title: Padomes Direktīva 95/70/EK (1995. gada 22. decembris), ar ko ievieš Kopienas obligātos pasākumus noteiktu gliemeņu slimību kontrolei

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31995L0070

Oficiālais Vēstnesis L 332 , 30/12/1995 Lpp. 0033 - 0039

		Padomes Direktīva 95/70/EK(1995. gada 22. decembris),ar ko ievieš Kopienas obligātos pasākumus noteiktu gliemeņu slimību kontroleiEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 43. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],tā kā mīkstmieši ir uzskaitīti Līguma II pielikumā; tā kā mīkstmiešu tirdzniecība ir nozīmīgs ieņēmumu avots akvakultūras nozarei;tā kā mīkstmiešu slimības, kas minētas II sarakstā A pielikumā Padomes 1991. gada 28. janvāra Direktīvā 91/67/EEK, kura attiecas uz dzīvnieku veselības nosacījumiem, ar ko reglamentē akvakultūras dzīvnieku un produktu laišanu tirgū [3], ļoti nopietni ietekmē mīkstmiešu nozari; tā kā citām slimībām ir līdzīga ietekme trešās valstīs; tā kā būtu jāizveido šādu slimību saraksts un Komisija būtu jāpilnvaro minēto sarakstu atjaunināt, ievērojot norises veterinārajā jomā;tā kā šo slimību uzliesmojums var ātri pieņemt epizootiskus apmērus, izraisot mirstību un tāda mēroga traucējumus, kas var ievērojami samazināt mīkstmiešu nozares rentabilitāti;tā kā tāpēc Kopienas līmenī jānosaka pasākumi, kas jāveic slimības uzliesmojuma gadījumā, lai nodrošinātu mīkstmiešu nozares racionālu attīstību un sekmētu dzīvnieku veselības aizsardzību Kopienā;tā kā dalībvalstīm būtu jāziņo Komisijai un pārējām dalībvalstīm par visiem novērotas gliemeņu virsnormas mirstības gadījumiem;tā kā šādos gadījumos jāveic pasākumi, kuru mērķis ir novērst slimības izplatīšanos, jo īpaši pārvietojot dzīvas gliemenes no attiecīgajām saimniecībām vai zonām;tā kā ir svarīgi veikt pilnīgu epidemioloģisko izmeklēšanu, lai noteiktu slimības izcelsmi un novērstu tālāku izplatīšanos;tā kā, lai nodrošinātu efektīvu kontroles sistēmu, slimību diagnostika jāsaskaņo un jāveic atbildīgu laboratoriju uzraudzībā, to koordināciju nodrošinot etalonlaboratorijai, ko izraugās Kopiena;tā kā, lai nodrošinātu šīs direktīvas vienādu piemērošanu, būtu jāievieš vienota Kopienas pārbaudes kārtība;tā kā kopēji slimību kontroles pasākumi ir obligātais pamats, kas vajadzīgs, lai uzturētu vienādu dzīvnieku veselības standartu;tā kā būtu jāuztic Komisijai paredzēt vajadzīgos ieviešanas pasākumus,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsAr šo direktīvu nosaka obligātos Kopienas pasākumus, kas vajadzīgi, lai kontrolētu šajā direktīvā minētās gliemeņu slimības.2. pants1. Šajā direktīvā pēc vajadzības piemēro definīcijas, kas noteiktas Direktīvas 91/67/EEK 2. pantā un Direktīvas 91/492/EEK [4] 2. pantā.2. Turklāt "novērota virsnormas mirstība" ir pēkšņa mirstība, kas skar aptuveni 15 % krājumu un aptver īsu laiku starp divām pārbaudēm (apstiprināta 15 dienās). Uzskata, ka inkubatorā ir virsnormas mirstība, ja, vairākkārt izlaižot ikrus no dažādiem krājumiem, nevar iegūt kāpurus. Uzskata, ka audzētavā ir virsnormas mirstība, ja īsā laikā pēkšņa mirstība ir augsta vairākās caurulēs.3. pantsDalībvalstis nodrošina, ka visas saimniecības, kurās audzē gliemenes:1) ir reģistrētas oficiālajā dienestā; šī reģistrācija pastāvīgi jāatjaunina;2) uzskaita:a) dzīvās gliemenes, ko ieved saimniecībā, ietverot visu informāciju, kura attiecas uz to piegādi, skaitu vai svaru, lielumu un izcelsmi;b) gliemenes, ko izved no saimniecības atkārtotai iegremdēšanai, ieskaitot visu informāciju, kas attiecas uz to nosūtīšanu, skaitu vai svaru, lielumu un galamērķi;c) novēroto virsnormas mirstību.Šo uzskaiti, kas pēc pieprasījuma jebkurā laikā izpētes nolūkā ir pieejama oficiālajam dienestam rūpīgai pārbaudei, regulāri atjaunina un glabā četrus gadus.4. pants1. Dalībvalstis nodrošina, ka gliemeņu audzēšanas saimniecībās, audzēšanas zonās un apsaimniekotajās dabīgajās gultnēs piemēro kontroles un paraugu ņemšanas programmu, lai novērotu, vai nav virsnormas mirstības, un sekotu veselības stāvoklim krājumos.Turklāt oficiālais dienests iepriekšminēto programmu var piemērot arī attīrīšanas centriem un glabāšanas tvertnēm, no kurām ūdens ieplūst jūrā.Ja, piemērojot šo programmu, novēro jebkādu virsnormas mirstību vai oficiālajam dienestam ir informācija, kas izraisa aizdomas par slimību klātbūtni, veic šādus pasākumus:- sastāda to vietu sarakstu, kurās konstatētas slimības, kas minētas II sarakstā A pielikumā Direktīvai 91/67/EEK, ar noteikumu, ka uz šīm slimībām neattiecas kāda programma, kura apstiprināta saskaņā ar minēto direktīvu,- sastāda to vietu sarakstu, kurās novērota virsnormas mirstība, ko izraisa slimības, kuras minētas D pielikumā vai par kurām oficiālajam dienestam ir informācija, kas izraisa aizdomas par slimību klātbūtni,- pārrauga pirmajā un otrajā ievilkumā minēto slimību attīstību un ģeogrāfisko izplatību.2. Sīki izstrādātus noteikumus šā panta ieviešanai un inter alia noteikumus, kas jāpiemēro, lai ieviestu 1. punktā minēto programmu, jo īpaši, attiecībā uz kontroles biežumu un grafiku, paraugu ņemšanas kārtību (statistiski reprezentatīvu apjomu) un diagnostikas metodēm, pieņem 10. pantā noteiktajā kārtībā.5. pants1. Dalībvalstis nodrošina, ka par aizdomām par kādas 4. pantā minētas slimības klātbūtni un par novērotu gliemeņu virsnormas mirstību saimniecībās, audzēšanas zonās vai apsaimniekotajās dabīgajās gultnēs, vai attīrīšanas centros, vai glabāšanas tvertnēs, no kurām ūdens ieplūst jūrā, mīkstmiešu audzētājs vai cita persona, kas novērojusi minēto, cik ātri iespējams, ziņo oficiālajam dienestam.2. Gadījumā, kas minēts 1. punktā, oficiālais dienests dalībvalstīs nodrošina, ka:a) ņem paraugus izmeklēšanai apstiprinātā laboratorijā;b) kamēr nav saņemti a) apakšpunktā minētās izmeklēšanas rezultāti, atkārtotai iegremdēšanai vai izklāšanai citā saimniecībā vai ūdens vidē mīkstmiešus bez oficiālā dienesta atļaujas neizved no saimniecības, audzēšanas zonas vai apsaimniekotajām dabīgajām gultnēm, vai attīrīšanas centriem, vai glabāšanas tvertnēm, no kurām ūdens noplūst jūrā.3. Ja 2. punkta a) apakšpunktā minētajā izmeklēšanā neizdodas pierādīt patogēna klātbūtni, tad 2. punkta b) apakšpunktā minētos ierobežojumus atceļ.4. Ja 2. punktā minētajā izmeklēšanā konstatē tādu patogēnu, kas izraisa novēroto virsnormas mirstību un kas var būt šīs mirstības cēlonis, vai kādu 4. pantā minēto slimību patogēnu, tad oficiālajam dienestam jāizdara epizootiskā izmeklēšana, lai noteiktu inficēšanās ceļu un noskaidrotu, vai mīkstmieši pirms novērotās virsnormas mirstības ir izvesti no saimniecības, audzēšanas zonas vai apsaimniekotajām dabīgajām gultnēm atkārtotai iegremdēšanai vai izklāšanai citur.Ja epizootiskajā izmeklēšanā konstatē, ka slimība vienā vai vairākās saimniecībās, audzēšanas zonās vai apsaimniekotajās dabīgajās gultnēs ir izplatījusies, inter alia pārvietojot mīkstmiešus, tad piemēro 2. punkta noteikumus.Tomēr, atkāpjoties no Direktīvas 91/67/EEK 3. panta 1. punkta c) apakšpunkta, oficiālais dienests teritorijā, kas ir tā kompetencē, var atļaut pārvietot dzīvas gliemenes uz citām saimniecībām, audzēšanas zonām vai apsaimniekotajām dabīgajām gultnēm, kas ir inficētas ar to pašu slimību.Vajadzības gadījumā 10. pantā noteiktajā kārtībā var lemt par attiecīgiem turpmākiem pasākumiem.5. Oficiālais dienests nodrošina, ka par visiem novērotiem virsnormas mirstības gadījumiem, kuri saistīti ar patogēnu, par visiem veiktajiem situācijas analīzes un kontroles pasākumiem un par mirstības cēloni tūlīt informē Komisiju un pārējās dalībvalstis.6. pants1. Paraugu ņemšanu un laboratorijas pārbaudi, lai noteiktu gliemeņu virsnormas mirstības cēloni, izdara ar metodēm, kas ieviestas saskaņā ar 10. pantā noteikto kārtību.2. Dalībvalstis nodrošina, lai katrā dalībvalstī būtu izraudzīta etalonlaboratorija ar aprīkojumu un ekspertiem, kas dod iespēju izdarīt 1. punktā minēto pārbaudi.3. Atkāpjoties no 2. punkta, dalībvalstis, kurām nav minētajā jomā kompetentas valsts laboratorijas, var izmantot minētajā jomā kompetentas citas dalībvalsts laboratorijas pakalpojumus.4. Saraksts, kurā uzskaitītas dalībvalstu etalonlaboratorijas gliemeņu slimībām, ietverts C pielikumā.5. Dalībvalstu etalonlaboratorijas sadarbojas ar Kopienas etalonlaboratoriju, kas minēta 7. pantā.7. pants1. Kopienas etalonlaboratorija gliemeņu slimībām norādīta A pielikumā.2. Neierobežojot 1990. gada 26. jūnija Lēmumu 90/424/EEK [5] par izdevumiem veterinārajā jomā un jo īpaši tā 28. pantu, 1. punktā minētās laboratorijas funkcijas un pienākumi noteikti B pielikumā.8. pants1. Ciktāl vajadzīgs, lai nodrošinātu šīs direktīvas vienādu piemērošanu, Komisijas eksperti var izdarīt pārbaudes uz vietas. Tādā gadījumā tie izdara nediskriminējošas izlases veida pārbaudes, lai nodrošinātu, ka kompetentā iestāde pārrauga atbilstību šīs direktīvas prasībām.Komisija informē dalībvalstis par šo pārbaužu rezultātiem.2. Pārbaudes, kas minētas 1. punktā, izdara, sadarbojoties ar kompetento iestādi.3. Dalībvalsts, kuras teritorijā notiek pārbaude, sniedz ekspertiem visu palīdzību, kas tiem vajadzīga, lai izpildītu uzdevumu.4. Sīki izstrādātus noteikumus šā panta piemērošanai pieņem 10. pantā noteiktajā kārtībā.9. pantsA pielikumu pēc vajadzības groza Padome, lemjot ar kvalificētu balsu vairākumu pēc Komisijas priekšlikuma.B, C un D pielikumu pēc vajadzības var grozīt 10. pantā noteiktajā kārtībā.10. pants1. Ja jāievēro šajā pantā noteiktā kārtība, tad jautājumus izskatīšanai tūlīt nodod Pastāvīgajai veterinārijas komitejai (še turpmāk "komiteja"), kas izveidota ar Lēmumu 68/361/EEK [6], tās priekšsēdētājs pēc savas ierosmes vai pēc kādas dalībvalsts lūguma.2. Komisijas pārstāvis iesniedz Komitejai veicamo pasākumu projektu. Komiteja sniedz atzinumu par projektu termiņā, ko priekšsēdētājs var noteikt atkarībā no jautājuma steidzamības. Atzinumu sniedz ar balsu vairākumu, kas Līguma 148. panta 2. punktā noteikts attiecībā uz lēmumiem, kuri Padomei jāpieņem pēc Komisijas priekšlikuma. Dalībvalstu pārstāvju balsis komitejā vērtē, kā noteikts minētajā pantā. Priekšsēdētājs nebalso.3. a) Komisija pieņem paredzētos pasākumus, ja tie ir saskaņā ar komitejas atzinumu.b) Ja paredzētie pasākumi nav saskaņā ar komitejas atzinumu vai atzinums nav sniegts, tad Komisija tūlīt iesniedz Padomei ierosinājumu par veicamajiem pasākumiem. Padome pieņem lēmumu ar kvalificētu balsu vairākumu.Ja pēc triju mēnešu termiņa beigām no jautājuma nodošanas izskatīšanai Padomei tā nav pieņēmusi lēmumu, tad lēmumu par priekšlikumā ietvertajiem pasākumiem pieņem Komisija, ja vien Padome ar vienkāršu balsu vairākumu nepieņem lēmumu pret minētajiem pasākumiem.11. pantsVēlākais līdz 1999. gada 31. decembrim Komisija kopā ar priekšlikumiem par grozījumiem iesniedz Padomei ziņojumu, kas sastādīts, vajadzības gadījumā apspriežoties ar Zinātnisko veterināro komiteju, ņemot vērā pieredzi, kura gūta, piemērojot šo direktīvu, un tehnikas un zinātnes attīstību.Padome par katru šādu priekšlikumu pieņem lēmumu ar kvalificētu balsu vairākumu.12. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai līdz 1997. gada 1. jūnijam izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem šos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka metodes, kā izdarīt šādas atsauces.2. Tomēr no 1. punktā noteiktās dienas dalībvalstis saskaņā ar līguma vispārīgajiem noteikumiem var uzturēt spēkā vai piemērot savai produkcijai stingrākus noteikumus nekā šajā direktīvā noteiktos. Dalībvalstis informē Komisiju par šādiem pasākumiem.3. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus galvenos savu tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.13. pantsŠī direktīva stājas spēkā 20. dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.14. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1995. gada 22. decembrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsL. Atienza Serna[1] OV C 285, 13.10.1994., 9. lpp.[2] OV C 109, 1.5.1995., 2. lpp.[3] OV L 46, 19.2.1991., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 95/22/EK (OV L 243, 11.10.1995., 1. lpp.).[4] Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīva 91/492/EEK, kurā noteikti sanitārie nosacījumi dzīvu gliemeņu audzēšanai un laišanai tirgū (OV L 268, 24.9.1991., 1. lpp.). Direktīvā grozījumi izdarīti ar 1994. gada Pievienošanās aktu.[5] OV L 224, 18.8.1990., 19. lpp. Lēmumā jaunākie grozījumi izdarīti ar Lēmumu 94/370/EK (OV L 168, 2.7.1994., 31. lpp.).[6] OV L 255, 18.10.1968., 23. lpp.--------------------------------------------------A PIELIKUMSKOPIENAS ETALONLABORATORIJA GLIEMEŅU SLIMĪBĀMIFREMERBoîte Postale 13317390La TrembladeFrancija--------------------------------------------------B PIELIKUMSKOPIENAS GLIEMEŅU SLIMĪBU ETALONLABORATORIJAS FUNKCIJAS UN PIENĀKUMIKopienas etalonlaboratorijas funkcijas un pienākumi ir šādi:1) apspriežoties ar Komisiju, koordinēt gliemeņu slimību diagnostikas metožu lietošanu dalībvalstīs, jo īpaši:a) izveidojot un saglabājot attiecīgo patogēnu histoloģisko preparātu, celmu vai izolātu krājumu, kas ir pieejams apstiprinātām laboratorijām dalībvalstīs;b) organizējot periodiskas salīdzinošās pārbaudes vai diagnostiku Kopienas līmenī;c) krājot un salīdzinot datus un informāciju, kas attiecas uz diagnostikas metodēm, kuras lieto Kopienā, un pārbaužu rezultātiem;d) raksturojot patogēnu izolātus ar pašām jaunākajām un piemērotākajām metodēm, kas dod pilnīgāku izpratni par slimības epizootioloģiju;e) neatpaliekot no attiecīgo slimību kontroles, epizootoloģijas un profilakses attīstības visā pasaulē;f) saglabājot pieredzi attiecīgo slimību patogēnu jomā, lai varētu noteikt ātru diferenciāldiagnozi;2) aktīvi palīdzēt slimību uzliesmojumu diagnostikā dalībvalstīs, pieņemot patogēnu izolātus diagnozes apstiprināšanai, raksturošanai un epizootiskai izpētei;3) veicināt laboratorijas diagnostikas ekspertu apmācību un papildu izglītību, ievērojot diagnostikas metožu saskaņošanu visā Kopienā;4) eksotisko slimību diagnostikas metožu jomā sadarboties ar kompetentajām laboratorijām trešās valstīs, kur attiecīgās slimības ir izplatītas.--------------------------------------------------C PIELIKUMSDALĪBVALSTU GLIEMEŅU SLIMĪBU ETALONLABORATORIJASVācijā: | Bundesforschungsanstalt für Viruskrankheiten der Tiere Anstaltsteil Insel Riems D-0-2201 Insel Riems Vācija |Spānijā: | Instituto de investigactiones marinas del C.S.I.C. C/Eduardo Cabello, No 6 36208 Vigo(Pontevedra)Spānija |Francijā: | IFREMER Boîte postale 133 17390 La Tremblade Francija |Grieķijā: | Κέντρο Κτηνιατριχών Ιδρυμάτων Θεσσαλονίχης Ινστιτούτο Λοιμωδών χαι Περαστιχών Νοσημάτων Τμήμα Παθολογίας Υδροβίων Οργανισμών 26ης Οχτωβρίου 80 54627 Οεσσλονίχη Grieķija |Īrijā: | Fisheries Research Centre Abbotstown Casdeknock Dublin 15 Īrija |Itālijā: | Istituto zooprofilattico sperimentale delle Venezie Sezione diagnostica di Basaldella di Campofornido Laboratorio di Ittiopatologia Via della Roggia, 92 33030 Basaldella di Campoformido(UD)Itālija |Nīderlandē: | Rijksinstituut voor visserijonderzoek (RIVO-DLO) Haringkade 1 Postbus 68 1970 AB IJmuiden Nīderlande |Apvienotajā Karalistē: | Fish Diseases Laboratory The Nothe Weymouth Dorset DT4 8UB Apvienotā Karaliste The Marine Laboratory PO box 101 Victoria Road Aberdeen AB9 8DB Apvienotā Karaliste |--------------------------------------------------D PIELIKUMSSlimības | Patogēni | Uzņēmīgās sugas |Haplosporidiosis | Haplosporidium nelsoni | Crassostrea virginica |Haplosporidium costale | Crassostrea virginica |Perkinosis | Perkinsus marinus | Crassostrea virginica |Perkinsus olseni | Haliotis rubra |H. Laevigata |Mikrokytosis | Mikrokytos mackini | Crassostrea gigas |O. edulis |O. puelchana |O. denselomellosa |Tiostrea chilensis |Mikrokytos roughleyi | Saccostrea commercialis |Iridovirosis | Oyster velar virus | Crassostrea gigas |Marteiliosis | Marteilia sidneyi | Saccostrea commercialis |--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 2005/86/EK ( 2005. gada 5. decembris ), ar ko groza I pielikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2002/32/EK par nevēlamām vielām dzīvnieku barībā attiecībā uz kamfehloru   (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               6.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 318/16

         KOMISIJAS DIREKTĪVA 2005/86/EK
   (2005. gada 5. decembris),
   ar ko groza I pielikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2002/32/EK par nevēlamām vielām dzīvnieku barībā attiecībā uz kamfehloru
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. maija Direktīvu 2002/32/EK par nevēlamām vielām dzīvnieku barībā (1), un jo īpaši tās 8. panta 1. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Direktīvā 2002/32/EK noteikts, ka dzīvnieku barībā ir aizliegts lietot produktus, kuros nevēlamo vielu koncentrācija pārsniedz I pielikumā noteikto maksimālo pieļaujamo koncentrāciju.

               (2)

               Pēc Direktīvas 2002/32/EK pieņemšanas Komisija paziņoja, ka minētās direktīvas I pielikuma noteikumi tiks pārskatīti, ņemot vērā jaunākos zinātnisko riska novērtējumu datus un ņemot vērā aizliegumu jebkādā veidā atšķaidīt inficētus, prasībām neatbilstošus produktu, kas paredzēti dzīvnieku barošanai.

               (3)

               Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes (EFSA) zinātnes ekspertu grupa jautājumos, kas saistīti ar piesārņojumu pārtikas apritē, pēc Komisijas pieprasījuma 2005. gada 2. februārī pieņēma atzinumu par kamfehloru kā par nevēlamu vielu dzīvnieku barībā.

               (4)

               Kamfehlors ir nesistēmisks insekticīds, kura lietošana pasaulē pārsvarā ir pārtraukta. Kamfehlora maisījumiem ir sarežģīts sastāvs, kurā noteiktas vismaz 202 atšķirīgas radniecīgas vielas. Kamfehlora noturības un ķīmisko īpašību dēļ tas joprojām ir sastopams vidē.

               (5)

               Lai arī vairāku radniecīgo vielu, piemēram, CHB 32, kas ir galvenā sastāvdaļa tehniskos maisījumos, biotransformācija notiek salīdzinoši ātri, citas radniecīgās vielas, piemēram, CHB 26, 50 un 62, ir noturīgākas, un pārtikas apritē norisinās ievērojama šo vielu bioakumulācija. Radniecīgās vielas CHB 26, 50 un 62 varētu izmantot kā piesārņojuma ar kamfehloru indikatorus. CHB 32 kā indikatora klātbūtne liecina par to, ka piesārņojums noticis nesen, un šo rādītāju varētu iekļaut monitoringa programmās iespējamu nelikumību noteikšanai.

               (6)

               Galvenie kamfehlora iedarbības avoti uz dzīvniekiem ir zivju eļļa un zivju milti. Zivju barībā (jo īpaši plēsīgajām sugām) var būt ievērojams zivju miltu un zivju eļļas daudzums. Citu dzīvnieku barībā zivju miltus izmanto nedaudz, līdz ar to vielas iedarbības iespējas caur barību ir mazākas.

               (7)

               Zivis ir visjutīgākās attiecībā uz kamfehlora izraisītu intoksikāciju. Pastāv liela kamfehlora pārnešanas iespēja ar trekno zivju audiem, ko lieto pārtikā, bet iespējas to pārnest ar citiem lauksaimniecības dzīvniekiem ir mazākas. Zivis, jo īpaši lipīdiem bagāto sugu zivis, ir galvenais avots vielas iedarbībai uz cilvēku, kamēr citi avoti ir mazāk nozīmīgi.

               (8)

               Ir lietderīgi aizstāt vispārējo maksimālo pieļaujamo kamfehlora koncentrāciju, kas attiecībā uz visu veidu barību ir spēkā patlaban, ar maksimālo pieļaujamo kamfehlora koncentrāciju zivju eļļai, zivju miltiem un zivju barībai, lai nodrošinātu to, ka šie produkti neapdraud cilvēka veselību un dzīvnieku veselību. Barības nekaitīguma pakāpe ir paaugstināta, ievērojami samazinot pieļaujamo vielas koncentrāciju zivju barībā, ko izbaro tieši, un barības nekaitīgumam būtu jāuzlabojas, mērķtiecīgi kontrolējot to, kā tiek izlietoti produkti, kas paredzēti dzīvnieku barošanai un kas atzīti par galveno kamfehlora iedarbības avotu.

               (9)

               Spēkā esošā vispārējā maksimālā pieļaujamā koncentrācija kamfehloram neatspoguļo pašreizējo parasto fona piesārņojuma līmeni zivju eļļā. Ir lietderīgi noteikt maksimālo pieļaujamo koncentrāciju zivju eļļā, ņemot vērā fona līmeni, kas neapdraud dzīvnieku un sabiedrības veselību. Maksimālā pieļaujamā koncentrācija ir jāpārskata, ņemot vērā vajadzību pēc plašākas atsārņošanas procedūru piemērošanas.

               (10)

               Tādēļ Direktīva 2002/32/EK ir attiecīgi jāgroza.

               (11)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgās komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 2002/32/EK I pielikumu groza saskaņā ar šīs direktīvas pielikumu.
   2. pants
   1.   Dalībvalstīs ne vēlāk kā divpadsmit mēnešus pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara Komisijai zināmus minēto tiesību aktu noteikumus un minēto aktu un šīs direktīvas atbilstības tabulu.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāmas šādas atsauces.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   3. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   4. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2005. gada 5. decembrī

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Markos KYPRIANOU

      (1)  OV L 140, 30.5.2002., 10. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2005/8/EK (OV L 27, 29.1.2005., 44. lpp.).

      PIELIKUMS
      Direktīvas 2002/32/EK I pielikumu groza, tekstu 19. ailē (Kamfehlors (toksafēns)) aizstājot ar šādu:

                     Nevēlamas vielas

                     Dzīvnieku barībai paredzēti produkti

                     Maksimālais saturs mg/kg (ppm) attiecībā uz barību ar mitruma saturu 12 %

                     (1)

                     (2)

                     (3)

                                 “19.

                                 Kamfehlors (toksafēns) – radniecīgo indikatorvielu CHB 26, 50 un 62 (1) summa

                                 —

                                 Zivis, citi ūdens dzīvnieki, to produkti un blakusprodukti, izņemot zivju eļļu

                     0,02

                                 —

                                 Zivju eļļa (2)

                     0,2

                                 —

                                 Zivju barība (2)

                     0,05

         (1)  Numurēšanas sistēma atbilstoši Parlar, liekot priekšā vai nu “CHB”, vai “Parlar #”

                  —

                  :

                  CHB 26

                  :

                  2-endo,3-ekso,5-endo,6-ekso,8,8,10,10-oktohlorbornāns

                  —

                  :

                  CHB 50

                  :

                  2-endo,3-ekso,5-endo,6-ekso,8,8,9,10,10-nonahlorbornāns

                  —

                  :

                  CHB 62

                  :

                  2,2,5,5,8,9,9,10,10-nonahlorbornāns

         (2)  Šīs koncentrācijas līdz 2007. gada 31. decembrim pārskatīs, lai samazinātu maksimālo pieļaujamo koncentrāciju.”


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2005/35/EK (2005. gada 7. septembris) par kuģu radīto piesārņojumu un par sankciju ieviešanu par pārkāpumiem

text:
               30.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 255/11

      EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA 2005/35/EK
   (2005. gada 7. septembris)
   par kuģu radīto piesārņojumu un par sankciju ieviešanu par pārkāpumiem
   EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 80. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,
   ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
   apspriedušies ar Reģionu komiteju,
   saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru (2),
   tā kā:

               (1)

               Kopienas jūrniecības drošības politikas mērķis ir sasniegt augsta līmeņa drošību un vides aizsardzību, un tās pamatā ir izpratne par to, ka visas puses, kas iesaistītas preču pārvadājumos pa jūru, ir atbildīgas par to, lai Kopienas ūdeņos izmantotie kuģi atbilstu spēkā esošajiem noteikumiem un standartiem.

               (2)

               Materiālie standarti piesārņojošu vielu noplūdēm no kuģiem visās dalībvalstīs ir balstīti uz Marpol 73/78 Konvenciju; tomēr šos noteikumus ikdienā neievēro ļoti liels skaits kuģu, kas kuģo Kopienas ūdeņos, un netiek veikti nekādi pasākumi stāvokļa labošanai.

               (3)

                  Marpol 73/78 īstenošana parāda nesakritības starp dalībvalstīm, un tādēļ ir nepieciešams Kopienas līmenī saskaņot Marpol 73/78 īstenošanu; būtiskas atšķirības saskatāmas jo īpaši dalībvalstu praksē attiecībā uz sankciju piemērošanu par piesārņojošu vielu noplūdi no kuģiem.

               (4)

               Preventīvi pasākumi ir Kopienas jūrniecības drošības politikas sastāvdaļa, nodrošinot saikni starp katras ar piesārņojošu vielu pārvadāšanu pa jūru saistītās puses atbildību un sankciju piemērošanu; tādēļ, lai panāktu efektīvu vides aizsardzību, ir vajadzīgas efektīvas, preventīvas un samērīgas sankcijas.

               (5)

               Šajā nolūkā ir būtiski tuvināt, izmantojot atbilstošus juridiskus instrumentus, spēkā esošās tiesību normas, jo īpaši attiecībā uz precīzām attiecīgo pārkāpumu definīcijām, izņēmuma gadījumiem, minimuma noteikumiem par sankcijām, atbildību un jurisdikciju.

               (6)

               Šo direktīvu papildina sīki izstrādāti noteikumi par noziedzīgiem nodarījumiem un sankcijām, kā arī citi noteikumi, kas paredzēti Padomes 2005. gada 12. jūlija Pamatlēmumā 2005/667/TI par krimināltiesiskās sistēmas stiprināšanu, lai īstenotu tiesību aktus pret kuģu radīto piesārņojumu (3).

               (7)

               Ne starptautiskais režīms, kas paredz civiltiesisko atbildību un kompensāciju par naftas piesārņojumu, nedz arī starptautiskais režīms attiecībā uz citu bīstamu vai kaitīgu vielu piesārņojumu nenodrošina pietiekamu preventīvu iedarbību, lai atturētu bīstamu kravu pārvadāšanā iesaistītās puses no standartiem neatbilstošas prakses; nepieciešamo preventīvo iedarbību var panākt, vienīgi ieviešot sankcijas, kuras piemēro jebkurai personai, kas izraisa jūras piesārņošanu vai iesaistās tajā; sankcijas būtu jāpiemēro ne tikai kuģu īpašniekiem vai kuģa kapteinim, bet arī kravas īpašniekam, klasificēšanas sabiedrībai vai jebkurai citai iesaistītai personai.

               (8)

               Kuģu radīta piesārņojošu vielu noplūde būtu jāuzskata par pārkāpumu, ja tas izdarīts ar nodomu, aiz neuzmanības vai rupjas nolaidības. Šos pārkāpumus uzskata par noziedzīgiem nodarījumiem saskaņā ar Pamatlēmumu 2005/667/TI, ar ko papildina šo direktīvu, un minētajā pamatlēmumā noteiktajos apstākļos.

               (9)

               Sankcijas par piesārņojošu vielu noplūdi no kuģiem nav saistītas ar iesaistīto pušu civiltiesisko atbildību, un tādējādi uz tām neattiecas nekādi noteikumi par civiltiesiskās atbildības ierobežojumiem vai pārnešanu, kā arī tās neierobežo pietiekamu kompensāciju piesārņojuma gadījumā cietušajiem.

               (10)

               Ir nepieciešama turpmāka efektīva sadarbība starp dalībvalstīm, lai nodrošinātu to, ka piesārņojošu vielu noplūde no kuģiem tiek pamanīta laikus un ka pārkāpēji tiek identificēti. Šī iemesla dēļ Eiropas Jūras drošības aģentūrai, kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 27. jūnija Regulu (EK) Nr. 1406/2002 (4) ir vadošā loma darbā ar dalībvalstīm, lai attīstītu tehniskos risinājumus un sniegtu tehnisko palīdzību saistībā ar šīs direktīvas īstenošanu, kā arī attiecībā uz atbalsta sniegšanu Komisijai visu tai uzticēto uzdevumu izpildē, lai nodrošinātu efektīvu šīs direktīvas īstenošanu.

               (11)

               Lai uzlabotu jūras piesārņojuma novēršanu un apkarošanu, būtu jārada saskaņotība starp piemērošanas iestādēm, tādām kā dalībvalstu krasta apsardzes dienesti. Šajā sakarā Komisijai būtu jāveic priekšizpēte par Eiropas krasta apsardzi, pievēršoties piesārņojuma novēršanai un reaģēšanai uz to un skaidri norādot izmaksas un ieguvumus. Pēc šīs priekšizpētes vajadzības gadījumā sagatavo priekšlikumu par Eiropas krasta apsardzi.

               (12)

               Ja ir skaidrs un objektīvs pierādījums, ka ir notikusi noplūde, kas izraisījusi lielu postījumu vai liela postījuma draudus, dalībvalstīm būtu jāiesniedz šī lieta savām kompetentajām iestādēm, lai tiktu sāktas procedūras saskaņā ar 220. pantu ANO 1982. gada Konvencijā par jūras tiesībām.

               (13)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/59/EK par ostas iekārtām, kas paredzētas kuģu atkritumu un kravu atlieku uzņemšanai (5), un šīs direktīvas piemērošana ir galvenais instruments pasākumu kompleksā kuģu radītā piesārņojuma novēršanai.

               (14)

               Šīs direktīvas īstenošanai vajadzīgie pasākumi būtu jāpieņem saskaņā ar Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmumu 1999/468/EK, ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību (6).

               (15)

               Ņemot vērā to, ka šīs direktīvas mērķus - proti, kuģu izraisīta piesārņojuma starptautisko standartu iekļaušanu Kopienas tiesību aktos un sankciju ieviešanu, ietverot gan krimināltiesiskas, gan administratīvas sankcijas, par minēto noteikumu pārkāpšanu, lai sasniegtu augsta līmeņa drošību un vides aizsardzību jūras pārvadājumu jomā - nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, un ka tāpēc šos mērķus var labāk sasniegt Kopienas līmenī, Kopiena var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā direktīvā paredz vienīgi tos pasākumus, kas vajadzīgi šo mērķu sasniegšanai.

               (16)

               Šī direktīva pilnībā ievēro Eiropas Savienības Pamattiesību hartu; visām personām, ko tur aizdomās par pārkāpuma izdarīšanu, ir jāgarantē taisnīga un objektīva uzklausīšana, un sankcijām jābūt samērīgām,

         IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Mērķis
   1.   Šīs direktīvas mērķis ir kuģu radītā piesārņojuma starptautiskos standartus iekļaut Kopienas tiesībās un nodrošināt to, ka personām, kas ir atbildīgas par noplūdēm, piemēro atbilstīgas sankcijas saskaņā ar 8. pantu, lai uzlabotu kuģošanas drošību un sekmētu jūras vides aizsardzību no kuģu radītā piesārņojuma.
   2.   Šī direktīva neliedz dalībvalstīm noteikt stingrākus pasākumus pret kuģu radīto piesārņojumu saskaņā ar starptautiskajām tiesībām.
   2. pants
   Definīcijas
   Šajā direktīvā:

               1.

               “Marpol 73/78” ir Starptautiskā konvencija par kuģu radītā piesārņojuma novēršanu (1973.) un tās 1978. gada protokols to jaunākajā redakcijā.

               2.

               “Piesārņojošas vielas” ir vielas, kas minētas Marpol 73/78 I pielikumā (nafta) un II pielikumā (neiepakotas kaitīgas šķidras vielas).

               3.

               “Noplūde” ir jebkādā veidā no kuģa izdarīta izvadīšana jūrā, kā minēts Marpol 73/78 2. pantā.

               4.

               “Kuģis” ir jebkura veida jūras kuģis, kas darbojas jūras vidē, neatkarīgi no tā karoga, tostarp kuģi ar zemūdens spārniem, kuģi uz gaisa spilveniem, zemūdens kuģi un peldošie kuģi.

         3. pants
   Piemērošanas joma
   1.   Šo direktīvu saskaņā ar starptautiskajām tiesībām piemēro attiecībā uz piesārņojošu vielu noplūdi:

               a)

               dalībvalstu iekšējos ūdeņos, tostarp ostās, ciktāl ir piemērojams Marpol režīms;

               b)

               dalībvalstu teritoriālajos ūdeņos;

               c)

               starptautiskai kuģošanai izmantotajos jūras šaurumos, ievērojot tranzīta režīmu, kā noteikts III. daļas 2. iedaļā 1982. gada ANO Konvencijā par jūras tiesībām, tiktāl, ciktāl šādi jūras šaurumi ir kādas dalībvalsts jurisdikcijā;

               d)

               kādas dalībvalsts ekskluzīvā ekonomiskajā zonā vai līdzvērtīgā zonā, kas izveidota saskaņā ar starptautiskajām tiesībām; un

               e)

               atklātā jūrā.

         2.   Šo direktīvu piemēro piesārņojošu vielu noplūdei no visiem kuģiem neatkarīgi no to karoga, izņemot visus karakuģus, jūras kara palīgkuģus vai citus kuģus, kas pieder kādai valstij vai ko kāda valsts attiecīgajā laikā ekspluatē un izmanto tikai nekomerciālos valsts nolūkos.
   4. pants
   Pārkāpumi
   Dalībvalstis nodrošina to, ka piesārņojošo vielu noplūdi no kuģiem visās 3. panta 1. punktā minētajās teritorijās uzskata par pārkāpumu, ja tas izdarīts ar nodomu, aiz neuzmanības vai rupjas nolaidības. Šos pārkāpumus uzskata par noziedzīgiem nodarījumiem saskaņā ar Pamatlēmumu 2005/667/TI, ar ko papildina šo direktīvu, un minētajā pamatlēmumā noteiktajos apstākļos.
   5. punkts
   Izņēmumi
   1.   Piesārņojošu vielu noplūdi jebkurā no 3. panta 1. punktā minētajam teritorijām neuzskata par pārkāpumu, ja tā atbilst nosacījumiem, kas noteikti Marpol 73/78 I pielikuma 9., 10., 11.a) vai 11.c) noteikumā vai II pielikuma 5., 6.a) vai 6.c) noteikumā.
   2.   Piesārņojošu vielu noplūdi 3. panta 1. punkta c), d) un e) apakšpunktos minētajās teritorijās neuzskata par pārkāpumu, par kuru atbildīgs īpašnieks, kapteinis vai apkalpe, kas rīkojas pēc kapteiņa pavēles, ja tā atbilst nosacījumiem, kas noteikti Marpol 73/78 I pielikuma 11.b) noteikumā un II pielikuma 6.b) noteikumā.
   6. pants
   Īstenošanas pasākumi attiecībā uz kuģiem dalībvalstu ostās
   1.   Ja neatbilstība standartiem vai kāda informācija rada aizdomas, ka kuģis, kas labprātīgi atrodas kādas dalībvalsts ostā vai ārzonas terminālā, ir iesaistījies vai iesaistās piesārņojošu vielu noplūdē jebkurā no 3. panta 1. punktā minētajām teritorijām, attiecīgā dalībvalsts nodrošina atbilstīgas pārbaudes veikšanu saskaņā ar tās tiesību aktiem, ņemot vērā attiecīgas Starptautiskās Jūrniecības organizācijas (IMO) pamatnostādnes.
   2.   Tiktāl, ciktāl 1. punktā minētā pārbaude atklāj faktus, kas varētu norādīt uz pārkāpumu 4. panta nozīmē, par to informē attiecīgās dalībvalsts kompetentās iestādes un karoga valsts iestādes.
   7. pants
   Piekrastes valstu īstenošanas pasākumi attiecībā uz tranzītkuģiem
   1.   Ja piesārņojošu vielu iespējama noplūde notiek teritorijā, kas minēta 3. panta 1. punkta b), c), d) un e) apakšpunktā, un ja kuģis, kuru tur aizdomās par šo noplūdi, nepiestāj dalībvalsts ostā, kurai ir informācija par iespējamo noplūdi, piemēro šādus noteikumus:

               a)

               ja nākamā osta, kurā kuģis piestāj, ir kādā citā dalībvalstī, attiecīgās dalībvalstis, cieši sadarbojoties, veic pārbaudes, kas minētas 6. panta 1. punktā, un lemj par atbilstīgiem pasākumiem attiecībā uz šādu noplūdi;

               b)

               ja nākamā osta, kurā kuģis piestāj, ir tādas valsts osta, kas nav Kopienas dalībvalsts, dalībvalstij jāveic vajadzīgie pasākumi, lai nodrošinātu, ka nākamā osta, kurā kuģis piestāj, ir informēta par iespējamo noplūdi, un tai jālūdz nākamās ostas valsts veikt atbilstīgus pasākumus attiecībā uz šādu noplūdi.

         2.   Ja ir skaidrs un objektīvs pierādījums, ka kuģis, kas kuģo 3. panta 1. punkta b) vai d) apakšpunktā minētajā teritorijā, ir izdarījis pārkāpumu 3. panta 1. punkta d) apakšpunktā minētajā teritorijā, un veicis noplūdi, kas izraisījusi lielu postījumu vai liela postījuma draudus attiecīgās dalībvalsts piekrastei vai saistītam interešu objektam, vai jebkuriem 3. panta 1. punkta b) vai d) apakšpunktā minētajiem resursiem, tad atbilstīgi ANO 1982. gada Konvencijas par jūras tiesībām XII daļas 7. iedaļai un ar nosacījumu, ka pierādījumi to apstiprina, valsts iesniedz šo lietu savai kompetentajai iestādei, lai atbilstīgi attiecīgās valsts tiesību aktiem tiktu uzsāktas juridiskās procedūras, tostarp kuģa aizturēšana.
   3.   Visos gadījumos informē karoga valsts iestādes.
   8. pants
   Sankcijas
   1.   Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka par pārkāpumiem 4. panta nozīmē piemēro efektīvas, samērīgas un preventīvas sankcijas, kas var ietvert krimināltiesiskas vai administratīvas sankcijas.
   2.   Katra dalībvalsts veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka 1. punktā minētās sankcijas piemēro jebkurai personai, kas ir atzīta par atbildīgu par pārkāpumu 4. panta nozīmē.
   9. pants
   Atbilstība starptautiskajām tiesībām
   Dalībvalstis piemēro šo direktīvu bez jebkādas formālas vai faktiskas ārzemju kuģu diskriminācijas un saskaņā ar attiecīgajiem starptautisko tiesību aktiem, tostarp ar ANO 1982. gada Konvencijas par jūras tiesībām XII daļas 7. iedaļu, un tās nekavējoties informē kuģa karoga valsti un jebkuru citu iesaistītu valsti par pasākumiem, kas veikti saskaņā ar šo direktīvu.
   10. pants
   Papildu pasākumi
   1.   Piemērojot šo direktīvu, dalībvalstis un Komisija sadarbojas, attiecīgos gadījumos, ciešā saziņā ar Eiropas Jūras drošības aģentūru un ņemot vērā rīcības programmu, kas paredzēta nejauša vai apzināta jūras piesārņojuma gadījumā un izveidota ar Lēmumu Nr. 2850/2000/EK (7), un, attiecīgos gadījumos, Direktīvas 2000/59/EK īstenošanu, lai:

               a)

               izstrādātu informācijas sistēmas, kas nepieciešamas šīs direktīvas efektīvai īstenošanai;

               b)

               izveidotu kopīgu praksi un pamatnostādnes, pamatojoties uz jau esošu starptautiska mēroga praksi un pamatnostādnēm, jo īpaši attiecībā uz:

                           —

                           to kuģu uzraudzību un ātru identifikāciju, kuri nopludina piesārņojošas vielas, pārkāpjot šo direktīvu, tostarp vajadzības gadījumā attiecībā uz uzraudzības ierīcēm uz kuģa;

                           —

                           uzticamām metodēm, kā noteikt kāda konkrēta kuģa piesārņojošas vielas jūrā; un

                           —

                           šīs direktīvas efektīvu īstenošanu.

         2.   Eiropas Jūras drošības aģentūra saskaņā ar tās uzdevumiem, kas noteikti Regulā (EK) Nr. 1406/2002:

               a)

               strādā ar dalībvalstīm, lai attīstītu tehniskos risinājumus un sniegtu tehnisko palīdzību saistībā ar šīs direktīvas īstenošanu tādos pasākumos, kā noplūžu atklāšana, izmantojot satelītnovērošanu un uzraudzību;

               b)

               palīdz Komisijai šīs direktīvas īstenošanā, ja nepieciešams, arī apmeklējot dalībvalstis saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1406/2002 3. pantu.

         11. pants
   Priekšizpēte
   Komisija līdz 2006. gada beigām iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei priekšizpētes materiālus par Eiropas krasta apsardzi, pievēršoties piesārņojuma novēršanai un reaģēšanai uz to un skaidri norādot izmaksas un ieguvumus.
   12. pants
   Ziņošana
   Ik pēc trim gadiem dalībvalstis iesniedz Komisijai ziņojumu par to, kā kompetentās iestādes piemēro šo direktīvu. Pamatojoties uz šiem ziņojumiem, Komisija iesniedz Kopienas ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei. Šajā ziņojumā Komisija, inter alia, izvērtē to, ciktāl būtu vēlams pārskatīt vai paplašināt šīs direktīvas piemērošanas jomu. Tajā arī apraksta attiecīgās judikatūras attīstību dalībvalstīs un izskata iespēju izveidot publisku datu bāzi, kurā apkopota šāda judikatūra.
   13. pants
   Komitejas procedūra
   1.   Komisijai palīdz Kuģošanas drošības un kuģu radītā piesārņojuma novēršanas komiteja (COSS), kas izveidota ar 3. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 5. novembra Regulā (EK) Nr. 2099/2002 (8).
   2.   Ja ir atsauce uz šo pantu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5. un 7. pantu, ņemot vērā tā 8. pantu.
   Lēmuma 1999/468/EK 5. panta 6. punktā paredzētais termiņš ir viens mēnesis.
   14. pants
   Informācijas sniegšana
   Par jebkādiem ierosinātiem pasākumiem vai citām svarīgām darbībām attiecībā uz jūras piesārņošanas novēršanu Komisija regulāri informē Komiteju, kas izveidota ar Lēmuma Nr. 2850/2000/EK 4. pantu.
   15. pants
   Grozījumu procedūra
   Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 2099/2002 5. pantu un pēc šīs direktīvas 13. pantā minētās procedūras COSS var šīs direktīvas piemērošanas jomu neattiecināt uz Marpol 73/78 grozījumiem.
   16. pants
   Īstenošana
   Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu atbilstību šai direktīvai līdz 2007. gada 1. martam, un tās par to nekavējoties informē Komisiju.
   Kad dalībvalstis pieņem šos aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāmas šādas atsauces.
   17. pants
   Stāšanās spēkā
   Šī direktīva stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   18. pants
   Adresāti
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Strasbūrā, 2005. gada 7. septembrī

            Eiropas Parlamenta vārdā —

            priekšsēdētājs

         J. BORRELL FONTELLES

            Padomes vārdā —

            priekšsēdētājs

         C. CLARKE

      (1)  OV C 220, 16.9.2003., 72. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta 2004. gada 13. janvāra Atzinums (OV C 92 E, 16.4.2004., 77. lpp.), Padomes 2004. gada 7. oktobra Kopējā nostāja (OV C 25 E, 1.2.2005., 29. lpp.), Eiropas Parlamenta 2005. gada 23. februāra Nostāja (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēta) un Padomes 2005. gada 12. jūlija Lēmums.

      (3)  Skat. šā OV 164 lpp.

      (4)  OV L 208, 5.8.2002., 1. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 724/2004 (OV L 129, 29.4.2004., 1. lpp.).

      (5)  OV L 332, 28.12.2000., 81. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2002/84/EK (OV L 324, 29.11.2002., 53. lpp.).

      (6)  OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp.

      (7)  Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmums Nr. 2850/2000/EK (2000. gada 20. decembris), ar ko izveido Kopienas sadarbības sistēmu nejaušas vai apzinātas jūras piesārņošanas jomā (OV L 332, 28.12.2000., 1. lpp.). Lēmumā grozījumi izdarīti ar Lēmumu Nr. 787/2004/EK (OV L 138, 30.4.2004., 12. lpp.).

      (8)  OV L 324, 29.11.2002., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 415/2004 (OV L 68, 6.3.2004., 10. lpp.).

      PIELIKUMS
      Atsauces nolūkos veidots Marpol 73/78 pārskats par noplūdes noteikumiem attiecībā uz naftas un kaitīgu šķidru vielu noplūdi, kā minēts 2. panta 2. punktā
      I daļa: Nafta (Marpol 73/78, I pielikums)
      Piemērojot Marpol 73/78 I pielikumu, “nafta” ir jebkura veida nafta, tostarp jēlnafta, mazuts, nosēdumi, naftas pārstrādes produkti un rafinēti produkti (izņemot petroķīmiskus produktus, uz kuriem attiecas Marpol 73/78 II pielikuma noteikumi), un “naftas maisījums” ir maisījums, kura sastāvā ir nafta.
      Izvilkums no attiecīgajiem Marpol 73/78 I pielikuma noteikumiem:

                  9. noteikums: Naftas izvadīšanas kontrole

                              1.

                              Saskaņā ar šī pielikuma 10. un 11. noteikumu un šī noteikuma 2. punktu jebkāda naftas vai naftas maisījuma izvadīšana jūrā no kuģiem, uz kuriem attiecas šis pielikums, ir aizliegta, izņemot gadījumus, ja tiek ievēroti visi šie nosacījumi:

                                          a)

                                          naftas tankkuģim, izņemot šā punkta b) apakšpunktā noteiktos gadījumus:

                                                      i)

                                                      tankkuģis neatrodas īpašā teritorijā;

                                                      ii)

                                                      tankkuģis ir vismaz 50 jūras jūdžu attālumā no tuvākās sauszemes;

                                                      iii)

                                                      tankkuģis atrodas ceļā;

                                                      iv)

                                                      tūlītēja naftas izplūdes koncentrācija nepārsniedz 30 litrus uz vienu jūras jūdzi;

                                                      v)

                                                      kopējais jūrā izvadītais naftas daudzums nepārsniedz pastāvošajiem tankkuģiem 1/15 000 no kopējā konkrētās kravas daudzuma, kuras sastāvā bija nogulsnes, un jauniem tankkuģiem 1/30 000 no kopējā konkrētās kravas daudzuma, kuras sastāvā bija nogulsnes; un

                                                      vi)

                                                      tankkuģiem darbojas naftas izplūdes uzraudzības un kontroles sistēma un noplūdes tanka ierīce, kā paredzēts šā pielikuma 15. noteikumā;

                                          b)

                                          no tāda kuģa ar bruto tilpību 400 un vairāk, kas nav naftas tankkuģis, un no mašīntelpu nosēdtilpnēm, izņemot naftas tankkuģa kravas sūkņu telpas nosēdtilpnes, ja nav naftas kravas nogulšņu piejaukuma:

                                                      i)

                                                      kuģis neatrodas īpašā teritorijā;

                                                      ii)

                                                      kuģis atrodas ceļā;

                                                      iii)

                                                      neatšķaidītas naftas daudzums notekūdenī nav lielāks par 15 daļām pret miljonu; un

                                                      iv)

                                                      kuģim darbojas (uzraudzības, kontroles un filtrācijas) iekārtas, kā noteikts šā pielikuma 16. noteikumā.

                              2.

                              Ja kuģim, kas nav naftas tankkuģis, bruto tilpība ir mazāka nekā 400 tonnu, tam atrodoties ārpus īpašās teritorijas, (karoga valsts) iestāde nodrošina to, ka tajā ir uzstādītas, ciktāl tas ir lietderīgi un saprātīgi, ierīces, kas nodrošina naftas nogulšņu uzglabāšanu uz klāja un to izvadīšanu uzkrāšanas iekārtās vai jūrā saskaņā ar šā noteikuma 1. punkta b) apakšpunktā noteiktajām prasībām.

                              3.

                              […]

                              4.

                              Šā noteikuma 1. punkts neattiecas uz tīru vai izolētu balastu vai nepārstrādātiem naftas maisījumiem, kuros neatšķaidīts naftas daudzums nepārsniedz 15 daļas uz miljonu, un kas nenāk no kravas sūkņa telpas nosēdtilpnēm un kam nav naftas kravas nogulšņu piejaukuma.

                              5.

                              Jūrā ieplūdinātās vielas nesatur ķimikālijas vai citas vielas tādā daudzumā vai koncentrācijā, kas ir bīstami jūras videi, vai ķimikālijas vai citas vielas, kas pievienotas, lai apietu šajā noteikumā izklāstītos izvadīšanas nosacījumus.

                              6.

                              Naftas nogulsnes, ko nevar izplūdināt saskaņā ar šā noteikuma 1), 2) un 4) punktu, patur uz kuģa vai izvada uzkrāšanas iekārtās.

                              7.

                              […]

                  10. noteikums: Metodes naftas piesārņojuma novēršanai no kuģiem, tiem darbojoties īpašās teritorijās

                              1.

                              Šajā pielikumā īpašās teritorijas ir Vidusjūras reģions, Baltijas jūras reģions, Melnās jūras reģions, Sarkanās jūras reģions, “Jūras līča reģions”, Adenas reģiona līcis, Antarktikas reģions un Ziemeļrietumeiropas ūdeņi, (tālāk definēti un raksturoti).

                              2.

                              Saskaņā ar šā pielikuma 11. noteikumu:

                                          a)

                                          Jebkāda naftas vai naftas maisījumu izplūdināšana jūrā no naftas tankkuģiem un jebkādiem kuģiem, kas nav naftas tankkuģi ar bruto tilpību 400 un vairāk tonnu, ir aizliegta, atrodoties īpašā teritorijā. […]

                                          b)

                                          […] Jebkāda naftas vai naftas maisījumu izplūdināšana jūrā no tādiem kuģiem ar bruto tilpību mazāk par 400 tonnām, kas nav naftas tankkuģi, ir aizliegta, atrodoties īpašā teritorijā, izņemot, ja neatšķaidītas naftas daudzums notekūdenī nepārsniedz 15 daļas uz miljonu.

                              3.

                                          a)

                                          Šā noteikuma 2) punkts neattiecas uz tīra un izolēta balasta izplūdi;

                                          b)

                                          Šā noteikuma 2) punkta a) apakšpunkts neattiecas uz attīrīta nosēdtilpnes ūdens izplūdi no mašīntelpām, ja ir ievēroti visi šie nosacījumi:

                                                      i)

                                                      nosēdtilpnes ūdens nenāk no kravas sūkņu telpas nosēdtilpnēm;

                                                      ii)

                                                      nosēdtilpnes ūdenim nav naftas kravas nogulšņu piejaukuma;

                                                      iii)

                                                      kuģis atrodas ceļā;

                                                      iv)

                                                      neatšķaidītas naftas daudzums notekūdenī nepārsniedz 15 daļas uz miljonu;

                                                      v)

                                                      kuģī darbojas naftas filtrēšanas iekārtas, kas atbilst šā pielikuma 16. noteikuma 5) punkta prasībām; un

                                                      vi)

                                                      filtrācijas sistēma ir aprīkota ar aizvaru, kas nodrošina to, ka izvadīšana tiek automātiski apturēta, kad naftas daudzums notekūdenī pārsniedz 15 daļas uz miljonu.

                              4.

                                          a)

                                          Jūrā izpludinātais šķidrums nesatur ķimikālijas vai citas vielas tādā daudzumā vai koncentrācijā, kas apdraud jūras vidi, vai ķimikālijas vai citas vielas, kas pievienotas, lai apietu šajā noteikumā izklāstītos izplūdes nosacījumus;

                                          b)

                                          Naftas nogulsnes, ko nevar izvadīt saskaņā ar šā noteikuma 2) un 3) punktu, patur uz kuģa vai izvada uzkrāšanas iekārtās.

                              5.

                              Nekas šajā noteikumā neaizliedz braucošam kuģim, kam īpašā teritorija ir tikai daļa no maršruta, veikt izvadīšanu ārpus īpašās teritorijas saskaņā ar šā pielikuma 9. noteikumu.

                              6.

                              […]

                              7.

                              […]

                              8.

                              […]

                  11. noteikums: Izņēmumi

                  Šā pielikuma 9. un 10. noteikums neattiecas uz:

                              a)

                              naftas vai naftas maisījuma izvadīšanu jūrā kuģa drošības dēļ vai lai glābtu kādam dzīvību jūrā; vai

                              b)

                              naftas vai naftas maisījuma izvadīšanu jūrā kuģa vai tā iekārtu bojājuma dēļ:

                                          i)

                                          ja pēc tam, kad radies bojājums vai pamanīta noplūde, veikti visi loģiskie piesardzības pasākumi, lai novērstu vai mazinātu noplūdi; un

                                          ii)

                                          izņemot gadījumus, ja īpašnieks vai kapteinis rīkojies vai nu ar nolūku radīt bojājumu, vai rīkojies nolaidīgi, apzinoties, ka bojājums visticamāk radīsies; vai

                              c)

                              jūrā izplūdina (karoga valsts) iestādes apstiprinātas vielas, kas satur naftu, ja to veic, lai apkarotu īpašus piesārņojuma gadījumus nolūkā mazināt piesārņojuma radīto kaitējumu līdz minimumam. Jebkādu šādu izvadīšanu apstiprina tā valdība, kuras jurisdikcijā paredzēts veikt izvadīšanu.

            II daļa: Kaitīgas šķidras vielas (Marpol 73/78 II pielikums)
      Izvilkums no attiecīgiem Marpol 73/78 II pielikuma noteikumiem:

                  3. noteikums: Kaitīgu šķidru vielu kategorizācija un uzskaite

                              1.

                              Šajā pielikumā kaitīgas šķidras vielas ir iedalītas šādās četrās kategorijās:

                                          a)

                                          A kategorija: Kaitīgas šķidras vielas, kas, ja tiktu izvadītas jūrā, veicot tvertnes tīrīšanu vai balasta izkraušanu, nopietni apdraudētu vai nu jūras resursus vai cilvēku veselību, vai radītu nopietnu kaitējumu atpūtas iespējām pie jūras vai citādai likumīgai jūras izmantošanai, un tālab attaisno stingru piesārņojuma novēršanas pasākumu piemērošanu;

                                          b)

                                          B kategorija: Kaitīgas šķidras vielas, kas, ja tiktu izvadītas jūrā, veicot tvertnes tīrīšanu vai balasta izkraušanu, apdraudētu vai nu jūras resursus vai cilvēku veselību, vai radītu kaitējumu atpūtas iespējām pie jūras vai citādai likumīgai jūras izmantošanai, un tālab attaisno īpašu piesārņojuma novēršanas pasākumu piemērošanu;

                                          c)

                                          C kategorija: Kaitīgas šķidras vielas, kas, ja tiktu izvadītas jūrā, veicot tvertnes tīrīšanu vai balasta izkraušanu, radītu nelielus draudus vai nu jūras resursiem vai cilvēka veselībai, vai radītu nelielu kaitējumu atpūtas iespējām pie jūras vai citādai likumīgai jūras izmantošanai, un tālab prasa īpašu rīcību;

                                          d)

                                          D kategorija: Kaitīgas šķidras vielas, kas, ja tiktu izvadītas jūrā, veicot tvertnes tīrīšanu vai balasta izkraušanu, manāmi apdraudētu vai nu jūras resursus vai cilvēku veselību, vai radītu minimālu kaitējumu atpūtas iespējām pie jūras vai citādai likumīgai jūras izmantošanai, un tālab prasa zināmu uzmanību darbības apstākļos.

                              2.

                              […]

                              3.

                              […]

                              4.

                              […]

                        (Papildu pamatnostādnes vielu kategorizēšanā, tostarp kategorizēto vielu saraksts, ir dots 3. noteikuma 2) — 4) punktā un 4. noteikumā, kā arī Marpol 73/78 II pielikuma papildinājumos)

                  5. noteikums: Kaitīgu šķidru vielu izvadīšana
                  A, B un C kategorijas vielas ārpus īpašajām teritorijām un D kategorijas vielas visās teritorijās
                  Ievērojot šā pielikuma 6. noteikumu […]

                              1.

                              Izvadīt jūrā ir aizliegts šā pielikuma 3. noteikuma 1) punkta a) apakšpunktā definētās A kategorijas vielas vai vielas, kas pagaidām par tādām atzītas, vai balasta ūdeni, tvertnes mazgāšanas ūdeni vai citas nogulsnes vai maisījumus, kas tās satur. Ja jāmazgā tilpnes, kur atradušās tādas vielas vai to maisījumi, nogulsnes, kas rodas mazgājot, izvada uzkrāšanas iekārtā, līdz vielas koncentrācija šīs iekārtas notekūdenī ir 0,1 % svara vai mazāk, un kamēr tvertne ir tukša, izņemot dzelteno vai balto fosforu, kam pārpalikuma koncentrācija ir 0,01 % svara. Ūdeni, ko vēlāk iepilda tvertnē, var izvadīt jūrā, ja ievēroti visi šie nosacījumi:

                                          a)

                                          kuģis brauc ar vismaz 7 mezglu ātrumu, ja kuģis ir pašgājējs, vai vismaz ar 4 mezglu ātrumu, ja kuģis nav pašgājējs;

                                          b)

                                          izplūdināšana notiek zem ūdens līnijas, ņemot vērā to, vai tuvumā nav jūras ūdens ieplūdes vietas; un

                                          c)

                                          izplūdināšana notiek vismaz 12 jūras jūdžu attālumā no tuvākās sauszemes vismaz 25 metru dziļumā.

                              2.

                              Izvadīt jūrā ir aizliegts šā pielikuma 3. noteikuma 1) punkta b) apakšpunktā definētās B kategorijas vielas, vai vielas, kas pagaidām par tādām atzītas, vai balasta ūdeni, tvertņu mazgāšanas ūdeni, vai citas nogulsnes vai maisījumus, kas satur šādas vielas, izņemot gadījumus, ja ievēroti visi šie nosacījumi:

                                          a)

                                          kuģis brauc ar vismaz 7 mezglu ātrumu, ja kuģis ir pašgājējs, vai vismaz ar 4 mezglu ātrumu, ja kuģis nav pašgājējs;

                                          b)

                                          izvadīšanas procedūras un dokumentāciju apstiprina (karoga valsts) iestāde. Tādas procedūras un dokumentācija pamatojas uz (IMO) izstrādātiem standartiem, un nodrošina to, lai notekūdeņu izvadīšanas koncentrācija un apjoms būtu tāds, ka vielas koncentrācija kuģa ķīļūdenī nepārsniedz 1 daļu pret miljonu;

                                          c)

                                          maksimāli pieļaujamais no katras tilpnes un ar to saistītās cauruļsistēmas izplūdināmās kravas daudzums nepārsniedz maksimālo daudzumu, kas pieļauts saskaņā ar šā punkta b) apakšpunktā minētajām procedūrām, kurš nekādā gadījumā nedrīkst pārsniegt 1 m3 jeb 1/3,000 no tilpnes ietilpības kubikmetros;

                                          d)

                                          izplūdināšana notiek zem ūdens līnijas, ņemot vērā to, vai tuvumā nav jūras ūdens ņemšanas vietas; un

                                          e)

                                          izplūdināšana notiek vismaz 12 jūras jūdžu attālumā no tuvākās sauszemes, un vietā, kur ūdens ir vismaz 25 metru dziļš.

                              3.

                              Izplūdināt jūrā ir aizliegts šā pielikuma 3. noteikuma 1) punkta c) apakšpunktā definētās C kategorijas vielas vai vielas, kas pagaidām atzītas par tādām, vai arī balasta ūdeni, tilpņu mazgāšanas ūdeni vai citas nogulsnes vai tādu vielu maisījumus, kas tās satur, izņemot gadījumus, ja ievēroti visi šie nosacījumi:

                                          a)

                                          kuģis ir ceļā vismaz ar 7 mezglu ātrumu, ja kuģis ir pašgājējs, vai vismaz ar 4 mezglu ātrumu, ja kuģis nav pašgājējs;

                                          b)

                                          izplūdināšanas procedūras un dokumentāciju apstiprina [karoga valsts] iestāde. Tādas procedūras un dokumentācija pamatojas uz (IMO) izstrādātiem standartiem, un nodrošina to, lai notekūdens izplūdināšanas koncentrācija un ātrums būtu tāds, ka vielas koncentrācija kuģa ķīļūdenī nepārsniedz 10 daļas uz miljonu;

                                          c)

                                          maksimāli pieļaujamais no katras tilpnes un ar to saistītās cauruļsistēmas izplūdināmās kravas daudzums nepārsniedz maksimālo daudzumu, kas pieļauts saskaņā ar šā punkta b) apakšpunktā minētajām procedūrām, kurš nekādā gadījumā nedrīkst pārsniegt 3 m3 jeb 1/1,000 no tilpnes ietilpības kubikmetros;

                                          d)

                                          izplūdināšana notiek zem ūdens līnijas, ņemot vērā to, vai tuvumā nav jūras ūdens ņemšanas vietas; un

                                          e)

                                          izplūdināšana notiek vismaz 12 jūras jūdžu attālumā no tuvākās sauszemes, un vietā, kur ūdens ir vismaz 25 metru dziļš.

                              4.

                              Ir aizliegts izplūdināt jūrā šā pielikuma 3. noteikuma 1) punkta d) apakšpunktā definētās D kategorijas vielas vai vielas, kas pagaidām atzītas par tādām, vai arī balasta ūdeni, tilpņu mazgāšanas ūdeni vai citas nogulsnes vai tādu vielu maisījumus, kas tās satur, izņemot gadījumus, ja ievēroti visi šie nosacījumi:

                                          a)

                                          kuģis brauc vismaz ar 7 mezglu ātrumu, ja kuģis ir pašgājējs, vai vismaz ar 4 mezglu ātrumu, ja kuģis nav pašgājējs;

                                          b)

                                          tādu maisījumu koncentrācija nepārsniedz vienu daļu vielas desmit daļās ūdens; un

                                          c)

                                          izplūdināšana notiek vismaz 12 jūras jūdžu attālumā no tuvākās sauszemes.

                              5.

                              Lai no tilpnes iztīrītu kravas nogulsnes, var izmantot (karoga valsts) iestādes apstiprinātas ventilācijas procedūras. Tādas procedūras pamatojas uz (IMO) izstrādātiem standartiem. Ūdens, ko pēc tam iepilda tilpnē, ir uzskatāms par tīru, un uz to neattiecas šā noteikuma 1), 2), 3) vai 4) punkts.

                              6.

                              Ir aizliegts jūrā izplūdināt vielas, kas nav kategorizētas, provizoriski novērtētas vai ir atzītas kā piederīgas pie tādām, kuras minētas šā pielikuma 4. noteikuma 1) punktā, vai balasta ūdeni, tilpņu mazgāšanas ūdeni, vai citas nogulsnes vai tādu vielu maisījumus, kas tās satur.

                        A, B un C kategorijas vielas īpašās jomās (kā definēts Marpol 73/78 II pielikuma 1. noteikumā, arī attiecībā uz Baltijas jūru).
                  Saskaņā ar šā pielikuma 6. noteikumu […].

                              7.

                              Ir aizliegts izplūdināt jūrā šā pielikuma 3. noteikuma 1) punkta a) apakšpunktā definētās A kategorijas vielas vai vielas, kas pagaidām par tādām atzītas, vai balasta ūdeni, tilpņu mazgāšanas ūdeni vai citas nogulsnes vai maisījumus, kas satur tādas vielas. Ja jāmazgā tilpnes, kur atradušās tādas vielas vai maisījumi, tad mazgājot radušās nogulsnes ievada uzkrāšanas iekārtā, ko saskaņā ar šā pielikuma 7. noteikumu nodrošina valstis, kas robežojas ar īpašo teritoriju, līdz vielas koncentrācija netīrajos ūdeņos, ko ievada iekārtā, ir 0,05 % svara vai mazāk, tikmēr, kamēr tilpne ir tukša, izņemot dzelteno vai balto fosforu, kam nogulšņu koncentrācija ir 0,005 % svara. Ūdeni, ko vēlāk iepilda tilpnē, var izplūdināt jūrā, ja ievēroti visi šie nosacījumi:

                                          a)

                                          kuģis brauc vismaz ar 7 mezglu ātrumu, ja kuģis ir pašgājējs, vai vismaz ar 4 mezglu ātrumu, ja kuģis nav pašgājējs;

                                          b)

                                          izplūdināšana notiek zem ūdens līnijas, ņemot vērā to, vai tuvumā nav jūras ūdens ņemšanas vietas; un

                                          c)

                                          izplūdināšana notiek vismaz 12 jūras jūdžu attālumā no tuvākās sauszemes, un vietā, kur ūdens ir vismaz 25 metru dziļš.

                              8.

                              Ir aizliegts izplūdināt jūrā šā pielikuma 3. noteikuma 1) punkta b) apakšpunktā definētās B kategorijas vielas, vai vielas, kas pagaidām par tādām atzītas, vai balasta ūdeni, tilpņu mazgāšanas ūdeni, vai citas nogulsnes vai maisījumus, kas satur šādas vielas, izņemot gadījumus, ja ievēroti visi šie nosacījumi:

                                          a)

                                          tilpnes ir iepriekš mazgātas saskaņā ar (karoga valsts) iestādes apstiprinātām procedūrām, kas pamatojas uz (IMO) izstrādātiem standartiem, un attiecīgās tilpņu mazgāšanas izplūdinātas uzkrāšanas iekārtā;

                                          b)

                                          kuģis brauc vismaz ar 7 mezglu ātrumu, ja kuģis ir pašgājējs, vai vismaz ar 4 mezglu ātrumu, ja kuģis nav pašgājējs;

                                          c)

                                          izplūdināšanas un mazgāšanas procedūras un dokumentāciju apstiprina (karoga valsts) iestāde. Tādas procedūras un dokumentācija pamatojas uz (IMO) izstrādātiem standartiem, un nodrošina to, lai netīro ūdeņu izplūdināšanas koncentrācija un ātrums būtu tāds, ka vielas koncentrācija kuģa ķīļūdenī nepārsniedz 1 daļu uz miljonu;

                                          d)

                                          izplūdināšana notiek zem ūdens līnijas, ņemot vērā to, vai tuvumā nav jūras ūdens ņemšanas vietas; un

                                          e)

                                          izplūdināšana notiek vismaz 12 jūras jūdžu attālumā no tuvākās sauszemes, un vietā, kur ūdens ir vismaz 25 metru dziļš.

                              9.

                              Izplūdināt jūrā ir aizliegts šā pielikuma 3. noteikuma 1) punkta c) apakšpunktā definētās C kategorijas vielas vai vielas, kas pagaidām atzītas par tādām, vai arī balasta ūdeni, tilpņu samazgu ūdeni vai citas nogulsnes vai tādu vielu maisījumus, kas tās satur, izņemot gadījumus, ja ievēroti visi šie nosacījumi:

                                          a)

                                          kuģis brauc vismaz ar 7 mezglu ātrumu, ja kuģis ir pašgājējs, vai vismaz ar 4 mezglu ātrumu, ja kuģis nav pašgājējs;

                                          b)

                                          izplūdināšanas procedūras un dokumentāciju apstiprina (karoga valsts) iestāde. Tādas procedūras un dokumentācija pamatojas uz (IMO) izstrādātiem standartiem, un nodrošina to, lai netīro ūdeņu izplūdināšanas koncentrācija un ātrums būtu tāds, ka vielas koncentrācija kuģa ķīļūdenī nepārsniedz 1 daļu uz miljonu;

                                          c)

                                          maksimāli pieļaujamais no katras tilpnes un ar to saistītās cauruļsistēmas izplūdināmās kravas daudzums nepārsniedz maksimālo daudzumu, kas pieļauts saskaņā ar šā punkta b) apakšpunktā minētajām procedūrām, kurš nekādā gadījumā nedrīkst pārsniegt 1 m3 jeb 1/3000 no tilpnes ietilpības kubikmetros;

                                          d)

                                          izplūdināšana notiek zem ūdens līnijas, ņemot vērā to, vai tuvumā nav jūras ūdens ņemšanas vietas; un

                                          e)

                                          izplūdināšana notiek vismaz 12 jūras jūdžu attālumā no tuvākās sauszemes, un vietā, kur ūdens ir vismaz 25 metru dziļš.

                              10.

                              Lai no tilpnes iztīrītu kravas nogulsnes, var izmantot (karoga valsts) iestādes apstiprinātas ventilācijas procedūras. Tādas procedūras pamatojas uz (IMO) izstrādātiem standartiem. Ūdeni, kas pēc tam ievadīts tilpnē, uzskata par tīru, un uz to neattiecas šā noteikuma 7), 8), vai 9) punkts.

                              11.

                              Ir aizliegts jūrā izplūdināt vielas, kas nav kategorizētas, provizoriski novērtētas vai ir atzītas kā piederīgas pie tādām, kuras minētas šā pielikuma 4. noteikuma 1) punktā, vai balasta ūdeni, tilpņu samazgu ūdeni, vai citas nogulsnes vai tādu vielu maisījumus, kas tās satur.

                              12.

                              Nekas šajā noteikumā neliedz kuģī paturēt B vai C kategorijas kravu nogulsnes, un tās izplūdināt jūrā ārpus īpašās teritorijas attiecīgi saskaņā ar šā noteikuma 2) vai 3) punktu.

                  6. noteikums: Izņēmumi

                  Šā pielikuma 5. noteikums neattiecas uz to, ja:

                              a)

                              indīgus šķidrumus vai to maisījumus izplūdina jūrā kuģa drošības dēļ vai arī, lai jūrā glābtu kādam dzīvību; vai

                              b)

                              indīgus šķidrumus vai to maisījuma izplūdina jūrā kuģa vai tā iekārtu bojājuma dēļ:

                                          i)

                                          ja pēc tam, kad radies bojājums vai pamanīta noplūde, veikti visi loģiskie piesardzības pasākumi, lai novērstu vai mazinātu noplūdi; un

                                          ii)

                                          izņemot gadījumus, ja īpašnieks vai kapteinis veicis darbības vai nu, lai radītu kaitējumu, vai arī rīkojies nolaidīgi, apzinoties to, ka, visticamāk, kaitējums notiks; vai

                              c)

                              jūrā izplūdina (karoga valsts) iestādes apstiprinātu indīgus šķidrumus vai to maisījumus, ja to veic, lai apkarotu īpašus piesārņojuma gadījumus nolūkā mazināt piesārņojuma radītos kaitējumus. Izplūdināšanai piekrīt tā valdība, kuras jurisdikcijā paredzēts veikt izplūdināšanu.


title: Padomes Direktīva 95/49/EK (1995. gada 26. septembris), ar ko precizē to juridisko personu sarakstu, uz kurām attiecas Direktīva 91/296/EEK par dabasgāzes tranzītu pa cauruļvadu tīkliemDokuments attiecas uz EEZ.

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31995L0049

Oficiālais Vēstnesis L 233 , 30/09/1995 Lpp. 0086 - 0087

		Padomes Direktīva 95/49/EK(1995. gada 26. septembris),ar ko precizē to juridisko personu sarakstu, uz kurām attiecas Direktīva 91/296/EEK par dabasgāzes tranzītu pa cauruļvadu tīkliem(Dokuments attiecas uz EEZ)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1991. gada 31. maija Direktīvu 91/296/EEK par dabasgāzes tranzītu pa cauruļvadu tīkliem [1], kas grozīta ar Komisijas Direktīvu 94/49/EK [2], un jo īpaši tās 2. panta 2. punktu,tā kā augstspiediena maģistrālie dabasgāzes tīkli un dalībvalstīs par tiem atbildīgās juridiskās personas, uz kurām attiecas Direktīva 91/296/EEK, ir uzskaitīti tās pielikumā;tā kā šis saraksts pēc konsultācijām ar attiecīgo dalībvalsti Komisijai jāprecizē katrreiz, kad tas ir vajadzīgs sakarā ar Direktīvas 91/296/EEK mērķiem, un jo īpaši ņemot vērā tās 2. panta 1. punkta a) apakšpunktu;tā kā sakarā ar gāzes nozares attīstību un izaugsmi Spānijā, kā arī trīs jaunu dalībvalstu — Austrijas, Somijas un Zviedrijas, pievienošanos šis saraksts ir jāpapildina;pēc konsultācijām ar attiecīgajām dalībvalstīm,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvas 91/296/EEK pielikumu aizstāj ar šīs direktīvas pielikumu.2. pantsDalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai līdz 1995. gada 31. decembrim izpildītu šo direktīvu. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka veidu, kā izdarīt šādas atsauces.3. pantsŠī direktīva stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.4. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1995. gada 26. septembrīKomisijas vārdā —Komisijas loceklisChristos Papoutsis[1] OV L 147, 12.6.1991., 37. lpp.[2] OV L 295, 16.11.1994., 16. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSJuridisko personu un dabasgāzes augstspiediena maģistrālo cauruļvadu tīklu sarakstsDalībvalsts | Juridiskā persona |Vācija | Bayerngas GmbH |BEB Erdgas und Erdöl GmbH |Erdgas Verkaufs-Gesellschaft mbH |Gas-Union GmbH |Mobil Erdgas — Erdöl GmbH |Ruhrgas AG |Saar Ferngas AG |Thyssengas GmbH |Vereinigte Elektrizitätswerke Westfalen AG (VEW) |Westfälische Ferngas AG |EWAG, Nürnberg |Gasversorgung Süddeutschland |Schleswag AG |Thüga AG |Verbundnetz Gas AG |Wingas GmbH |Beļģija | Distrigaz SA |Dānija | Dansk Naturgas A/S |Spānija | Empresa Nacional de Gas SA (ENAGAS) |Gas Natural SDG, SA |Gas de Euskadi |Grieķija | DEPA |Luksemburga | SOTEG |Nīderlande | NV Nederlandse Gasunie |Itālija | Snam SpA |Edison Gas SpA |Società Gasdotti del Mezzogiorno SpA |Francija | Gaz de France |SNGSO |Compagnie française du méthane (CEFEM) |Apvienotā Karaliste | British Gas |Īrija | Irish Gas Board |Austrija | ÖMV AG |Zviedrija | Vattenfall Naturgas AB |Sydgas AB |Somija | Neste Oy |--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva 97/2/EK (1997. gada 20. janvāris), ar kuru izdara grozījumus Direktīvā 91/629/EEK, ar ko nosaka obligātos standartus teļu aizsardzībai

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31997L0002

Oficiālais Vēstnesis L 025 , 28/01/1997 Lpp. 0024 - 0025

		Padomes Direktīva 97/2/EK(1997. gada 20. janvāris),ar kuru izdara grozījumus Direktīvā 91/629/EEK, ar ko nosaka obligātos standartus teļu aizsardzībaiEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 43. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],tā kā Zinātniskā veterinārā komiteja 1995. gada 9. novembrī atbilstoši Direktīvas 91/629/EEK [3] 6. pantam ir sniegusi savu atzinumu, uz kura pamata Komisija ir sagatavojusi ziņojumu, kas iesniegts Eiropas Parlamentam un Padomei;tā kā, pamatojoties uz minētā ziņojuma secinājumiem, būtu lietderīgi grozīt dažus Direktīvas 91/629/EEK noteikumus, lai to pamatā būtu zinātniskie dati un lai šie noteikumi nebūtu stingrāki kā nepieciešams kopīgās tirgus organizācijas efektīvai darbībai;tā kā Deklarācija Nr. 24, kas pievienota Līguma par Eiropas Savienību Nobeiguma aktam, aicina Eiropas iestādes un dalībvalstis pilnībā ņemt vērā dzīvnieku labturības prasības, izstrādājot un ieviešot Kopienas tiesību aktus;tā kā, saskaņojot noteikumus par teļu audzēšanas nosacījumiem kopīgajā tirgus organizācijā, jānodrošina racionāla ražošanas attīstība pietiekamas konkurences apstākļos; tā kā ir zinātniski pierādīts, ka teļiem labvēlīgāka ir tāda vide, kas atbilst ganāmpulkā dzīvojošu sugu vajadzībām; tā kā šā iemesla dēļ tie jāaudzē grupās; tā kā gan atsevišķos aizgaldos, gan grupā turētiem teļiem vajag pietiekami daudz telpas, lai tie varētu pastaigāties, nonākt saskarē ar citiem lopiem un varētu normāli kustēties, pieceļoties kājās vai apgulstoties;tā kā saimniecībām jādod laiks, lai ieviestu nepieciešamos pārveidojumus, ņemot vērā jaunos noteikumus,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvu 91/629/EEK ar šo groza šādi.1. Direktīvas 3. panta 3. punktu aizstāj ar šādu:"3. Turpmākos noteikumus no 1998. gada 1. janvāra piemēro visām jaunuzceltajām vai pārveidotajām saimniecībām, kā arī tām saimniecībām, kuru darbība sākusies pēc minētā datuma:a) teļus pēc astoņu nedēļu vecuma nedrīkst turēt atsevišķos aizgaldos, izņemot gadījumus, kad veterinārārsts apliecina, ka veselības stāvokļa vai uzvedības dēļ tos vajag izolēt, lai nodrošinātu ārstēšanu. Katra atsevišķā teļu aizgalda platumam jābūt vismaz vienādam ar teļa augumu līdz skaustam, mērot stāvus, bet garumam jābūt vienādam ar teļa ķermeņa garumu, mērot no degungala līdz tuber ischii astes izvirzījumam (sēžas kaulam), kas reizināts ar 1,1.Atsevišķajiem teļu aizgaldiem (izņemot tos, kur izolē saslimušus dzīvniekus) nedrīkst būt vienlaidu sienas, bet tām jābūt ar spraugām, lai teļiem būtu tiešs vizuālais kontakts un tie varētu pieskarties cits citam;b) grupās turētu teļu brīvajai telpai, kas paredzēta katram teļam, jābūt vismaz 1,5 m2 katram teļam, kura dzīvsvars ir mazāks par 150 kilogramiem, vismaz 1,7 m2 – katram teļam, kura dzīvsvars ir 150 kilogrami vai vairāk, bet mazāks par 220 kilogramiem, un vismaz 1,8 m2 – katram teļam, kura dzīvsvars ir 220 kilogrami vai vairāk.Šā punkta noteikumus tomēr nepiemēro:- saimniecībām, kurās ir mazāk nekā seši teļi,- teļiem, kurus tur kopā ar mātēm zīdīšanai.No 2006. gada 31. decembra iepriekš minētie noteikumi attiecas uz visām saimniecībām."2. Svītro 3. panta 4. punkta otro ievilkumu.3. Svītro 4. panta 2. punktu.4. Direktīvas 6. pantā datumu "1997. gada 1. oktobrim" aizstāj ar "2006. gada 1. janvārim".2. pants1. Ne vēlāk kā 1997. gada 31. decembrī dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Par to tās tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem šos tiesību aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarīt šādas atsauces.2. Tomēr pēc 1. punktā noteiktā datuma dalībvalstis saskaņā ar Līguma vispārīgajiem noteikumiem var savā teritorijā paturēt spēkā vai piemērot teļu aizsardzības noteikumus, kas ir stingrāki par šajā direktīvajā paredzētajiem. Dalībvalstis informē Komisiju par šiem pasākumiem.3. pantsŠī direktīva stājas spēkā 20. dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.4. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1997. gada 20. janvārīPadomes vārdā —priekšsēdētājsJ. Van Aartsen[1] OV C 85, 22.3.1996., 19. lpp.[2] OV C 320, 28.10.1996., 259. lpp.[3] OV L 340, 11.12.1991., 28. lpp.--------------------------------------------------