title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2007/58/EK ( 2007. gada 23. oktobris ), ar ko groza Padomes Direktīvu 91/440/EEK par Kopienas dzelzceļa attīstību un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/14/EK par dzelzceļa infrastruktūras jaudas iedalīšanu un maksas iekasēšanu par dzelzceļa infrastruktūras lietošanu

text:
               3.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 315/44

         EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA 2007/58/EK
   (2007. gada 23. oktobris),
   ar ko groza Padomes Direktīvu 91/440/EEK par Kopienas dzelzceļa attīstību un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/14/EK par dzelzceļa infrastruktūras jaudas iedalīšanu un maksas iekasēšanu par dzelzceļa infrastruktūras lietošanu
   EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 71. pantu,
   ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,
   ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
   ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu (2),
   saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru, ievērojot Samierināšanas komitejas 2007. gada 31. jūlijā apstiprināto kopīgo dokumentu (3),
   tā kā:

               (1)

               Padomes Direktīva 91/440/EEK (1991. gada 29. jūlijs) par Kopienas dzelzceļa attīstību (4) bija paredzēta, lai veicinātu Kopienas dzelzceļu pielāgošanu vienotā tirgus prasībām un uzlabotu to efektivitāti.

               (2)

               Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/14/EK (2001. gada 26. februāris) par dzelzceļa infrastruktūras jaudas iedalīšanu un maksas iekasēšanu par dzelzceļa infrastruktūras lietošanu (5) attiecas uz principiem un procedūrām, kas piemērojamas attiecībā uz dzelzceļa infrastruktūras maksas noteikšanu un iekasēšanu un dzelzceļa infrastruktūras jaudas iedalīšanu.

               (3)

               Baltajā grāmatā “Eiropas transporta politika 2010. gadam: laiks pieņemt lēmumu” Komisija paziņoja par nodomu turpināt iekšējā tirgus veidošanu dzelzceļa pakalpojumiem, ierosinot atvērt starptautisko pasažieru pārvadājumu tirgu.

               (4)

               Šīs direktīvas mērķis ir pievērsties starptautisko dzelzceļa pasažieru pārvadājumu tirgus atvēršanai Kopienā, un tādējādi tai nebūtu jāattiecas uz pārvadājumiem starp dalībvalsti un trešo valsti. Turklāt dalībvalstīm vajadzētu spēt piemērot šo direktīvu pārvadājumiem, ko veic tranzītā caur Kopienu.

               (5)

               Saistībā ar starptautiskajiem dzelzceļa pārvadājumiem šobrīd paveras ļoti kontrastējoša aina. Tālsatiksmes pārvadājumiem (piemēram, nakts vilcieniem) ir grūtības, un vairākus no tiem dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumi, kas tos veic, nesen ir atcēluši, lai ierobežotu zaudējumus. No otras puses, starptautisko ātrgaitas pārvadājumu tirgū pārvadājumu apjoms ir krasi pieaudzis, un tas turpinās enerģiski attīstīties, līdz 2010. gadam divkāršojot un savstarpēji savienojot Eiropas ātrgaitas tīklus. Tomēr abos gadījumos spēcīgs konkurences spiediens ir jūtams no zemo cenu aviosabiedrībām. Tādēļ ir būtiski stimulēt jaunas ierosmes, veicinot konkurenci starp dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem.

               (6)

               Starptautisko pasažieru pārvadājumu tirgu nav iespējams atvērt bez sīki izstrādātiem noteikumiem par piekļuvi infrastruktūrai, būtiska progresa savstarpējās izmantojamības ziņā un stingras sistēmas attiecībā uz dzelzceļa drošību valsts un Eiropas mērogā. Visi šie elementi šobrīd ir nodrošināti pēc šādu direktīvu transponēšanas: Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 26. februāra Direktīva 2001/12/EK (6), ar ko groza Padomes Direktīvu 91/440/EEK, Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/51/EK (7), ar ko groza Padomes Direktīvu 91/440/EEK, Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 26. februāra Direktīva 2001/13/EK (8), ar ko groza Padomes Direktīvu 95/18/EK, Direktīva 2001/14/EK, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/49/EK (2004. gada 29. aprīlis) par drošību Kopienas dzelzceļos (9). Šos jaunos reglamentējošos noteikumus līdz ierosinātajam termiņam jāpapildina ar stabilu, konsolidētu praksi atvērt tirgu starptautiskajiem pasažieru pārvadājumiem. Tas prasīs konkrētu laiku. Tirgus atvēršanas termiņam tādēļ vajadzētu būt 2010. gada 1. janvārim.

               (7)

               Tādu dzelzceļa pārvadājumu skaits, kas tiek veikti bez pieturām, ir ļoti neliels. Pārvadājumos ar pieturām ir nepieciešams atļaut jauniem tirgus dalībniekiem pa ceļam uzņemt un izlaist pasažierus, lai nodrošinātu, ka šādām operācijām ir reāla iespēja būt ekonomiski stabilām, un novērstu to, ka potenciālie konkurenti tiek nostādīti nelabvēlīgā situācijā salīdzinājumā ar esošajiem operatoriem, kuriem ir tiesības pa ceļam uzņemt un izlaist pasažierus. Šīm tiesībām nebūtu jāskar Kopienas un valstu noteikumus attiecībā uz konkurences politiku.

               (8)

               Jaunas atvērtas piekļuves, starptautisku pārvadājumu ar pieturām ieviešanai nevajadzētu izraisīt tirgus atvēršanu iekšzemes pasažieru pārvadājumiem, bet tikai koncentrēties uz pieturām, kas ir iekļautas starptautiskā maršrutā. Šajā sakarā to ieviešanai vajadzētu attiekties uz pakalpojumiem, kuru galvenais mērķis ir pārvadāt pasažierus, kas dodas starptautiskos braucienos. Nosakot, vai tāds ir pakalpojuma galvenais mērķis, būtu jāņem vērā tādi kritēriji kā attiecīgi no vietējo vai starptautisko pasažieru pārvadājumiem iegūtā apgrozījuma un apjoma proporcija, kā arī pakalpojuma ilgums. Šī noteikšana pēc ieinteresētās puses lūguma būtu jāveic attiecīgajai regulatīvajai iestādei.

               (9)

               Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1370/2007 (2007. gada 23. oktobris) par sabiedriskajiem pakalpojumiem pasažieru pārvadājumos pa dzelzceļu un autoceļiem (10) pilnvaro dalībvalstis un vietējās iestādes piešķirt pakalpojumu valsts līgumus. Šajos līgumos var būt noteiktas ekskluzīvas tiesības sniegt dažus pakalpojumus. Tāpēc ir jānodrošina, lai minētās regulas noteikumi būtu saskaņoti ar principu par starptautisko pasažieru pārvadājumu atvēršanu konkurencei.

               (10)

               Atvērt konkurencei starptautiskos pasažieru pārvadājumus, kas ietver tiesības uzņemt pasažierus jebkurā stacijā, kura atrodas starptautiskā pārvadājuma maršrutā, un izlaist tos citā stacijā, tostarp tādā, kas atrodas tajā pašā dalībvalstī, var radīt sekas to dzelzceļa pasažieru pārvadājumu organizēšanai un finansēšanai, kas tiek veikti saskaņā ar pakalpojumu valsts līgumu. Dalībvalstīm būtu jādod iespēja ierobežot piekļuves tiesības tirgum, ja šādu tiesību izmantošana varētu izjaukt šo pakalpojumu valsts līgumu ekonomisko līdzsvaru un ja attiecīgā regulatīvā iestāde, kas paredzēta Direktīvas 2001/14/EK 30. pantā, sniedz piekrišanu, pamatojoties uz objektīvu ekonomisko analīzi, pēc tās kompetentās iestādes lūguma, kas piešķīrusi pakalpojumu valsts līgumu.

               (11)

               Dažas dalībvalstis jau ir sākušas atvērt tirgu dzelzceļa pasažieru pārvadājumiem, izmantojot pārskatāmu, atklātu konkursa izsludināšanas procedūru dažu šādu pārvadājumu veikšanai. Tām nebūtu jāuzliek par pienākumu nodrošināt pilnīgi atvērtu piekļuvi starptautiskajiem pasažieru pārvadājumiem, jo šī konkurence par tiesībām izmantot dažus dzelzceļa maršrutus ir ietvērusi pietiekamu šo pakalpojumu īstenošanas tirgus vērtības pārbaudi.

               (12)

               Novērtējot, vai pakalpojumu valsts līguma ekonomiskais līdzsvars varētu tikt izjaukts, būtu jāņem vērā iepriekš noteikti kritēriji, piemēram, ietekme uz pakalpojumu valsts līgumā iekļauto pakalpojumu rentabilitāti, tostarp to radītā ietekme uz neto izmaksām kompetentajai valsts iestādei, kas piešķīra līgumu, pasažieru pieprasījums, biļešu cena, biļešu pārdošanas kārtība, pieturu atrašanās vieta un skaits abās robežas pusēs, kā arī ierosinātā jaunā pārvadājuma grafiks un biežums. Ievērojot šāda novērtējuma rezultātus un attiecīgās regulatīvās iestādes lēmumu, dalībvalstis varētu piešķirt, grozīt vai aizliegt pieprasītās tiesības par piekļuvi starptautiskajiem pasažieru pārvadājumiem, tostarp iekasēt maksu no jauna starptautiska pasažieru pārvadājuma operatora, ņemot vērā ekonomisko analīzi un saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem un vienlīdzības un nediskriminācijas principiem.

               (13)

               Lai atbalstītu pasažieru pārvadājumu pakalpojumu darbību uz līnijām, kas pilda sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības, dalībvalstīm vajadzētu varēt pilnvarot iestādes, kas atbildīgas par šiem pakalpojumiem, iekasēt maksu par pasažieru pārvadājumiem, kas atrodas šo iestāžu jurisdikcijā. Šai maksai būtu jāpapildina sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību finansējums, kas noteikts pakalpojumu valsts līgumos, kuri noslēgti atbilstīgi Kopienas tiesību aktiem. Tai vajadzētu būt iekasētai atbilstīgi Kopienas tiesību aktiem un jo īpaši saskaņā ar taisnīguma, pārredzamības, nediskriminācijas un proporcionalitātes principiem.

               (14)

               Regulatīvajai iestādei būtu jāpilda savas funkcijas tā, lai tai nebūtu nekādu interešu konfliktu un lai tā nekādi nebūtu iesaistīta attiecīgā pakalpojumu valsts līguma piešķiršanā. Jo īpaši, ja tai organizatorisku vai juridisku apstākļu dēļ ir ciešas saiknes ar kompetento iestādi, kas ir iesaistīta attiecīgā pakalpojumu valsts līguma piešķiršanā, būtu jānodrošina tās funkcionālā neatkarība. Regulatīvās iestādes pilnvaras būtu jāpaplašina, lai tā varētu novērtēt starptautiskā pakalpojuma mērķi un vajadzības gadījumā iespējamo ekonomisko ietekmi uz esošajiem pakalpojumu valsts līgumiem.

               (15)

               Šī direktīva ir nākamais posms dzelzceļa tirgus atvēršanā. Dažas dalībvalstis jau ir atvērušas tirgu starptautiskajiem pasažieru pārvadājumiem savā teritorijā. Šajā kontekstā šo direktīvu nevajadzētu saprast tā, ka tā rada šīm dalībvalstīm saistības sniegt pirms 2010. gada 1. janvāra piekļuves tiesības dzelzceļa uzņēmumiem, kas licencēti dalībvalstī, kurā līdzīgas tiesības netiek piešķirtas.

               (16)

               Lai veicinātu ieguldījumus pakalpojumos, kur izmanto specializētu infrastruktūru, piemēram, ātrgaitas dzelzceļa līnijas, pieteikuma iesniedzējiem ir jābūt spējīgiem plānot un nodrošināt tiesisko noteiktību par apjomīgiem ilgtermiņa ieguldījumiem. Tādēļ šiem uzņēmumiem parasti būtu jārada priekšnoteikumi pamatlīgumu slēgšanai līdz 15 gadiem.

               (17)

               Valstu regulatīvajām iestādēm, pamatojoties uz Direktīvas 2001/14/EK 31. pantu, būtu jāapmainās ar informāciju un atsevišķos vajadzības gadījumos jāsaskaņo principi un prakse, kā novērtēt to, vai tiek izjaukts pakalpojumu valsts līguma ekonomiskais līdzsvars. Tām būtu pakāpeniski jāizstrādā uz savu pieredzi balstītas pamatnostādnes.

               (18)

               Šīs direktīvas piemērošana būtu jāizvērtē, pamatojoties uz ziņojumu, ko Komisija iesniegs divus gadus pēc starptautisko pasažieru pārvadājumu tirgus atvēršanas dienas. Šajā ziņojumā būtu jānovērtē tirgus attīstība, tostarp sagatavošanās darbu stāvoklis turpmākai dzelzceļa pasažieru pārvadājumu tirgus atvēršanai. Komisijai šajā ziņojumā būtu jāanalizē dažādi šā tirgus organizācijas veidi un šīs direktīvas ietekme uz pakalpojumu valsts līgumiem un to finansēšanu. To darot, Komisijai būtu jāņem vērā Regulas (EK) Nr. 1370/2007 īstenošana un būtiskās atšķirības starp dalībvalstīm (tīklu blīvums, pasažieru skaits, vidējais ceļojuma attālums). Komisijai šajā ziņojumā vajadzības gadījumā būtu jāierosina papildu pasākumi, lai veicinātu šādu tirgu atvēršanu, un būtu jānovērtē šādu pasākumu ietekme.

               (19)

               Direktīvu 91/440/EEK un 2001/14/EK īstenošanai vajadzīgie pasākumi būtu jāpieņem saskaņā ar Padomes Lēmumu 1999/468/EK (1999. gada 28. jūnijs), ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību (11).

               (20)

               Komisijai jo īpaši būtu jābūt pilnvarotai pielāgot pielikumus šīm direktīvām. Tā kā šie pasākumi ir vispārēja rakstura un ir paredzēti, lai grozītu nebūtiskus šīs direktīvas elementus, tie ir jāpieņem saskaņā ar regulatīvo kontroles procedūru, kas ir noteikta Lēmuma 1999/468/EK 5.a punktā.

               (21)

               Dalībvalstij, kurā nav dzelzceļu sistēmas un nav arī plānots tuvākajā laikā tādu izveidot, tiktu uzlikts nesamērīgs un nevajadzīgs pienākums, ja tai būtu bijis jātransponē un jāievieš Direktīvas 91/440/EEK un 2001/14/EK. Tādēļ šādas dalībvalstis visā laikposmā, kamēr tajās nav dzelzceļu sistēmas, būtu jāatbrīvo no pienākuma transponēt un ieviest šīs direktīvas.

               (22)

               Ņemot vērā to, ka šīs direktīvas mērķi, proti, Kopienas dzelzceļu attīstību, nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, ņemot vērā vajadzību nodrošināt taisnīgus un nediskriminējošus nosacījumus attiecībā uz piekļuvi infrastruktūrai un ievērojot acīmredzamo starptautisko mērogu, kādā funkcionē svarīgas dzelzceļu tīklu daļas, kā arī to, ka vajadzīga saskaņota starpvalstu darbība, šo mērķi var labāk sasniegt Kopienas līmenī, Kopiena var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar proporcionalitātes principu, kā tas noteikts minētajā pantā, šajā direktīvā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi šā mērķa sasniegšanai.

               (23)

               Saskaņā ar 34. punktu Iestāžu nolīgumā par labāku likumdošanas procesu (12) dalībvalstīm ieteikts izstrādāt savas tabulas gan pašu lietošanai, gan arī Kopienas vajadzībām, pēc iespējas labāk atainojot attiecības starp šo direktīvu un tās transponēšanas pasākumiem, un darīt tās pieejamas sabiedrībai.

               (24)

               Tādēļ attiecīgi būtu jāgroza Direktīvas 91/440/EEK un 2001/14/EK,

         IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Ar šo Direktīvu 91/440/EEK groza šādi.

               1.

               Direktīvas 2. pantu papildina ar šādu punktu:
               “4.   Dalībvalstis var nepiemērot šo direktīvu attiecībā uz jebkuru dzelzceļa pārvadājumu, ko veic tranzītā caur Kopienu un kas sākas un beidzas ārpus Kopienas teritorijas.”

               2.

               Direktīvas 3. panta ceturto ievilkumu svītro.

               3.

               Aiz 3. panta piektā ievilkuma iekļauj šādu ievilkumu:

                           “—

                           “starptautisks pasažieru pārvadājums” ir pasažieru pārvadāšanas pakalpojums, kurā vilciens šķērso vismaz vienas dalībvalsts robežu un kura galvenais mērķis ir pārvadāt pasažierus starp stacijām, kas atrodas dažādās dalībvalstīs; vilciens var būt sakabināts un/vai sadalīts posmos, un dažādajiem posmiem var būt dažāda izcelsme un galamērķi ar noteikumu, ka visi vagoni šķērso vismaz vienu robežu,”.

               4.

               Aiz 3. panta sestā ievilkuma iekļauj šādu ievilkumu:

                           “—

                           “tranzīts” ir Kopienas teritorijas šķērsošana, ko veic, šajā teritorijā neiekraujot vai neizkraujot kravu un/vai neuzņemot un neizlaižot pasažierus.”

               5.

               Svītro 5. panta 3. punkta pirmo ievilkumu.

               6.

               Svītro vārdus “un starptautiskie uzņēmumu grupējumi” 8. panta 1. punktā.

               7.

               Direktīvas 10. panta 1. punktu svītro.

               8.

               Direktīvas 10. pantā iekļauj šādus punktus:
               “3.a   Dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem, uz ko attiecas 2. pants, līdz 2010. gada 1. janvārim visās dalībvalstīs piešķir tiesības piekļūt infrastruktūrai, lai tie varētu veikt starptautisku pasažieru pārvadājumu. Dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem, veicot starptautisku pasažieru pārvadājumu, ir tiesības uzņemt pasažierus jebkurā stacijā, kas atrodas starptautiskajā maršrutā, un izlaist tos citā stacijā, tostarp stacijās, kas atrodas tajā pašā dalībvalstī.
               Piekļuves tiesības to dalībvalstu infrastruktūrai, kurās starptautisko pasažieru dzelzceļa pārvadājumu daļa pārsniedz pusi no dzelzceļa uzņēmumu pasažieru pārvadājumu apgrozījuma šajā dalībvalstī, nodrošina līdz 2012. gada 1. janvārim.
               To, vai pakalpojuma galvenais mērķis ir pārvadāt pasažierus starp stacijām, kas atrodas dažādās dalībvalstīs, nosaka Direktīvas 2001/14/EK 30. pantā minētā attiecīgā regulatīvā iestāde vai iestādes pēc attiecīgo kompetento iestāžu un/vai ieinteresēto dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu lūguma.
               3.b   Dalībvalstis var ierobežot 3.a punktā paredzētās piekļuves tiesības tādiem pārvadājumiem no izbraukšanas vietas līdz galamērķa vietai, uz kuriem attiecas viens vai vairāki pakalpojumu valsts līgumi, kas noslēgti saskaņā ar spēkā esošiem Kopienas tiesību aktiem. Šādu ierobežojumu sekas nevar būt tiesību ierobežošana uzņemt pasažierus jebkurā stacijā, kas atrodas starptautiskā pārvadājuma maršrutā, un izlaist tos citā stacijā, tostarp stacijās, kas atrodas tajā pašā dalībvalstī, izņemot, ja šo tiesību izmantošana izjauktu pakalpojumu valsts līguma ekonomisko līdzsvaru.
               To, vai ekonomiskais līdzsvars būtu izjaukts, nosaka Direktīvas 2001/14/EK 30. pantā minētā attiecīgā regulatīvā iestāde vai iestādes, pamatojoties uz objektīvām ekonomiskām analīzēm un iepriekš noteiktiem kritērijiem, ja saņemts lūgums no:

                           —

                           kompetentās iestādes vai kompetentajām iestādēm, kas piešķīra pakalpojumu valsts līgumu,

                           —

                           jebkuras citas ieinteresētas kompetentās iestādes, kam ir tiesības ierobežot piekļuvi saskaņā ar šo pantu,

                           —

                           infrastruktūras pārvaldītāja vai

                           —

                           dzelzceļa pārvadājumu uzņēmuma, kas īsteno pakalpojumu valsts līgumu.

                     Kompetentās iestādes un dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumi, kas sniedz sabiedriskos pakalpojumus, sniedz attiecīgajai regulatīvajai iestādei vai iestādēm visu informāciju, kas pamatoti vajadzīga, lai varētu pieņemt lēmumu. Regulatīvā iestāde, vajadzības gadījumā apspriežoties ar visām attiecīgajām pusēm, izskata visu sniegto informāciju un informē attiecīgās puses par savu pamatoto lēmumu iepriekš noteiktā, saprātīgā termiņā, tomēr ne vēlāk kā divus mēnešus pēc tam, kad saņemta visa attiecīgā informācija. Regulatīvā iestāde sniedz sava lēmuma pamatojumu un norāda termiņu, kurā, kā arī nosacījumus, ar kādiem

                           —

                           attiecīgā kompetentā iestāde vai kompetentās iestādes,

                           —

                           infrastruktūras pārvaldītājs,

                           —

                           dzelzceļa pārvadājumu uzņēmums, kas īsteno pakalpojumu valsts līgumu, vai

                           —

                           dzelzceļa pārvadājumu uzņēmums, kas meklē piekļuves iespēju,

                     var pieprasīt lēmuma pārskatīšanu.
               3.c   Dalībvalstis var arī ierobežot tiesības starptautiska pasažieru pārvadājuma maršrutā uzņemt un izlaist pasažierus stacijās, kas atrodas vienā un tajā pašā dalībvalstī, ja ekskluzīvas tiesības pārvadāt pasažierus starp šīm stacijām ir piešķirtas saskaņā ar koncesijas līgumu, kas piešķirts pirms 2007. gada 4. decembra saskaņā ar taisnīgu konkursa izsludināšanas procedūru un atbilstīgi attiecīgajiem Kopienas tiesību aktu principiem. Šis ierobežojums var būt spēkā tik ilgi, cik ilgi ir spēkā sākotnējais līgums, vai arī 15 gadus, atkarībā no tā, kurš termiņš ir īsāks.
               3.d   Šīs direktīvas noteikumi neuzliek dalībvalstij par pienākumu pirms 2010. gada 1. janvāra piešķirt 3.a punktā minētās piekļuves tiesības dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem un to tieši vai netieši kontrolētiem meitasuzņēmumiem, kas licencēti citā dalībvalstī, kur līdzīgas piekļuves tiesības nav piešķirtas.
               3.e   Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka 3.b, 3.c un 3.d punktā minētie lēmumi ir pakļauti tiesiskai kontrolei.
               3.f   Neskarot 3.b punktu un saskaņā ar šā panta nosacījumiem, dalībvalstis var pilnvarot iestādi, kas atbildīga par dzelzceļa pasažieru transportu, iekasēt maksu no dzelzceļa uzņēmumiem, kas sniedz pasažieru pārvadājumu pakalpojumus maršrutu nodrošināšanai, kuri atrodas šīs iestādes jurisdikcijā un darbojas starp divām stacijām šajā dalībvalstī.
               Šādā gadījumā dzelzceļa uzņēmumi, kuri sniedz valstu iekšējos vai starptautiskos pasažieru transporta pakalpojumus, maksā tādu pašu maksu par to maršrutu darbību, kuri atrodas šīs iestādes jurisdikcijā.
               Maksa ir paredzēta, lai kompensētu iestāžu izdevumus par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību veikšanu, kas noteiktas pakalpojumu valsts līgumos, kas noslēgti atbilstīgi Kopienas tiesību aktiem. Ienākumi, kas gūti no šādas maksas un samaksāti kā kompensācija, nedrīkst pārsniegt summu, kura nepieciešama, lai segtu visus vai daļu no izdevumiem, kas radušies, nodrošinot attiecīgās sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības, ņemot vērā attiecīgos maksājumu dokumentus un samērīgus šo saistību izpildē gūtos ienākumus.
               Maksa ir jāiekasē atbilstīgi Kopienas tiesību aktiem, jo īpaši ievērojot taisnīguma, pārskatāmības, nediskriminācijas un proporcionalitātes principus, jo īpaši attiecībā uz vidējo pakalpojumu cenu pasažierim un maksas lielumu. Kopējā uzliktā samaksa saskaņā ar šo punktu neapdraud to dzelzceļa pasažieru pārvadājumu ekonomisko dzīvotspēju, par kuriem to iekasē.
               Attiecīgās iestādes uzglabā informāciju, kas nepieciešama, lai nodrošinātu iespēju izsekot maksu izcelsmei un to pielietojumam. Dalībvalstis šo informāciju sniedz Komisijai.”

               9.

               10. panta 8. punktu aizstāj ar šādu punktu:
               “8.   Komisija līdz 2009. gada 1. janvārim iesniedz Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai ziņojumu par šīs direktīvas īstenošanu.
               Šajā ziņojumā iekļauj šādus jautājumus:

                           —

                           šīs direktīvas īstenošana dalībvalstīs un jo īpaši tās ietekme uz dalībvalstīm, kas noteiktas 3.a punkta otrajā daļā, un dažādu iesaistīto struktūru efektīva darbība,

                           —

                           tirgus attīstība, jo īpaši starptautiskās satiksmes tendences, visu tirgus dalībnieku, tostarp jaunu dalībnieku, darbības un tirgus daļa.”

               10.

               Regulas 10. pantu papildina ar šādu punktu:
               “9.   Komisija vēlākais līdz 2012. gada 31. decembrim iesniedz Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai ziņojumu par 3.a līdz 3.f punkta noteikumu īstenošanu.
               Šīs direktīvas piemērošanu izvērtē, pamatojoties uz ziņojumu, ko Komisija iesniegs divus gadus pēc starptautisko pasažieru pārvadājumu tirgus atvēršanas dienas.
               Šajā ziņojumā arī izvērtē tirgus attīstību, tostarp sagatavošanās darbu stāvokli turpmākai dzelzceļa tirgus atvēršanai. Komisijai šajā ziņojumā jāanalizē dažādi šī tirgus organizācijas veidi un šīs direktīvas ietekme uz pakalpojumu valsts līgumiem un to finansēšanu. To darot, Komisija ņem vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 23. oktobra Regulas (EK) Nr. 1370/2007 [par sabiedriskajiem pakalpojumiem pasažieru pārvadājumos pa dzelzceļu un autoceļiem] (13) īstenošanu un būtiskās atšķirības starp dalībvalstīm (tīklu blīvums, pasažieru skaits, vidējais ceļojuma attālums). Komisija šajā ziņojumā vajadzības gadījumā ierosina papildu pasākumus, lai veicinātu šādu tirgu atvēršanu, un novērtē šādu pasākumu ietekmi.

               11.

               11. panta 2. punktu aizstāj ar šādu tekstu:
               “2.   Pasākumus, ar kuriem paredzēts grozīt nebūtiskus šīs direktīvas elementus un pielāgot tās pielikumus, pieņem saskaņā ar 11.a panta 3. punktā minēto regulatīvo kontroles procedūru.”

               12.

               11.a panta 3. punktu aizstāj ar šādu tekstu:
               “3.   Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5.a panta 1. līdz 4. punktu un 7. pantu, ņemot vērā tā 8. pantu.”

               13.

               Šādu daļu pievieno 15. pantam:
               “Pienākums transponēt un ieviest šo direktīvu neattiecas uz Kipru un Maltu, kamēr to teritorijā nav izveidota dzelzceļu sistēma.”

         2. pants
   Direktīvu 2001/14/EK ar šo groza šādi.

               1.

               Direktīvas 1. panta 3. punktā iekļauj šādu apakšpunktu:

                           “e)

                           transporta operācijām dzelzceļa pārvadājumu veidā, ko veic, šķērsojot Kopienu tranzītā.”

               2.

               Direktīvas 2. pantu papildina ar šādu punktu:

                           “n)

                           “tranzīts” ir Kopienas teritorijas šķērsošana, ko veic, šajā teritorijā neiekraujot vai neizkraujot kravu un/vai neuzņemot un neizlaižot pasažierus.”

               3.

               Direktīvas 13. pantā iekļauj šādu punktu:
               “4.   Ja pretendents plāno pieprasīt infrastruktūras jaudu, lai veiktu starptautisku pasažieru pārvadājumu, kā noteikts Direktīvas 91/440/EEK 3. pantā, tas informē infrastruktūras pārvaldītāju un attiecīgās regulatīvās iestādes. Lai varētu novērtēt starptautiskā pakalpojuma mērķi – pārvadāt pasažierus starp stacijām, kas atrodas dažādās dalībvalstīs – un iespējamo ekonomisko ietekmi uz esošajiem pakalpojumu valsts līgumiem, regulatīvās iestādes nodrošina, lai tiktu informēta jebkura kompetentā iestāde, kas piešķīrusi dzelzceļa pasažieru pārvadājumu, kas noteikts pakalpojumu valsts līgumā, jebkura cita ieinteresēta kompetenta iestāde, kam ir tiesības ierobežot piekļuvi saskaņā ar Direktīvas 91/440/EEK 10. panta 3.b punktu, un jebkurš dzelzceļa pārvadājumu uzņēmums, kas īsteno pakalpojumu valsts līgumu šajā starptautiskā pasažieru pārvadājuma maršrutā.”

               4.

               Direktīvas 17. panta 5. punktu aizstāj ar šādu punktu:
               “5.   Pamata vienošanās parasti slēdz uz pieciem gadiem, un tās var ikreiz atjaunot uz laikposmu, kas vienāds ar sākotnējo. Infrastruktūras pārvaldītājs īpašos gadījumos var piekrist īsākam vai ilgākam laikposmam. Jebkuru laikposmu, kas ir ilgāks par pieciem gadiem, pamato ar komerciālu līgumu esamību, specializētiem ieguldījumiem vai risku.
               5.a   Par pakalpojumiem, kuriem izmanto 24. pantā minēto specializēto infrastruktūru, kam vajadzīgi lieli un ilgtermiņa ieguldījumi, kurus pretendents pienācīgi pamato, pamata vienošanos var slēgt uz 15 gadiem. Laikposms, kas ilgāks par 15 gadiem, ir iespējams vienīgi izņēmuma gadījumos, piemēram, liela mēroga ilgtermiņa ieguldījuma gadījumā un jo īpaši, ja uz šo ieguldījumu attiecas līgumsaistības, tostarp daudzgadu amortizācijas plāns.
               Šādā gadījumā pretendenta vajadzību dēļ var būt nepieciešams sīki noteikt jaudas raksturlielumus – tostarp biežumu, apjomu un vilcienu ceļu kvalitāti –, kas pretendentam jānodrošina pamata vienošanās darbības laikā. Infrastruktūras pārvaldītājs par samazināt rezervēto jaudu, kas vismaz vienu mēnesi ir tikusi izmantota mazāk par 27. pantā paredzēto robežkvotu.
               Sākot no 2010. gada 1. janvāra var noslēgt sākotnēju pamata vienošanos uz 5 gadiem, ko var atjaunot vienu reizi, pamatojoties uz jaudas raksturlielumiem, kurus izmanto pretendenti, kas sniedz dzelzceļa pakalpojumus pirms 2010. gada 1. janvāra, lai ņemtu vērā specializētus ieguldījumus vai komerciālu līgumu esamību. Direktīvas 2001/14/EK 30. pantā minētā regulatīvā iestāde ir atbildīga par atļaujas sniegšanu, lai šāda vienošanās stātos spēkā.”

               5.

               Pirms 30. panta 1. punkta pēdējā teikuma iekļauj šādu teikumu:
               “Turklāt tā savu funkciju izpildē ir neatkarīga no jebkuras kompetentas iestādes, kas iesaistīta pakalpojumu valsts līguma piešķiršanā.”

               6.

               34. panta 3. punktu aizstāj ar šādu tekstu:
               “3.   Pasākumi, ar kuriem paredzēts grozīt nebūtiskus šīs direktīvas elementus un pielāgot tās pielikumus, pieņem saskaņā ar 35. panta 3. punktā minēto regulatīvo kontroles procedūru.”

               7.

               35. panta 3. punktu aizstāj ar šādu tekstu:
               “3.   Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5.a panta 1. līdz 4. punktu un 7. pantu, ņemot vērā tā 8. pantu.”

               8.

               Šādu daļu pievieno 38. pantam:
               “Pienākums transponēt un ieviest šo direktīvu neattiecas uz Kipru un Maltu, kamēr to teritorijā nav izveidota dzelzceļu sistēma.”

         3. pants
   1.   Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības līdz 2009. gada 4. jūnijam. Dalībvalstis tūlīt dara zināmus Komisijai šos pasākumus.
   Kad dalībvalstis pieņem šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka to, kā izdarīt šādas atsauces.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   3.   Šīs direktīvas 1. panta 2., 5., 6. un 7. punktu piemēro no 2010. gada 1. janvāra.
   4. pants
   Šī direktīva stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   5. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Strasbūrā, 2007. gada 23. oktobrī

            Eiropas Parlamenta vārdā –

            priekšsēdētājs

         H.-G. PÖTTERING

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         M. LOBO ANTUNES

      (1)  OV C 221, 8.9.2005., 56. lpp.

      (2)  OV C 71, 22.3.2005., 26. lpp.

      (3)  Eiropas Parlamenta 2005. gada 28. septembra Atzinums (OV C 227 E, 21.9.2006., 460. lpp.), Padomes 2006. gada 24. jūlija Kopējā nostāja (OV C 289 E, 28.11.2006., 30. lpp.), Eiropas Parlamenta 2007. gada 18. janvāra nostāja (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēta), Eiropas Parlamenta 2007. gada 25. septembra Normatīvā rezolūcija un Padomes 2007.gada 26. septembra Lēmums.

      (4)  OV L 237, 24.8.1991., 25. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2006/103/EK (OV L 363, 20.12.2006., 344. lpp.).

      (5)  OV L 75, 15.3.2001., 29. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2004/49/EK (OV L 164, 30.4.2004., 44. lpp.).

      (6)  OV L 75, 15.3.2001., 1. lpp.

      (7)  OV L 164, 30.4.2004., 164. lpp.

      (8)  OV L 75, 15.3.2001., 26. lpp.

      (9)  OV L 164, 30.4.2004., 44. lpp.

      (10)  Sk. šā OV 1 lpp.

      (11)  OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp. Lēmumā grozījumi izdarīti ar Lēmumu 2006/512/EK (OV L 200, 22.7.2006., 11. lpp.).

      (12)  OV C 321, 31.12.2003., 1. lpp.

      (13)  OV L 315, 3.12.2007., 1. lpp.”


title: Komisijas Direktīva (1987. gada 14. janvāris), ar ko groza vairākas Padomes direktīvas par sēklu un pavairošanas materiāla tirdzniecību

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31987L0120

Oficiālais Vēstnesis L 049 , 18/02/1987 Lpp. 0039 - 0043 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 3 Sējums 22 Lpp. 0210  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 3 Sējums 22 Lpp. 0210

		Komisijas Direktīva(1987. gada 14. janvāris),ar ko groza vairākas Padomes direktīvas par sēklu un pavairošanas materiāla tirdzniecību(87/120/EEK)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1966. gada 14. jūnija Direktīvu 66/400/EEK par biešu sēklu tirdzniecību [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EEK) Nr. 3768/85 [2], un jo īpaši tās 21.a pantu,ņemot vērā Padomes 1966. gada 14. jūnija Direktīvu 66/401/EEK par lopbarības augu sēklu tirdzniecību [3], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 86/155/EEK [4], un jo īpaši tās 2. panta 1.a punktu un 21.a pantu,ņemot vērā Padomes 1966. gada 14. jūnija Direktīvu 66/402/EEK par graudaugu sēklu tirdzniecību [5], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 86/320/EEK [6], un jo īpaši tās 2. panta 1.a punktu un 21.a pantu,ņemot vērā Padomes 1969. gada 30. jūnija Direktīvu 69/208/EEK par eļļas augu un šķiedraugu sēklu tirdzniecību [7], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 86/155/EEK, un jo īpaši tās 2. panta 1.a punktu un 20.a pantu,ņemot vērā Padomes 1970. gada 29. septembra Direktīvu 70/458/EEK par dārzeņu sēklu tirdzniecību [8], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 86/155/EEK, un jo īpaši tās 2. panta 1.a punktu un 40.a pantu,tā kā, ņemot vērā zinātnes un tehnikas atziņu attīstību, jāgroza Direktīvas 66/400/EEK, 66/401/EEK, 66/402/EEK, 69/208/EEK un 70/458/EEK turpmāk norādīto iemeslu dēļ;tā kā daži Direktīvās 66/401/EEK, 66/402/EEK, 69/208/EEK un 70/458/EEK lietotie botāniskie nosaukumi ir izrādījušies nepareizi vai apšaubāmi;tā kā šie nosaukumi jāsaskaņo ar starptautiski atzītajiem;tā kā pašreizējās starptautiskās metodes pieļauj 5 % pielaidi sēklu partiju maksimālajam svaram;tā kā vēlams, lai līdzīgu pielaidi piemērotu saskaņā ar Kopienas direktīvām;tā kā Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas nosacījumi attiecībā uz iepriekšējiem sējumiem un kultūru izolāciju cukurbiešu un lopbarības biešu sēklu ražošanai ir piemēroti, lai tos pieņemtu Kopienā;tā kā būtu vēlams uzlabot noteikumus par rūgtās lupīnas sēklu saturu lopbarības lupīnas sēklās, ņemot vērā sēklu parasto kvalitāti;tā kā svarīgi kontrolēt savvaļas augu klātbūtni un sarkano graudu augu daudzumu kultūrās, kas paredzētas rīsu sēklu ražošanai;tā kā jānosaka stingrākas prasības attiecībā uz sarkano graudu saturu rīsu sēklās;tā kā pašreizējie starptautiskie nosacījumi attiecībā uz dažu labības sugu sēklu partiju maksimālo svaru ir nesen pārskatīti; tā kā šo pārskatīšanu apstiprinājusi Kopiena;tā kā tādēļ attiecīgi jāgroza Kopienas noteikumi par šo sugu sēklu partiju maksimālo svaru;tā kā šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pastāvīgās lauksaimniecības, dārzkopības un mežsaimniecības sēklu un pavairošanas materiāla komitejas atzinumu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvu 66/400/EEK groza šādi:1. Pirms I pielikuma A daļas 1. punkta iekļauj šādu daļu:"01. Iepriekšējie sējumi laukā nav traucējuši ražot kultūras šķirnes Beta vulgaris sēklas, un lauks ir pietiekami brīvs no augiem, kas saglabājušies no iepriekšējiem sējumiem."2. I pielikuma A daļas 5. punktu aizstāj ar šādu daļu:"5. Minimālais attālums līdz kaimiņos esošiem putekšņu avotiem ir šāds:Kultūra | Minimālais attālums |1.Bāzes sēklu ražošana: | |attiecībā uz visiem Beta ģints putekšņu avotiem | 1000 m |2.Sertificētu sēklu ražošana: | |a)cukurbietes: | |–attiecībā uz visiem Beta ģints putekšņu avotiem, kas nav minēti turpmāk | 1000 m |–ja paredzētais apputeksnētājs vai viens no paredzētajiem apputeksnētājiem ir diploīds, attiecībā uz tetraploīdu cukurbiešu putekšņu avotiem | 600 m |–ja paredzētais apputeksnētājs ir tikai tetraploīds, attiecībā uz diploīdu cukurbiešu putekšņu avotiem | 600 m |–attiecībā uz cukurbiešu putekšņu avotiem, kuru ploīdija nav zināma | 600 m |–ja paredzētais apputeksnētājs vai viens no paredzētajiem apputeksnētājiem ir diploīds, attiecībā uz diploīdu cukurbiešu putekšņu avotiem | 300 m |–ja paredzētais apputeksnētājs ir tikai tetraploīds, attiecībā uz tetraploīdu cukurbiešu putekšņu avotiem | 300 m |–starp diviem cukurbiešu sēklu audzēšanas laukiem, kuros neizmanto vīrišķo sterilitāti | 300 m |b)lopbarības bietes: | |–attiecībā uz visiem Beta ģints putekšņu avotiem, kas nav minēti turpmāk | 1000 m |–ja paredzētais apputeksnētājs vai viens no paredzētajiem apputeksnētājiem ir diploīds, attiecībā uz tetraploīdu lopbarības biešu putekšņu avotiem | 600 m |–ja paredzētais apputeksnētājs ir tikai tetraploīds, attiecībā uz diploīdu lopbarības biešu putekšņu avotiem | 600 m |–attiecībā uz lopbarības biešu putekšņu avotiem, kuru ploīdija nav zināma | 600 m |–ja paredzētais apputeksnētājs vai viens no paredzētajiem apputeksnētājiem ir diploīds, attiecībā uz diploīdu lopbarības biešu putekšņu avotiem | 300 m |–ja paredzētais apputeksnētājs ir tikai tetraploīds, attiecībā uz tetraploīdu lopbarības biešu putekšņu avotiem | 300 m |–starp diviem lopbarības biešu sēklu audzēšanas laukiem, kuros neizmanto vīrišķo sterilitāti | 300 m |Minētos attālumus var neievērot, ja ir pietiekama aizsardzība pret jebkuru nevēlamu svešapputi. Nav jāizolē sēklu kultūras, kam izmanto vienu un to pašu apputeksnētāju.Lai noteiktu ploīdiju sēklu ražojošu kultūru sēklu komponentiem un ziedputekšņus kaisošiem komponentiem, jāatsaucas uz lauksaimniecības augu sugu šķirņu kopējo katalogu, kas sagatavots saskaņā ar Padomes Direktīvu 70/457/EEK [1] OV L 225, 12.10.1970., 1. lpp., kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 86/155/EEK [2] OV L 118, 7.5.1985., 23. lpp., vai uz valsts šķirņu katalogiem, kas sagatavoti saskaņā ar minēto direktīvu. Ja šī informācija par kādu šķirni nav iekļauta, ploīdiju uzskata par nezināmu, un tālab minimālais izolācijas attālums ir 600 m."3. Direktīvas II pielikumu papildina ar šādu teikumu:"Maksimālo partijas svaru nepārsniedz vairāk kā par 5 %."2. pantsDirektīvu 66/401/EEK groza šādi:1. Direktīvas 2. panta 1. punkta A apakšpunkta vārdus, kas turpmāk norādīti kreisajā pusē, aizstāj ar attiecīgiem vārdiem labajā pusē:Agrostis tenuis Sibth. | Agrostis capillaris L. |Arrhenatherum elatius (L.) Beauv. ex J. et K. Presl | Arrhenatherum elatius (L.) P. Beauv. ex J. S. et K. B. Presl |Festuca arundinacea Schreb. | Festuca arundinacea Schreber |Festuca pratensis Huds. | Festuca pratensis Hudson |Lolium × hybridum Hausskn. | Lolium × boucheanum Kunth |Trisetum flavescens (L.) Beauv. | Trisetum flavescens (L.) P. Beauv. |Medicago × varia Martyn | Medicago × varia T. Martyn |Brassica napus L. var. napobrassica (L.) Peterm. | Brassica napus L. var. napobrassica (L.) Rchb. |Brassica oleracea L. convar. acephala (DC) | Brassica oleracea L. convar. acephala (DC.) Alef. var. medullosa Thell. + var. varidis L. |Raphanus sativus L. ssp. oleifera (DC) Metzg. | Raphanus sativus L. var. oleiformis Pers. |2. Direktīvas 3. panta 1. punkta vārdus, kas turpmāk norādīti kreisajā pusē, aizstāj ar attiecīgiem vārdiem labajā pusē:Brassica napus L. var. napobrassica (L.) Peterm. | Brassica napus L. var. napobrassica (L.) Rchb. |Brassica oleracea L. convar. acephala (DC) | Brassica oleracea L. convar. acephala (DC.)Alef. var. medullosa Thell. + var. viridis L. |Festuca arundinacea Schreb. | Festuca arundinacea Schreber |Festuca pratensis Huds. | Festuca pratensis Hudson |Lolium × hybridum Hausskn. | Lolium × boucheanum Kunth |Medicago × varia Martyn | Medicago × varia T. Martyn |Raphanus sativus L. ssp. oleifera (DC) Metzg. | Raphanus sativus L. var. oleiformis Pers. |3. Direktīvas II pielikuma I daļas 2. punkta A apakšpunktā 1. slejā:- "Agrostis tenuis" aizstāj ar "Agrostis capillaris",- "Lolium x hybridum" aizstāj ar "Lolium x boucheanum",- "ssp. oleifera" aizstāja ar "var. oleiformis".4. Direktīvas II pielikuma I daļas 2. punkta B apakšpunkta p) iedaļā pēc vārda "pārsniedz" iekļauj "2,5 %" un pārējo iedaļas tekstu svītro.5. Direktīvas II pielikuma II daļas 2. punkta A apakšpunktā 1. slejā:- "Agrostis tenuis" aizstāj ar "Agrostis capillaris",- "Lolium x hybridum" aizstāj ar "Lolium x boucheanum",- "ssp. oleifera" aizstāja ar "var. oleiformis".6. Direktīvas II pielikuma III daļas 6. punkta c) apakšpunktu svītro.7. Direktīvas III pielikuma tabulas 1. slejā:- "Agrostis tenuis" aizstāj ar "Agrostis capillaris",- "Lolium x hybridum" aizstāj ar "Lolium x boucheanum",- "ssp. oleifera" aizstāja ar "var. oleiformis".8. Direktīvas III pielikumu, aiz tabulas, papildina šādi:"Maksimālo partijas svaru nepārsniedz vairāk kā par 5 %."3. pantsDirektīvu 66/402/EEK groza šādi:1. Direktīvas 2. panta 1. punkta A apakšpunktā "izņemot Zea mays convar. microsperma (Koern) un Zea mays convar. saccharata (Koern)" aizstāj ar "(partim)".2. Direktīvas I pielikuma 3. punkta ievaddaļā aiz vārda "kultūras" iekļauj "Oryzasativa".3. Direktīvas I pielikuma 3. punktā iekļauj šādu tekstu:"D. Oryza sativa:to augu skaits, kas atpazīstami kā acīmredzami savvaļas augi vai sarkano graudu augi, nepārsniedz:- 0 bāzes sēklu ražošanai,- vienu uz 50 m2 sertificētu sēklu ražošanai."4. Direktīvas II pielikuma tabulas 5. slejā "2", "5" un "10" aizstāj attiecīgi ar "1", "3" un "5".5. Direktīvas III pielikuma tabulas 2. slejā "20" abos gadījumos aizstāj ar "25".6. Direktīvas III pielikumu papildina ar šādu teikumu:"Maksimālo partijas svaru nepārsniedz vairāk kā par 5 %".4. pantsDirektīvu 69/208/EEK groza šādi:1. Direktīvas 2. panta 1. punkta A apakšpunkta vārdus, kas turpmāk norādīti kreisajā pusē, aizstāj ar attiecīgiem vārdiem labajā pusē:Brassica juncea (L.) Czern. et Coss. in Czern. | Brassica juncea (L.) Czernj. et Cosson |Brassica napus L. | Brassica napus L. (partim) |Brassica nigra (L.) W. Koch | Brassica nigra (L.) Koch |Brassica rapa L. (partim) | Brassica rapa L. var. silvestris (Lam.) Briggs |2. Direktīvas 3. panta 1. punkta vārdus, kas turpmāk norādīti kreisajā pusē, aizstāj ar attiecīgiem vārdiem labajā pusē:Brassica napus L. ssp. oleifera (Metzg.) Sinsk. | Brassica napus L. (partim) |Brassica rapa L. (partim) | Brassica rapa L. var. silvestris (Lam.) Briggs |3. Direktīvas I pielikuma 2. punkta tabulas 1. slejā abos gadījumos svītro "ssp. oleifera".4. Direktīvas II pielikuma I daļas 1. punkta tabulas 1. slejā abos gadījumos svītro "ssp. oleifera".5. Direktīvas II pielikuma I daļas 3. punkta A apakšpunktā tabulas 1. slejā svītro "ssp. oleifera".6. Direktīvas III pielikuma tabulas 1. slejā svītro "ssp. oleifera".7. Direktīvas III pielikumu papildina ar šādu teikumu:"Maksimālo partijas svaru nepārsniedz vairāk kā par 5 %."5. pantsDirektīvu 70/458/EEK groza šādi:1. Direktīvas 2. panta 1. punkta A apakšpunkta vārdus, kas turpmāk norādīti kreisajā pusē, aizstāj ar attiecīgiem vārdiem labajā pusē:Beta vulgaris L. var. cycla (L.) Ulrich | Beta vulgaris L. var. vulgaris |Beta vulgaris L. var. esculenta L. | Beta vulgaris L. var. conditiva Alef. |Brassica oleracea L. var. acephala DC subvar. laciniata L. | Brassica oleracea L. convar. acephala (DC.) Alef. var sabellica L. |Brassica oleracea L. convar. botrytis (L.) Alef. var botrytis | Brassica oleracea L. convar. botrytis (L.) Alef. var. botrytis L. |Brassica oleracea L. convar. botrytis (L.) Alef. var. italica Plenck | Brassica oleracea L. convar. botrytis (L.) Alef. var. cymosa Duch. |Brassica oleracea L. var. bullata subvar. gemmifera DC. | Brassica oleracea L. convar. oleracea var. gemmifera DC. |Brassica oleracea L. var. bullata DC. et var. subauda L. | Brassica oleracea L. convar. capitata (L.) Alef. var. sabauda L. |Brassica oleracea L. var. capitata L f. alba DC. | Brassica oleracea L. convar. capitata (L.) Alef. var. alba DC. |Brassica oleracea L. var. capitata L. f. rwira (L.) Thell. | Brassica oleracea L. convar. capitata (L.) Alef. var. rubra DC. |Brassica oleracea L. var. gongylodes L. | Brassica oleracea L. convar. acephala (DC.) Alef. var. gongylodes |Brassica rapa L. var. rapa (L.) Thell. | Brassica rapa L. var. rapa |Cichorium intybus L. var. foliosum Bisch. | Cichorium intybus L. (partim) |Foeniculum vulgare P. Mill. | Foeniculum vulgare Miller |Lycopersicon lycopersicum (L.) Karst. ex Farwell | Lycopersicon lycopersicum (L.) Karsten ex Farw. |Petroselinum crispum (Mill.) Nym. ex A. W. Hill | Petroselinum crispum (Miller) Nyman ex A.W. Hill |2. Direktīvas II pielikuma 3. punkta a) apakšpunktā tabulas pirmajā slejā "var. botrytis" aizstāj ar "(ziedkāposti)", bet "(citas sugas)" aizstāj ar "(citas pasugas)".3. Direktīvas III pielikuma 1. punktu papildina ar šādu teikumu:"Maksimālo partijas svaru nepārsniedz vairāk kā par 5 %."6. pantsDalībvalstis ne vēlāk kā līdz 1988. gada 1. jūlijam veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.7. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1987. gada 14. janvārīKomisijas vārdā —priekšsēdētāja vietnieksFrans Andriessen[1] OV 125, 11.7.1966., 2290./66. lpp.[2] OV L 362, 31.12.1985., 8. lpp.[3] OV 125, 11.7.1966., 2298./66. lpp.[4] OV L 118, 7.5.1986., 23. lpp.[5] OV 125, 11.7.1966., 2309./66. lpp.[6] OV L 200, 23.7.1986., 38. lpp.[7] OV L 169, 10.7.1969., 3. lpp.[8] OV L 225, 12.10.1970., 7. lpp.--------------------------------------------------


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 96/57/EK (1996. gada 3. septembris) par energoefektivitātes prasībām attiecībā uz mājsaimniecībā lietojamiem elektriskiem ledusskapjiem, saldēšanas iekārtām un to kombinācijām

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31996L0057

Oficiālais Vēstnesis L 236 , 18/09/1996 Lpp. 0036 - 0043

		Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 96/57/EK(1996. gada 3. septembris)par energoefektivitātes prasībām attiecībā uz mājsaimniecībā lietojamiem elektriskiem ledusskapjiem, saldēšanas iekārtām un to kombinācijāmEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 100.a pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],rīkojoties saskaņā ar Līguma 189.b pantā noteikto procedūru [3],(1) tā kā ir svarīgi veicināt pasākumus, kuru mērķis ir iekšēja tirgus pareiza darbība;(2) tā kā Padome savā 1985. gada 15. janvāra rezolūcijā par dalībvalstu enerģijas taupības programmu pilnveidošanu [4] aicinājusi dalībvalstis turpināt un vajadzības gadījumā palielināt to centienus veicināt enerģijas racionālāku lietošanu, tālāk attīstot kopīgu politiku enerģijas taupības jomā;(3) tā kā mājsaimniecībā lietojamie ledusskapji un saldēšanas iekārtas nosaka ievērojamu daļu no sadzīves elektrības patēriņa Kopienā un tādējādi no kopēja elektrības patēriņa; tā kā Kopienas tirgū esošo ledusskapju un saldēšanas iekārtu dažādiem modeļiem ar vienādu tilpumu un līdzīgām īpašībām ir stipri atšķirīgi elektrības patēriņa radītāji, t.i., to enerģijas patēriņa efektivitāte ārkārtīgi plaši svārstās;(4) tā kā dažas dalībvalstis ir gatavas pieņemt noteikumus attiecībā uz mājsaimniecībā lietojamo ledusskapju un saldēšanas iekārtu efektivitāti, kas var radīt Kopienā šķēršļus tirdzniecībai ar šiem ražojumiem;(5) tā kā ir lietderīgi ņemt par pamatu augsto aizsardzības līmeni priekšlikumos par to dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu, kas attiecas uz veselību, drošību, vides un patērētāju aizsardzību; tā kā šī direktīva nodrošina augstu gan vides, gan patērētāju aizsardzības pakāpi, jo tās mērķis ir ievērojami paaugstināt šo mājsaimniecības iekārtu energoefektivitāti;(6) tā kā šādu pasākumu veikšana ir Kopienas kompetencē; tā kā šīs direktīvas prasības ietilpst tās mērķu robežās, tādējādi atbilstot Līguma 3.b panta prasībām;(7) tā kā turklāt Līguma 130.r pants paredz vides aizsardzību un uzlabošanu, kā arī dabas resursu saprātīgu un racionālo izmantošanu, un šie divi mērķi ietilpst Kopienas politikā attiecībā uz vidi; tā kā elektrības ražošana un patērēšana rada 30 % cilvēka ražota oglekļa dioksīda (CO2) emisiju un ap 35 % no primārās enerģijas patēriņa Kopienā; tā kā šie procentuālie lielumi pieaug;(8) tā kā turklāt Padomes 1989. gada 5. jūnija Lēmumam 89/364/EEK par Kopienas rīcības programmu elektrības izmantošanas efektivitātes paaugstināšanai [5] divi galvenie mērķi ir — veicināt to, lai pircēji dotu priekšroku mājsaimniecības ierīcēm un iekārtām ar augstu strāvas lietderības koeficientu, kā arī paaugstināt mājsaimniecības ierīču un iekārtu efektivitāti;(9) tā kā savos 1990. gada 29. oktobra secinājumos Padome nospraudusi mērķi stabilizēt līdz 2000. gadam oglekļa dioksīda (CO2) emisiju Kopienā 1990. gada līmenī; tā kā, lai šo mērķi īstenotu, CO2 emisijas stabilizēšanai Kopienā jāveic stingrāki pasākumi;(10) tā kā ar Lēmumu 91/565/EEK [6] Kopienā izveidoja energoefektivitātes paaugstināšanas programmu (programmu SAVE);(11) tā kā tie energoefektivitātes paaugstināšanas pasākumi, kas iekļauti tirgū esošajos pašos modernākos ledusskapju un saldēšanas iekārtu modeļos, īpaši nesadārdzina to ražošanu un var atmaksāties ar elektrības ietaupīšanu dažu gadu laikā vai pat ātrāk; tā kā šinī aprēķinā netiek ņemts vērā papildu labums no tādā veidā atvairītiem ārkārtas izdevumiem elektrības ražošanai, piem., oglekļa dioksīda (CO2) un citu piesārņojumu emisijām;(12) tā kā "dabiskā" energoefektivitātes pieauguma, ko nosaka tirgus spiediens un ražošanas procesu pilnveidošana, aplēse, kas ir apmēram 2 % gadā, pastiprinās pūliņus, lai nonāktu pie stingrākiem enerģijas patēriņa standartiem;(13) tā kā Direktīva 92/75/EEK [7] (pamatdirektīva) un Komisijas Direktīva 94/2/EK [8] (direktīva, ar ko īsteno Direktīvu 92/75/EEK), kas prasa obligātu iekārtu marķēšanu un citādos veidos uz mājsaimniecības priekšmetiem obligāti norādīt to enerģijas patēriņu, paplašinās pircēju lietpratība attiecībā uz mājsaimniecības saldēšanas iekārtu energoefektivitāti; tā kā šis pasākums tāpēc mudinās dažādus konkurentus piedāvāt lielāku to ražoto mājsaimniecības ierīču energoefektivitāti par šīs direktīvas prasītajiem standartiem; tā kā tomēr pircējus informējot jāpievieno norādes par standartiem šajā jomā, lai tādā veidā sasniegtu labumu pilnā apjomā un veicinātu pārdodamo mājsaimniecības ierīču summārās vidējās efektivitātes reālo paaugstināšanu;(14) tā kā šai direktīvai, kuras mērķis ir likvidēt tehniskos šķēršļus attiecībā uz mājsaimniecības saldēšanas ierīču energoefektivitātes palielināšanu, jāsaskan ar "jauno pieeju", kas iedibināta ar Padomes 1985. gada 7. maija rezolūciju par jauno pieeju tehniskajai saskaņošanai un standartiem [9], kur konkrēti noteikts, ka saskaņošana likumdošanas jomā ierobežojas ar tādu būtiskāko prasību pieņemšanu ar direktīvu palīdzību, kam tirgū laistiem ražojumiem jāatbilst;(15) tā kā ir nepieciešama efektīva īstenošanas pasākumu sistēma, lai nodrošinātu šīs direktīvas pienācīgu izpildi, garantētu taisnīgus konkurences noteikumus ražotājiem un aizsargātu pircēju tiesības;(16) tā kā jāievēro Padomes 1993. gada 22. jūlija Lēmums 93/465/EEK par atbilstības izvērtēšanas procedūru dažādu posmu moduļiem un noteikumiem par CE atbilstības marķējuma uzlikšanas un piemērošanas noteikumiem [10], ko paredzēts izmantot tehniskās saskaņošanas direktīvās;(17) tā kā starptautiskās tirdzniecības interesēs vajadzības gadījumos plašāk jāpielieto starptautiskie standarti; tā kā mājsaimniecības saldēšanas iekārtas elektrības patēriņš noteikts ar Eiropas Standartizācijas komitejas 1995. gada jūlija standartu EN 153, kas pamatojas uz starptautisko standartu;(18) tā kā uz tām mājsaimniecības saldēšanas iekārtām, kas atbilst šīs direktīvas prasībām attiecībā uz energoefektivitāti, jābūt "CE" marķējumam un ar to saistītai informācijai, lai nodrošinātu šo iekārtu brīvu apriti;(19) tā kā šī direktīva attiecas tikai uz mājsaimniecībā lietojamām pārtikas produktu saldēšanas iekārtām, kas patērē enerģiju no koplietošanas elektrotīkla, izņemot vienā eksemplārā ražotās; tā kā rūpnieciskai lietošanai domātas saldēšanas iekārtas ir daudz vairāk atšķirīgas un neder iekļaušanai šajā direktīvā,IR PIEŅĒMUŠAS ŠO DIREKTĪVU.1. pantsŠī direktīva piemērojama jauniem, mājsaimniecībā lietojamiem ledusskapjiem, saldēto pārtikas produktu glabāšanas kamerām, pārtikas produktu saldēšanas iekārtām un to kombinācijām, kas izmanto elektrotīkla enerģiju, kā tie noteikti I pielikumā un turpmāk saukti "saldēšanas iekārtas". Direktīva neattiecas uz mājsaimniecības iekārtām, kas izmanto arī citus enerģijas avotus, it īpaši akumulatoriem, kā arī uz mājsaimniecības saldēšanas iekārtam, kas darbojas uz absorbcijas principa, un viengabala iekārtām.2. pants1. Dalībvalstis veic visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka tās saldēšanas iekārtas, uz kurām attiecas šī direktīva, var laist Kopienas tirgū tikai tad, ja konkrētās iekārtas elektrības patēriņš ir mazāks vai vienāds ar tās kategorijai maksimāli pieļaujamo elektrības patēriņa lielumu, kas aprēķināts saskaņā ar I pielikumā noteiktajām procedūrām.2. Šīs direktīvas darbības jomā ietilpstošās saldēšanas iekārtas izgatavotājam, tā pilnvarotajam pārstāvim, kas Kopienā veic uzņēmējdarbību, vai personai, kas atbild par tādas iekārtas laišanu Kopienas tirgū, jāgarantē, ka katra tirgū laistā iekārta atbilst 1. punktā minētām prasībām.3. pants1. Dalībvalstis nevar aizliegt, ierobežot vai kavēt tādu saldēšanas iekārtu laišanu tirgū savā teritorijā, kam ir "CE" marķējums, kas apliecina to atbilstību visiem šīs direktīvas noteikumiem.2. Ja vien dalībvalstu rīcībā nav datu, kas liecinātu par pretējo, tās pieņem, ka mājsaimniecības saldēšanas iekārtas, kas saskaņā ar 5. pantu marķētas ar "CE" zīmi, atbilst visiem šīs direktīvas noteikumiem.3. a) Ja uz saldēšanas iekārtām attiecas citas direktīvas, kas skar citus aspektus, kuri paredz līdzīgā veidā "CE" marķējuma uzlikšanu, šis marķējums norāda, ka šīs saldēšanas iekārtas ir minēto citu direktīvu noteikumiem atbilstīgas, ja vien nav pierādījumu, kas liecinātu par pretējo;b) tomēr, ja viena vai vairākas no šīm direktīvām atļauj izgatavotājam pārejas perioda laikā pašam izvēlēties, kādus noteikumus piemērot, "CE" marķējums norāda atbilstību tikai un vienīgi to direktīvu noteikumiem, ko piemēro izgatavotājs. Šādā gadījumā visos dokumentos, ziņojumos vai instrukcijās, kas pievienotas saldēšanas iekārtām, jāuzrāda piemēroto direktīvu reģistrācijas numuri, kā tie publicēti Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.4. pantsAtbilstības novērtēšanas procedūras un pienākumi sakarā ar saldēšanas iekārtu "CE" marķējumu izklāstīti II pielikumā.5. pants1. Ja iekārtas tiek laistas tirgū, uz tām jābūt "CE" marķējumam "CE" burtu veidā. Izmantojamā marķējuma forma norādīta III pielikumā. "CE" marķējumam, ko piestiprina saldēšanas iekārtām un vajadzības gadījumā arī to iepakojumam, jābūt skaidri redzamam, salasāmam un neizdzēšamam.2. Uz saldēšanas iekārtām aizliegts uzlikt jebkādus marķējumus, kas, atgādinot "CE" marķējuma nozīmi un formu, var maldināt trešās personas. Visu veidu citus marķējumus drīkst uzlikt uz iekārtām, to iepakojuma, uz instrukciju lapiņām vai citiem dokumentiem ar nosacījumu, ka "CE" marķējums paliek saskatāms un salasāms.6. pants1. Ja kāda dalībvalsts atklāj, ka "CE" marķējums uzlikts nepareizi, tad izgatavotājam vai viņa pilnvarotam pārstāvim, kas veic uzņēmējdarbību Kopienā, jānodrošina ražojuma atbilstība un jānovērš atklātais pārkāpums saskaņā ar šīs dalībvalsts paredzētajiem nosacījumiem. Gadījumā, ja ne izgatavotājs, ne viņa pilnvarotais pārstāvis neveic uzņēmējdarbību Kopienā, minētas saistības jāizpilda personai, kas laiž šo saldēšanas iekārtu Kopienas tirgū.2. Ja ražojums turpina neatbilst prasībām, šī dalībvalsts veic visus vajadzīgus pasākumus saskaņā ar 7. pantu, lai ierobežotu vai aizliegtu minēto ražojumu laist tirgū, vai nodrošinātu tā izņemšanu no tirgus.7. pants1. Jebkurā saskaņā ar šo direktīvu pieņemtajā lēmumā, kas satur ierobežojumu saldēšanas iekārtu laišanai tirgū, jābūt precīzi izklāstītam tā pamatojumam. Pusei, uz ko šāds lēmums attiecas, par to bez kavēšanās paziņo, vienlaicīgi informējot arī par lēmuma pārsūdzēšanas iespējām, kuras tai pieejamas saskaņā ar šajā dalībvalstī spēkā esošiem likumiem un termiņu, kas atvēlēts šo līdzekļu izmantošanai.2. Dalībvalsts nekavējoties paziņo Komisijai par katru šādu pasākumu, norādot sava lēmuma iemeslus. Komisija dara šo informāciju zināmu pārējām dalībvalstīm.8. pantsPirms četru gadu laikposma beigām kopš šīs direktīvas pieņemšanas, Komisija izvērtē gūtos rezultātus, salīdzinot tos ar gaidītajiem. Ar nolūku pāriet uz energoefektivitātes paaugstināšanas otro posmu, Komisija, konsultējoties ar ieinteresētām pusēm, tad izskata, vai pastāv nepieciešamība noteikt attiecīgu pasākumu otro kompleksu, lai ievērojami uzlabotu mājsaimniecības saldēšanas iekārtu energoefektivitāti. Tādā gadījumā katru pasākumu energoefektivitātes paaugstināšanai un tā spēkā ieviešanas datumu pamato ar energoefektivitātes rādītājiem, kurus var ekonomiski un tehniski attaisnot, ņemot vērā dotajā laikā pastāvošus apstākļus. Komisija izskata arī jebkādus citus pasākumus, ko tā uzskata par lietderīgiem, lai paaugstinātu mājsaimniecības saldēšanas iekārtu efektivitāti.9. pants1. Šīs direktīvas pieņemšanas gada laikā dalībvalstis pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi tās ievērošanai. Par to dalībvalstis nekavējoties paziņo Komisijai.Dalībvalstis piemēro šos teikumus pēc trīs gadu laikposma beigām kopš šīs direktīvas pieņemšanas datuma.Kad dalībvalstis pieņem šos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka metodes, kā izdarīt šādas atsauces.2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus galvenos savu tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz ko attiecas šī direktīva.3. Trīs gadu laikā pēc šīs direktīvas pieņemšanas dalībvalstis atļauj laist tirgū saldēšanas iekārtas, kas atbilst tiem pašiem noteikumiem, kurus to teritorijā piemēroja šīs direktīvas pieņemšanas datumā.10. pantsŠī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.11. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1996. gada 3. septembrīEiropas Parlamenta vārdā —priekšsēdētājsK. HänschPadomes vārdā —priekšsēdētājsI. Yates[1] OV C 390, 31.12.1994., 30. lpp. un OV C 49, 20.2.1996., 10. lpp.[2] OV C 155, 21.6.1995., 18. lpp.[3] Eiropas Parlamenta 1995. gada 26. oktobra atzinums (OV C 308, 20.11.1995., 134. lpp.), Padomes 1996. 11. marta kopējā nostāja (OV C 120, 24.4.1996., 10. lpp.) un Eiropas Parlamenta 1996. gada 18. jūnija Lēmums (OV C 198, 8.7.1996.).[4] OV C 20, 22.1.1985., 1. lpp.[5] OV L 157, 9.6.1989., 32. lpp.[6] OV L 307, 8.11.1991., 34. lpp.[7] OV L 297, 13.10.1992., 16. lpp.[8] OV L 45, 17.2.1994., 1. lpp.[9] OV C 136, 4.6.1985., 1. lpp.[10] OV L 220, 30.8.1993., 23. lpp.--------------------------------------------------I PIELIKUMSSALDĒŠANAS IEKĀRTAS MAKSIMĀLI PIEĻAUJAMĀ ELEKTRĪBAS PATĒRIŅA APRĒĶINA METODE UN ATBILSTĪBAS PĀRBAUDES PROCEDŪRASaldēšanas iekārtas elektrības patēriņš (ko var izteikt kWh par 24 stundām) ir atkarīgs no šīs iekārtas kategorijas (piem., 1-zvaigznītes ledusskapis, saldēšanas skapis utt.), tās tilpuma un konstrukcijas energoefektivitātes (siltumizolācijas biezuma, kompresora lietderības koeficienta utt.), un no apkārtēja gaisa un iekārtas iekšējās temperatūras starpības. Tāpēc, nosakot energoefektivitātes standartus, jādod pielaides galvenajiem iekšējiem faktoriem, kas iespaido enerģijas patēriņu (t.i., iekārtas kategorijai un tās tilpumam). Šī iemesla dēļ saldēšanas iekārtas maksimāli pieļaujamo elektrības patēriņu apraksta ar lineāro vienādojumu, kas ir iekārtas tilpuma funkcija, pie tam katrai iekārtas kategorijai atbilst atsevišķs vienādojums.Tāpēc, lai aprēķinātu konkrētās iekārtas maksimāli pieļaujamo elektrības patēriņu, vispirms tā jāierindo attiecīgajā kategorijā, saskaņā ar šādu sarakstu:Kategorija | Raksturojums |1. | Ledusskapis bez zemas temperatūras nodalījuma [1]. |2. | Ledusskapis/dzesētājs ar 5 °C un/vai 12 °C nodalījumu. |3. | Ledusskapis ar bezzvaigznītes, zemas temperatūras nodalījumu. |4. | Ledusskapis ar zemas temperatūras nodalījumu (*). |5. | Ledusskapis ar zemas temperatūras nodalījumu (**). |6. | Ledusskapis ar zemas temperatūras nodalījumu (***). |7. | Ledusskapis/saldētājs ar saldēšanas nodalījumu (****). |8. | Pārtikas produktu saldētājs, vertikālais. |9. | Pārtikas produktu saldētājs, skapis. |10. | Ledusskapis/saldētājs ar vairāk nekā divām durvīm vai citas augstāk neuzskaitītas iekārtas. |Tā kā saldēšanas iekārtas sastāv no dažādiem nodalījumiem, kuros tiek uzturēta dažāda temperatūra (kas ievērojami iespaido elektrības patēriņu), maksimāli pieļaujamo elektrības patēriņu praktiski nosaka kā koriģētā tilpuma, kas ir dažādu nodalījumu tilpumu apsvērta summa, funkciju.Tādējādi šajā direktīvā saldēšanas iekārtas koriģēto tilpumu (Vkor) nosaka šādi:Vkor = ∑ Vc × Wc × Fc × CcWc =(25 — Tc) / 20,kur Tc ir projektēta temperatūra katrā nodalījumā (°C),kur Vc ir iekārtas konkrētā modeļa nodalījuma neto tilpums un Fc ir koeficients, kas ir vienāds ar 1,2 nodalījumiem bez negatīvas temperatūras un 1 — pārējiem nodalījumiem,Cc = 1 | piemēroti saldēšanas iekārtām, kas ierindotas normāla (N) un subnormāla (SN) klimata klasēs, |Cc = Xc | piemēroti saldēšanas iekārtām, kas ierindotas subtropiskā (ST) klimata klasē un |Cc = Yc | piemēroti saldēšanas iekārtām, kas ierindotas tropiskā (T) klimata klasē. |Vērtēšanas koeficientu Xc un Yc lielumi piemēroti dažādiem nodalījumu tipiem ir šādi:| Xc | Yc |Apakšējais nodalījums | 1,25 | 1,35 |Svaigo pārtikas produktu nodalījums | 1,20 | 1,30 |0 °C nodalījums | 1,15 | 1,25 |Bezzvaigznītes nodalījums | 1,15 | 1,25 |Vienas zvaigznītes (*) nodalījums | 1,12 | 1,20 |Divu zvaigznīšu (**) nodalījums | 1,08 | 1,15 |Trīs (***) un četru zvaigznīšu (****) nodalījumi | 1,05 | 1,10 |Kā koriģēto tilpumu, tā arī neto tilpumu izsaka litros.Maksimāli pieļaujamo elektrības patēriņu (Emax, izteikts kWh 24 stundās un aprēķināts ar precizitāti līdz divām decimāldaļām) iekārtas modelim ar koriģēto tilpumu Vkor nosaka ar šādiem vienādojumiem katrā iekārtas kategorijā:Kategorija | Raksturojums | Emax (kWh/24 h) |1. | Ledusskapis bez zemas temperatūras nodalījumu | (0,207 × Vkor+ 218) / 365 |2. | Ledusskapis/dzesētājs ar 5 °C un/vai 12 °C nodalījumu | (0,207 × Vkor + 218) / 365 |3. | Ledusskapis ar bezzvaigznītes, zemas temperatūras nodalījumu | (0,207 × Vkor + 218) / 365 |4. | Ledusskapis ar zemas temperatūras nodalījumu (*) | (0,557 × Vkor + 166) / 365 |5. | Ledusskapis ar zemas temperatūras nodalījumu (**) | (0,402 × Vkor + 219) / 365 |6. | Ledusskapis ar zemas temperatūras nodalījumu (***) | (0,573 × Vkor + 206) / 365 |7. | Ledusskapis/saldētājs ar saldēšanas nodalījumu (****) | (0,697 × Vkor + 272) / 365 |8. | Pārtikas produktu saldētājs, vertikālais | (0,434 × Vkor + 262) / 365 |9. | Pārtikas produktu saldētājs, skapis | (0,480 × Vkor + 195) / 365 |Ledusskapjiem/saldētājiem ar vairāk nekā divām durvīm vai citām iepriekš neuzskaitītām iekārtām maksimāli pieļaujamo elektrības patēriņu (Emax) nosaka temperatūra un zvaigznīšu skaits nodalījumā ar viszemāko temperatūru, šādā veidā:Temperatūra pašā aukstākajā nodalījumā | Kategorija | Emax (kWh/24 h) |> - 6°C | 1./2./3. | (0,207 × Vkor + 218) / 365 |≤ – 6 °C (*) | 4. | (0,557 Vkor + 166) / 365 |≤ – 12 °C(**) | 5. | (0,402 × Vkor + 219) / 365 |≤ – 18 °C (***) | 6. | (0,573 × Vkor + 206) / 365 |≤ – 18 °C (****) | 7. | (0,697 × Vkor + 272) / 365 |Testa kārtība, lai pārbaudītu, vai iekārta atbilst šīs direktīvas prasībām attiecībā uz elektrības patēriņuJa pārbaudei iesniegtās saldēšanas iekārtas elektrības patēriņš ir mazāks vai vienāds ar Emax (maksimāli pieļaujamā elektrības patēriņa lielumu šīs iekārtas kategorijai, kā noteikts iepriekš), plus 15 %, tad šo iekārtu sertificē kā atbilstošu šīs direktīvas prasībām attiecībā uz elektrības patēriņu. Ja iekārtas elektrības patēriņš ir lielāks par Emax plus 15 %, jāizmēra papildus trīs iekārtu elektrības patēriņš. Ja šo trīs iekārtu elektrības patēriņa vidējais aritmētiskais ir mazāks vai vienāds ar Emax plus 10 %, tad iekārtu sertificē kā atbilstošu šīs direktīvas prasībām attiecībā uz elektrības patēriņu. Ja minētais vidējais aritmētiskais pārsniedz Emax plus 10 %, tad iekārtu atzīst par neatbilstīgu šīs direktīvas prasībām attiecībā uz elektrības patēriņu.DefinīcijasŠajā pielikumā lietotie termini atbilst Eiropas Standartizācijas komitejas 1995. gada jūlijā izdotā Eiropas Standarta EN 153 definīcijām.[1] Jebkurš nodalījums ar temperatūru — 6 oC vai zemāku.--------------------------------------------------II PIELIKUMSATBILSTĪBAS NOVĒRTĒŠANAS PROCEDŪRAS (A MODULIS)1. Šajā modulī izklāstīta procedūra, kādā veidā izgatavotājs vai viņā pilnvarotais pārstāvis, kas veic uzņēmējdarbību Kopienā un izpilda 2. punktā noteiktās saistības, nodrošina un oficiāli paziņo par to, ka saldēšanas iekārta atbilst šīs direktīvas attiecīgajām prasībām. Izgatavotājam jāuzliek "CE" marķējums uz katras paša ražotās saldēšanas iekārtas, un rakstveidā jāsagatavo atbilstības deklarācija.2. Izgatavotājam jāsagatavo 3. punktā minēta tehniskā dokumentācija, un viņam vai viņa pilnvarotam pārstāvim, kas veic uzņēmējdarbību Kopienā, tā ir jātur pieejama attiecīgajām varas iestādēm pārbaudes nolūkiem ne mazāk kā trīs gadu laika periodu, skaitot no pēdējās iekārtas izgatavošanas datuma.Ja nedz izgatavotājs, nedz viņa pilnvarotais pārstāvis neveic uzņēmējdarbību Kopienā, tad par tehniskās dokumentācijas pieejamības nodrošināšanu atbild persona, kas laiž šo saldēšanas iekārtu Kopienas tirgū.3. Tehniskai dokumentācijai jādod iespēja novērtēt saldēšanas iekārtas atbilstību šīs direktīvas prasībām. Tajā jābūt, ciktāl tas attiecas uz šādu novērtēšanu, datiem par iekārtas konstrukciju, ražošanu un darbību, t.sk.:i) izgatavotāja nosaukumam un adresei;ii) iekārtas modeļa vispārējam aprakstam, kas pietiekams tā viennozīmīgai atšķiršanai;iii) informācijai ar tai vajadzības gadījumā pievienotiem rasējumiem par modeļa konstrukcijas galvenajām īpašībām un jo sevišķi par elementiem, kas ievērojami iespaido tā elektrības patēriņu, piem., par izmēriem, tilpumu (tilpumiem), kompresora īpašībām, speciālām funkcijām utt.;iv) ekspluatācijas pamācībām, ja tādas ir;v) saskaņā ar 5. punkta norādēm veikto elektrības patēriņa mērījumu rezultātiem;vi) sīkiem datiem par šo mērījumu atbilstību salīdzinot ar I pielikumā noteiktām prasībām attiecībā uz elektrības patēriņu.4. Tehnisko dokumentāciju, kas ieviesta, lai izpildītu citu Kopienas normatīvo aktu prasības, var izmantot, ciktāl tā atbilst šī pielikuma prasībām.5. Saldēšanas iekārtu izgatavotāji ir atbildīgi par katras saldēšanas iekārtas, uz ko attiecas šī direktīva, elektrības patēriņa noteikšanu Eiropas Standarta EN 153 noteiktajā kārtībā, kā arī par iekārtas atbilstību 2. panta prasībām.6. Izgatavotājam vai viņa pilnvarotam pārstāvim jātur atbilstības deklarācijas tehniskai dokumentācijai kopija.7. Izgatavotājam jāveic visi pasākumi, kas nepieciešami, lai garantētu, ka ražošanas process nodrošina izgatavoto saldēšanas iekārtu atbilstību 2. punktā minētai tehniskai dokumentācijai un attiecīgām šīs direktīvas prasībām.--------------------------------------------------III PIELIKUMS"CE" ATBILSTĪBAS MARĶĒJUMSAtbilstības marķējums sastāv no burtiem "CE" šādā veidā:+++++ TIFF +++++Ja "CE" marķējumu samazina vai palielina, tad jāievēro proporcijas, ņemot vērā iepriekš parādīto graduēto rasējumu."CE" marķējuma dažādajiem komponentiem jābūt vienādā lielumā pa vertikāli, kas nedrīkst būt mazāks par 5 mm.--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva 89/107/EEK (1988. gada 21. decembris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pārtikas piedevām, ko atļauts izmantot cilvēku uzturā

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31989L0107

Oficiālais Vēstnesis L 040 , 11/02/1989 Lpp. 0027 - 0033 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 13 Sējums 17 Lpp. 0200  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 13 Sējums 17 Lpp. 0200

		Padomes Direktīva 89/107/EEK(1988. gada 21. decembris)par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pārtikas piedevām, ko atļauts izmantot cilvēku uzturāEIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 100.a pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,sadarbībā ar Eiropas Parlamentu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],tā kā atšķirības valstu tiesību aktos attiecībā uz pārtikas piedevām un to izmantošanas nosacījumiem kavē pārtikas produktu brīvu apriti; tā kā tās var radīt negodīgas konkurences apstākļus, tādējādi tieši ietekmējot kopējā tirgus izveidi vai darbību;tā kā tādēļ šie tiesību akti ir jātuvina;tā kā šīs prasības jāiekļauj vispārējā direktīvā, ko vajadzības gadījumā ievieš pakāpeniski;tā kā par direktīvā aptverto pārtikas piedevu kategoriju sarakstu pieņemšanu atbild Padome, kas pieņem lēmumu saskaņā ar Līguma 100.a punktā noteikto procedūru;tā kā šādām kategorijām piederošu pārtikas piedevu izmantošana jāatļauj, vienīgi pamatojoties uz pieņemtiem zinātniskiem un tehnoloģiskiem kritērijiem, ko nosaka Padome;tā kā, pieņemot piedevu sarakstus un nosacījumus to izmantošanai, jāapspriežas ar Pārtikas zinātnisko komiteju, kas izveidota ar Komisijas Lēmumu 74/234/EEK [3], pirms tiek pieņemti noteikumi, kas var ietekmēt sabiedrības veselību;tā kā jābūt iespējai atļauto piedevu sarakstu pielāgot zinātnes un tehnikas attīstībai; tā kā minētajā gadījumā papildus procedūras noteikumiem, kas pieņemti ar Līgumu, lietderīga var būt arī sistēma, kas ļautu dalībvalstīm sekmēt Kopienas risinājuma meklēšanu, pieņemot valstu pagaidu pasākumus;tā kā tīrības kritēriju noteikšana attiecībā uz šādām pārtikas piedevām un analīzes un paraugu ņemšanas metožu izstrāde ir tehniski jautājumi, kas jāuztic Komisijai;tā kā, pamatojoties uz šo direktīvu, būs jāgroza pašreizējie Kopienas noteikumi par krāsvielām, konservantiem, antioksidantiem un emulgatoriem, stabilizētājiem, biezinātājiem un recinātājiem;tā kā visos gadījumos, kad Padome pilnvaro Komisiju īstenot noteikumus attiecībā uz pārtikas produktiem, ir jāparedz procedūra, kas izveidotu ciešu sadarbību starp dalībvalstīm un Komisiju Pastāvīgajā pārtikas produktu komitejā, kura izveidota saskaņā ar Komisijas Lēmumu 69/414/EEK [4];IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pants1. Šī direktīva attiecas uz pārtikas piedevām, uz ko attiecas I pielikumā uzskaitītās kategorijas un ko izmanto vai ir paredzēts izmantot kā sastāvdaļas kāda pārtikas produkta ražošanā vai gatavošanā un kuras joprojām ir galaproduktā, iespējams izmainītā veidā, še turpmāk "pārtikas piedevas".2. Šajā direktīvā "pārtikas piedeva" ir jebkura viela, ko kā tādu parasti nelieto uzturā un ko parasti neizmanto kā raksturīgu pārtikas sastāvdaļu neatkarīgi no tā, vai tai ir uzturvērtība vai tnav, kura kā tāda vai tās blakusprodukti tieši vai netieši kļūst par šādu pārtikas produktu sastāvdaļu pēc tam, kad apzināti tehnoloģisku apsvērumu dēļ pievienota pārtikai šādas pārtikas ražošanas, pārstrādes, gatavošanas, apstrādes, iepakošanas, pārvadāšanas vai glabāšanas posmā.3. Šī direktīva neattiecas uz:a) pārstrādes palīglīdzekļiem [5];b) vielām, ko izmanto augu un augu produktu aizsardzībai saskaņā ar Kopienas noteikumiem saistībā ar augu veselību;c) aromatizētājiem, ko izmanto pārtikas produktos un uz kuriem attiecas Padomes Direktīva 88/388/EEK [6];d) vielām, ko pievieno pārtikas produktiem kā uzturvielas (piemēram, minerālvielām, mikroelementiem vai vitamīniem).2. pants1. Attiecībā uz katru I pielikumā minētu pārtikas piedevu kategoriju, kam saskaņā ar 3. panta 3. punktu ir pieņemti saraksti, pārtikas produktu ražošanā vai gatavošanā var izmantot tikai šādos sarakstos iekļautās pārtikas piedevas un tikai saskaņā ar šajos sarakstos norādītajiem izmantošanas nosacījumiem.2. Pārtikas piedevas iekļauj kādā no I pielikuma kategorijām, pamatojoties uz galveno funkciju, kas parasti tiek saistīta ar attiecīgo pārtikas piedevu. Tomēr šīs piedevas iedalīšana konkrētā kategorijā neliedz iespēju, ka pieļauj šīs piedevas izmantojumu citām funkcijām.3. Pārtikas piedevas iekļauj sarakstā, pamatojoties uz II pielikumā izklāstītajiem vispārīgajiem kritērijiem.3. pants1. Ar vispārēju direktīvu, kas jo īpaši aptver esošās īpašās direktīvās par atsevišķām piedevu kategorijām pieņem īpašos noteikumus attiecībā uz piedevām I pielikumā norādītajās kategorijās. Tomēr minēto direktīvu var izstrādāt pakāpeniski.2. Pēc Komisijas priekšlikuma Padome saskaņā ar Līguma 100.a pantā noteikto procedūru pieņem:a) to piedevu sarakstu, kuru izmantojums atļauts ar nosacījumu, ka vienlaikus neizmanto visas citas piedevas;b) to pārtikas produktu sarakstu, kuriem šīs piedevas drīkst pievienot, nosacījumus, saskaņā ar kādiem tās drīkst pievienot, un vajadzības gadījumā šo piedevu izmantošanas tehnoloģiskā mērķa ierobežojumu;c) noteikumus par piedevām, ko izmanto kā nesējvielas un šķīdinātājus, vajadzības gadījumā, iekļaujot to tīrības kritērijus.3. Saskaņā ar 11. pantā noteikto procedūru pieņem:a) tīrības kritērijus attiecīgajām piedevām;b) ja vajadzīgs, analīzes metodes, kas vajadzīgas, lai apstiprinātu, ka ir izpildīti a) apakšpunktā minētie tīrības kritēriji;c) ja vajadzīgs, paraugu ņemšanas procedūru un pārtikas produktos vai uz tiem esošu pārtikas piedevu kvalitatīvās un kvantitatīvās analīzes metodes;d) citus noteikumus kas vajadzīgi, lai nodrošinātu 2. panta noteikumu ievērošanu.4. pants1. Ja kādai dalībvalstij, iegūstot jaunu informāciju vai atkārtoti novērtējot esošo informāciju pēc šīs direktīvas vai 3. pantā minētās vispārējās direktīvas pieņemšanas, ir nopietns pamats uzskatīt, ka kādas piedevas izmantošana pārtikā, lai gan tā atbilst šīs direktīvas prasībām vai jebkuram sarakstam, kurš izveidots saskaņā ar 3. pantu, apdraud cilvēku veselību, minētā dalībvalsts var īslaicīgi apturēt vai ierobežot attiecīgo noteikumu piemērošanu tās teritorijā. Dalībvalsts par to tūlīt informē pārējās dalībvalstis un Komisiju un savu lēmumu pamato.2. Komisija pēc iespējas ātri pārbauda 1. punktā minētās dalībvalsts iesniegto pamatojumu Pārtikas produktu pastāvīgajā komitejā, pēc tam tūlīt sniedz savu atzinumu un veic atbilstīgus pasākumus.3. Ja Komisija uzskata, ka šajā direktīvā vai 3. pantā minētajā vispārējā direktīvā ir nepieciešami grozījumi, lai pārvarētu 1. punktā minētās grūtības un nodrošinātu cilvēku veselības aizsardzību, tā sāk 11. pantā noteikto procedūru, lai minētos grozījumus pieņemtu. Dalībvalsts, kura ir pieņēmusi aizsardzības pasākumus, tādā gadījumā tos var turpināt līdz grozījumu pieņemšanai.5. pants1. Lai ņemtu vērā zinātnes un tehnikas attīstību laikā pēc saraksta pieņemšanas saskaņā ar 3. pantu, dalībvalsts īslaicīgi uz laiku var atļaut tās teritorijā realizēt un izmantot piedevu, uz ko attiecas kāda no I pielikumā minētajām kategorijām un kas un nav iekļauta attiecīgajā sarakstā, ar noteikumu, ka tiek izpildītas šādas prasības:a) atļaujas termiņš nav ilgāks par diviem gadiem;b) dalībvalsts nodrošina, ka pārtikas produkti, kas satur tās atļauto piedevu, tiek oficiāli pārraudzīti;c) atļaujā dalībvalsts var pieprasīt, lai pārtikas produktiem, kuru ražošanā izmantota attiecīgā piedeva, būtu pievienota īpaša norāde.2. Dalībvalsts dara zināmu pārējām dalībvalstīm un Komisijai jebkura saskaņā ar 1. punktu pieņemta atļaujas lēmuma tekstu divos mēnešos no šā lēmuma spēkā stāšanās dienas.3. Pirms beidzies 1. punkta a) apakšpunktā paredzētais divu gadu termiņš, dalībvalsts var lūgt Komisijai saskaņā ar 3. pantu pieņemtajā sarakstā iekļaut piedevu, attiecībā uz ko valsts piešķīrusi atļauju saskaņā ar šā panta 1. punktu. Vienlaikus dalībvalsts iesniedz pierādījumu, kas, pēc tās domām, pamato šādu iekļaušanu, un norāda izmantojumus, kam paredzēta šī piedeva. Ja Komisija uzskata šo lūgumu par pamatotu, tā rīkojas saskaņā ar Līguma 100.a pantā noteikto procedūru, lai grozītu sarakstu, kurš noteikts saskaņā ar 3. pantu. Atbilstīgi Komisijas priekšlikumam Padome pieņem lēmumu 18 mēnešos no dienas, kad tai ir nodota šī lieta.4. Ja Komisija divu gadu termiņā, kas noteikts 1. punktā, neiesniedz priekšlikumu saskaņā ar 3. punktu vai ja Padome 18 mēnešu termiņā, kas noteikts 3. punktā, nepieņem lēmumu, tad valstī šī atļauja jāanulē. Vienlaikus jāanulē atļauja, kas tai pašai piedevai piešķirta kādā citā dalībvalstī.5. Tai pašai piedevai nevar piešķirt jaunu atļauju, ja vien to neattaisno zinātnes vai tehnikas attīstība laikā pēc 4. punktā paredzētās anulēšanas.6. pantsNoteikumus, kas var ietekmēt sabiedrības veselību, pieņem pēc apspriešanās ar Pārtikas zinātnisko komiteju.7. pants1. Pārtikas piedevas, kas nav paredzētas pārdošanai galapatērētājam, var realizēt vienīgi tad, ja uz to iepakojuma vai taras ir šāda skaidri redzama, labi salasāma un neizdzēšama informācija:a) - attiecībā uz pārtikas piedevām, ko pārdod atsevišķi vai kopā ar citām- katras piedevas nosaukums atbilstīgi Kopienas noteikumiem, kas ir piemērojami, un EEK numurs vai, ja šādu noteikumu nav, pārtikas piedevas apraksts, kas ir pietiekami precīzs, lai ļautu šo piedevu nošķirt no piedevām, ar kurām to varētu sajaukt, dilstošā secībā pēc svara, ņemot vērā kopējo svaru,- ja piedevas satur citas vielas vai materiālus, vai pārtikas sastāvdaļas, lai atvieglotu vienas vai vairāku pārtikas piedevu glabāšanu, pārdošanu, standartizāciju, atšķaidīšanu vai šķīdināšanu – piedevas nosaukums atbilstīgi pirmajam ievilkumam un norāde uz katru sastāvdaļu dilstošā secībā pēc proporcionālās svara attiecības kopējā svarā;b) - vai nu paziņojums "izmantošanai pārtikā",- vai paziņojums "pārtikai paredzēta ierobežota izmantojuma piedeva",- vai arī konkrētāka norāde par tās paredzēto izmantojumu pārtikā;c) ja vajadzīgs, īpaši glabāšanas un izmantošanas nosacījumi;d) izmantošanas noteikumi gadījumā, kad, piedevu izmantojot nepareizi, nav iespējams piedevas pienācīgs izmantojums;e) marķējums, kas identificē partiju vai sēriju;f) Kopienā reģistrēta ražotāja, fasētāja vai pārdevēja vārds, uzvārds vai uzņēmuma nosaukums un adrese;g) procentuālā daudzuma norāde katrai sastāvdaļai, kuras daudzumam pārtikā noteikts ir kvantitatīvs ierobežojums, vai pietiekama informācija par sastāvu, lai pircējs varētu ievērot visus Kopienas noteikumus vai, ja tādu nav, valsts noteikumus, kas attiecas uz šo pārtiku. Ja tāds pats maksimālā daudzuma ierobežojums attiecas uz kādu sastāvdaļu grupu, ko izmanto atsevišķi vai kopā, kopējo procentuālo sastāvu var norādīt ar vienu skaitli;h) neto daudzums;i) visa pārējā informācija, kas paredzēta 3. pantā minētajā vispārējā direktīvā.2. Izdarot atkāpi no 1. punkta, a) apakšpunkta otrajā ievilkumā un d) līdz g) apakšpunktā prasītā informācija var parādīties tikai uz tiem dokumentiem saistībā ar sūtījumu, kuri jāiesniedz kopā ar vai pirms tā piegādes, ar noteikumu, ka skaidri redzamā vietā ir norāde "paredzēts pārtikas produktu ražošanai un nevis mazumtirdzniecībai".8. pantsPārtikas piedevas, kas paredzētas pārdošanai galapatērētājam, var realizēt vienīgi tad, ja uz to iepakojuma un taras ir šāda skaidri redzama, labi salasāma un neizdzēšama informācija:a) produkta komercnosaukums. Šajā nosaukumā jābūt nosaukumam, kas noteikts saskaņā ar visiem Kopienas noteikumiem attiecībā uz attiecīgo produktu, un tā EEK numuram vai, ja šādu noteikumu nav, produkta aprakstam, kas ir pietiekami precīzs, lai to varētu nošķirt no produktiem, ar kuriem šo produktu varētu sajaukt;b) šīs direktīvas 7. panta 1. punkta a) līdz f) apakšpunktā un h) apakšpunktā pieprasītā informācija;c) minimālais derīguma termiņš Padomes Direktīvas 79/112/EEK [7] 9. panta nozīmē;d) visa pārējā informācija, kas paredzēta 3. pantā minētajā vispārējā direktīvā.9. pantsŠīs direktīvas 7. un 8. pants neskar daudz sīkāk izstrādātus vai plašākus normatīvos vai administratīvos aktus attiecībā uz bīstamu vielu un preparātu svaru un mērīšanu vai noformējumu, klasificēšanu, iepakojumu un marķēšanu, vai attiecībā uz šādu vielu pārvadāšanu.10. pantsDalībvalstis atturas noteikt sīkākas prasības par tām, kas ietvertas 7. un 8. pantā, attiecībā uz to, kā sniedzami tajos paredzētie dati.Šīs direktīvas 7. un 8. pantā paredzētie dati ir pircējam viegli saprotamā valodā, ja vien nav veikti citi pasākumi, lai nodrošinātu, ka pircējs tiek informēts. Šis noteikums neliedz šādus datus norādīt vairākās valodās.11. pants1. Ja jāievēro šajā pantā noteiktā procedūra, priekšsēdētājs vai nu pats pēc savas ierosmes, vai pēc dalībvalsts pārstāvja pieprasījuma nodod lietu Pastāvīgajai pārtikas produktu komitejai.2. Komisijas pārstāvis iesniedz komitejai veicamo pasākumu projektu. Atzinumu par projektu komiteja sniedz termiņā, ko priekšsēdētājs var noteikt atkarībā no jautājuma steidzamības. Atzinumu sniedz ar kvalificētu balsu vairākumu, kas noteikts Līguma 148. panta 2. punktā. Priekšsēdētājs nebalso.3. a) Komisija pieņem paredzētos pasākumus, ja tie saskan ar Komitejas atzinumu;b) ja paredzētie pasākumi nesaskan ar Komitejas atzinumu vai ja atzinums nav sniegts, Komisija tūlīt iesniedz Padomei priekšlikumu par veicamajiem pasākumiem. Padome lemj ar kvalificētu balsu vairākumu.Ja trijos mēnešos pēc tam, kad lieta nodota Padomei, tā nav apstiprinājusi pasākumus, Komisija apstiprina ierosinātos pasākumus.12. pants1. Dalībvalstis veic visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka I pielikumā definētajām kategorijām piederīgās piedevas var realizēt tikai tad, ja tās atbilst definīcijām un normām, kas noteiktas šajā direktīvā un tās pielikumos.2. Dalībvalstis nevar liegt, ierobežot vai kavēt pārtikas piedevu, pārtikas vai pārtikas sastāvdaļu realizēšanu ar pārtikas piedevām saistītu apsvērumu dēļ, ja tās atbilst noteikumiem šajā direktīvā, spēkā esošajās īpašajās direktīvās un 3. pantā minētajā vispārīgajā direktīvā.3. Šā panta 2. punkts neskar valstu noteikumus, kas piemērojami gadījumos, kad nav atbilstīgu noteikumu 3. pantā minētajā vispārējā direktīvā.13. pantsSaskaņā ar 11. pantā noteikto procedūru pieņem pasākumus, lai Kopienas esošās direktīvas saskaņotu ar šo direktīvu.14. pants1. Dalībvalstis veic visus vajadzīgos pasākumus, lai izpildītu šīs direktīvas prasības 18 mēnešos pēc tās paziņošanas. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju. Ar šiem pasākumiem obligāti nosaka:- ka vēlākais divus gadus pēc šīs direktīvas paziņošanas var realizēt un izmantot pārtikas piedevas, kas atbilst šīs direktīvas prasībām- ka ne vēlāk kā trīs gadus pēc šīs direktīvas paziņošanas [8] pārtikas piedevas, kas neatbilst šīs direktīvas prasībām, nevar realizēt un izmantot.2. Šā panta 1. punkts neskar Kopienas esošos noteikumus vai tos valstu noteikumus, kas gadījumā, ja nav 3. pantā minētās vispārējās direktīvas, attiecas uz dažām pārtikas piedevu grupām vai norāda pārtikas produktus, kuros vai uz kuriem var izmantot pārtikas piedevas, kas atbilst šīs direktīvas prasībām.15. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1988. gada 21. decembrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsV. Papandreou[1] OV, C 99, 13.4.1987., 65. lpp. un OV C 12, 16.1.1989.[2] OV C 328, 22.12.1986., 5. lpp.[3] OV L 136, 20.5.1974., 1. lpp.[4] OV L 291, 19.11.1969., 9. lpp.[5] Šajā direktīvā "pārstrādes palīglīdzeklis" ir jebkura viela, ko pašu par sevi nepatērē kā pārtikas sastāvdaļu, ko ar nolūku izmanto izejvielu, pārtikas produktu un to sastāvdaļu pārstrādē, lai apstrādē vai pārstrādē panāktu noteiktu tehnoloģisku mērķi, kā rezultātā galaproduktā iespējams neparedzēti ietilpst tehniski nenovēršamas vielas vai tās derivātu atliekas ar noteikumu, ka šīs atliekas nerada veselības apdraudējumu vai tehnoloģiski neietekmē galaproduktu.[6] OV L 184, 15.7.1988., 61. lpp.[7] OV L 33, 8.2.1979., 1. lpp.[8] Šī direktīva paziņota dalībvalstīm 1988. gada 28. decembrī.--------------------------------------------------I PIELIKUMSPārtikas piedevu kategorijasKrāsa.Konservants.Antioksidants.Emulgators.Emulģējošie sāļi.Biezinātājs.Recinātājs.Stabilizētājs [1].Garšas veicinātājs.Paskābinātājs.Skābes regulētājs [2].Pretsalipes viela.Modificētā ciete.Saldinātājs.Izcēlājviela.Pretputošanas līdzeklis.Glazēšanas līdzeklis [3].Miltu apstrādes līdzeklis.Cietinātājs.Mitrumuzturētājs.Saistviela [4].Ferments [5], [6].Pildviela.Izspiedējgāze un aizsarggāze.[1] Šajā kategorijā ietilpst arī putu stabilizētāji.[2] Šīs vielas var regulēt skābumu divējādi.[3] Pie šīm vielām pieder eļļošanas līdzekļi.[4] Šo terminu iekļaušana šajā sarakstā neliedz varbūtēju lēmumu par norādi uz tiem pārtikas galapatērētājam paredzēto produktu marķējumā.[5] Šo terminu iekļaušana šajā sarakstā neliedz varbūtēju lēmumu par norādi uz tiem pārtikas galapatērētājam paredzēto produktu marķējumā.[6] Tikai tie, kurus izmanto kā piedevas.--------------------------------------------------II PIELIKUMSVispārīgi pārtikas piedevu izmantošanas kritēriji1. Pārtikas piedevas var apstiprināt vienīgi ar noteikumu:- ka var pierādīt pamatotu tehnoloģisku vajadzību un mērķi nevar sasniegt citiem līdzekļiem, kuri ir ekonomiski un tehnoloģiski realizējami,- ka ieteiktajās devās tās nerada patērētāja veselības apdraudējumu, ciktāl par to var spriest pēc pieejamajiem zinātniskajiem datiem,- ka, tās izmantojot, patērētājs netiek maldināts.2. Pārtikas piedevu izmantošanu var apsvērt vienīgi gadījumos, ja ir pierādījumi, ka, izmantojot šo piedevu, patērētājs gūs nenoliedzamu labumu, citiem vārdiem sakot, jāpierāda tas, ko parasti dēvē par "vajadzību". Pārtikas piedevas jāizmanto vienam vai vairākiem mērķiem, kas norādīti no a) līdz d) apakšpunktā, un tikai gadījumos, kad šos mērķus nevar sasniegt ar citiem līdzekļiem, kuri ir ekonomiski un tehnoloģiski realizējami un nerada patērētāja veselības apdraudējumu:a) saglabāt pārtikas uzturvērtību. Pārtikas uzturvērtības tīša samazināšana būtu attaisnojama tikai gadījumos, kad šī pārtika nav nozīmīga sastāvdaļa parastajā uzturā vai kad piedeva ir vajadzīga pārtikas produktu ražošanai patērētāju grupām ar īpašām uztura vajadzībām;b) nodrošināt ar vajadzīgajām sastāvdaļām vai komponentiem pārtikas produktus, kurus ražo patērētāju grupām ar īpašām uztura vajadzībām;c) uzlabot pārtikas uzglabājamību vai stabilitāti vai uzlabot tās organoleptiskās īpašības ar noteikumu, ka šīs pārtikas īpašības, saturs vai kvalitāte netiek izmainīta tādā mērā, lai maldinātu patērētāju;d) sekmēt ražošanu, pārstrādi, gatavošanu, apstrādi, iepakošanu, pārvadāšanu vai glabāšanu ar noteikumu, ka šo piedevu neizmanto, lai slēptu sekas, kas radušās sakarā ar bojātu izejvielu lietošanu vai nevēlamas (ieskaitot nehigiēniskas) prakses vai metožu izmantošanu kādā no šīm darbībām.3. Lai novērtētu pārtikas piedevas vai tās derivātu iespējamo kaitīgo iedarbību, tā jāpakļauj atbilstošai toksikoloģiskai testēšanai un novērtēšanai. Novērtējot vērā jāņem arī, piemēram, jebkura kumulatīva, sinerģiska vai pastiprinoša iedarbība, kā arī tas, ka cilvēki nepanes organismam svešas vielas.4. Visas pārtikas piedevas pastāvīgi ir jāuzrauga un vajadzības gadījumā atkārtoti jānovērtē, ņemot vērā mainīgos izmantošanas nosacījumus un jauno zinātnisko informāciju.5. Pārtikas piedevām vienmēr jāatbilst apstiprinātajiem tīrības kritērijiem.6. Pārtikas piedevu atļaujā:a) jānorāda pārtikas produkti, kuriem šīs piedevas var pievienot, un nosacījumi, saskaņā ar kuriem tās var pievienot;b) jābūt ierobežojumam attiecībā uz minimālo devu, kas ir vajadzīga, lai panāktu vēlamo rezultātu;c) jāņem vērā pieļaujamā diennakts deva vai līdzīgs apsvērums, kas konstatēts pārtikas piedevai, šīs piedevas varbūtējais dienas daudzums visos pārtikas produktos. Ja pārtikas piedevu izmanto pārtikas produktos, ko lieto īpašas patērētāju grupas, jāņem vērā šīs pārtikas piedevas iespējamā diennakts deva patērētājiem minētajās grupās.--------------------------------------------------