākušas apstiprināšanas procedūras, kas noteiktas Direktīvā 91/67/EEK, kā arī aizliedz vakcināciju pret I sarakstā minētām slimībām.2. Līdz 1996. gada 30. jūnijam Padome ar kvalificētu balsu vairākumu pēc Komisijas priekšlikuma pārskata šā panta noteikumus, jo īpaši attiecībā uz vakcīnu izmantošanas īpašajiem nosacījumiem un lai ņemtu vērā zinātnes un tehnoloģijas attīstību vakcinācijas jomā.15. pants1. Katra dalībvalsts sagatavo ārkārtas rīcības plānu, kurā precizē, kā I sarakstā minētās slimības uzliesmojuma gadījumā tā īstenos šajā direktīvā paredzētos pasākumus.Minētajā plānā jāparedz iespēja brīvi piekļūt materiāltehniskajai bāzei, iekārtām, personālam un visām citām piemērotām struktūrām, kas nepieciešamas ātrai un efektīvai uzliesmojuma izskaušanai.2. Vispārīgi kritēriji, kurus piemēro minēto plānu sagatavošanai, ir norādīti D pielikumā.Tomēr dalībvalstis var ieviest īpašus kritērijus konkrētai slimībai, ja vispārīgi kritēriji jau tiek piemēroti sakarā ar tādu plānu īstenošanu, kas attiecas uz citas slimības kontroles pasākumu piemērošanu.Komisija saskaņā ar 19. pantā izklāstīto procedūru var grozīt vai papildināt minētos kritērijus, ņemot vērā slimības īpatnības.3. Plānus, kas sagatavoti saskaņā ar D pielikumā izklāstītajiem kritērijiem, iesniedz Komisijai ne vēlāk kā sešu mēnešu laikā pēc dienas, kad šī direktīva stājusies spēkā.4. Komisija pārbauda plānus, lai noteiktu, vai tie ļauj sasniegt vēlamo mērķi, un iesaka attiecīgajai dalībvalstij nepieciešamos grozījumus, jo īpaši, lai nodrošinātu, ka šie plāni ir saderīgi ar pārējo dalībvalstu plāniem.Komisija apstiprina plānus, vajadzības gadījumā ar grozījumiem, saskaņā ar 19. pantā izklāstīto procedūru.Plānus var vēlāk grozīt vai papildināt, saskaņā ar šo pašu procedūru, lai ņemtu vērā notikumu attīstību.16. pantsKomisijas eksperti sadarbībā ar kompetentām iestādēm var veikt pārbaudes uz vietas, ciktāl tas ir nepieciešams, lai nodrošinātu šīs direktīvas vienveidīgu piemērošanu. Šajā nolūkā tie var pārbaudīt reprezentatīvu saimniecību skaitu, lai pārliecinātos, vai kompetentas iestādes pārbauda šo saimniecību atbilstību šīs direktīvas prasībām. Komisija informē dalībvalstis par veikto pārbaužu rezultātiem.Dalībvalsts, kuras teritorijā tiek veikta pārbaude, sniedz ekspertiem palīdzību, kas vajadzīga viņu pienākumu pildīšanā.Sīki izstrādātus noteikumus šā panta izpildei nosaka saskaņā ar 19. pantā izklāstīto procedūru.17. pantsNosacījumi, kas reglamentē Kopienas finanšu iemaksas pasākumiem, kas saistīti ar šīs direktīvas piemērošanu ir paredzēti Lēmumā 90/424/EEK.18. pantsAtkarībā no vajadzības Padome ar kvalificētu balsu vairākumu pēc Komisijas priekšlikuma groza B, C un D pielikumus, jo īpaši lai ņemtu vērā pētījumu un diagnostisko procedūru attīstību.Atkarībā no vajadzības A pielikumu var grozīt saskaņā ar 19. pantā izklāstīto procedūru.19. pants1. Ja ir jāievēro šajā pantā paredzētā procedūra, priekšsēdētājs pēc savas iniciatīvas vai pēc kādas dalībvalsts pārstāvja lūguma nekavējoties nodod attiecīgo jautājumu Pastāvīgajai veterinārijas komitejai.2. Komisijas pārstāvis iesniedz Komitejai veicamo pasākumu projektu. Komiteja sniedz atzinumu par projektu tādā termiņā, ko priekšsēdētājs var noteikt atbilstīgi jautājuma steidzamībai. Atzinumu sniedz ar balsu vairākumu, kas noteikts Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 148. panta 2. punktā attiecībā uz lēmumiem, kurus Padomei ir jāpieņem pēc Komisijas priekšlikuma. Dalībvalstu pārstāvju balsis komitejā vērtē, kā noteikts minētajā pantā. Priekšsēdētājs nebalso.3. a) Komisija nosaka paredzētos pasākumus, ja tie ir saskaņā ar Komitejas atzinumu.b) Ja paredzētie pasākumi nesaskan ar Komitejas atzinumu vai atzinums netiek sniegts, Komisija tūlīt iesniedz Padomei priekšlikumu attiecībā uz veicamajiem pasākumiem. Padome pieņem lēmumu ar kvalificētu balsu vairākumu.Ja triju mēnešu laikā pēc tam, kad šis jautājums nodots Padomei izskatīšanai, Padome nav pieņēmusi lēmumu, Komisija pieņem ierosinātos pasākumus, ja vien Padome ar vienkāršu balsu vairākumu nav pieņēmusi lēmumu pret minētajiem pasākumiem.20. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas nepieciešami, lai līdz 1994. gada 1. jūlijam izpildītu šo direktīvu. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem šos tiesību aktus, tajos iekļauj atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka metodes, kā izdarīt šādu atsauci.2. Tomēr no 1. punktā paredzētās dienas dalībvalstis saskaņā ar Līguma vispārīgajiem noteikumiem var uzturēt spēkā vai piemērot savā teritorijā stingrākus noteikumus nekā tie, kas noteikti šajā direktīvā. Dalībvalstis informē Komisiju par jebkuru šādu pasākumu.3. Dalībvalstis dara zināmus Komisijai galvenos valsts tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.21. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 1993. gada 24. jūnijāPadomes vārdā —priekšsēdētājsB. Westh[1] OV C 172, 8.7.1992., 16. lpp.[2] OV C 150, 31.5.1993.[3] OV C 19, 25.1.1993., 4. lpp.[4] OV L 46, 19.2.1991., 1. lpp.[5] OV L 224, 18.8.1990., 19. lpp. Lēmumā jaunākie grozījumi izdarīti ar Lēmumu 92/438/EEK (OV L 243, 25.8.1992., 27. lpp.).[6] Padomes 1990. gada 27. novembra Direktīva 90/677/EEK, ar ko nosaka veterinārsanitāros noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes atkritumu izvietošanu un pārstrādi, to laišanu tirgū un attiecībā uz patogēnu novēršanu dzīvnieku vai zivju izcelsmes barībā, kā arī groza Direktīvu 90/425/EEK (OV L 363, 27.12.1990., 51. lpp.). Direktīvā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 92/118/EEK (OV L 62, 15.3.1992., 49. lpp.).--------------------------------------------------A PIELIKUMSDALĪBAVALSTU VALSTS REFERENCES LABORATORIJAS ATTIECĪBĀ UZ ZIVJU SLIMĪBĀMBeļģijā Institut National de Recherches VétérinairesGroeselenberg, 991180Bruxelles.Dānijā Statens Veterinære SerumlaboratoriumLandbrugsministerietHangøvej 28200Aarhus N.Vācijā Bundesforschungsanstalt für Viruskrankheiten der TiereAnstaltsteil Insel RiemsO-2201Insel Riems.Grieķijā Εργαστήριο Ιχθυοπαθολογίας και ΒιοπαθολογίαςΥδρόβιων ΟργανισμώνΚέντρο Κτηνιατρικών Ιδρυμάτων ΑθηνώνΙνστιτούτο Λοφωδών και Περαστικών ΝοσημάτωνΝεαπολέως 25, Αγια Παρασκευή Αττικής153 10ΑθήναSpānijā Laboratorio de Sanidad y Produccíon Animal de AlgeteMadrid.Francijā Centre National d’Etudes Vétérinaires et AlimentairesLaboratoire Central de Recherches Vétérinaires22, rue Pierre CurierBP 6794703Maisons-Alfort CEDEX.Īrijā Fisheries Research CentreAbbotstownCastleknockDublin 15.Itālijā Istituto Zooprofilattico Sperimentale delle VenezieSezione Diagnostica di Basaldella di CampoformidoLaboratorio di IttiopatologiaVia della Roggia 9233030Basaldella di Campoformido (Udine).Luksemburgā Institut de Recherches VétérinairesGroeselenberg, 991180Bruxelles.Nīderlandē Centraal Diergeneeskundig InstituutHoofdgebouwEdelhertweg 158219 PHLelystadPostbus 658200 ABLelystad.Centraal Diergeneeskundig InstituutVestiging VirologieHoutribweg 398221 RALelystadPostbus 3658200 AJLelystad.Portugālē Laboratório Nacional de Investigação VeterináriaEstrada de Benefica 7011500Lisboa.Apvienotajā Karalistē Fish Disease Laboratory14 Albany RoadGranby Industrial SiteWeymouthDorsetDT4 9TU.The Marine LaboratoryPO Box 101Victoria RoadAberdeenAB9 8DB.--------------------------------------------------B PIELIKUMSKOPIENAS REFERENCES LABORATORIJA ATTIECĪBĀ UZ ZIVJU SLIMĪBĀMStatens Veterinære SerumlaboratoriumLandbrugsministerietHangøvej 28200Aarhus NDānija.--------------------------------------------------C PIELIKUMSKOPIENAS ZIVJU SLIMĪBU REFERENCES LABORATORIJAS FUNKCIJAS UN PIENĀKUMIKopienas references laboratorijas funkcijas un pienākumi attiecībā uz I un II sarakstā minētajām slimībām ir šādi:1. apspriežoties ar Komisiju, saskaņot metodes, ko dalībvalstīs izmanto attiecīgās slimības diagnosticēšanā, veicot šādas konkrētas darbības:a) tipizēt, glabāt un piegādāt attiecīgās slimības izraisītāja celmus seroloģiskiem testiem un imūnserumu gatavošanai;b) piegādāt standartserumus un citus standarta reaģentus dalībvalstu valsts references laboratorijām, lai standartizētu katrā dalībvalstī izmantotos testus un reaģentus;c) veidot un glabāt attiecīgā patogēna celmu un izdalītā patogēnā materiāla krājumus;b) organizēt periodiskas diagnostisko procedūru salīdzinošas pārbaudes Kopienas līmenī;c) krāt un salīdzināt datus un informāciju, kas attiecas uz Kopienā izmantojamām diagnostikas metodēm un Kopienā veikto pārbaužu rezultātiem;d) raksturot attiecīgās slimības izdalīto patogēno materiālu ar visjaunākajām un vispiemērotākajām metodēm, lai dotu pilnīgāku izpratni par slimības epizootioloģiju;e) neatpalikt no attiecīgās slimības kontroles, epizootoloģijas un profilakses attīstības visā pasaulē;f) uzkrāt pieredzi par attiecīgās slimībās patogēnu un citiem attiecīgajiem patogēniem, lai nodrošinātu ātru diferenciāldiagnozi;i) gūt padziļinātas zināšanas par veterinārās imunoloģijas preparātu sagatavošanu un izmantošanu, lai izskaustu un ierobežotu attiecīgo slimību;2. aktīvi palīdzēt attiecīgās slimības uzliesmojumu diagnostikā dalībvalstīs, pieņemot izdalīto patogēno materiālu diagnozes apstiprināšanai, raksturošanai un epizootiskai izpētei;3. veicināt laboratoriskās diagnostikas ekspertu apmācību un pārkvalificēšanos, lai saskaņotu diagnostikas metodes visā Kopienā;4. I sarakstā minēto slimību diagnostikas metožu jomā sadarboties ar kompetentajām laboratorijām trešās valstīs, kur attiecīgās slimības ir izplatītas.--------------------------------------------------D PIELIKUMSĀRKĀRTAS RĪCĪBAS PLĀNU OBLIGĀTIE KRITĒRIJIĀrkārtas rīcības plāni atbilst vismaz šādiem kritērijiem:1. valsts krīzes centra izveidošana, kas koordinē visus kontroles pasākumus attiecīgajās dalībvalstīs;2. tādu vietējo slimības kontroles centru saraksta iesniegšana, kuriem ir atbilstoša materiāli tehniskā bāze, lai koordinētu slimības kontroles pasākumus vietējā līmenī;3. sīki izklāstītas informācijas sniegšana attiecībā uz personālu, kas ir iesaistīts kontroles pasākumos, un attiecībā uz viņu iemaņām un pienākumiem;4. katram vietējam slimības kontroles centram jābūt iespējai ātri sazināties ar tām personām/organizācijām, kas tieši vai netieši ir saistītas ar slimības uzliesmojumu;5. iekārtu un materiālu pieejamība, lai atbilstoši veiktu slimības kontroles pasākumus;6. sīki izklāstītu norādījumu nodrošināšana par darbībām, kuras veic attiecībā uz aizdomām par infekciju vai piesārņojumu, vai attiecībā uz to apstiprināšanu;7. mācību programmu izveidošana un administratīvās procedūras, lai saglabātu un attīstītu iemaņas šajā jomā;8. attiecīgā gadījumā diagnostikas laboratorijām jābūt atbilstošai materiāli tehniskajai bāzei, lai veiktu pēcnāves ekspertīzi, un nepieciešamai jaudai, lai nodrošinātu seroloģiju, histoloģiju utt., kā arī jāsaglabā ātras diagnosticēšanas iemaņas (šajā nolūkā, jānosaka ātras paraugu pārvadāšanas kārtība);9. noteikumu pieņemšana, lai nodrošinātu šo ārkārtas rīcības plānu īstenošanai nepieciešamās likumos noteiktās tiesības.--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva 96/75/EK (1996. gada 19. novembris) par fraktēšanas un cenu noteikšanas sistēmu valsts un starptautiskajos pārvadājumos pa iekšējiem ūdensceļiem Kopienā

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31996L0075

Oficiālais Vēstnesis L 304 , 27/11/1996 Lpp. 0012 - 0014

		Padomes Direktīva 96/75/EK(1996. gada 19. novembris)par fraktēšanas un cenu noteikšanas sistēmu valsts un starptautiskajos pārvadājumos pa iekšējiem ūdensceļiem KopienāEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 75. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],pieņemot lēmumu saskaņā ar Līguma 189.c pantā paredzēto procedūru [3],tā kā autoceļu un dzelzceļu piesātinājuma, transporta drošības, vides aizsardzības, enerģijas taupīšanas un pilsoņu dzīves kvalitātes pieaugošās problēmas sabiedrības interesēs prasa iekšējo ūdensceļu piedāvātā transporta potenciāla intensīvāku attīstību un labāku izmantošanu, jo īpaši paaugstinot tā konkurētspēju;tā kā atšķirības valstu tiesību aktos par iekšējo ūdensceļu komercpārvadājumu sistēmām nesekmē iekšējā tirgus līdzsvarotu darbību šajā nozarē, tā kā tādēļ Kopienas līmenī būtu jāievieš kopēji noteikumi visam iekšējo ūdensceļu tirgum saskaņā ar Padomes 1994. gada 24. oktobra Rezolūciju par iekšējo ūdensceļu pārvadājumu struktūras uzlabojumiem [4];tā kā iekšējā tirgus līdzsvarota darbība prasa iekšējo ūdensceļu pārvadājumu pielāgošanu fraktēšanas organizēšanai pēc rotācijas principa, lai virzītos uz lielāku komerciālo elastīgumu un sistēmu brīvai fraktēšanai un cenu noteikšanai;tā kā šajā nolūkā būtu jāparedz noteikums par pārejas laiku, pakāpeniski ierobežojot rotācijas sistēmas darbības lauku, lai pārvadātāji piemērotos brīvā tirgus apstākļiem un vajadzības gadījumā izveidotu tirdzniecības grupējumus, kas labāk atbilstu fraktētāju materiāltehniskajām vajadzībām;tā kā saskaņā ar subsidiaritātes principu ir gan nepieciešami, gan atbilstīgi noteikt vienotu grafiku Kopienas līmenī tirgus pakāpeniskai liberalizācijai, atstājot dalībvalstu ziņā atbildību par šādas liberalizācijas īstenošanu;tā kā jāpieņem noteikumi, kas ļautu rīkoties minētajā pārvadājumu tirgū nopietnu traucējumu gadījumā, tā kā šajā nolūkā Komisijai būtu jāpiešķir pilnvaras veikt vajadzīgos pasākumus saskaņā ar padomdevējas komitejas procedūru,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsŠajā direktīvā:a) "fraktēšanas sistēma pēc rotācijas principa" ir sistēma, kurā fraktēšanas līgumu apmaiņā sadala klientu pārvadājumu operāciju pieprasījumus par iepriekš noteiktām cenām un ar iepriekš zināmiem nosacījumiem, pamatojoties uz kārtību, kādā kuģi kļūst pieejami pēc kravas izkraušanas. Pārvadātājus atbilstīgi kārtībai, kādā tie reģistrējušies pārvadājumu grafikā, lūdz pēc kārtas izvēlēties kravu no esošā piedāvājuma. Pārvadātāji, kuri nekā neizvēlas, tomēr saglabā savu vietu reģistrācijas kārtībā;b) "pārvadātājs" ir viena vai vairāku iekšējo ūdensceļu kuģu īpašnieks vai operators;c) "kompetenta iestāde" ir dalībvalsts nozīmēta iestāde, lai pārvaldītu un organizētu fraktēšanas sistēmu pēc rotācijas principa;d) "nopietni tirgus traucējumi" ir tādu problēmu rašanās iekšējo ūdensceļu pārvadājumu tirgū, kas ir specifiskas šim tirgum un var izraisīt nopietnu un potenciāli noturīgu piedāvājuma pārsvaru pār pieprasījumu, tādējādi radot draudus liela skaita iekšējo ūdensceļu pārvadātāju finansiālajai stabilitātei un izdzīvošanai, ja vien īstermiņa un vidēja termiņa prognozes attiecībā uz minēto tirgu nenorāda nozīmīgu un nepārejošu uzlabošanos.2. pantsPārvadājumu jomā pa valsts un starptautiskas nozīmes iekšējiem ūdensceļiem Kopienā attiecīgās puses brīvi slēdz līgumus un brīvi vienojas par cenām.3. pantsNeraugoties uz 2. pantu, dalībvalstis pārejas laikam līdz 2000. gada 1. janvārim var saglabāt minimālo obligāto tarifu sistēmu un sistēmas fraktēšanai pēc rotācijas principa ar noteikumu, ka:- ir saskaņa ar 4., 5. un 6. pantā izklāstītajiem nosacījumiem, un- piemērotās rotācijas un cenu noteikšanas sistēmas ar vienādiem nosacījumiem ir brīvi pieejamas visu dalībvalstu pārvadātājiem.4. pantsŠīs direktīvas 3. pantā norādītajā pārejas laikā šādas fraktēšanas sistēmas pēc rotācijas principa nepiemēro:a) naftas un gāzes kravām, lejamkravām un sausajām bērtajām kravām, speciālām smagām un nedalāmām kravām, konteinerpārvadājumiem, pārvadājumiem ostu robežās, visa veida pašpārvadājumiem un visu veidu transporta pakalpojumiem, kas vairs neietilpst fraktēšanas sistēmā pēc rotācijas principa,b) kravām, kuru pārvadāšanā nevar efektīvi izmantot šādas sistēmas, jo īpaši:- pārvadājumiem, kuriem vajadzīgas kravu kraušanas iekārtas,- kombinētiem pārvadājumiem, proti, jauktiem pārvadājumiem, kurus veic galvenokārt pa iekšējiem ūdensceļiem un kuru sākotnējais un/vai gala ceļa posms (pēc iespējas īsāks) norit pa autoceļu vai dzelzceļu.5. pantsŠīs direktīvas 3. pantā norādītā pārejas laikā dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai maksimāli palielinātu fraktēšanas sistēmu pēc rotācijas principa elastīgumu, jo īpaši:- sniedzot kravas sūtītājiem iespēju slēgt līgumus vairākkārtējiem braucieniem, t.i., sērijai secīgu braucienu, izmantojot vienu un to pašu kuģi,- nodrošinot, ka atsevišķus vai vairākkārtējus braucienus, kas fraktēšanas sistēmā pēc rotācijas principa piedāvāti divas reizes pēc kārtas, neatrodot tiem realizētājus, izņem no šīs sistēmas, un par tiem var noteikt līgumcenas.6. pantsDivos gados no šīs direktīvas stāšanās spēkā fraktēšanas sistēmās pēc rotācijas principa iesaistītās dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai dotu fraktētājiem iespēju brīvi izvēlēties vienu no trim līgumu veidiem:- līgumus pēc laika principa, ieskaitot līzinga līgumus, kuros pārvadātājs vienu vai vairākus kuģus un to komandas nodod tikai un vienīgi klienta rīcībā uz konkrētu laiku šī klienta kravu pārvadājumiem, saņemot par to konkrētu samaksu par katru dienu. Puses brīvi noslēdz līgumu.- līgumus pēc tonnāžas principa, kuros pārvadātājs uzņemas līgumā paredzētajā laikā pārvadāt konkrētu tonnāžu par samaksu saskaņā ar likmēm par kravas tonnu. Puses brīvi noslēdz līgumu, un tam jāietver lieli sūtījumi.- līgumus atsevišķiem vai vairākkārtējiem braucieniem.7. pants1. Iekšējo ūdensceļu pārvadājumu tirgus nopietnu traucējumu gadījumā Komisija, neierobežojot Padomes Regulu (EEK) Nr. 1101/89 (1989.gada 27.aprīlis) par struktūras uzlabojumiem iekšējo ūdensceļu pārvadājumu nozarē [5], pēc dalībvalsts lūguma var veikt piemērotus pasākumus un, jo īpaši pasākumus, kas izstrādāti, lai novērstu jebkādu jaunu pieaugumu pārvadājumu jaudā konkrētajā tirgū esošajā piedāvājumā. Lēmumu pieņem saskaņā ar 8. panta 2. punktā noteikto procedūru.2. Gadījumā, ja dalībvalsts izsaka lūgumu pēc piemērotiem pasākumiem, lēmumu pieņem trijos mēnešos no lūguma saņemšanas.3. Dalībvalsts lūgumam pēc piemērotiem pasākumiem jāpievieno visa vajadzīgā informācija, lai novērtētu ekonomisko situāciju konkrētajā nozarē, jo īpaši:- norāde par dažāda veida pārvadājumu vidējām izmaksām un likmēm,- kravas telpu izmantošanas likme,- prognozētais pieprasījums.Šo informāciju var izmantot vienīgi statistikai. To nedrīkst izmantot attiecībā uz nodokļiem vai darīt zināmu trešām personām.4. Lēmumus, kas pieņemti, ievērojot šo pantu, un kas nedrīkst pārsniegt tirgus traucējumu ilgumu, nekavējoties paziņo dalībvalstīm.8. pants1. Komisijai palīdz komiteja, kas izveidota ar direktīvu nr. 91/672/EEK [6].2. Komisijas pārstāvis iesniedz komitejā veicamo pasākumu projektu. Komiteja sniedz atzinumu par projektu, vajadzības gadījumā balsojot, laikā, ko atkarībā no jautājuma steidzamības nosaka priekšsēdētājs.Atzinumu protokolē; turklāt katrai dalībvalstij ir tiesības lūgt, lai protokolē tās nostāju.Komisija vislielākajā mērā ņem vērā Komitejas sniegto atzinumu. Komisija informē Komiteju par to, kā tās atzinums ir ņemts vērā.9. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai līdz 1997. gada 1. janvārim izpildītu šīs direktīvas prasības. Tās par to tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem šos tiesību aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno šo tiesību aktu oficiālai publikācijai. Šādas atsauces izdarīšanas kārtību nosaka dalībvalstis.2. Dalībvalstis tūlīt dara Komisijai zināmus savu tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.10. pantsŠī direktīva stājas spēkā trešajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī. Úředním věstníku Evropských společenství.11. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1996. gada 19. novembrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsH. Coveney[1] OV C 318, 29.11.1995., 8. lpp.[2] OV C 39, 12.2.1996., 96. lpp.[3] Eiropas Parlamenta 1996. gada 13. februāra atzinums (OV C 65, 4.3.1996., 32. lpp.), Padomes 1996. gada 27. jūnija kopējā nostāja (OV C 264, 11.9.1996.) un Eiropas Parlamenta 1996. gada 17. septembra Lēmums (OV C 320, 28.6.1996.).[4] OV C 309, 5.11.1994., 5. lpp.[5] OV L 116, 28.4.1989., 25. lpp.. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 2254/96 (skat. OV L 304, 27.11.1996.,1. lpp.).[6] OV L 373, 31.12.1991., 29. lpp.. Direktīvā grozījumi izdarīti ar 1994. gada Iestāšanās aktu.--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva (1983. gada 19. septembris) par darba ņēmēju aizsardzību pret risku, kas saistīts ar pakļaušanu azbesta iedarbībai darba vietā (otrā atsevišķā direktīva saskaņā ar Direktīvas 80/1107/EEK 8. pantu)

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31983L0477

Oficiālais Vēstnesis L 263 , 24/09/1983 Lpp. 0025 - 0032 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 5 Sējums 4 Lpp. 0003  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 05 Sējums 4 Lpp. 0014  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 5 Sējums 4 Lpp. 0003  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 05 Sējums 4 Lpp. 0014

		Padomes Direktīva(1983. gada 19. septembris)par darba ņēmēju aizsardzību pret risku, kas saistīts ar pakļaušanu azbesta iedarbībai darba vietā (otrā atsevišķā direktīva saskaņā ar Direktīvas 80/1107/EEK 8. pantu)(83/477/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 100. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā Padomes 1978. gada 29. jūnija rezolūcijā par Eiropas Kopienu rīcības programmu attiecībā uz drošību un veselības aizsardzību darbā [4] paredzēts ieviest īpašu saskaņotu procedūru attiecībā uz darba ņēmēju aizsardzību pret azbestu;tā kā Padomes 1980. gada 27. novembra Direktīvā 80/1107/EEK par darba ņēmēju aizsardzību pret risku, kas saistīts ar pakļaušanu ķīmisku, fizikālu un bioloģisku reaģentu iedarbībai darbā [5], paredzēti konkrēti noteikumi, kas jāņem vērā saistībā ar minēto aizsardzību; tā kā minētā direktīva paredz, ka ar atsevišķām direktīvām jānosaka robežvērtības un īpašas prasības attiecībā uz tiem reaģentiem, kas uzskaitīti minētās direktīvas I pielikumā, to skaitā arī uz azbestu;tā kā azbests ir kaitīgs reaģents, kas daudzos gadījumos sastopams darbā; tā kā tādēļ daudzi darba ņēmēji ir pakļauti iespējamam veselības apdraudējumam; tā kā krokidolītu uzskata par sevišķi bīstamu azbesta veidu;tā kā, kaut gan uzkrātā zinātniskā pieredze nav pietiekama, lai ieviestu tādu aizsardzības līmeni, kas nodrošinātu to, ka veselība netiek apdraudēta, samazinot pakļaušanu azbesta iedarbībai, samazināsies ar azbestu saistītu saslimšanu risks; tā kā šajā direktīvā iekļautas obligātās prasības, kuras pārskatīs, pamatojoties uz gūto pieredzi un tehnoloģiju attīstību minētajā nozarē;tā kā optiskā mikroskopija ir pašlaik visbiežāk lietotā metode azbesta koncentrācijas ikdienas mērījumiem, lai arī tās izšķirtspēja neļauj konstatēt vismazākās veselībai kaitīgās šķiedras;tā kā tādēļ ir svarīgi preventīvie pasākumi to darba ņēmēju veselības aizsardzībai, kas ir pakļauti azbesta iedarbībai, kā arī dalībvalstīm paredzētās saistības attiecībā uz minēto darbinieku medicīnisko uzraudzību,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pants1. Šīs direktīvas, kas ir otrā atsevišķā direktīva saskaņā ar Direktīvas 80/1107/EEK 8. pantu, mērķis ir darba ņēmēju aizsardzība pret veselības apdraudējumiem, ietverot tādu risku novēršanu, kuri rodas vai var rasties saistībā ar pakļaušanu azbesta iedarbībai darbā. Ar šo direktīvu nosaka robežvērtības un citas īpašas prasības.2. Šī direktīva neattiecas uz:- jūras transportu,- gaisa transportu.3. Šī direktīva neierobežo dalībvalstu tiesības piemērot vai īstenot normatīvus vai administratīvus aktus, kas darba ņēmējiem nodrošina labāku aizsardzību, jo īpaši attiecībā uz azbesta aizstāšanu ar mazāk bīstamām vielām.2. pantsŠajā diretīvā "azbests" nozīmē šādus šķiedrveida silikātus:- aktinolīts, CAS Nr. 77536–66–4 * [6],- azbesta gruenerīts (amozīts) CAS Nr. 12172–73–5 * [7],- antofilīts, CAS Nr. 77536–67–5 * [8],- hrizotils, CAS Nr. 12001–29–5 [9],- krokidolīts, CAS Nr. 12001–28–4 [10],- tremolīts, CAS Nr. 77536–68–6 * [11].3. pants1. Šī direktīva attiecas uz darbībām, kuru laikā darba ņēmēji, pildot darbu, ir pakļauti vai var tikt pakļauti tādu putekļu iedarbībai, kas rodas no azbesta vai azbestu saturošiem materiāliem.2. Ikvienas darbības gadījumā, kas var būt saistīta ar pakļaušanu tādu putekļu iedarbībai, kuri rodas no azbesta vai azbestu saturošiem materiāliem, minētais risks jānovērtē tā, lai noteiktu to putekļu iedarbības raksturu un pakāpi uz darbinieku, kas rodas no azbesta vai azbestu saturošiem materiāliem.3. Ja 2. punktā minētajā novērtējumā atklājas, ka attiecībā uz astoņu stundu ilgu bāzes laikposmu izmērīta un aprēķināta azbesta šķiedru koncentrācija darba vietas gaisā, nelietojot nekādus individuālos aizsarglīdzekļus, pēc dalībvalstu izvēles, ir:- zemāka nekā 0,25 šķiedras uz cm3 un/vai- zemāka nekā kumulatīvā deva — 15,00 šķiedru—dienu uz cm3 trīs mēnešos,tad 4., 7., 13. pantu, 14. panta 2. punktu, 15. un 16. pantu nepiemēro.4. Šā panta 2. punktā paredzēto novērtējumu apspriež ar darba ņēmējiem un/vai viņu pārstāvjiem uzņēmumā vai iestādē un pārskata, ja ir iemesls to uzskatīt par nepareizu vai ja ir būtiskas izmaiņas darbā.4. pantsSaskaņā ar 3. panta 3. punktu veic šādus pasākumus:1. Par darbībām, kas minētas 3. panta 1. punktā, jāpaziņo saskaņā ar noteiktu sistēmu, kuru pārvalda dalībvalsts atbildīgā iestāde.2. Darba devējam paziņojums jāiesniedz dalībvalsts atbildīgajai iestādei saskaņā ar valsts normatīvajiem un administratīvajiem aktiem. Šajā paziņojumā īsumā jāapraksta vismaz:- izmantojamā azbesta veidi un daudzumi,- ar to saistītās darbības un procesi,- ražotā produkcija.3. Darba ņēmējiem un/vai viņu pārstāvjiem uzņēmumos vai iestādēs ir pieejami dokumenti, par kuriem jāpaziņo saistībā ar viņu pašu uzņēmumu vai iestādi saskaņā ar valsts likumiem.4. Ikreiz, kad ir nozīmīgas izmaiņas azbesta vai azbestu saturošu materiālu izmantošanā, jāiesniedz jauns paziņojums.5. pantsJāaizliedz azbesta izmantošana, to izsmidzinot.6. pantsSaistībā ar visām 3. panta 1. punktā minētajām darbībām darba ņēmēju pakļaušana tādu putekļu iedarbībai darba vietā, kuri rodas no azbesta vai azbestu saturošiem materiāliem, jāsamazina līdz zemākajai faktiski iespējamai koncentrācijai, un tai noteikti jābūt zemākai nekā 8. pantā paredzētās robežvērtības, konkrēti, vajadzības gadījumā veicot šādus pasākumus:1. Azbesta daudzums, ko izmanto katrā gadījumā, jāierobežo līdz minimālajam daudzumam, kāds ir faktiski iespējams.2. Cik vien iespējams jāsamazina to darba ņēmēju skaits, kas ir pakļauti vai varētu tikt pakļauti no azbesta vai azbestu saturošiem materiāliem radušos putekļu iedarbībai.3. Darba process jāplāno tā, lai novērstu azbesta putekļu nokļūšanu gaisā.Ja tas faktiski nav iespējams, putekļi būtu jāsavāc cik vien iespējams tuvu to rašanās punktam.4. Jābūt iespējai regulāri un efektīvi tīrīt un apkopt visas ēkas un/vai mašīnas un iekārtas, ko izmanto azbesta pārstrādē vai apstrādē.5. Azbesta izejmateriāli jāuzglabā un jātransportē attiecīgi noslēgtā iepakojumā.6. Atkritumi jāsavāc un jāizved no darba vietas pēc iespējas ātrāk un attiecīgi noslēgtā iepakojumā ar etiķeti, kurā norāda, ka atkritumos ir azbests. Minētais pasākums neattiecas uz azbesta ieguvi.Ar šā punkta iepriekšējā daļā minētajiem atkritumiem rīkojas saskaņā ar Padomes 1978. gada 20. marta Direktīvu 78/319/EEK par toksiskiem un bīstamiem atkritumiem [12].7. pantsSaskaņā ar 3. panta 3. punktu veic šādus pasākumus:1. Lai nodrošinātu atbilstību 8. pantā paredzētajām robežvērtībām, darba vietā azbesta koncentrāciju gaisā mēra saskaņā ar I pielikumā aprakstīto standartmetodi vai jebkuru citu metodi, ar kuru var sasniegt līdzvērtīgus rezultātus. Šādi mērījumi jāplāno un jāveic regulāri, ņemot paraugus, kas raksturo katra darbinieka pakļautību azbesta vai azbestu saturošu materiālu putekļu iedarbībai.Mērot azbesta koncentrāciju gaisā, kā minēts šā punkta iepriekšējā daļā, ņem vērā tikai tās šķiedras, kuru garums pārsniedz piecus mikrometrus un garuma/platuma attiecība ir lielāka nekā 3:1.Padome pēc Komisijas priekšlikuma un jo īpaši ņemot vērā zinātnes un tehnikas attīstību, kā arī šīs direktīvas piemērošanā gūto pieredzi, piecos gados pēc šīs direktīvas pieņemšanas pārskata 1. punkta pirmā teikuma noteikumus, lai Kopienā noteiktu vienu metodi azbesta koncentrācijas mērīšanai gaisā.2. Paraugus ņem pēc apspriešanās ar darbiniekiem un/vai viņu pārstāvjiem uzņēmumos vai iestādēs.3. Paraugus ņem attiecīgi kvalificēts personāls. Iegūtos paraugus pēc tam analizē laboratorijās, kas ir atbilstoši aprīkotas un piemērotas vajadzīgo identifikācijas metožu pielietošanai.4. Azbesta koncentrāciju gaisā parasti mēra vismaz reizi trijos mēnešos un noteikti — pēc tehnisku izmaiņu ieviešanas. Mērījumu biežumu tomēr drīkst samazināt 5. punktā paredzētajos apstākļos.5. Mērījumu biežumu drīkst samazināt līdz vienai reizei gadā, ja:- apstākļi darba vietā būtiski nemainās un- divās iepriekšējās reizēs veikto mērījumu rezultāti nepārsniedz pusi no 8. pantā noteikto robežvērtību lieluma.Ja darbinieku grupas veic vienādus vai līdzīgus uzdevumus vienā un tajā pašā vietā un tādējādi visi ir pakļauti vienādam veselības apdraudējumam, tad paraugus drīkst ņemt attiecībā uz darbinieku grupām.6. Paraugu ņemšanas ilgumam jābūt tādam, lai, veicot mērījumus vai veicot vidējos aprēķinus atkarībā no laika, varētu noteikt iedarbību, kas raksturīga astoņu stundu ilgā salīdzināmajā periodā (vienā maiņā). Dažādu paraugu ņemšanas procedūru ilgumu nosaka arī, pamatojoties uz I pielikuma 6. punktu.8. pantsPiemēro šādas robežvērtības:a) azbesta šķiedru, kas nav krokidolīta šķiedras, koncentrācija darba vietas gaisā:1,00 šķiedras uz cm3, kas izmērītas vai aprēķinātas attiecībā uz astoņu stundu ilgu salīdzināmo periodu;b) krokidolīta šķiedru koncentrācija darba vietas gaisā:0,50 šķiedras uz cm3, kas izmērītas vai aprēķinātas attiecībā uz astoņu stundu ilgu salīdzināmo periodu;c) azbesta šķiedru koncentrācija darba vietas gaisā krokidolīta un citu azbesta šķiedru maisījuma gadījumā:robežvērtība ir aprēķināta, pamatojoties uz a) un b) punktā paredzētajām robežvērtībām, ņemot vērā krokidolīta un pārējo azbesta veidu proporcijas konkrētajā maisījumā.9. pantsPadome pēc Komisijas priekšlikuma un jo īpaši ņemot vērā zinātnes un tehnikas sasniegumus, kā arī šīs direktīvas piemērošanā gūto pieredzi, līdz 1990. gada 1. janvārim pārskata 3. panta 3. punktā un 8. pantā paredzētos noteikumus.10. pants1. Ja ir pārsniegtas 8. pantā paredzētās robežvērtības, jānosaka šīs pārsniegšanas iemesli, un cik iespējams ātri jāveic attiecīgi pasākumi, lai labotu stāvokli.Apgabalā, kurā pārsniegtas minētās robežvērtības, darbu nedrīkst turpināt, līdz nav veikti atbilstoši pasākumi attiecīgo darbinieku aizsardzībai.2. Lai pārliecinātos par 1. punkta pirmajā daļā minēto pasākumu efektivitāti, tūlīt pēc šo pasākumu veikšanas atkārtoti tiek noteikta azbesta koncentrācija gaisā.3. Ja pakļaušanu iedarbībai nevar pietiekami samazināt ar citiem līdzekļiem un ja ir jāvalkā individuāls respirators, tad tas nedrīkst būt pastāvīgs risinājums un katram darbiniekam to piemēro tikai tiktāl, ciktāl noteikti vajadzīgs.11. pants1. Konkrētu darbību gadījumā, attiecībā uz kurām ir paredzams, ka tiks pārsniegtas 8. pantā noteiktās robežvērtības, un attiecībā uz kurām tehnisku preventīvo pasākumu veikšana azbesta koncentrācijas ierobežošanai gaisā faktiski nav iespējama, darba devējs nosaka pasākumus, lai nodrošinātu strādājošo aizsardzību, viņiem veicot šādas darbības, un konkrēti:a) darbiniekiem izsniedz piemērotas individuālās aizsardzības respiratorierīces un citus individuālās aizsardzības līdzekļus, kuri jāvalkā;b) izvieto brīdinājuma zīmes, tajās norādot, ka paredzama 8. pantā noteikto robežvērtību pārsniegšana.2. Pirms attiecīgo darbību veikšanas par minētajiem pasākumiem apspriežas ar darbiniekiem un/vai viņu pārstāvjiem uzņēmumā vai iestādē.12. pants1. Pirms nojaukšanas vai darbiem saistībā ar azbesta un/vai azbestu saturošu produktu izvākšanu no ēkām, celtnēm, mašīnām vai iekārtām, vai kuģiem ir jāizstrādā darba plāns.2. Šā panta 1. punktā minētajā plānā jānosaka vajadzīgie pasākumi, lai nodrošinātu darbinieku drošību un veselības aizsardzību darba vietā.Plānā konkrēti jānorāda, ka:- pirms nojaukšanas darbu sākšanas, ciktāl faktiski iespējams, tiks izvākts azbests un/vai azbestu saturoši produkti,- vajadzības gadījumā tiks nodrošināti 11. panta 1. punkta a) apakšpunktā minētie individuālās aizsardzības līdzekļi.13. pants1. Visu 3. panta 1. punktā minēto darbību gadījumā un saskaņā ar 3. panta 3. punktu veic attiecīgus pasākumus, lai nodrošinātu, ka:a) vietas, kurās notiek iepriekšminētās darbības:i) ir skaidri norobežotas un norādītas brīdinājuma zīmēs;ii) nav pieejamas darbiniekiem, izņemot tos, kuriem tur jāatrodas savu darba pienākumu dēļ;iii) ir tādas, kur nesmēķē;b) ir ierīkotas īpašas zonas, kur strādājošie var ēst un dzert, neriskējot saindēties ar azbesta putekļiem;c) i) strādājošiem izsniegts atbilstošs darba apģērbs vai aizsargapģērbs;ii) minētais darba vai aizsargapģērbs glabājas uzņēmumā. Tomēr to drīkst mazgāt ārpus uzņēmuma atbilstoši aprīkotās tīrītavās, ja tīrīšanu neveic pašā uzņēmumā; šādā gadījumā apģērbu pārvadā slēgtos konteineros;iii) darba apģērba vai aizsargapģērba un ielas apģērba glabāšanai nodrošinātas atsevišķas glabāšanas vietas;iv) darbinieku rīcībā ir pienācīgas un atbilstīgas tualetes un mazgāšanās ierīces, ieskaitot dušas, ja darba gaitā rodas daudz putekļu;v) aizsarglīdzekļus novieto visiem zināmā vietā, un tos pārbauda un tīra pēc katras lietošanas reizes; veic attiecīgus pasākumus, lai pirms turpmākas lietošanas salabotu vai nomainītu bojātos aizsarglīdzekļus.2. No strādājošiem nedrīkst iekasēt samaksu par pasākumiem, kas veikti saskaņā ar 1. punktu.14. pants1. Visu 3. panta 1. punktā minēto darbību gadījumā jāveic attiecīgi pasākumi, lai nodrošinātu, ka darbinieki un viņu pārstāvji uzņēmumā vai iestādē saņem pietiekamu informāciju par:- iespējamo veselības apdraudējumu, kas rodas no pakļaušanas azbesta vai azbesta materiālu putekļu iedarbībai,- ar likumu noteiktu robežvērtību esamību un vajadzību veikt gaisa kvalitātes kontroli,- higiēnas prasībām, ieskaitot vajadzību atturēties no smēķēšanas,- piesardzības pasākumiem, kas veicami saistībā ar aizsarglīdzekļu izmantošanu un aizsargapģērba valkāšanu,- īpašiem pasākumiem, kas izstrādāti, lai līdz minimumam samazinātu pakļautību azbesta iedarbībai.2. Papildus 1. punktā minētajiem pasākumiem un saskaņā ar 3. panta 3. punktu veic attiecīgus pasākumus, lai nodrošinātu, ka:a) darbiniekiem un/vai viņu pārstāvjiem uzņēmumā vai iestādē ir pieejami mērījumu rezultāti par azbesta koncentrāciju gaisā un ka viņi var saņemt šo rezultātu nozīmes izskaidrojumu;b) ja rezultāti pārsniedz 8. pantā noteiktās robežvērtības, attiecīgos darbiniekus un viņu pārstāvjus uzņēmumā vai iestādē iespējami drīz informē par šo faktu un tā iemeslu, un ka ar darbiniekiem un/vai viņu pārstāvjiem uzņēmumā vai iestādē apspriežas par veicamajiem pasākumiem vai ārkārtas situācijas gadījumā viņus informē par veiktajiem pasākumiem.15. pantsSaskaņā ar 3. panta 3. punktu veic šādus pasākumus:1. Pirms pakļaušanas tādu putekļu iedarbībai darba vietā, kuri rodas no azbesta vai azbestu saturošiem materiāliem, jābūt pieejamam katra darbinieka veselības stāvokļa pārbaudes rezultātam.Šīm pārbaudēm jāietver krūšukurvja īpaša izmeklēšana. Šīs direktīvas II pielikumā sniegti praktiski ieteikumi, kurus dalībvalstis var izmantot darbinieku ārstnieciskajā kontrolē; šos ieteikumus pielāgo tehnikas attīstībai saskaņā ar Direktīvas 80/1107/EEK 10. pantā paredzēto procedūru.Veselības pārbaude jāveic vismaz reizi trīs gados un tik ilgi, kamēr turpinās pakļaušana azbesta vai azbestu saturošu materiālu iedarbībai.Katram pirmajā daļā minētajam darbiniekam saskaņā ar valsts tiesību aktiem un praksi izveido individuālu veselības stāvokļa karti.2. Pēc 1. punktā minētās ārstnieciskās kontroles veikšanas par darbinieku ārstniecisko kontroli atbildīgajam ārstam vai iestādei būtu saskaņā ar valsts tiesību aktiem jākonsultē vai jānosaka visi veicamie individuālie aizsargpasākumi vai preventīvie pasākumi; vajadzības gadījumā tie var ietvert aizliegumu attiecīgo darbinieku pakļaut jebkādai azbesta iedarbībai.3. Darbiniekiem jāsaņem informācija un ieteikums attiecībā uz visām veselības pārbaudēm, ko viņi var iziet pēc azbesta iedarbības beigām.4. Attiecīgais darbinieks vai darba devējs var pieprasīt 2. punktā minēto veselības pārbaužu rezultātu pārskatīšanu saskaņā ar valsts tiesību aktiem.16. pantsSaskaņā ar 3. panta 3. punktu veic šādus pasākumus:1. Darba devējam īpašā reģistrā jāieraksta to darbinieku vārdi, kas atbildīgi par 3. panta 1. punktā minēto darbību veikšanu, norādot darbības raksturu un ilgumu, kā arī pakāpi, kādā notikusi darbinieku pakļaušana azbesta iedarbībai. Šis reģistrs ir pieejams ārstam un/vai iestādei, kas atbildīga par ārstniecisko kontroli. Ikvienam darbiniekam ir pieejami tie reģistra dati, kas attiecas uz viņu personiski. Darbiniekiem un/vai viņu pārstāvjiem reģistrā ir pieejama anonīma, kopēja informācija.2. Šā panta 1. punktā minēto reģistru un 15. panta 1. punktā minētos medicīniskos datus glabā vismaz 30 gadus pēc tam, kad beigusies pakļaušana azbesta iedarbībai, un to veic saskaņā ar valsts tiesību aktiem.17. pantsDalībvalstis veic uzskaiti par diagnosticētas azbestozes un mezoteliomas gadījumiem.18. pants1. Dalībvalstis pieņem normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai līdz 1987. gada 1. janvārim izpildītu šo direktīvu. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju. To darbību gadījumā, kas saistītas ar azbesta ieguvi, direktīva ir jāizpilda nevis līdz 1987. gada 1. janvārim, bet līdz 1990. gada 1. janvārim.2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmas savu tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.19. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1983. gada 19. septembrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsG. Varfis[1] OV C 262, 9.10.1980., 7. lpp. un OV C 301, 18.11.1982., 6. lpp.[2] OV C 310, 30.11.1981., 43. lpp.[3] OV C 125, 17.5.1982., 155. lpp.[4] OV C 165, 11.7.1978., 1. lpp.[5] OV L 327, 3.12.1980., 8. lpp.[6] Chemical Abstract Service (CAS) reģistra numurs.[7] Chemical Abstract Service (CAS) reģistra numurs.[8] Chemical Abstract Service (CAS) reģistra numurs.[9] Chemical Abstract Service (CAS) reģistra numurs.[10] Chemical Abstract Service (CAS) reģistra numurs.[11] Chemical Abstract Service (CAS) reģistra numurs.[12] OV L 84, 31.3.1978., 43. lpp.--------------------------------------------------I PIELIKUMSDirektīvas 7. panta 1. punktā minētā standartmetode azbesta koncentrācijas mērīšanai darba vietas gaisā1. Paraugus ņem no katra darbinieka elpošanas zonas, t.i., no sejas priekšpusē iedomātas puslodes tilpuma zonas ar 300 mm rādiusu, ko nomēra no viduspunkta uz iedomātas līnijas, kura savieno ausis.2. Izmanto membrānfiltrus (jauktos celulozes esterus vai celulozes nitrātu), kuru poru izmērs ir 0,8 līdz 1,2 mikrometri, ar iespiedkvadrātiem un 25 mm diametru.3. Izmanto vaļēju filtra statīvu, kas aprīkots ar cilindrisku slēgu, kurš atrodas no 33 līdz 44 mm pirms filtra, tā atklājot apļveida zonu vismaz 20 mm diametrā. Lietošanas laikā slēgs ir vērsts uz leju.4. Izmanto pārnēsājamu sūkni, kas darbojas ar baterijām un ko piestiprina pie darbinieka jostas vai ievieto kabatā. Plūsmai jābūt vienmērīgai, un tās ātrumu sākotnēji noregulē uz 1,0 litriem minūtē ± 5 %. Visā paraugu ņemšanas laikā plūsmas ātrumu uztur robežās ± 10 % no sākotnējā plūsmas ātruma.5. Paraugu ņemšanas ilgumu mēra ar 2 % pielaidi.6. Optimālais šķiedru daudzums uz filtriem ir no 100 līdz 400 šķiedrām uz mm2.7. Atkarībā no svarīguma secības visu filtru vai filtra daļu novieto uz mikroskopa priekšmetstikliņa, padara to caurspīdīgu ar acetona — triacetīna metodi un pārklāj ar stikla segstikliņu.8. Skaitīšanai izmanto binokulāro mikroskopu, kam jābūt ar šādiem raksturlielumiem:- Kēlera apgaismes princips,- tā apgaismes ierīcei jāietver Abes vai ahromatiskais fāzu kontrasta kondensors centrēšanas — fokusēšanas mehānismā. Fāzu kontrasta centrēšanas korekcijas iespējai jābūt neatkarīgai no kondensora centrēšanas mehānisma,- 40-kārtīgs ahromātisks pozitīva fokusa fāzu kontrastobjektīvs ar skaitlisko apertūru no 0,65 līdz 0,70 un fāzes gredzenveida absorbciju robežās no 65 līdz 85 %,- 12,5 reizes palielinoši okulāri; vismaz vienam okulāram jābūt ar iespēju ievietot optisko tīkliņu un fokusējošā tipa,- Voltona — Beketa okulāra gredzenveida retikula, kuru lietojot kopā ar minēto objektīvu un okulāriem izšķirtspēja objekta plaknē ir 100 mikrometri ± 2 mikrometri un kas pārbaudīta ar daudzpakāpju mikrometru.9. Mikroskopu uzstāda saskaņā ar ražotāja norādījumiem un pārbauda tā noteikšanas robežu, izmantojot fāžu plāksnīti. Lietojot mikroskopu saskaņā ar ražotāja norādījumiem, jābūt redzamam visam līdz 5. kodam uz AIA pārbaudes priekšmetstikliņiem vai līdz 5. blokam uz HSE/NPL 2. pārbaudes priekšmetstikliņa. Šo procedūru veic mikroskopa izmantošanas dienas sākumā.10. Šķiedras paraugos skaita saskaņā ar šādiem noteikumiem:- jāsaskaita visas tādas šķiedras, kā minēts 7. panta 1. punkta otrajā daļā un kas nepieskaras daļiņai, kuras maksimālais diametrs pārsniedz trīs mikrometrus,- visas skaitāmās šķiedras, kuru abi gali atrodas optiskā tīkliņa laukā, skaita kā vienu šķiedru; visas šķiedras, kam optiskā tīkliņa laukā redzams tikai viens gals, skaita kā pusi šķiedras,- optiskā tīkliņa laukus, kuros veic skaitīšanu, izvēlas pēc nejaušības principa tajā filtra daļā, kas bijusi pakļauta iedarbībai,- šķiedru aglomerātu, kas vienā vai vairākos punktos visā tā garumā liekas viendabīgs un nesadalīts, bet citos punktos sadalās atsevišķās dzīslās (atšķelta šķiedra), skaita kā vienu šķiedru, ja tā atbilst aprakstam 7. panta 1. punkta otrajā daļā un šā punkta pirmajā ievilkumā, diametru mērot nesadalītajā, nevis sadalītajā daļā,- visos pārējos šķiedru aglomerātos, kuros dažas šķiedras saskaras vai šķērso viena otru (saišķis), šķiedras skaita kā atsevišķas, ja tās ir pietiekami labi izšķiramas, lai varētu noteikt atbilstību aprakstam 7. panta 1. punkta otrajā daļā un šā punkta pirmajā ievilkumā. Ja nav izšķiramas dažas šķiedras, kas atbilstu šai definīcijai, saišķi uzskata par skaitāmu šķiedru, ja, kopumā ņemot, tas atbilst aprakstam 7. panta 1. punkta otrajā daļā un šā punkta pirmajā ievilkumā,- ja vairāk nekā viena astotdaļa optiskā tīkliņa lauka ir klāta ar šķiedru aglomerātu un/vai daļiņām, tajā skaitīšanu neveic un izvēlas citu vietu,- saskaita 100 šķiedras, kas ļauj pārbaudīt vismaz 20 optiskā tīkliņa laukus, vai arī pārbauda 100 optiskā tīkliņa laukus.11. Aprēķina šķiedru vidējo skaitu vienā optiskā tīkliņa laukā, dalot saskaitīto šķiedru daudzumu ar pārbaudīto optiskā tīkliņa lauku skaitu. Smērējumi uz filtra un piesārņojums nedrīkst radīt lielāku skaitīšanas kļūdu kā trīs šķiedras uz 100 optiskā tīkliņa laukiem, un tās iespējamību novērtē, izmantojot tīrus filtrus.Koncentrācija gaisā = (šķiedru skaits optiskā tīkliņa laukā × iedarbībai pakļautais filtra laukums) / (optiskā tīkliņa lauka laukums × savāktā gaisa tilpums).--------------------------------------------------II PIELIKUMSDirektīvas 15. panta 1. punktā minētie praktiskie ieteikumi darbinieku ārstnieciskajai pārbaudei1. Saskaņā ar pašreizējām atziņām, pakļaušana brīvu azbesta šķiedru iedarbībai var izraisīt šādas slimības:- azbestozi,- mezoteliomu,- bronhiālo karcinomu,- kuņģa — zarnu trakta karcinomu.2. Ārstam un/vai iestādei, kas atbild par to darbinieku ārstniecisko kontroli, kuri ir pakļauti azbesta iedarbībai, katra darbinieka gadījumā jāiepazīstas ar iedarbības nosacījumiem vai apstākļiem.3. Darbinieku ārstnieciskā kontrole būtu jāveic saskaņā ar arodmedicīnas principiem un praksi; tai būtu jāietver vismaz šādi pasākumi:- uzskaites veikšana attiecībā uz darbinieka veselības stāvokli un arodvēsturi,- personiska saruna,- krūšukurvja klīniska izmeklēšana,- elpošanas orgānu stāvokļa noteikšana;Būtu vēlams veikt turpmākas izmeklēšanas, ieskaitot krūšukurvja standarta radiogrāfiju un laboratorijas analīzes, kā, piemēram, krēpu citoloģisku izmeklēšanu. Ņemot vērā jaunākās pieejamās zināšanas arodmedicīnā, uz šīm izmeklēšanām būtu jānosūta ikviens darbinieks, uz kuru attiecas ārstnieciskā kontrole.--------------------------------------------------