title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/108/EK (2002. gada 21. janvāris), ar ko attiecībā uz PVKIU ieguldījumiem groza Padomes Direktīvu 85/611/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordināciju attiecībā uz pārvedamu vērtspapīru kolektīvu ieguldījumu uzņēmumiem (PVKIU)

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32001L0108

Oficiālais Vēstnesis L 041 , 13/02/2002 Lpp. 0035 - 0042

		Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/108/EK(2002. gada 21. janvāris),ar ko attiecībā uz PVKIU ieguldījumiem groza Padomes Direktīvu 85/611/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordināciju attiecībā uz pārvedamu vērtspapīru kolektīvu ieguldījumu uzņēmumiem (PVKIU)EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 47. panta 2. punktu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],rīkojoties saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru [3],tā kā:(1) Padomes Direktīvas 85/611/EEK [4] darbības joma sākotnēji attiecās tikai uz atklāta tipa kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem, kas veic savu sertifikātu publisku tirdzniecību Kopienā un kuru vienīgais mērķis ir ieguldījumi vērtspapīros (PVKIU). Direktīvas 85/611/EEK preambulā bija paredzēts, ka attiecībā uz kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem, uz ko neattiecas direktīvas darbības joma, notiks vēlāka saskaņošana.(2) Ņemot vērā tirgus attīstību, vēlams paplašināt PVKIU ieguldījumu mērķi, lai ļautu tiem veikt ieguldījumus pietiekami likvīdos finanšu instrumentos, kas nav vērtspapīri. Finanšu instrumenti, ko var izmantot kā PVKIU portfeļa ieguldījumu aktīvus, ir uzskaitīti šajā direktīvā. Ieguldījumu atlase portfelim ar indeksa palīdzību ir pārvaldīšanas metode.(3) Šajā direktīvā iekļautā pārvedamo vērtspapīru definīcija ir spēkā tikai šajā direktīvā un nekādā veidā neietekmē dažādās definīcijas, ko attiecīgo valstu tiesību aktos izmanto citiem nolūkiem, tādiem kā nodokļi. Tādējādi šī definīcija neattiecas uz akcijām un citiem akcijām līdzvērtīgiem vērtspapīriem, ko emitē tādas institūcijas kā dzīvokļu celtniecības kooperatīvi, industriālās un sociālās nodrošināšanas sabiedrības un īpašumtiesības uz kuriem praktiski nav nododamas, izņemot gadījumus, kad emitents atpērk šos vērtspapīrus.(4) Naudas tirgus instrumenti ir arī tādi pārvedamie instrumenti, ko parasti netirgo regulētā tirgū, bet par kuriem slēdz darījumus naudas tirgū, piemēram, valsts iekšējā aizņēmuma parādzīmes un vietējo pārvaldes iestāžu parādzīmes, noguldījumu sertifikāti, īstermiņa parādzīmes, vidēja termiņa parādzīmes un bankas pārvedu vekseļi.(5) Ir lietderīgi nodrošināt, lai regulētā tirgus jēdziens šajā direktīvā atbilstu jēdzienam, kas definēts Padomes Direktīvā 93/22/EEK (1993. gada 10. maijs) par ieguldījumu pakalpojumiem vērtspapīru jomā [5].(6) Vēlams atļaut PVKIU ieguldīt to aktīvus tādu PVKIU un/vai citu atklāta tipa kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu sertifikātos, kuri arī veic ieguldījumus šajā direktīvā minētajos likvīdajos finanšu aktīvos un darbojas pēc dalīta riska principa. PVKIU vai citi kolektīvo ieguldījumu uzņēmumi, kuros iegulda kāds PVKIU, jāpakļauj efektīvai uzraudzībai.(7) Būtu jāveicina attīstība saistībā ar PVKIU iespējām veikt ieguldījumus PVKIU un citos kolektīvo ieguldījumu uzņēmumos. Tādēļ ir svarīgi nodrošināt, lai šāda ieguldījumu darbība nemazinātu ieguldītāju aizsardzību. Sakarā ar PVKIU paplašinātajām iespējām veikt ieguldījumus citu PVKIU un/vai kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu sertifikātos ir jāizstrādā atsevišķi noteikumi par daudzuma limitiem, informācijas izpaušanu un "lavīnveida efekta" novēršanu.(8) Lai ņemtu vērā tirgus attīstību un apsvērtu ekonomikas un monetārās savienības izveidi, vēlams atļaut PVKIU izvietot līdzekļus banku noguldījumos. Lai nodrošinātu noguldījumu atbilstošu likviditāti, šiem noguldījumiem jābūt atmaksājamiem pēc pieprasījuma vai ar tiesībām izņemt tos no aprites. Ja noguldījumus izdara kredītiestādē, kuras juridiskā adrese ir ārpuskopienas valstī, uz šo kredītiestādi būtu jāattiecina uzraudzības noteikumi, kas ir līdzvērtīgi Kopienas tiesību aktos paredzētajiem noteikumiem.(9) Papildus gadījumam, kad PVKIU izvieto līdzekļus banku noguldījumos saskaņā ar tā fonda nolikumu vai dibināšanas dokumentiem, var rasties vajadzība atļaut visiem PVKIU turēt likvīdus papildu aktīvus, tādus kā banku noguldījumi, ko izmaksā pēc pieprasījuma. Šādu papildu likvīdu aktīvu turēšana var būt pamatota, piemēram, šādos gadījumos: lai segtu kārtējos vai ārkārtas maksājumus; pārdošanas gadījumos uz laiku, kādsvajadzīgs, lai veiktu atkārtotus ieguldījumus vērtspapīros, naudas tirgus instrumentos un/vai citos finanšu aktīvos, kas paredzēti šajā direktīvā; uz laikposmu, kāds noteikti nepieciešams, kad nelabvēlīgu tirgus apstākļu dēļ ieguldījumi vērtspapīros, naudas tirgus instrumentos un citos finanšu aktīvos jāpārtrauc.(10) Piesardzības dēļ jāizvairās no PVKIU pārmērīgas koncentrēšanās ieguldījumos, kas pakļauj tos darījumu partnera riskam tajā pašā organizācijā vai šai pašai grupai piederošajās organizācijās.(11) PVKIU to vispārējās ieguldījumu politikas īstenošanai un/vai drošības nolūkos, lai sasniegtu izvirzīto finansiālo mērķi vai prospektā norādīto riska profilu, būtu nepārprotami jāatļauj ieguldījumi atvasinātos finanšu instrumentos. Lai nodrošinātu ieguldītāju aizsardzību, jāierobežo maksimāli iespējamais risks attiecībā uz atvasinātiem instrumentiem, lai tie nepārsniegtu PVKIU portfeļa kopējo neto vērtību. Lai nodrošinātu pastāvīgu izpratni par riskiem un saistībām, kas izriet no darījumiem ar atvasinātiem instrumentiem, un pārbaudītu atbilstību ieguldījumu limitiem, šie riski un saistības pastāvīgi jāizvērtē un jākontrolē. Visbeidzot, lai nodrošinātu ieguldītāju aizsardzību ar informācijas atklāšanas starpniecību, PVKIU būtu jāraksturo sava stratēģija, metodes un ieguldījumu limiti, kas attiecas uz to operācijām ar atvasinātiem instrumentiem.(12) Attiecībā uz atvasinātiem ārpusbiržas instrumentiem būtu jānosaka papildu prasības par darījumos iesaistīto pušu un instrumentu piemērotību, likviditāti un pozīcijas pastāvīgu novērtējumu; šādu papildu prasību nolūks ir nodrošināt atbilstošu ieguldītāju aizsardzības līmeni, kas būtu tuvs tādam aizsardzības līmenim, ko ieguldītāji iegūst, iegādājoties atvasinātos instrumentus, ko tirgo regulētos tirgos.(13) Operācijas ar atvasinātiem instrumentiem nedrīkst izmantot, lai apietu šajā direktīvā izklāstītos noteikumus un principus. Attiecībā uz atvasinātiem ārpusbiržas instrumentiem viena darījumu partnera vai darījumu partneru grupas riska darījumiem būtu jāpiemēro papildu noteikumi par dalīto risku.(14) Kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu, kuri veic ieguldījumus galvenokārt akcijās un/vai parāda vērtspapīros, dažu portfeļa pārvaldības metožu pamatā ir akciju indeksu replikācija un/vai parāda vērtspapīru indeksu replikācija. Vēlams atļaut PVKIU pazīstamu un atzītu akciju indeksu un/vai parāda vērtspapīru indeksu replikāciju. Tādēļ šim nolūkam var būt nepieciešams ieviest elastīgus dalīta riska noteikumus attiecībā uz PVKIU, kas veic ieguldījumus akcijās un/vai parāda vērtspapīros.(15) Kolektīvo ieguldījumu uzņēmumi, uz kuriem attiecas šī direktīva, būtu jāizmanto tikai atbilstoši šajā direktīvā izklāstītajiem noteikumiem par sabiedrības naudas līdzekļu kolektīviem ieguldījumiem. Gadījumos, kas noteikti šajā direktīvā, PVKIU var piederēt filiāles tikai tad, kad šā PVKIU vārdā efektīvi jāveic konkrētas darbības, kas arī noteiktas šajā direktīvā. Jānodrošina PVKIU efektīva uzraudzība. Tādēļ PVKIU filiāles izveide trešā valstī būtu jāatļauj tikai šajā direktīvā noteiktajos gadījumos un ar šajā direktīvā noteiktajiem nosacījumiem. Pamatpienākums, darboties tikai sertifikātu turētāju interesēs, un, jo īpaši, mērķis paaugstināt izmaksu lietderību nekādā gadījumā neattaisno kolektīvo ieguldījumu uzņēmuma pasākumus, kas var kavēt kompetentās iestādes efektīvi pildīt to uzraudzības funkcijas.(16) Jānodrošina daudzu kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu sertifikātu brīva pārrobežu tirdzniecība, vienlaikus nodrošinot vienotu ieguldītāju aizsardzības zemāko līmeni. Tādēļ tikai ar saistošu Kopienas direktīvu, kurā noteiktas saskaņotas obligātās normas, var sasniegt vēlamos mērķus. Šī direktīva ietekmē tikai nepieciešamo saskaņošanas minimumu un nepārsniedz Līguma 5. panta trešajā daļā izvirzīto mērķu sasniegšanai nepieciešamo.(17) Šīs direktīvas izpildei vajadzīgie pasākumi būtu jāparedz saskaņā ar Padomes Lēmumu 1999/468/EK (1999. gada 28. jūnijs), ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību [6].(18) Komisija var apsvērt kodifikācijas ieteikšanu attiecīgā termiņā pēc priekšlikumu pieņemšanas,IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsAr šo Direktīvu 85/611/EEK groza šādi.1. Direktīvas 1. panta 2. punkta pirmo ievilkumu aizstāj ar šādu ievilkumu:- "— kura vienīgais mērķis ir sabiedrības naudas līdzekļu kolektīvie ieguldījumi vērtspapīros un/vai citos 19. panta 1. punktā norādītajos likvīdajos finanšu aktīvos un kurš darbojas pēc dalīta riska principa, un".2. Direktīvas 1. pantu papildina ar šādiem punktiem:"8. Šajā direktīvā "vērtspapīri" ir- uzņēmējsabiedrību akcijas un uzņēmējsabiedrību akcijām līdzvērtīgi vērtspapīri ("akcijas"),- obligācijas un cita veida parādzīmes ("parāda vērtspapīri"),- visi citi tirgojami vērtspapīri ar tiesībām iegādāties jebkurus šādus vērtspapīrus parakstīšanās vai apmaiņas ceļā,izņemot 21. pantā norādītās metodes un līdzekļus.9. Šajā direktīvā "naudas tirgus instrumenti" ir likvīdi instrumenti, ko parasti tirgo naudas tirgū un kuru vērtību katrā laikā var precīzi noteikt."3. Direktīvas 19. panta 1. punkta a) apakšpunktu aizstāj ar šādu apakšpunktu:"a) vērtspapīri un naudas tirgus instrumenti, ko iekļauj un tirgo regulētajā tirgū ISD 1. panta 13. punkta nozīmē, un/vai".4. Direktīvas 19. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktā aiz vārda "vērtspapīri" pievieno vārdus "un naudas tirgus instrumenti".5. Direktīvas 19. panta 1. punktā:- d) apakšpunkta beigās pievieno "un/vai",- pievieno šādus apakšpunktus:"e) saskaņā ar šo direktīvu pilnvarotu PVKIU sertifikāti un/vai citu kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu sertifikāti 1. panta 2. punkta pirmā un otrā ievilkuma nozīmē neatkarīgi no tā, vai šie uzņēmumi atrodas vai neatrodas dalībvalstī, ja- attiecīgajiem kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem atļauju piešķir saskaņā ar tiesību aktiem, kuros paredzēts, ka uz uzņēmumiem attiecas uzraudzība, ko PVKIU kompetentās iestādes uzskata par līdzvērtīgu Kopienas tiesībās noteiktajai uzraudzībai, kā arī ir pietiekami nodrošināta iestāžu sadarbība,- sertifikātu turētāju aizsardzības līmenis citos kolektīvo ieguldījumu uzņēmumos ir līdzvērtīgs PVKIU sertifikātu turētājiem nodrošinātajam aizsardzības līmenim, un, jo īpaši, noteikumi par aktīvu nošķiršanu, aizņēmumiem, kreditēšanu un vērtspapīru un naudas tirgus instrumentu nenodrošinātu tirdzniecību ir līdzvērtīgi šīs direktīvas prasībām,- pārējo kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu darbību atspoguļo pusgada un gada pārskatos, lai varētu novērtēt aktīvus un pasīvus, ieņēmumus un darījumus attiecīgajā pārskata periodā,- kopumā ne vairāk kā 10 % PVKIU vai citu kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu aktīvu, kurus paredzēts pārņemt, saskaņā ar to fonda nolikumu vai dibināšanas dokumentiem var veikt ieguldījumus cita PVKIU vai citu kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu sertifikātos, un/vaif) noguldījumi kredītiestādēs, ko atmaksā pēc pieprasījuma vai kurus ir tiesības izņemt un kuru noguldījuma termiņš nepārsniedz 12 mēnešus, ja šīs kredītiestādes juridiskā adrese ir dalībvalstī vai, ja šīs kredītiestādes juridiskā adrese ir ārpuskopienas valstī, ar nosacījumu, ka uz to attiecas uzraudzības noteikumi, ko PVKIU kompetentās iestādes uzskata par līdzvērtīgiem Kopienas tiesību aktos noteiktajiem noteikumiem, un/vaig) atvasināti finanšu instrumenti, tostarp līdzvērtīgi skaidras naudas norēķinu instrumenti, ko tirgo regulētajā tirgū, kā norādīts a), b) un c) apakšpunktā; un/vai atvasināti ārpusbiržas finanšu instrumenti ("ārpusbiržas atvasinājumi"), ja- pakārtotos aktīvus veido instrumenti, uz ko attiecas šis punkts, finanšu indeksi, procentu likmes, valūtas maiņas likmes vai valūtas, kurās PVKIU var veikt ieguldījumus atbilstoši tā ieguldījumu mērķiem, kā noteikts PVKIU fonda nolikumā vai dibināšanas dokumentos,- darījumu partneri darījumos ar ārpusbiržas atvasinājumiem ir institūcijas, uz kurām attiecas konsultatīvā uzraudzība, un tās ietilpst PVKIU kompetento iestāžu apstiprinātajās kategorijās, un- ārpusbiržas atvasinājumus katru dienu pakļauj ticamam un pamatotam novērtējumam, un tos, likvidētus vai slēgtus ar kompensējoša darījuma palīdzību, katrā laikā pēc PVKIU ierosmes var pārdot par vidējo cenu, un/vaih) naudas tirgus instrumenti, ko netirgo regulētā tirgū, uz kuriem attiecas 1. panta 9. punkts, ja šādu instrumentu emisija vai emitents pats sevi regulē, lai aizsargātu ieguldītājus un noguldījumus, un ar nosacījumu, ka tos- emitē vai garantē dalībvalsts centrālās, reģionālās vai vietējās varas iestādes vai centrālā banka, Eiropas Centrālā banka, Eiropas Savienība vai Eiropas Investīciju banka, ārpuskopienas valsts vai, federālas valsts gadījumā, viens no federācijas locekļiem, vai starptautiska sabiedriska organizācija, kurā ietilpst viena vai vairākas dalībvalstis, vai- emitē uzņēmums, kura vērtspapīrus tirgo regulētos tirgos, kas norādīti a), b) vai c) apakšpunktā, vai- emitē vai garantē uzņēmums, uz kuru attiecas konsultatīva uzraudzība saskaņā ar Kopienas tiesībās noteiktiem kritērijiem, vai uzņēmums, uz kuru attiecas un kurš ievēro uzraudzības noteikumus, ko kompetentās iestādes uzskata par vismaz tikpat stingriem kā Kopienas tiesībās noteiktie noteikumi, vai- emitē citas institūcijas, kas ietilpst PVKIU kompetento iestāžu apstiprinātajās kategorijās, ja uz ieguldījumiem šādos instrumentos attiecas ieguldītāju aizsardzība, kas ir līdzvērtīga pirmajā, otrajā vai trešajā ievilkumā noteiktajai aizsardzībai, un ja emitents ir sabiedrība, kuras kapitāls un rezerves ir vismaz EUR 10 miljoni un kas uzrāda un publicē gada pārskatus saskaņā ar Direktīvu 78/660/EEK [7], ir uzņēmums, kas sabiedrību grupā, kurā ietilpst viena vai vairākas minētās sabiedrības, ir paredzēts šīs grupas finansēšanai vai ir uzņēmums, kas paredzēts, lai finansētu pārvēršanai vērtspapīros vajadzīgos līdzekļus, kas izmanto banku likviditātes politiku."6. Direktīvas 19. panta 2. punkta a) apakšpunktā aiz vārda "vērtspapīros" iekļauj vārdus "un naudas tirgus instrumentos".7. Direktīvas 19. panta 2. punkta b) apakšpunktu un 3. punktu svītro.8. Direktīvas 20. pantu svītro.9. Direktīvas 21. pantu aizstāj ar šādu pantu:"21. pants1. Pārvaldības vai ieguldījumu sabiedrībai jāizmanto riska pārvaldības process, kas ļauj tām katrā laikā kontrolēt un izvērtēt pozīciju risku un to daļu portfeļa kopējā riska profilā; tai jāizmanto ārpusbiržas instrumentu vērtības precīza un neatkarīga novērtējuma process. Tai regulāri un saskaņā ar sīki izstrādātiem noteikumiem, ko nosaka kompetentās iestādes, jādara šīm iestādēm zināmi atvasināto instrumentu tipi, pakārtotie riski, daudzuma limiti un izvēlētās metodes, lai novērtētu riskus saistībā ar atvasināto instrumentu darījumiem attiecībā uz katru pārvaldīto PVKIU.2. Dalībvalstis var atļaut PVKIU izmantot metodes un līdzekļus attiecībā uz vērtspapīriem un naudas tirgus instrumentiem atbilstīgi nosacījumiem un ierobežojumiem, ko tās nosaka, ja šādas metodes un līdzekļus izmanto efektīvai portfeļa pārvaldībai. Ja šīs darbības attiecas uz atvasināto instrumentu izmantošanu, šie nosacījumi un ierobežojumi atbilst šajā direktīvā izklāstītajiem noteikumiem.Šīs darbības nekādos apstākļos neliek PVKIU novirzīties no PVKIU fonda nolikumā, dibināšanas dokumentos vai prospektā noteiktajiem ieguldījumu mērķiem.3. PVKIU nodrošina, ka tā vispārējie riska darījumi attiecībā uz atvasinātiem instrumentiem nepārsniedz tā portfeļa kopējo tīro vērtību.Riska darījumus aprēķina, ņemot vērā pakārtoto aktīvu pašreizējo vērtību, darījuma partnera risku, turpmākas tirgus svārstības un iespējami pieejamo laiku pozīciju likvidācijai. Tādi paši noteikumi attiecas arī uz turpmākajiem punktiem.PVKIU, īstenojot savu ieguldījumu politiku un ievērojot 22. panta 5. punktā noteikto limitu, var veikt ieguldījumus atvasinātos finanšu instrumentos, ja darījuma risks attiecībā uz pakārtotajiem aktīviem kopumā nepārsniedz 22. pantā noteiktos ieguldījumu limitus. Dalībvalstis var atļaut, ka gadījumā, ja PVKIU veic ieguldījumus indeksētos atvasinātos finanšu instrumentos, šie ieguldījumi nav jāsaista ar 22. pantā noteiktajiem limitiem.Ja pārvedams vērtspapīrs vai naudas tirgus instruments ietver atvasinātu instrumentu, tas jāņem vērā, izpildot šā panta prasības.4. Dalībvalstis nosūta Komisijai pilnīgu informāciju un visas turpmākās izmaiņas noteikumos attiecībā uz metodēm, ko izmanto, lai aprēķinātu 3. punktā minētos riska darījumus, ieskaitot darījuma partnera risku ārpusbiržas atvasinājumu darījumos, līdz 2004. gada 13. februārim. Komisija nosūta šo informāciju citām dalībvalstīm. Šo informāciju apspriež kontaktkomitejā saskaņā ar 53. panta 4. punktā noteikto kārtību."10. Direktīvas 22. pantu aizstāj ar šādu pantu:"22. pants1. PVKIU var veikt ieguldījumus ne vairāk kā 5 % apjomā no tā aktīviem šīs pašas institūcijas emitētos pārvedamos vērtspapīros vai naudas tirgus instrumentos. PVKIU nedrīkst investēt vairāk kā 20 % aktīvu noguldījumos, kas izdarīti šajā pašā institūcijā.PVKIU riska darījums ar darījumu partneri atvasinātu ārpusbiržas instrumentu darījumā nedrīkst pārsniegt- 10 % tā aktīvu, ja darījuma partneris ir 19. panta 1. punkta f) apakšpunktā norādītā kredītiestāde, vai- 5 % tā aktīvu pārējos gadījumos.2. Dalībvalstis var paaugstināt 1. punkta pirmajā teikumā noteikto 5 % limitu maksimāli līdz 10 %. Tādu pārvedamo vērtspapīru un naudas tirgus instrumentu, ko PVKIU tur emitentiestādēs, kurās katrā tas iegulda vairāk nekā 5 % aktīvu, kopējā vērtība tomēr nedrīkst pārsniegt 40 % no PVKIU aktīvu vērtības. Šis ierobežojums neattiecas uz noguldījumiem un atvasinātu ārpusbiržas instrumentu darījumiem, ko veic ar finanšu iestādēm, uz kurām attiecas konsultatīvā uzraudzība.Neatkarīgi no 1. punktā noteiktajiem individuālajiem limitiem PVKIU nedrīkst apvienot- ieguldījumus pārvedamos vērtspapīros vai naudas tirgus instrumentos,noguldījumus un/vai- riska darījumus, kas izriet no darījumiem ar atvasinātiem ārpusbiržas instrumentiem,kurus attiecīgi emitējusi, pieņēmusi vai noslēgusi viena un tā pati organizācija, ja darījums pārsniedz no 20 % PVKIU aktīviem.3. Dalībvalstis var paaugstināt 1. punkta pirmajā teikumā noteikto 5 % limitu maksimāli līdz 35 %, ja pārvedamos vērtspapīrus vai naudas tirgus instrumentus emitē vai garantē dalībvalsts, tās vietējās varas iestādes, ārpuskopienas valsts vai starptautiskas sabiedriskas organizācijas, kuru locekles ir viena vai vairākas dalībvalstis.4. Dalībvalstis var paaugstināt 1. punkta pirmajā teikumā noteikto 5 % limitu maksimāli līdz 25 % attiecībā uz dažām obligācijām, ja tās emitē kredītiestāde, kuras juridiskā adrese ir dalībvalstī un uz kuru saskaņā ar likumu attiecas īpaša valsts uzraudzība, kas paredzēta šādu obligāciju turētāju aizsardzībai. Jo īpaši summas, kas iegūtas no šādu obligāciju emisijas, saskaņā ar likumu jāiegulda aktīvos, kas visu obligāciju derīguma laiku sedz prasījumus sakarā ar šīm obligācijām un kas emitenta neveiksmes gadījumā pirmām kārtām izmantojami, lai kompensētu kapitālu un izmaksātu uzkrātos procentus.Ja PVKIU iegulda vairāk nekā 5 % aktīvu pirmajā daļā minētajās obligācijās, ko emitējis viens emitents, šo ieguldījumu kopējā vērtība nedrīkst pārsniegt 80 % PVKIU aktīvu vērtības.Dalībvalstis saskaņā ar tiesību aktiem un pirmajā daļā minētajiem uzraudzības pasākumiem nosūta Komisijai iepriekš minēto obligāciju sarakstu kopā ar pilnvaroto emitentu kategorijām, lai emitētu obligācijas, ievērojot iepriekš norādītos kritērijus. Šiem sarakstiem pievieno paziņojumu, kurā precizēts piedāvāto garantiju statuss. Komisija tūlīt nosūta šo informāciju pārējām dalībvalstīm kopā ar atsauksmēm, ko tā uzskata par piemērotām, un nodrošina informācijas publisku pieejamību. Šādus paziņojumus apspriedīs kontaktkomitejā saskaņā ar 53. panta 4. punktā noteikto kārtību.5. Pārvedamos vērtspapīrus un 3. un 4. punktā norādītos naudas tirgus instrumentus neņem vērā, piemērojot 2. punktā norādīto 40 % limitu.Šā panta 1., 2., 3. un 4. punktā paredzētos limitus nedrīkst apvienot, un tādējādi ieguldījumi vienas emitentiestādes emitētajos pārvedamajos vērtspapīros vai naudas tirgus instrumentos, vai noguldījumos vai atvasinātos instrumentos šajā iestādē, kas veikti saskaņā ar 1., 2., 3. un 4. punktu, nekādos apstākļos kopumā nepārsniedz 35 % no PVKIU aktīviem.Aprēķinātu šajā pantā ietvertos limitus, sabiedrības, kas konsolidēto pārskatu dēļ ir iekļautas vienā grupā saskaņā ar Direktīvu 83/349/EEK [8] vai atzītiem starptautiskiem grāmatvedības noteikumiem, uzskata par vienotu organizāciju.Dalībvalstis var atļaut kumulatīvu ieguldījumu pārvedamos vērtspapīros un naudas tirgus instrumentos šajā grupā līdz 20 %."11. Iekļauj šādu pantu:"22.a pants1. Neskarot 25. pantā noteiktos limitus, dalībvalstis šādos gadījumos var paaugstināt 22. pantā noteiktos limitus maksimāli līdz 20 % attiecībā uz tās pašas organizācijas emitētām akcijām un/vai parāda vērtspapīriem, ja saskaņā ar fonda nolikumu vai dibināšanas dokumentiem PVKIU ieguldījumu politikas mērķis ir noteiktu akciju vai parāda instrumentu indeksa, ko atzīst kompetentās iestādes, sastāva replikācija:- sastāvs ir pietiekami daudzveidīgs,- indekss ir adekvāts attiecīgā tirgus standarts,- tas ir atbilstoši publicēts.2. Dalībvalstis var paaugstināt 1. punktā noteikto limitu maksimāli līdz 35 %, ja to attaisno ārkārtēji tirgus nosacījumi, jo īpaši regulētajos tirgos, kuros dažu veidu pārvedami vērtspapīri vai naudas tirgus instrumenti ir lielā mērā dominējoši. Ieguldījumu līdz šim limitam atļauj attiecībā tikai uz vienu emitentu."12. Direktīvas 23. panta 1. punktā aiz vārda "vērtspapīros" pievieno vārdus "un naudas tirgus instrumentos".13. Direktīvas 24. pantu aizstāj ar šādu pantu:"24. pants1. PVKIU var iegādāties PVKIU un citu 19. panta 1. punkta e) apakšpunktā norādīto kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu sertifikātus, ja ne vairāk kā 10 % tā aktīvu ir ieguldīti individuāla rakstura PVKIU vai cita kolektīvo ieguldījumu uzņēmuma sertifikātos. Dalībvalstis var paaugstināt šo limitu maksimāli līdz 20 %.2. Ieguldījumi tādu kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu sertifikātos, kas nav PVKIU, kopumā nedrīkst pārsniegt 30 % no PVKIU aktīviem.Dalībvalstis var atļaut, ka gadījumā, ja PVKIU ir iegādājies PVKIU un/vai citu kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu sertifikātus, attiecīgā PVKIU vai citu kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu aktīvi, lai piemērotu tiem 22. pantā noteiktos limitus, nav jāapvieno.3. Ja PVKIU veic ieguldījumus tādu citu PVKIU un/vai citu kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu sertifikātos, ko tieši vai deleģēšanas kārtībā pārvalda viena un tā pati pārvaldības sabiedrība vai cita sabiedrība, kuru ar pārvaldības sabiedrību saista kopīga vadība vai kontrole, vai būtiska tieša vai netieša līdzdalība, šī pārvaldības sabiedrība vai attiecīgā minētā sabiedrība nedrīkst iekasēt parakstīšanas vai dzēšanas maksu par PVKIU ieguldījumu šo citu PVKIU un/vai citu kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu sertifikātos.PVKIU, kas būtisku savu aktīvu daļu iegulda citos PVKIU un/vai kolektīvo ieguldījumu uzņēmumos, prospektā paziņo pārvaldīšanas maksas maksimālo apjomu, kādu var noteikt gan pašam PVKIU, gan citiem PVKIU un/vai kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem, kuros tas plāno veikt ieguldījumus. Savā gada pārskatā PVKIU norāda maksimālo pārvaldīšanas maksas apjomu, kas iekasēts gan no paša PVKIU, gan no PVKIU un/vai citiem kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem, kuros attiecīgais PVKIU veic ieguldījumus."14. Iekļauj šādu pantu:"24.a pants1. Prospektā norāda, kādās aktīvu kategorijās PVKIU ir pilnvarots veikt ieguldījumus. Prospektā norāda, ja ir atļauti darījumi ar atvasinātiem finanšu instrumentiem; šajā gadījumā prospektā jāiekļauj skaidrs paziņojums, kurā norāda, vai šīs darbības var veikt cenu fiksēšanas nolūkā vai nolūkā sasniegt ieguldījumu mērķi, kā arī iespējamais atvasinātu finanšu instrumentu izmantošanas rezultāts attiecībā uz riska profilu.2. Ja PVKIU galvenokārt veic ieguldījumus 19. pantā noteikto aktīvu kategorijā, kas nav pārvedami vērtspapīri un naudas tirgus instrumenti, vai veic akciju vai parāda vērtspapīru indeksa replikāciju saskaņā ar 22.a pantu, tā prospektā un, attiecīgā gadījumā, jebkurā citā reklāmas literatūrā jāiekļauj skaidri pamanāms paziņojums, kas pievērš uzmanību PVKIU ieguldījumu politikai.3. Ja portfeļa sastāva vai iespējami izmantoto portfeļa pārvaldības metožu dēļ PVKIU neto aktīvu vērtība var izrādīties ļoti nepastāvīga, PVKIU prospektā un, attiecīgā gadījumā, citā reklāmas literatūrā jāiekļauj skaidri pamanāms paziņojums, kas vērš uzmanību uz šo iezīmi.4. Pēc ieguldītāja lūguma pārvaldības sabiedrībai jāsniedz arī papildu informācija attiecībā uz daudzuma limitiem, ko piemēro PVKIU riska pārvaldībā, attiecībā uz tālab izvēlētajām metodēm un galveno instrumentu kategoriju "risku un ienesīguma" jaunāko novērtējumu."15. Direktīvas 25. panta 2. punktā veic šādus grozījumus.1. Trešo ievilkumu aizstāj ar šādu ievilkumu:- "— 25 % no sertifikātiem, kas pieder kādam atsevišķam PVKIU un/vai citam kolektīvo ieguldījumu uzņēmumam 1. panta 2. punkta pirmā un otrā ievilkuma nozīmē".2. Pievieno šādu ievilkumu:- "— 10 % no naudas tirgus instrumentiem, ko emitējis kāds atsevišķs emitents".16. Direktīvas 25. panta 2. punkta otro teikumu aizstāj ar šādu teikumu:"Šā punkta otrajā, trešajā un ceturtajā ievilkumā noteiktos limitus iegādes brīdī var neņemt vērā, ja tobrīd nav iespējams aprēķināt parāda vērtspapīru vai naudas tirgus instrumentu bruto vērtību vai emitējamo vērtspapīru tīro vērtību."17. Direktīvas 25. panta 3. punkta a), b) un c) apakšpunktā aiz vārda "vērtspapīriem" pievieno vārdus "un naudas tirgus instrumentiem".18. Direktīvas 25. panta 3. punkta e) apakšpunktu aizstāj ar šādu apakšpunktu:"e) ieguldījumu sabiedrības vai ieguldījumu sabiedrību turētām akcijām tādu meitasuzņēmumu kapitālā, kas veic tikai pārvaldības, konsultatīvo vai tirdzniecības darbību valstī, kurā attiecīgais meitasuzņēmums atrodas, attiecībā uz sertifikātu atpirkšanu pēc sertifikātu turētāju lūguma vienīgi šīs sabiedrības vai sabiedrību vārdā".19. Direktīvas 26. panta 1. punktu aizstāj ar šādu punktu:"1. PVKIU nav jāievēro šajā iedaļā noteiktie ierobežojumi, izmantojot parakstīšanas tiesības attiecībā uz pārvedamiem vērtspapīriem vai naudas tirgus instrumentiem, kas ir to aktīvu sastāvdaļa.Nodrošinot dalīta riska principa ievērošanu, dalībvalstis var atļaut tādiem PVKIU, kuru darbības atļauja piešķirta nesen, atkāpties no 22., 22.a, 23. un 24. panta sešus mēnešus pēc darbības atļaujas saņemšanas dienas."20. Direktīvas 41. panta 2. punktu aizstāj ar šādu punktu:"2. Šā panta 1. punkts neliedz šādiem uzņēmumiem iegādāties pārvedamus vērtspapīrus, naudas tirgus instrumentus vai citus 19. panta 1. punkta e), g) un h) apakšpunktā norādītos finanšu instrumentus, kas nav pilnībā apmaksāti."21. Direktīvas 42. pantu aizstāj ar šādu pantu:"42. pantsNe- ieguldījumu sabiedrība, ne- pārvaldības sabiedrība vai depozitārijs, kas darbojas ieguldījumu fonda vārdā,nedrīkst veikt nenodrošinātu tirdzniecību ar pārvedamiem vērtspapīriem, naudas tirgus instrumentiem vai citiem 19. panta 1. punkta e), g) un h) apakšpunktā norādītajiem finanšu instrumentiem."22. Aiz 53. panta iekļauj šādu pantu:"53.a pants1. Papildus 53. panta 1. punktā paredzētajām funkcijām kontaktkomiteja var sanākt arī kā regulatīva komiteja Lēmuma 1999/468/EK [9] 5. panta nozīmē, lai palīdzētu Komisijai attiecībā uz tehniskiem pielāgojumiem, kas jāveic šajā direktīvā šādās jomās:- definīciju precizējums, lai nodrošinātu šīs direktīvas vienotu piemērošanu visā Kopienā,- terminoloģijas sakārtošana un definīciju strukturēšana saskaņā ar turpmākiem tiesību aktiem par PVKIU un jautājumiem, kas ar tiem saistīti.2. Ja atsaucas uz šo punktu, tad piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5. un 7. pantu, ņemot vērā minētā lēmuma 8. panta noteikumus.Lēmuma 1999/468/EK 5. panta 6. punktā paredzētais termiņš ir trīs mēneši.3. Komiteja apstiprina savu reglamentu."2. pants1. Vēlākais, līdz 2005. gada 13. februārim Komisija nosūta Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par Direktīvas 85/611/EEK, kurā izdarīti grozījumi, piemērošanu un, attiecīgā gadījumā, grozījumu priekšlikumus. Šajā ziņojumā jo īpaši:a) analizē, kā padziļināt un paplašināt PVKIU vienoto tirgu, jo īpaši attiecībā uz PVKIU (ieskaitot trešo personu fondus) pārrobežu tirdzniecību, pārvaldības sabiedrību apliecības darbību, vienkāršotā prospekta kā informatīva un tirdzniecības līdzekļa darbību, palīgdarbību apjoma pārskatu un iespējas uzlabot uzraudzības iestāžu sadarbību attiecībā uz šīs direktīvas kopīgu interpretāciju un piemērošanu;b) pārskata šīs direktīvas darbības jomu, kā tā piemērojama dažādiem produktu tipiem (piemēram, institucionālie fondi, nekustamā īpašuma fondi, mātes fondi un drošības fondi); pētījumā jo īpaši būtu jākoncentrējas uz šādu fondu tirgus lielumu, attiecīgā gadījumā, uz šo fondu regulēšanu dalībvalstīs un turpmākas šo fondu saskaņošanas vajadzības novērtējumu;c) novērtē fondu organizāciju, ieskaitot deleģēšanas noteikumus un praksi, kā arī fonda vadītāja un depozitārija attiecības;d) pārskata PVKIU ieguldījumu noteikumus, piemēram, atvasinātu instrumentu un citu instrumentu un metožu izmantošanu attiecībā uz vērtspapīriem, indeksu fondu regulēšanu, naudas tirgus instrumentu regulēšanu, noguldījumus, fondu savstarpējo ieguldījumu regulēšanu, kā arī dažādos ieguldījumu limitus;e) analizē pārvaldības sabiedrību pārvaldītu fondu un "pašpārvaldes" ieguldījumu sabiedrību konkurētspēju.Sagatavojot ziņojumu, Komisija pēc iespējas plaši apspriežas ar dažādu nozaru speciālistiem un klientu grupām, kā arī uzraudzības institūcijām.2. Dalībvalstis var piešķirt PVKIU, kas pastāv šīs direktīvas spēkā stāšanās dienā, termiņu, kas nepārsniedz 60 mēnešus no šīs direktīvas spēkā stāšanās dienas, lai tie atbilstu valstu attiecīgajiem jaunajiem tiesību aktiem.3. pantsVēlākais, līdz 2003. gada 13. augustam dalībvalstis pieņem normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šās direktīvas prasības. Par tiem dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.Tās piemēro šos aktus vēlākais no 2004. gada 13. februāra.Kad dalībvalstis pieņem šos tiesību aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka metodes, kā izdarīt šādas atsauces.4. pantsŠī direktīva stājas spēkā tās publicēšanas dienā Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.5. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2002. gada 21. janvārīEiropas Parlamenta vārdā —priekšsēdētājsP. CoxPadomes vārdā —priekšsēdētājsM. Arias Caňete[1] OV C 280, 9.9.1998., 6. lpp. un OV C 311 E, 31.10.2000., 302. lpp.[2] OV C 116, 28.4.1999., 44. lpp.[3] Eiropas Parlamenta 2000. gada 17. februāra atzinums (OV C 339, 29.11.2000., 220. lpp.), Padomes 2001. gada 5. jūnija kopējā nostāja (OV C 297, 23.10.2001., 35. lpp.) un Eiropas Parlamenta 2001. gada 23. oktobra lēmums, Padomes 2001. gada 4. decembra lēmums.[4] OV L 375, 31.12.1985., 3. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/64/EK (OV L 290, 17.11.2000., 27. lpp.).[5] OV L 141, 11.6.1993., 27. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2000/64/EK.[6] OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp.[7] Padomes Ceturtā direktīva 78/660/EEK (1978. gada 25. jūlijs), kas pamatojas uz Līguma 54. panta 3. punkta g) apakšpunktu un attiecas uz noteiktu veidu sabiedrību gada pārskatiem (OV L 222, 14.8.1978., 11. lpp.). Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 1999/60/EK (OV L 162, 26.6.1999., 65. lpp.).[8] Padomes Ceturtā direktīva 78/660/EEK (1978. gada 25. jūlijs), kas pamatojas uz Līguma 54. panta 3. punkta g) apakšpunktu un attiecas uz noteiktu veidu sabiedrību gada pārskatiem (OV L 222, 14.8.1978., 11. lpp.). Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 1999/60/EK (OV L 162, 26.6.1999., 65. lpp.).[9] Padomes Ceturtā direktīva 78/660/EEK (1978. gada 25. jūlijs), kas pamatojas uz Līguma 54. panta 3. punkta g) apakšpunktu un attiecas uz noteiktu veidu sabiedrību gada pārskatiem (OV L 222, 14.8.1978., 11. lpp.). Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 1999/60/EK (OV L 162, 26.6.1999., 65. lpp.).--------------------------------------------------


title: Padomes direktīva (1990. gada 7. jūnijs) par brīvu piekļuvi vides informācijai

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31990L0313

Oficiālais Vēstnesis L 158 , 23/06/1990 Lpp. 0056 - 0058 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 15 Sējums 9 Lpp. 0233  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 15 Sējums 9 Lpp. 0233

		Padomes Direktīva(1990. gada 7. jūnijs)par brīvu piekļuvi vides informācijai(90/313/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 130.s pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],paturot prātā Eiropas Kopienas 1973. gada [4], 1977. gada [5] un 1983. gada [6] vides aizsardzības rīcības programmā, un jo īpaši 1987. gada rīcības programmā [7] noteiktos principus un mērķus, kurā jo īpaši ietverts aicinājums rast "iespēju veicināt sabiedrības piekļuvi vides aizsardzības iestāžu rīcībā esošai vides informācijai";tā kā Padomes sanāksmē Eiropas Kopienu Padome un dalībvalstu valdību pārstāvji 1987. gada 19. oktobra rezolūcijā par Eiropas Kopienas politikas un rīcības programmas vides aizsardzībā (1987. līdz 1992. gads) [8] turpmāko ievērošanu un īstenošanu paziņojuši, ka ir svarīgi saskaņā ar Kopienas un dalībvalstu kompetences sadali koncentrēt Kopienas rīcību konkrētās prioritāšu jomās, arī vides informācijas pieejamības uzlabošanā;tā kā Eiropas Parlamenta atzinumā par Eiropas Kopienas ceturto rīcības programmu vides aizsardzībā [9] uzsvērts, ka "informācijas pieejamība sabiedrībai ir jānodrošina ar īpašas Kopienas programmas palīdzību";tā kā piekļuve valsts iestāžu rīcībā esošajai vides informācijai uzlabos vides aizsardzību;tā kā atšķirības dalībvalstīs spēkā esošajos tiesību aktos par valsts iestāžu rīcībā esošās vides informācijas pieejamību var radīt nevienlīdzību Kopienā attiecībā uz informācijas pieejamību un/vai konkurences nosacījumiem;tā kā visā Kopienā ikvienai fiziskai vai juridiskai personai ir jānodrošina brīva pieeja valsts iestāžu rīcībā esošajai vides informācijai rakstiskā, vizuālā, audio vai datu bāzes formā attiecībā uz vides stāvokli, darbībām vai pasākumiem, kas nelabvēlīgi ietekmē vai var ietekmēt vidi, kā arī tās aizsardzībai paredzētajām darbībām un pasākumiem;tā kā dažos īpašos un stingri noteiktos gadījumos atteikums sniegt pieprasīto vides informāciju var būt attaisnojams;tā kā valsts iestādes atteikumam nodrošināt pieprasīto informāciju ir jābūt pamatotam;tā kā pieprasījuma iesniedzējam ir jābūt iespējai pārsūdzēt valsts iestādes lēmumu;tā kā būtu jānodrošina arī pieeja vides informācijai, kas ir valsts un pašvaldību iestāžu uzraudzībā esošo par vides aizsardzības jautājumiem atbildīgo institūciju rīcībā;tā kā kopējās stratēģijas ietvaros, kuras mērķis ir izplatīt vides informāciju, būtu aktīvi jādara zināma sabiedrībai vispārēja informācija par vides stāvokli;tā kā šīs direktīvas darbība būtu jāpārskata, ņemot vērā gūto pieredzi,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsŠīs direktīvas mērķis ir nodrošināt valsts iestāžu rīcībā esošās vides informācijas brīvu pieejamību un izplatīšanu, kā arī formulēt pamatnoteikumus, kas reglamentē šādas informācijas pieejamību.2. pantsŠajā direktīvā:a) "vides informācija" ir jebkura pieejamā informācija rakstiskā, vizuālā, audio vai datu bāzes formā par ūdeņu, gaisa, augsnes, faunas, floras, dabas teritoriju un ainavu stāvokli, kā arī par darbībām (ieskaitot darbības, kas rada tādus traucējumus kā troksnis) vai pasākumiem, kuri nelabvēlīgi ietekmē vai var nelabvēlīgi ietekmēt šo stāvokli, un tā aizsardzībai paredzētajām darbībām un pasākumiem, to skaitā administratīviem pasākumiem un vides aizsardzības programmām;b) "valsts iestādes" ir jebkura valsts, reģionālā vai vietējā līmeņa kompetenta valsts pārvaldes vides aizsardzības iestāde, kuras rīcībā ir vides informācija, izņemot institūcijas, kas realizē likumdošanas vai tiesu varu.3. pants1. Izņemot šajā pantā paredzētos gadījumus, dalībvalstis nodrošina to, ka, saņemot pieprasījumu no jebkuras fiziskas vai juridiskas personas, valsts iestādēm ir pienākums nodrošināt tai vides informāciju, neprasot pamatojumu.Dalībvalstis nosaka kārtību, kā faktiski nodrošināt šādas informācijas efektīvu pieejamību.2. Dalībvalstis var paredzēt, ka šādas informācijas pieprasījums tiek noraidīts, ja tā ietekmē:- noslēpumus saistībā ar valsts iestāžu procedūrām, starptautiskajām attiecībām un valsts aizsardzību,- valsts drošību,- lietas, kas ir vai bijušas tiesvedībā vai izmeklēšanā (arī disciplinārlietas izmeklēšanā), vai lietas pirmstiesas izmeklēšanā,- uzņēmējdarbības un rūpnieciskus noslēpumus, arī intelektuālo īpašumu,- personas datu un/vai lietu noslēpumus,- datus, ko piegādājusi trešā persona, kam nav juridisks pienākums tos izpaust,- datus, kuru izpaušana drīzāk varētu kaitēt tai videi, uz kuru šie dati attiecas.Informāciju, kas ir valsts iestāžu rīcībā, izsniedz daļēji, ja ir iespējams izdalīt to informāciju, kura attiecas uz iepriekš minētajiem jautājumiem.3. Informācijas pieprasījumu var noraidīt, ja tādā gadījumā būtu jānodod nepabeigti dokumenti vai dati, vai jāizmanto iekšējā saziņa, vai arī ja pieprasījums ir klaji nepamatots, vai tam ir pārāk vispārīgs formulējums.4. Valsts iestāde iespējami drīz un ne vēlāk kā divos mēnešos sniedz atbildi personai, kas pieprasa informāciju. Atteikums sniegt pieprasīto informāciju ir jāpamato.4. pantsPersona, kas uzskata, ka valsts iestāde ir nepamatoti noraidījusi vai atstājusi bez ievērības tās pieprasījumu pēc informācijas, vai ka sniegtā atbilde ir nepietiekama, var pārsūdzēt šo lēmumu tiesā vai apstrīdēt to administratīvā kārtībā saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību sistēmu.5. pantsDalībvalstis var ieviest maksu par informācijas sniegšanu, bet šī maksa nedrīkst pārsniegt saprātīgas izmaksas.6. pantsDalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu pieeju vides informācijai, kas ir valsts un pašvaldības iestāžu uzraudzībā esošo par vides aizsardzības jautājumiem atbildīgo institūciju rīcībā, ar tādiem pašiem noteikumiem, kā tie, kas izklāstīti 3., 4. un 5. pantā, ar valsts kompetentās iestādes starpniecību vai tieši no pašas institūcijas.7. pantsDalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu sabiedrību ar vispārēju informāciju par vides stāvokli, piemēram, regulāri publicējot ziņojumus par tās stāvokli.8. pantsPēc četriem gadiem no dienas, kas minēta 9. panta 1. punktā, dalībvalstis ziņo Komisijai par gūto pieredzi, kuru ņemot vērā Komisija sagatavo ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei, pievienojot tam jebkuru grozījumu priekšlikumu, ko tā uzskata par lietderīgu.9. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai vēlākais līdz 1992. gada 31. decembrim izpildītu šīs direktīvas prasības. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus tos savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.10. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 1990. gada 7. jūnijāPadomes vārdā —priekšsēdētājsP. Flynn[1] OV C 335, 30.12.1988., 5. lpp.[2] OV C 120, 16.5.1989., 231. lpp.[3] OV C 139, 5.6.1989., 47. lpp.[4] OV C 112, 20.12.1973., 1. lpp.[5] OV C 139, 13.6.1977., 1. lpp.[6] OV C 46, 17.2.1983., 1. lpp.[7] OV C 70, 18.3.1987., 3. lpp.[8] OV C 289, 29.10.1987., 3. lpp.[9] OV C 156, 15.6.1987., 138. lpp.--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva (1983. gada 28. marts) par nodokļu atbrīvojumiem, ko Kopienā piemēro dažu transportlīdzekļu pagaidu ievešanai no vienas dalībvalsts citā

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31983L0182

Oficiālais Vēstnesis L 105 , 23/04/1983 Lpp. 0059 - 0063 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 9 Sējums 1 Lpp. 0112  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 09 Sējums 1 Lpp. 0156  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 9 Sējums 1 Lpp. 0112  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 09 Sējums 1 Lpp. 0156

		Padomes Direktīva(1983. gada 28. marts)par nodokļu atbrīvojumiem, ko Kopienā piemēro dažu transportlīdzekļu pagaidu ievešanai no vienas dalībvalsts citā(83/182/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 99. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā Kopienas rezidentu brīvu pārvietošanos Kopienā traucē nodokļu režīms, ko piemēro dažu privātām vai profesionālām vajadzībām izmantojamu transportlīdzekļu pagaidu ievešanai;tā kā šā nodokļu režīma radīto šķēršļu likvidācija ir īpaši vajadzīga, lai izveidotu ekonomikas tirgu ar vietējam tirgum līdzīgām iezīmēm;tā kā dažos gadījumos ir jāvar skaidri noteikt, vai personai patiešām ir dalībvalsts rezidenta statuss;tā kā pirmajā posmā šo direktīvu ir vēlams attiecināt tikai uz tiem transportlīdzekļiem, kas iegādāti vai ievesti saskaņā ar vispārējiem nodokļu uzlikšanas nosacījumiem, kas ir spēkā kādas dalībvalsts vietējā tirgū,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsPiemērojums1. Mehānisku sauszemes transportlīdzekļu (tostarp piekabju), autopiekabju, izpriecceļojumu kuģu, privātu lidmašīnu, velosipēdu un jājamzirgu pagaidu ievešanai no kādas dalībvalsts saskaņā ar turpmāk minētiem nosacījumiem dalībvalstis piešķir atbrīvojumus:- no apgrozījuma nodokļiem, akcīzes nodokļiem un citiem patēriņa nodokļiem,- no pielikumā minētajiem nodokļiem.2. Šā panta 1. punktā minētie atbrīvojumi attiecas arī uz parastām rezerves daļām, piederumiem un aprīkojumu, ko ieved kopā ar minētajiem transportlīdzekļiem.3. Šā panta 1. punktā minētos atbrīvojumus neattiecina uz saimnieciski izmantojamiem transportlīdzekļiem.4. a) Šī direktīva neattiecas uz tādu privātu transportlīdzekļu, autopiekabju, izpriecceļojumu kuģu, privātu lidmašīnu un velosipēdu ievešanu, kas paredzēti privātām vajadzībām un kas nav iegādāti vai ievesti saskaņā ar vispārējiem nodokļu uzlikšanas nosacījumiem, kuri ir spēkā kādas dalībvalsts vietējā tirgū, un/vai ko izvešanas sakarā atbrīvo no apgrozījuma nodokļiem, akcīzes nodokļiem vai citiem patēriņa nodokļiem, vai atmaksā šos nodokļus.Šīs direktīvas piemērošanas nolūkā uzskata, ka dalībvalsts vietējā tirgus vispārējie nodokļu uzlikšanas nosacījumi ir ievēroti, ja transportlīdzekļi iegādāti, kā to paredz Direktīvas 77/388/EEK [4] 15. panta 10. punkts; dalībvalstis tomēr var uzskatīt, ka šiem nosacījumiem neatbilst transportlīdzekļi, kas iegādāti tā, kā to paredz minētā 10. punkta trešais ievilkums;b) Padome pēc Komisijas priekšlikuma ar vienprātīgu lēmumu līdz 1985. gada 31. decembrim pieņem Kopienas noteikumus par atbrīvojumu piešķiršanu transportlīdzekļiem, kas minēti a) apakšpunkta pirmajā daļā, ņemot vērā to, ka, no vienas puses, ir jāizvairās no nodokļu dubultas uzlikšanas un, no otras puses, jānodrošina parasta, pilnīga nodokļu uzlikšana transportlīdzekļiem, kas paredzēti izmantošanai privātām vajadzībām.2. pantsDefinīcijasŠajā direktīvā:a) "saimnieciski izmantojams transportlīdzeklis" ir jebkurš sauszemes transportlīdzeklis, kura uzbūve un aprīkojums ir piemērots un paredzēts tam, lai par maksu vai bez maksas pārvadātu:- vairāk nekā deviņus cilvēkus, ieskaitot vadītāju,- preces,kā arī visi sauszemes transportlīdzekļi, kas paredzēti īpašiem mērķiem, bet nav saistīti ar pārvadāšanu;b) "privāts transportlīdzeklis" ir jebkurš sauszemes transportlīdzeklis, ieskaitot tā piekabi, ja tāda būtu, kas nav a) apakšpunktā paredzētais transportlīdzeklis;c) transportlīdzekļa "izmantošana profesionālām vajadzībām" ir attiecīgā transportlīdzekļa tieša izmantošana darbībās, ko veic par maksu vai peļņas nolūkā;d) "izmantošana privātām vajadzībām" ir katra izmantošana, kas nav izmantošana profesionālām vajadzībām.3. pantsDažu transportlīdzekļu pagaidu ievešana, lai izmantotu privātām vajadzībāmAtbrīvojumu no 1. pantā paredzētajiem nodokļiem piešķir privātu transportlīdzekļu, autopiekabju, izpriecceļojumu kuģu, privātu lidmašīnu un velosipēdu pagaidu ievešanai uz pārtrauktu vai nepārtrauktu laiku, kas 12 mēnešu laikā nepārsniedz 6 mēnešus, ievērojot šādus noteikumus:a) privātpersonai, kas ieved šīs lietas:aa) ir pastāvīga dzīvesvieta dalībvalstī, kas nav pagaidu ieveduma dalībvalsts;bb) šie transportlīdzekļi jāizmanto privātajām vajadzībām;b) pagaidu ieveduma dalībvalstī transportlīdzekļus nevar atsavināt vai iznomāt, vai patapināt šās valsts rezidentiem. Tomēr privātus transportlīdzekļus, kas pieder transportlīdzekļu nomas uzņēmumam, kura galvenais birojs ir Kopienā, var atkārtotas izvešanas nolūkā atkārtoti iznomāt personām, kam nav rezidenta statusa, ja šie transportlīdzekļi atrodas valstī nomas līguma dēļ, kas beidzies attiecīgajā valstī. Nomas uzņēmuma darbinieks transportlīdzekļus var nogādāt dalībvalstī, kurā tie sākotnēji iznomāti, arī tad, ja šis darbinieks ir pagaidu ieveduma dalībvalsts rezidents.4. pantsTādu privātu transportlīdzekļu pagaidu ievešana, ko paredzēts izmantot profesionālām vajadzībām1. Tādu privātu transportlīdzekļu pagaidu ievešanai, ko paredzēts izmantot profesionālām vajadzībām, atbrīvojumu no 1. pantā paredzētajiem nodokļiem piešķir, ievērojot šādus noteikumus:a) privātpersonai, kas ieved privātu transportlīdzekli:aa) ir pastāvīga dzīvesvieta dalībvalstī, kas nav pagaidu ieveduma dalībvalsts;bb) pagaidu ieveduma dalībvalstī transportlīdzekli neizmanto personu pārvadāšanai par maksu vai gūstot citus materiālus labumus, vai arī preču rūpnieciskai vai komerciālai pārvadāšanai par maksu vai bez maksas;b) pagaidu ieveduma dalībvalstī privātu transportlīdzekli nevar atsavināt, iznomāt vai patapināt;c) privātais transportlīdzeklis ir iegādāts vai ievests saskaņā ar nodokļu uzlikšanas vispārējiem nosacījumiem, kas ir spēkā tās dalībvalsts vietējā tirgū, kura ir lietotāja pastāvīgā dzīvesvieta, un šo transportlīdzekli izvešanas sakarā neatbrīvo no apgrozījuma nodokļa, akcīzes nodokļa vai cita patēriņa nodokļa vai neatmaksā šos nodokļus.Uzskata, ka šis nosacījums ir ievērots, ja transportlīdzeklim ir standarta reģistrācijas numura zīme, kas izsniegta reģistrācijas dalībvalstī un kas nav pagaidu zīme.Tomēr, ja tie ir privāti transportlīdzekļi, kas reģistrēti dalībvalstī, kur standarta reģistrācijas numura zīmes izsniegšana nav atkarīga no tā, vai ir ievēroti vietējā tirgus vispārējie nodokļu uzlikšanas nosacījumi, lietotājiem jāsniedz pierādījumi par patēriņa nodokļu nomaksu.2. Šā panta 1. punktā paredzēto atbrīvojumu piemēro:- septiņus mēnešus, nepārtraukti vai ar pārtraukumiem, divpadsmit mēnešu laikā, ja privātu transportlīdzekli ieved kāds no tirdzniecības starpniekiem, kas minēti Direktīvas 64/224/EEK 3. pantā [5],- sešus mēnešus, nepārtraukti vai ar pārtraukumiem, divpadsmit mēnešu laikā visos pārējos gadījumos.5. pantsPrivātu transportlīdzekļu pagaidu ievešanas īpaši gadījumi1. Atbrīvojumus no 1. pantā paredzētajiem nodokļiem par privātu transportlīdzekļu pagaidu ievešanu piešķir šādos gadījumos:a) ja privātu transportlīdzekli, kas reģistrēts lietotāja pastāvīgās dzīvesvietas valstī, izmanto regulāriem braucieniem, lai no dzīvesvietas nokļūtu darbavietā, kas ir citā dalībvalstī, un atpakaļ. Uz šo atbrīvojumu neattiecas nekādi laika ierobežojumi;b) ja students, kādā dalībvalstī uzturoties vienīgi studiju nolūkos, lieto privātu transportlīdzekli, kas reģistrēts viņa pastāvīgās dzīvesvietas dalībvalstī.2. Šā panta 1. punktā paredzēto atbrīvojumu piešķiršana ir atkarīga tikai no šīs direktīvas 4. panta 1. punkta a), b) un c) apakšpunktā paredzēto noteikumu ievērošanas.6. pantsAtbrīvojums, ko piešķir par jājamzirgu pagaidu ievešanu izjādēmAtbrīvojumu no 1. pantā paredzētajiem nodokļiem ikvienā dalībvalstī uz trīs mēnešiem piešķir par jājamzirgu pagaidu ievešanu, ja:a) jājamzirgi nonāk pagaidu ieveduma dalībvalstī, lai jātnieki varētu doties izjādēs un/vai izjādes laikā. Dalībvalstis var atbrīvojumu nepiemērot, ja to iedzīvotāji zirgu ievešanai izmanto transportlīdzekļus;b) atbrīvojums ir lūgts, vēlākais ieceļojot pagaidu ieveduma dalībvalsts teritorijā. Ja atbrīvojumu lūdz pirms pagaidu ievešanas, tad jātnieku var atbrīvot no pienākuma ieveduma dalībvalsts teritorijā ieceļot caur robežposteni;c) pagaidu ieveduma dalībvalstī jājamzirgus nedrīkst iznomāt, patapināt vai atsavināt trešai personai, vai izmantot mērķiem, kas nav izjādes.7. pantsVispārīgi principi pastāvīgas dzīvesvietas noteikšanai1. Šajā direktīvā "pastāvīga dzīvesvieta" nozīmē vietu, kur persona parasti dzīvo, t.i., vismaz 185 dienas kalendārā gadā, personīgu un profesionālu saistību dēļ vai, ja personai nav profesionālu saistību, privātu saistību dēļ, kas nosaka ciešu saikni ar vietu, kurā tā dzīvo.Personai, kuras profesionālās un personīgās saistības ir dažādās vietās un kurai tādēļ nākas pārmaiņus uzturēties dažādās vietās divās vai vairākās dalībvalstīs, par pastāvīgo dzīvesvietu tomēr uzskata vietu, ar kuru ir personīgas saistības, ja persona tur regulāri atgriežas. Šis pēdējais nosacījums nav jāievēro, ja persona dalībvalstī atrodas, lai noteiktu laiku veiktu kādu uzdevumu. Mācības universitātē vai skolā neuzskata par pastāvīgās dzīvesvietas maiņu.2. Privātpersonas sniedz pierādījumus par savu pastāvīgo dzīvesvietu visiem iespējamiem līdzekļiem, tādiem kā personas apliecība vai jebkurš cits derīgs dokuments.3. Ja ieveduma dalībvalsts kompetentās iestādes apšauba paziņojuma ticamību, kas saskaņā ar 2. punktu sniegts par pastāvīgo dzīvesvietu, vai arī lai veiktu kādu īpašu pārbaudi, tās var pieprasīt jebkādu informāciju vai papildu pierādījumus.8. pantsPapildu noteikumi pastāvīgās dzīvesvietas noteikšanai gadījumos, kad privātu transportlīdzekli izmanto profesionālām vajadzībāmIzņēmuma gadījumos, kad ieveduma dalībvalsts iestādēm gan ir iesniegta papildu informācija, kas minēta šīs direktīvas 7. panta 3. punktā, bet tomēr paliek nopietnas šaubas, tādu privātu transportlīdzekļu pagaidu ievešanai, ko paredzēts izmantot profesionālām vajadzībām, var noteikt drošības naudas iemaksu.Ja transportlīdzekļa lietotājs tomēr pierāda, ka viņa pastāvīgā dzīvesvieta ir citā dalībvalstī, ieveduma dalībvalsts iestādēm drošības nauda ir jāatmaksā divos mēnešos pēc pierādījuma iesniegšanas.9. pantsĪpašs režīms1. Dalībvalstis ir tiesīgas saglabāt un/vai noteikt režīmu, kas ir liberālāks par šajā direktīvā paredzēto režīmu. Tās jo īpaši ir tiesīgas pēc ievedēja lūguma atļaut pagarināt pagaidu ievešanu uz laiku, kas ilgāks par šīs direktīvas 3. pantā un 4. panta 2. punktā paredzēto laiku. Pēdējā minētajā gadījumā dalībvalstis ir tiesīgas iekasēt pielikumā minētos nodokļus par laika posmu, kas pārsniedz šajā direktīvā paredzēto. Dalībvalstis var arī atļaut 3. panta b) apakšpunkta otrajā teikumā minētos privātos transportlīdzekļus atkārtoti iznomāt ieveduma dalībvalsts rezidentiem, lai šos transportlīdzekļus atkārtoti izvestu.2. Dalībvalstis, pamatojoties uz šo direktīvu, nekādā ziņā nevar Kopienā piemērot mazāk labvēlīgus nodokļu atbrīvojumus par tiem, ko tās piešķirtu attiecībā uz transportlīdzekļiem no trešām valstīm.3. Dānijas Karalistei ir atļauts atstāt spēkā savus noteikumus attiecībā uz pastāvīgo dzīvesvietu, saskaņā ar kuriem uzskata, ka jebkurai personai, ieskaitot studentus, šīs direktīvas 5. panta 1. punkta b) apakšpunktā minētajā gadījumā pastāvīgā dzīvesvieta ir Dānijā, ja šī persona tur dzīvo gadu vai 365 dienas divdesmit četru mēnešu laikā.Tomēr, lai izvairītos no nodokļu dubultas uzlikšanas:- ja šo noteikumu piemērošana liek uzskatīt, ka personai ir divas dzīvesvietas, šās personas pastāvīgā dzīvesvieta ir tur, kur dzīvo personas laulātais un bērni,- līdzīgos gadījumos Dānijas Karaliste apspriežas ar otru ieinteresēto dalībvalsti, lai noteiktu, kuru no dzīvesvietām ņemt vērā nodokļu uzlikšanai.Pirms trīs gadu laika posma beigām Padome, pamatojoties uz Komisijas ziņojumu, pārskatīs šajā punktā minēto izņēmumu un vajadzības gadījumā pēc Komisijas priekšlikuma, pamatojoties uz Līguma 99. pantu, noteiks pasākumus, kas vajadzīgi izņēmuma atcelšanai.4. Dalībvalstis informē Komisiju par 1. punktā minēto režīmu, tiklīdz tās izpilda 10. pantā paredzētos pienākumus. Komisija pēc tam šo režīmu dara zināmu pārējām dalībvalstīm.10. pantsNobeiguma noteikumi1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai līdz 1984. gada 1. janvārim izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.2. Ja šīs direktīvas praktiska piemērošana rada grūtības, attiecīgo dalībvalstu kompetentās iestādes, savstarpēji vienojoties, pieņem vajadzīgos lēmumus, jo īpaši ievērojot konvencijas un Kopienas direktīvas savstarpējas palīdzības jomā.3. Dalībvalstis Komisijai dara zināmus tos savu tiesību aktu svarīgākos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.4. Komisija, apspriedusies ar dalībvalstīm, reizi divos gados Padomei un Eiropas Parlamentam iesniedz ziņojumu par šīs direktīvas piemērošanu dalībvalstīs, īpaši saistībā ar pastāvīgas dzīvesvietas jēdzienu, un ierosina Kopienas noteikumus, kas vajadzīgi, lai visās dalībvalstīs ieviestu vienotu sistēmu.11. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1983. gada 28. martāPadomes vārdā —priekšsēdētājsJ. Ertl[1] OV C 267, 21.11.1975., 8. lpp.[2] OV C 53, 8.3.1976., 37. lpp.[3] OV C 131, 12.6.1976., 50. lpp.[4] OV L 145, 13.6.1977., 1. lpp.[5] OV 56, 4.4.1964., 869./64. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSŠīs direktīvas 1. panta 1. punkta otrajā ievilkumā minēto nodokļu sarakstsBEĻĢIJA- Taxe de circulation sur les véhicules automobiles(Arrêté royal du 23 novembre 1965 portant codification des dispositions légales relatives aux taxes assimilées aux impôts sur les revenus – Moniteur belge du 18 janvier 1966),- Verkeersbelasting op de autovoertuigen(Koninklijk Beslut van 23 november 1965 houdende codificatie van de weettelijke bapalingen betreffende de met de inkomstenbelastingen gelijkgestelde belastingen – Belgisch Staatsblad van 18 januari 1966).DĀNIJA- Vægtafgift af motorkøretøjer (Bekendtgørelse Nr. 658 af 28. december 1977).VĀCIJA- Kraftfahrzeugsteuer (Kraftfahrzeugsteuergesetz – 1979),- Kraftfahrzeugsteuer (Durchführungsverordnung – 1979).GRIEĶIJA- Тέλη κυκλοφορίας (N. 2367/53 ως ισχύει σήμερα).FRANCIJA- Taxe différentielle sur les véhicules à moteur(Loi no 77-1467 du 30 décembre 1977),- Taxe sur les véhicules d'une puissance fiscale supérieure à 16 CV immatriculés dans la catégorie des voitures particulières(Loi de finances 1979 – Article 1007 du code général des impôts).ĪRIJA- Motor vehicle excise duties(Finance (Excise Duties) (Vehicles) Act 1952 as amended, and Section 94, Finance Act, 1973 as amended).ITĀLIJA- Tassa sulla circolazione degli autoveicoli(TU delle leggi sulle tasse automobilistiche approvato con DPR n. 39 del 5 febbraio 1953 e successive modificazioni).LUKSEMBURGA- Taxe sur les véhicules automoteursLoi allemande du 23 mars 1935 (Kraftfahrzeugsteuergesetz) maintenue en vigueur par l'arrêté grand-ducal du 26 octobre 1944, modifiée par la loi du 4 août 1975 et les règlements grand-ducaux du 15 septembre 1975 et du 31 octobre 1975.NĪDERLANDE- Motorrijtuigenbelasting (wet on de motorrijtuigenbelasting 21 juli 1966, Stb 332 – wet van 18 december 1969/Stb 548).APVIENOTĀ KARALISTE- Vehicles excise duty (Vehicles (Excise) Act 1971).--------------------------------------------------


title: Padomes direktīva (1978. gada 20. februāris) par titāna dioksīda ražošanas atkritumiem

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31978L0176

Oficiālais Vēstnesis L 054 , 25/02/1978 Lpp. 0019 - 0024 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 15 Sējums 2 Lpp. 0079  Speciālizdevums grieķu valodā Nodaļa 15 Sējums 1 Lpp. 0154  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 15 Sējums 2 Lpp. 0079  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 15 Sējums 1 Lpp. 0092  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 15 Sējums 1 Lpp. 0092

		Padomes Direktīva(1978. gada 20. februāris)par titāna dioksīda ražošanas atkritumiem(78/176/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 100. un 235. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],tā kā titāna dioksīda ražošanas atkritumi var būt kaitīgi cilvēka veselībai un videi; tā kā tāpēc ir jānovērš un pamazām jāsamazina šādu atkritumu radītais piesārņojums, lai to likvidētu;tā kā 1973. gada [3] un 1977. gada [4] Eiropas Kopienu Rīcības programmas par vidi attiecas uz vajadzību pēc Kopienas rīcības pret titāna dioksīda ražošanas atkritumiem;tā kā jebkādas atšķirības tajos noteikumos par titāna dioksīda ražošanas atkritumiem, kas jau ir piemērojami vai tiek izstrādāti dažādās dalībvalstīs, var radīt nevienlīdzīgus konkurences apstākļus un tādējādi tieši ietekmēt kopējā tirgus darbību; tā kā tādēļ ir vajadzīga tiesību aktu tuvināšana šajā jomā, kā paredzēts Līguma 100. pantā;tā kā šai tiesību aktu tuvināšanai būtu jānotiek kopā ar Kopienas rīcību, lai ar izvērstākiem noteikumiem varētu sasniegt vienu no Kopienas mērķiem vides aizsardzības un dzīves kvalitātes uzlabošanas jomā; tā kā tādēļ būtu jāparedz daži konkrēti noteikumi; tā kā būtu jāatsaucas uz Līguma 235. pantu, jo Līgumā nav paredzētas šim mērķim nepieciešamās pilnvaras;tā kā Direktīva 75/442/EEK [5] attiecas uz atkritumu apglabāšanu vispār; tā kā ir ieteicams paredzēt tādu īpašu sistēmu titāna dioksīda ražošanas atkritumiem, kura nodrošinātu cilvēka veselības un vides aizsardzību no kaitīgas ietekmes, ko izraisa šādu atkritumu nekontrolēta novadīšana, nogremdēšana vai noglabāšana;tā kā, lai sasniegtu šos mērķus, būtu vajadzīga iepriekšējas atļaujas sistēma attiecībā uz atkritumu novadīšanu, nogremdēšanu, glabāšanu, noglabāšanu vai ievadīšanu; tā kā atļauja būtu jāizdod, ievērojot īpašus nosacījumus;tā kā atkritumu novadīšana, nogremdēšana, glabāšana, noglabāšana vai ievadīšana jāveic kopā ar atkritumu kontroli un attiecīgās vides kontroli un uzraudzību;tā kā dalībvalstīm līdz 1980. gada 1. jūlijam jāizstrādā esošo rūpniecības uzņēmumu programmas šādu atkritumu izraisītā piesārņojuma pakāpeniskai samazināšanai, lai to likvidētu; tā kā šajās programmās jānosaka vispārīgie samazinājuma mērķi, kas jāsasniedz vēlākais līdz 1987. gada 1. jūlijam, un jānorāda, kādi pasākumi veicami katram uzņēmumam;tā kā dalībvalstīm jādod iepriekšēja atļauja jauniem rūpniecības uzņēmumiem; tā kā pirms šādas atļaujas izdošanas jāizpēta ietekme uz vidi, un atļaujas var izdot tikai uzņēmējsabiedrībām, kas apņemas izmantot tikai tādus tirgū pieejamos materiālus, procesus un metodes, kuri vismazāk kaitē videi,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pants1. Šīs direktīvas mērķis ir novērst un pakāpeniski samazināt titāna dioksīda ražošanas atkritumu radīto piesārņojumu, ņemot vērā mērķi to likvidēt.2. Šajā direktīvā:a) "piesārņojums" ir jebkādu titāna dioksīda ražošanas procesa atlikumu tieša vai netieša izvadīšana vidē, ko veic cilvēks un kā rezultātā var tikt apdraudēta cilvēka veselība, nodarīts kaitējums dzīvajiem resursiem un ekosistēmām, bojāta ainava vai traucēta attiecīgās vides citāda likumīga izmantošana;b) "atkritumi" ir:- visi titāna dioksīda ražošanas procesa atlikumi, ko īpašnieks apglabā vai ko tam ir pienākums apglabāt saskaņā ar valstī spēkā esošajiem tiesību aktiem,- visi atlikumi, kas radušies pirmajā ievilkumā minēto atlikumu apstrādes procesā;c) "apglabāšana" ir:- atkritumu savākšana, šķirošana, transportēšana un apstrāde, kā arī to glabāšana un noglabāšana uz zemes vai pazemē un ievadīšana zemē,- to novadīšana virszemes ūdeņos, gruntsūdeņos un jūrā un nogremdēšana jūrā,- pārveidošanas darbības, kas vajadzīgas otrreizējai izmantošanai, reģenerācijai un pārstrādei;d) "esošie rūpniecības uzņēmumi" ir rūpniecības uzņēmumi, kas jau ir izveidoti šīs direktīvas paziņošanas dienā;e) "jauni rūpniecības uzņēmumi" ir rūpniecības uzņēmumi, kas tiek veidoti šīs direktīvas paziņošanas dienā vai tiks izveidoti vēlāk. Esošos rūpniecības uzņēmumus uzskata par jauniem rūpniecības uzņēmumiem, ja to paplašināšanas rezultātā attiecīgā uzņēmuma titāna dioksīda ražošanas jauda pieaug par 15000 t gadā vai vairāk.2. pantsDalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka atkritumi tiek apglabāti, neapdraudot cilvēka veselību un nekaitējot videi, un jo īpaši:- neradot risku ūdenim, gaisam, augsnei un augiem, un dzīvniekiem,- kaitīgi neietekmē estētisko ainavu un lauku vidi.3. pantsDalībvalstis veic attiecīgus pasākumus, lai veicinātu atkritumu rašanās novēršanu, to pārstrādi un apstrādi un izejvielu atkārtotu ieguvi, un jebkuru citu atkritumu atkārtotas izmantošanas procesu.4. pants1. Atkritumu novadīšana, nogremdēšana, glabāšana, noglabāšana un ievadīšana ir aizliegta, ja vien tās dalībvalsts kompetentā iestāde, kuras teritorijā atkritumi radušies, nav izdevusi iepriekšēju atļauju. Iepriekšēja atļauja vajadzīga arī no tās dalībvalsts kompetentās iestādes:- kuras teritorijā atkritumi tiek novadīti, glabāti, noglabāti vai ievadīti,- no kuras teritorijas tie tiek novadīti vai nogremdēti.2. Atļauju var piešķirt tikai uz noteiktu laiku. To var atjaunot.5. pantsJa atkritumus novada vai nogremdē, kompetentā iestāde saskaņā ar 2. pantu, pamatojoties uz informāciju, kas sniegta saskaņā ar I pielikumu, var piešķirt 4. pantā minēto atļauju, ja:a) atkritumus nevar apglabāt ar piemērotākiem līdzekļiem;b) izvērtēšana, ko veic, ņemot vērā pieejamās zināšanas zinātnē un tehnikā, rāda, ka nebūs ne tūlītējas, ne vēlākas kaitīgas ietekmes uz ūdens vidi;c) nav nekādas kaitīgas ietekmes uz navigāciju, zveju, atpūtu, izejvielu ieguvi, atsāļošanu, zivju un bezmugurkaulnieku audzēšanu, uz zinātnei īpaši svarīgiem reģioniem vai uz attiecīgo ūdeņu citādu likumīgu izmantošanu.6. pantsJa atkritumus glabā, noglabā vai ievada, kompetentā iestāde saskaņā ar 2. pantu, pamatojoties uz informāciju, kas sniegta saskaņā ar I pielikumu, var piešķirt 4. pantā minēto atļauju, ja:a) atkritumus nevar apglabāt ar piemērotākiem līdzekļiem;b) izvērtēšana, ko veic, ņemot vērā pieejamās zināšanas zinātnē un tehnikā, rāda, ka nebūs ne tūlītējas, ne vēlākas kaitīgas ietekmes uz gruntsūdeņiem, augsni vai atmosfēru;c) nav kaitīgas ietekmes uz atpūtu, izejvielu ieguvi, augiem, dzīvniekiem, zinātnei īpaši nozīmīgiem reģioniem vai citādu likumīgu minētās vides izmantošanu.7. pants1. Neatkarīgi no minēto atkritumu apstrādes metodēm un apjoma to novadīšanu, nogremdēšanu, glabāšanu, noglabāšanu un ievadīšanu veic kopā ar atkritumu un attiecīgās vides monitoringu, kas minēts II pielikumā, ņemot vērā to fiziskos, ķīmiskos, bioloģiskos un ekoloģiskos aspektus.2. Monitoringu regulāri veic viena vai vairākas tās dalībvalsts nozīmētās struktūras, kuru kompetentā iestāde ir izdevusi 4. pantā paredzēto atļauju. Ja konstatēts pārrobežu piesārņojums starp dalībvalstīm, minēto iestādi pilnvaro attiecīgās personas kopā.3. Viena gada laikā pēc šās direktīvas paziņošanas Komisija iesniedz Padomei priekšlikumus par attiecīgās vides monitoringa un uzraudzības kārtību. Lēmumu par priekšlikumu Padome pieņem sešu mēnešu laikā pēc Eiropas Parlamenta un Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinuma publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.8. pants1. Attiecīgās dalībvalsts kompetentā iestāde veic visus attiecīgos pasākumus, lai labotu kādu no šīm situācijām, un vajadzības gadījumā pieprasa pārtraukt novadīšanu, nogremdēšanu, glabāšanu, noglabāšanu vai ievadīšanu:a) ja II pielikuma A daļas 1. punktā paredzētā monitoringa rezultāti rāda, ka 4., 5. un 6. pantā minētās iepriekšējās atļaujas nosacījumi nav izpildīti, vaib) ja II pielikuma A daļas 2 punktā minēto akūtās toksicitātes testu rezultāti rāda, ka ir pārsniegti tajā noteiktie ierobežojumi, vaic) ja II pielikuma B daļā paredzētā monitoringa rezultāti konkrētajā apgabalā norāda uz pasliktināšanos attiecīgajā vidē, vaid) ja novadīšana vai nogremdēšana izraisa kaitīgu ietekmi uz navigāciju, zveju, atpūtu, izejvielu ieguvi, atsāļošanu, zivju un bezmugurkaulnieku audzēšanu, zinātnei īpaši nozīmīgiem reģioniem vai citādu likumīgu minēto ūdeņu izmantošanu, vaie) ja glabāšana, noglabāšana vai ievadīšana izraisa kaitīgu ietekmi uz atpūtu, izejvielu ieguvi, augiem, dzīvniekiem, zinātnei īpaši svarīgiem reģioniem vai attiecīgo ūdeņu citādu likumīgu izmantošanu.2. Ja ir iesaistītas vairākas dalībvalstis, pasākumus veic pēc apspriešanās.9. pants1. Dalībvalstis izstrādā programmas esošo rūpniecības uzņēmumu radītā piesārņojuma pakāpeniskai samazināšanai un galīgai likvidēšanai.2. Šā panta 1. punktā minētajās programmās nosaka vispārīgos šķidro, cieto un gāzveida atkritumu piesārņojuma samazināšanas mērķus, kas jāsasniedz vēlākais līdz 1987. gada 1. jūlijam. Programmās iekļauj arī starpmērķus. Turklāt tajās iekļauj informāciju par attiecīgās vides stāvokli, pasākumiem piesārņojuma samazināšanai un metodēm, kā rīkoties ar atkritumiem, kas tieši radušies ražošanā.3. Šā panta 1. punktā minētās programmas nosūta Komisijai vēlākais līdz 1980. gada 1. jūlijam tā, lai sešu mēnešu laikā pēc visu valstu programmu saņemšanas tā var iesniegt Padomei piemērotus priekšlikumus, kā šīs programmas saskaņot attiecībā uz piesārņojuma samazināšanu un galīgu likvidēšanu un konkurences nosacījumu uzlabošanu titāna dioksīda ražošanā. Lēmumu par priekšlikumu Padome pieņem sešu mēnešu laikā pēc Eiropas Parlamenta un Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinuma publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.4. Dalībvalstis ievieš programmas vēlākais līdz 1982. gada 1. janvārim.10. pants1. Šīs direktīvas 9. panta 1. punktā minētajām programmām jāaptver visi esošie rūpniecības uzņēmumi, un tajās jānosaka, kādi pasākumi veicami attiecībā uz katru no tiem.2. Ja īpašu apstākļu dēļ dalībvalsts uzskata, ka attiecībā uz kādu atsevišķu uzņēmumu nav jāveic papildu pasākumi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības, sešu mēnešu laikā pēc šīs direktīvas paziņošanas tā sniedz Komisijai pierādījumus, kas ļāvuši izdarīt šādu secinājumu.3. Pēc visu pierādījumu neatkarīgas pārbaudes, kas var būt vajadzīga, Komisija var vienoties ar dalībvalsti, ka papildu pasākumi attiecībā uz attiecīgo atsevišķo uzņēmumu nav jāveic. Komisijai, norādot iemeslus, piekrišana jādod sešu mēnešu laikā.4. Ja Komisija dalībvalstij nepiekrīt, attiecīgās dalībvalsts programmā attiecībā uz šo uzņēmumu iekļauj papildu pasākumus.5. Ja Komisija piekrīt, tās piekrišanu regulāri pārskata, ņemot vērā tā monitoringa rezultātus, kurš veikts saskaņā ar šo direktīvu, un ņemot vērā visas būtiskās pārmaiņas ražošanas procesā vai vides politikas mērķos.11. pantsJaunie rūpniecības uzņēmumi iesniedz iesniegumu iepriekšējas atļaujas saņemšanai tās dalībvalsts kompetentajai iestādei, kuras teritorijā paredzēts uzņēmumam atrasties. Pirms šādu atļauju izdošanas jāizstrādā pārskats par ietekmi uz vidi. Tās var piešķirt tikai uzņēmējsabiedrībām, kuras apņemas izmantot tikai tādus tirgū pieejamos materiālus, procesus un metodes, kas vismazāk kaitē videi.12. pantsNeierobežojot šo direktīvu, dalībvalstis var pieņemt stingrākus noteikumus.13. pants1. Piemērojot šo direktīvu, dalībvalstis Komisijai sniedz visu vajadzīgo informāciju, kas attiecas uz:- atļaujām, kas izdotas saskaņā ar 4., 5. un 6. pantu,- attiecīgās vides saskaņā ar 7. pantu veiktā monitoringa rezultātiem un- pasākumiem, kas veikti saskaņā ar 8. pantu.Dalībvalstis Komisijai sniedz arī vispārīgu informāciju par materiāliem, procesiem un metodēm, par ko tām paziņots saskaņā ar 11. pantu.2. Informāciju, kas iegūta, piemērojot šo pantu, izmanto tikai šīs direktīvas mērķiem.3. Komisija un dalībvalstu kompetentās iestādes, to ierēdņi un citi darbinieki neizpauž informāciju, kas iegūta, piemērojot šo direktīvu, un uz ko attiecas dienesta noslēpuma pienākums.4. Šā panta 2. un 3. punkts neliedz publicēt vispārīgu informāciju vai pārskatus, kuros nav informācijas par konkrētiem uzņēmumiem vai uzņēmumu apvienībām.14. pantsReizi trijos gados dalībvalstis sagatavo ziņojumu par titāna dioksīda ražošanas radītā piesārņojuma novēršanu un pakāpenisku samazināšanu un nosūta to Komisijai, kas to dara zināmu pārējām dalībvalstīm.Komisija reizi trijos gados ziņo Padomei un Eiropas Parlamentam par šās direktīvas piemērošanu.15. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā pasākumi, kas vajadzīgi, lai 12 mēnešu laikā pēc šīs direktīvas paziņošanas izpildītu tās prasības, un dalībvalstis tūlīt informē Komisiju par šiem pasākumiem.2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.16. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1978. gada 20. februārīPadomes vārdā —priekšsēdētājsPer Hækkerup[1] OV C 28, 9.2.1976., 16. lpp.[2] OV C 131, 12.6.1976., 18. lpp.[3] OV C 112, 20.12.1973., 3. lpp.[4] OV C 139, 13.6.1977., 3. lpp.[5] OV L 194, 25.7.1975., 39. lpp.--------------------------------------------------I PIELIKUMSZIŅAS, KAS JĀSNIEDZ, LAI SAŅEMTU 5. UN 6. PANTĀ MINĒTO IEPRIEKŠĒJO ATĻAUJUA. Vielas raksturojums un sastāvs:1. kopējais daudzums un parastais nogremdētās vielas sastāvs (piem., gadā);2. agregātstāvoklis (piem., cieta, dūņveida, šķidra vai gāzveida);3. īpašības: fizikālās (piem., šķīdība un blīvums), ķīmiskās un bioķīmiskās (piem., skābekļa patēriņš) un bioloģiskās;4. toksicitāte;5. noturība: fiziskā, ķīmiskā un bioķīmiskā;6. uzkrāšanās un biopārveidošanās bioloģiskos materiālos vai nogulsnēs;7. uzņēmība pret fiziskām, ķīmiskām un bioķīmiskām pārmaiņām un mijiedarbība attiecīgajā vidē ar citām organiskām un neorganiskām vielām;8. spēja izraisīt bojāšanos vai citas pārmaiņas, kas samazina resursu (zivju, bezmugurkaulnieku u.c.) pārdošanas iespējas.B. Nogremdēšanas vai novadīšanas objektu un apglabāšanas metožu raksturojums:1. atrašanās vieta (piem., nogremdēšanas vai novadīšanas apgabalu koordinātas, dziļums un attālums no krasta), izvietojums attiecībā pret citiem apgabaliem (piem., izklaides vietas, nārsta, zivjaudzētavu un zvejas vietas un izmantojamie resursi);2. apglabāšanas ātrums konkrētā laika posmā (piem., daudzums dienā, nedēļā, mēnesī);3. iepakošanas un iepildīšanas veidi, ja tādi ir;4. sākotnējā atšķaidīšana, ko veic ar ieteikto izvadīšanas metodi, jo īpaši kuģa ātrums;5. izkliedes raksturojums (piem., straumju, plūdmaiņu un vēja iedarbība uz horizontālu pārvietošanos un vertikālu sajaukšanos);6. ūdens īpašības (piem., temperatūra, pH, sāļums, stratifikācija, skābekļa indekss piesārņojumam — izšķīdināts skābeklis (IS), ķīmiskais skābekļa patēriņš (ĶSP), bioķīmiskais skābekļa patēriņš (BSP), slāpekļa klātbūtne organiskā un neorganiskā veidā, ieskaitot amonjaku, suspendētas vielas, citas barojošas vielas un produktivitāte);7. dibena raksturojums (piem., topogrāfija, ģeoķīmiskais un ģeoloģiskais raksturojums un bioloģiskā produktivitāte);8. citu nogremdēto vai novadīto vielu eksistence un ietekme uz attiecīgo apgabalu (piem., smago metālu konstatācija un organiskā oglekļa saturs).C. Noglabāšanas, glabāšanas vai ievadīšanas apgabali un apglabāšanas metodes:1. ģeogrāfiskais novietojums;2. piegulošo apgabalu raksturojums;3. attiecīgā gadījumā iepakošanas un iepildīšanas veidi;4. noglabāšanas, glabāšanas un ievadīšanas metožu raksturojums, ieskaitot to piesardzības pasākumu novērtējumu, kas veikti, lai novērstu ūdeņu, augsnes un atmosfēras piesārņojumu.--------------------------------------------------II PIELIKUMSAPGLABĀŠANAS UZRAUDZĪBA UN MONITORINGSA. Atkritumu monitoringsKopā ar apglabāšanas darbībām veic:1. atkritumu daudzuma, sastāva un toksicitātes pārbaudes, lai nodrošinātu 4., 5. un 6. pantā minētās iepriekšējās atļaujas nosacījumu izpildi;2. akūtas toksicitātes testus atsevišķām gliemju, vēžveidīgo, zivju un planktona sugām, pirmām kārtām tām, kuras bieži sastopamas novadīšanas apgabalos. Turklāt testus veic okeāna garneļu (Artemia salina) paraugiem.Šajos testos 36 stundu laikā un ar izplūstošo notekūdeņu koncentrāciju 1/5 000 nedrīkst konstatēt:- vairāk nekā 20 % mirstību pārbaudīto sugu pieaugušiem īpatņiem un- ka kūniņām mirstība pārsniedz kontroles grupas mirstību.B. Attiecīgās vides uzraudzība un monitorings.1. Ja atkritumus novada saldūdenī vai jūrā vai nogremdē, pārbaudes ir saistītas ar šādiem trim galvenajiem aspektiem: ūdens kolonna, dzīvas būtnes un nogulsnes. Regulāras attiecīgā novadīšanas ietekmētā apgabala stāvokļa pārbaudes ļaus izsekot attiecīgās vides attīstībai.Monitorings iekļauj arī šādu noteikšanu:1. pH;2. izšķīdināts skābeklis;3. duļķainība;4. dzelzs oksīdu hidrāti un hidroksīdi suspensijā;5. toksiskie metāli ūdenī, suspendētās daļiņās, nogulsnēs un uzkrājušies izlases veidā ņemtos bentiskos un pelaģiskos organismos;6. daudzveidība un relatīvā un absolūtā augu un dzīvnieku izplatība.II. Ja atkritumus glabā, noglabā vai ievada, monitorings iekļauj:1. testus, kuru mērķis ir nodrošināt to, ka netiek saindēti virszemes ūdeņi un gruntsūdeņi. Testos iekļauj šādus mērījumus:- skābums,- dzelzs saturs (šķīstošs un daļiņās),- kalcija saturs,- toksisku metālu saturs (šķīstoši un daļiņās), ja tādi ir;2. vajadzības gadījumā — testus, lai noteiktu jebkādu negatīvu ietekmi uz zemes dzīļu struktūru;3. vispārēju ekoloģisku novērtējumu apgabalā, kas atrodas pie noglabāšanas, glabāšanas vai ievadīšanas vietas.--------------------------------------------------


title: Council Directive 92/100/EEC of 19 November 1992 on rental right and lending right and on certain rights related to copyright in the field of intellectual property

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31992L0100

Oficiālais Vēstnesis L 346 , 27/11/1992 Lpp. 0061 - 0066

		Padomes Direktīva 92/100/EEK(1992. gada 19. novembris)par nomas tiesībām un patapinājuma tiesībām, un dažām blakustiesībām, kas attiecas uz autortiesībām intelektuālā īpašuma jomāEIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 57. panta 2. punktu, 66. un 100.a pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],sadarbībā ar Eiropas Parlamentu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā pastāv atšķirības juridiskā aizsardzībā, ko dalībvalstu tiesību akti un prakse nodrošina darbiem, ko aizsargā autortiesības un blakustiesības, kas attiecas uz nomu un patapināšanu; tā kā tādas atšķirības rada šķēršļus tirdzniecībai un rada konkurences traucējumus, tādējādi kavē pilnīgot kopējo tirgu un neļauj tam pareizi darboties;tā kā šādas juridiskās aizsardzības atšķirības var kļūt lielākas, ja dalībvalstis pieņem jaunas un atšķirīgas normas vai ja dažādi attīstās attiecīgo valstu tiesu prakse, kas interpretē šādas normas;tā kā tādas atšķirības tāpēc jālikvidē saskaņā ar mērķi radīt telpu bez iekšējām robežām, ko paredz Līguma 8.a pants, lai saskaņā ar Līguma 3. panta f) punktu ieviestu sistēmu, kas kopējā tirgū nodrošina netraucētu konkurenci;tā kā ar autortiesībām un blakustiesībām aizsargātu darbu noma un patapināšana skaņu ierakstu un filmu autoriem, izpildītājiem un producentiem kļūst jo īpaši nozīmīga; tā kā pirātisma draudi vēršas plašumā;tā kā ar autortiesībām un blakustiesībām aizsargāto darbu pienācīga aizsardzība ar nomas tiesībām un patapinājuma tiesībām, kā arī attiecīgo objektu aizsardzība ar tādām blakustiesībām kā fiksācijas tiesības, pavairošanas tiesības, izplatīšanas tiesības, raidīšanas tiesības un tiesības publiski izpildīt attiecīgi uzskatāma par būtiski svarīgām Kopienas ekonomikas un kultūras attīstībai;tā kā autortiesību un blakustiesību aizsardzībai jāpiemērojas jauniem pavērsieniem tautsaimniecībā, piemēram, ekspluatācijai jaunās formās;tā kā autoru un izpildītāju mākslinieciskā jaunrade prasa atbilstošus ienākumus kā pamatu turpmākai mākslinieciskai jaunradei, un ieguldījumi, izgatavojot skaņu ierakstus un uzņemot filmas ir īpaši lieli un riskanti; tā kā efektīvi nodrošināt šos ienākumus un atlīdzināt šos ieguldījumus var vienīgi ar attiecīgo tiesību turētāju piemērotu juridisku aizsardzību;tā kā šāda mākslinieciskā jaunrade un uzņēmējdarbība daudzējādā ziņā ir pašnodarbinātu personu darbība; tā kā šāda darbība jāatvieglo, Kopienā nodrošinot saskaņotu juridisku aizsardzību;tā kā ciktāl šāda darbība būtībā sastāv no pakalpojumiem, jāatvieglina arī to sniegšana, Kopienā izveidojot saskaņotu juridisku bāzi;tā kā dalībvalstu tiesību akti jātuvina tādējādi, lai neradītu pretrunas ar starptautiskām konvencijām, uz kurām balstās daudzu dalībvalstu autortiesību un blakustiesību akti;tā kā Kopienas tiesību aktu bāze attiecībā uz nomas tiesībām un patapinājuma tiesībām, un dažādām autortiesību blakustiesībām var aprobežoties ar to, ka šīs dalībvalstis nosaka, kādas tiesības tās piešķir atsevišķām tiesību turētāju grupām attiecībā uz nomu un patapināšanu, un pēc tam blakustiesību aizsardzības jomā atsevišķām tiesību turētāju grupām nodibina tiesības fiksēt, reproducēt, izplatīt, raidīt un publiski izpildīt;tā kā šajā direktīvā jādefinē nomas un patapinājuma jēdzieni;tā kā skaidrības labad ārpus šīs direktīvas loka jāatstāj atsevišķas nomas un patapinājuma formas, piemēram, skaņu ierakstu vai filmu (kinematogrāfisku vai audiovizuālu darbu, vai kustīgu attēlu ar skaņu pavadījumu vai bez tā) pieejamība publisku priekšnesumu vajadzībām vai raidīšanai, pieejamība izstādīšanas vajadzībām vai tūlītējām atsaucēm; tā kā patapināšana šajā direktīvā neparedz ar autortiesībām aizsargātus darbus darīt pieejamus dažādām iestādēm, kas ir pieejamas publikai;tā kā, ja publikai pieejama iestāde tos patapina, gūstot kompensāciju, kas nepārsniedz summu, kura vajadzīga, lai segtu attiecīgās iestādes darbības izmaksas, saskaņā ar šo direktīvu nav gūts tiešs vai netiešs tautsaimniecisks vai komerciāls labums;tā kā jāveic pasākumi, lai nodrošinātu to, ka neatsaucamu taisnīgu atlīdzību saņem autori un izpildītāji, kam jāpatur iespēja uzticēt šo tiesību īstenojumu iestādēm, kuras viņus pārstāv un iekasē šo maksu;tā kā taisnīgo atlīdzību var samaksāt vienā vai vairākos maksājumos jebkurā laikā, līgumu noslēdzot vai arī pēc tam, kad līgums ir noslēgts;tā kā, nosakot taisnīgo atlīdzību, jāņem vērā tas, cik nozīmīgs ir attiecīgo autoru un izpildītāju ieguldījums skaņu ierakstā vai filmā;tā kā ar īpašiem nolīgumiem jāaizsargā vismaz autoru tiesības attiecībā uz publisku patapināšanu; tā kā visiem pasākumiem, kas balstās uz šīs direktīvas 5. pantu, tomēr jāsaskan ar Kopienas tiesībām, jo īpaši ar Līguma 7. pantu;tā kā II nodaļā ietvertie noteikumi neliedz dalībvalstīm 2. panta 5. punktā minēto prezumpciju attiecināt arī uz ekskluzīvajām tiesībām, kas tajā ietvertas; tā kā turklāt II nodaļas noteikumi neliedz dalībvalstīm paredzēt vienkāršu prezumpciju, kas atļauj izmantot izpildītāju ekskluzīvās tiesības, kuras paredzētas šajos pantos, ciktāl tāda prezumpcija ir savienojama ar starptautisko konvenciju par izpildītāju, fonogrammu producentu un raidorganizāciju tiesību aizsardzību (še turpmāk Romas konvencija);tā kā dalībvalstis autortiesību blakustiesību turētājiem var paredzēt lielāku aizsardzību nekā to prasa šīs direktīvas 8. pants;tā kā saskaņotas nomas tiesības un patapinājuma tiesības, kā arī saskaņotu aizsardzību autortiesību blakustiesību jomā nedrīkst īstenot tādējādi, lai šī īstenošana radītu slēptus ierobežojumus tirdzniecībā starp dalībvalstīm vai tādējādi, ka tā nonāktu pretrunā ar noteikumiem par mediju secību, kā atzīts tiesas spriedumā "Société Cinéthèque pret FNCF" [4],IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.I NODAĻANOMAS TIESĪBAS UN PATAPINĀJUMA TIESĪBAS1. pantsSaskaņošanas objekts1. Saskaņā ar šīs nodaļas noteikumiem dalībvalstis, ievērojot 5. pantu, paredz tiesības atļaut vai aizliegt nomāt un patapināt ar autortiesībām aizsargātu darbu oriģinālus un kopijas, kā arī citus objektus, kas minēti 2. panta 1. punktā.2. Šajā direktīvā "nomāt" objektus nozīmē darīt tos izmantojamus uz ierobežotu laiku un ar mērķi gūt tiešu vai netiešu tautsaimniecisku vai komerciālu labumu.3. Šajā direktīvā "patapināt" objektus nozīmē darīt tos izmantojamus uz ierobežotu laiku bez mērķa gūt tiešu vai netiešu tautsaimniecisku vai komerciālu labumu, ja to dara ar publikai pieejamu iestāžu starpniecību.4. Šā panta 1. punktā minētās tiesības neierobežo ar autortiesībām aizsargātu darbu un citu, 2. panta 1. punktā minēto tiesību objektu oriģinālu un kopiju pārdošana vai citāda izplatīšana.2. pantsNomas tiesību un patapinājuma tiesību turētāji un tiesību objekti1. Ekskluzīvas tiesības atļaut vai aizliegt nomu un patapināšanu pieder:- autoriem attiecībā uz viņu darbu oriģināliem un kopijām,- izpildītājiem attiecībā uz viņu priekšnesumu fiksācijām,- skaņu ierakstu producentiem attiecībā uz viņu izdarītiem skaņu ierakstiem, un- filmu pirmo fiksējumu producentiem attiecībā uz filmu oriģināliem un kopijām. Šajā direktīvā termins "filma" nozīmē kinematogrāfiskus vai audiovizuālus darbus, vai kustīgus attēlus ar skaņu pavadījumu vai bez tā.2. Šajā direktīvā kinematogrāfisku vai audiovizuālu darbu galvenie režisori ir atzīti par to autoriem vai par kādu no to autoriem. Dalībvalstis var paredzēt to, ka citus atzīst par viņu līdzautoriem.3. Šī direktīva neskar nomas tiesības un patapinājuma tiesības attiecībā uz celtnēm un lietišķās mākslas priekšmetiem.4. Šā panta 1. punktā minētās tiesības var nodot citiem, deleģēt vai piešķirt ar licences līgumiem.5. Ciktāl tas nav pretrunā ar 7. punktu, ja izpildītāji ar filmas producentu individuāli vai kolektīvi noslēdz līgumu par filmas uzņemšanu, tad, ja vien līguma noteikumi nenosaka citādi, jāuzskata, ka izpildītāji, uz ko attiecas šis līgums, saskaņā ar 4. pantu nodevuši citiem savas nomas tiesības.6. Dalībvalstis var paredzēt 5. punktā ietvertajai prezumpcijai līdzīgu prezumpciju attiecībā uz autoriem.7. Dalībvalstis var paredzēt to, ka, parakstot šādus līgumus starp izpildītājiem un filmu producentiem par filmas uzņemšanu, faktiski ir atļauta šo filmu noma — ar nosacījumu, ka šis līgums paredz taisnīgu atlīdzību, kas noteikta 4. pantā. Dalībvalstis var arī paredzēt to, ka šis punkts mutatis mutandis attiecas uz tiesībām, kas ietvertas II nodaļā.3. pantsDatorprogrammu nomaŠī direktīva neskar 4. panta c) punktu Padomes Direktīvā 91/250/EEK (1991. gada 14. maijs) par datorprogrammu tiesisko aizsardzību [5].4. pantsNeatsaucamas tiesības uz taisnīgu atlīdzību1. Ja kāds autors vai izpildītājs savas nomas tiesības, kas attiecas uz skaņu ierakstu vai filmas oriģinālu vai kopiju, nodevis citiem vai deleģējis skaņu ieraksta vai filmas producentam, šis autors vai izpildītājs patur tiesības saņemt taisnīgu atlīdzību par nomu.2. Nav atsaucamas autoru vai izpildītāju tiesības gūt taisnīgu atlīdzību par nomu.3. Tiesības saņemt taisnīgu atlīdzību var uzticēt īstenot iestādēm, kas pārstāv autorus vai izpildītājus.4. Dalībvalstis var noteikt, vai un ciktāl šīm iestādēm uzticēt tiesības saņemt taisnīgu atlīdzību, kā arī jautājumu par to, no kā var prasīt vai ievākt šo atlīdzību.5. pantsAtkāpes no ekskluzīvām publiska patapinājuma tiesībām1. Dalībvalstis var pieļaut atkāpi no šīm 1. pantā paredzētām ekskluzīvām tiesībām attiecībā uz publisku patapinājumu, ar nosacījumu, ka vismaz autori gūst atlīdzību par šādu patapinājumu. Dalībvalstis drīkst noteikt šo atlīdzību, ņemot vērā ar kultūras veicināšanu saistītus mērķus.2. Ja dalībvalstis nepiemēro ekskluzīvas patapinājuma tiesības, ko 1. pants paredz attiecībā uz skaņu ierakstiem, filmām un datorprogrammām, tās ievieš atlīdzību vismaz to autoriem.3. Dalībvalstis var atbrīvot atsevišķu kategoriju uzņēmumus no 1. un 2. punktā minētās atlīdzības maksājumiem.4. Komisija līdz 1997. gada 1. jūlijam sadarbībā ar dalībvalstīm izstrādā ziņojumu par publisku patapināšanu Kopienā. Tā šo ziņojumu iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei.II NODAĻAAUTORTIESĪBU BLAKUSTIESĪBAS6. pantsFiksācijas tiesības1. Dalībvalstis paredz izpildītājiem ekskluzīvas tiesības atļaut vai aizliegt fiksēt viņu sniegtos priekšnesumus.2. Dalībvalstis paredz raidorganizācijām ekskluzīvas tiesības atļaut vai aizliegt fiksēt to raidījumus neatkarīgi no tā, vai šos raidījumus pārraida pa vadiem vai pa gaisu, arī izmantojot kabeļus vai mākslīgos pavadoņus.3. Kabeļu izplatītājiem nav 2. punktā paredzēto tiesību, ja tie tikai retranslē raidorganizāciju raidījumus pa kabeļiem.7. pantsReproducēšanas tiesības1. Dalībvalstis paredz ekskluzīvas tiesības atļaut vai aizliegt tiešu vai netiešu reproducēšanu:- izpildītājiem — attiecībā uz viņu sniegto priekšnesumu fiksēšanu,- skaņu ierakstu producentiem attiecībā uz viņu izdarītiem skaņu ierakstiem,- filmu pirmo fiksējumu producentiem attiecībā uz viņu uzņemto filmu oriģināliem un kopijām, un- raidorganizācijām — attiecībā uz to raidījumu fiksācijām, kā izklāstīts 6. panta 2. punktā.2. Reprodukcijas tiesības, kas minētas 1. pantā, var nodot citiem, deleģēt vai piešķirt ar licences līgumiem.8. pantsRaidīšana un publiski priekšnesumi1. Dalībvalstis paredz izpildītājiem ekskluzīvas tiesības atļaut vai aizliegt raidīt bez vadiem un publiski izpildīt viņu priekšnesumus, izņemot gadījumus, ja šis priekšnesums ir jau pārraidīts priekšnesums vai arī tas izdarīts no fiksējuma.2. Dalībvalstis paredz tiesības, kas nodrošina to, ka vienreizējo taisnīgo atlīdzību apmaksā lietotāji, ja komerciālos nolūkos publicētus skaņu ierakstus vai šādu skaņu ierakstu reprodukcijas izmanto raidīšanai bez vadiem vai kādiem publiskiem priekšnesumiem, un lai nodrošinātu to, ka šo atlīdzību savā starpā sadala attiecīgie izpildītāji un skaņu ierakstu producenti. Ja nav noslēgts nolīgums starp izpildītājiem un skaņu ierakstu producentiem, dalībvalstis var izstrādāt noteikumus tam, kā šo atlīdzību sadalīt viņu starpā.3. Dalībvalstis paredz raidorganizācijām ekskluzīvas tiesības atļaut vai aizliegt retranslēt to raidījumus bez vadiem, kā arī publiski tos izpildīt, ja šāds izpildījums notiek vietās, kas pieejamas publikai par ieejas maksu.9. pantsIzplatīšanas tiesības1. Dalībvalstis- izpildītājiem — attiecībā uz viņu sniegto priekšnesumu fiksējumu,- skaņu ierakstu producentiem — attiecībā uz viņu izdarītiem skaņu ierakstiem,- filmu pirmo fiksējumu producentiem — attiecībā uz viņu uzņemto filmu oriģināliem un kopijām,- raidorganizācijām "attiecībā uz to izgatavotām raidījumu fiksācijām, uz kuriem attiecas 6. panta 2. punkts,"paredz ekskluzīvas tiesības, še turpmāk "izplatīšanas tiesības", pārdot vai citādi darīt publikai pieejamus šos objektus, kā arī to kopijas.2. Visu 1. punktā minēto objektu izplatīšanas tiesības Kopienā nav ierobežotas, izņemot gadījumu, ja Kopienā šos objektus pirmo reizi pārdod tiesību turētāji vai tas notiek ar viņu piekrišanu.3. Izplatīšanas tiesības ir spēkā, ciktāl tās nav pretrunā ar īpašiem I nodaļas, jo īpaši 1. panta 4. punkta noteikumiem.4. Izplatīšanas tiesības var nodot citiem, deleģēt vai piešķirt ar licences līgumiem.10. pantsTiesību ierobežojumi1. Dalībvalstis var paredzēt II nodaļā minētos tiesību ierobežojumus attiecībā uz:a) personisku lietošanu;b) īsu fragmentu izmantošanu sakarā ar jaunāko ziņu reportāžām;c) īslaicīgu fiksējumu, ko raidorganizācijas veic ar saviem līdzekļiem un savu raidījumu vajadzībām;d) izmantojumu tikai mācību vai zinātnisku pētījumu nolūkiem.2. Neatkarīgi no 1. punkta visas dalībvalstis var paredzēt tādus pašus ierobežojumus attiecībā uz izpildītāju, skaņu ierakstu producentu, raidorganizāciju un filmu pirmo fiksējumu producentu aizsardzību, ko tās paredz sakarā ar literāru darbu un mākslas darbu autortiesību aizsardzību. Obligātus licences līgumus tomēr var paredzēt vienīgi tiktāl, ciktāl tie saskan ar Romas konvenciju.3. Šā panta 1. punkta a) apakšpunkts nav pretrunā ar normām, kas ir spēkā vai kas nākotnē stāsies spēkā attiecībā uz atlīdzību par reproducēšanu personiskai lietošanai.III NODAĻAILGUMS11. pantsAutoru tiesību termiņšCiktāl tas nav pretrunā ar turpmākiem saskaņošanas pasākumiem, autoru tiesības, kas minētas šajā direktīvā, nebeidzas, pirms beidzies termiņš, ko paredz Bernes konvencija par literāro un mākslas darbu aizsardzību.12. pantsBlakustiesību termiņšCiktāl tas nav pretrunā ar turpmākiem saskaņošanas pasākumiem, izpildītāju, skaņu ierakstu producentu un raidorganizāciju tiesības, kas minētas šajā direktīvā, nebeidzas, pirms attiecīgi beidzas Romas konvencijas paredzētais termiņš. Šajā direktīvā minētās tiesības filmu pirmo fiksējumu producentiem pastāv 20 gadus, rēķinot tā gada beigām, kad fiksējums izgatavots.IV NODAĻAVISPĀRĒJI NOTEIKUMI13. pantsPiemērojums laikā1. Šī direktīva attiecas uz visiem darbiem, ko aizsargā autortiesības, uz uzvedumiem, skaņu ierakstiem, raidījumiem un filmu pirmajiem fiksējumiem, kas minēti šajā direktīvā un ko 1994. gada 1. jūlijā joprojām aizsargā dalībvalstu tiesību akti autortiesību un blakustiesību jomā vai kas šajā dienā atbilst aizsardzības kritērijiem, kurus paredz šīs direktīvas noteikumi.2. Šo direktīvu piemēro, nekaitējot nevienam izmantojuma aktam, kas veikts pirms 1994. gada 1. jūlija.3. Dalībvalstis var paredzēt to, ka tiesību turētājus atzīst par piekritušiem atļaut nomāt vai patapināt objektus, kas minēti 2. panta 1. punktā, par kuriem ir pierādīts, ka tie ar šādu nolūku ir darīti pieejami trešām personām vai arī šīs tiesības ir iegūtas pirms 1994. gada 1. jūlija. Tomēr jo īpaši tad, ja šāds objekts ir digitāls ieraksts, dalībvalstis var paredzēt to, ka šiem tiesību turētājiem ir tiesības gūt pienācīgu atlīdzību par šo objektu nomu vai patapināšanu.4. Dalībvalstīm var nepiemērot 2. panta 2. punktu kinematogrāfiskiem vai audiovizuāliem darbiem, kas radīti pirms 1994. gada 1. jūlija.5. Dalībvalstis noliek dienu, no kuras ir spēkā 2. panta 2. punkts, un tā nedrīkst būt vēlāka par 1997. gada 1. jūliju.6. Šī direktīva, ciktāl tas nav pretrunā ar 3. punktu un ciktāl tā saskan ar 8. un 9. punktu, neiespaido līgumus, kas noslēgti pirms dienas, kad tā pieņemta.7. Dalībvalstis saskaņā ar 8. un 9. punkta noteikumiem var paredzēt to, ja šie tiesību turētāji, kas ieguvuši jaunas tiesības saskaņā ar attiecīgo valstu noteikumiem, kuri pieņemti līdz 1994. gada 1. jūlijam, īstenojot šo direktīvu, ir piekrituši izmantošanai, tad uzskata, ka viņi jaunās ekskluzīvās tiesības ir nodevuši citiem.8. Dalībvalstis noliek dienu, no kuras pastāv 4. pantā minētās neatsaucamās tiesības uz taisnīgu atlīdzību, ar nosacījumu, ka tā nav vēlāka par 1997. gada 1. jūliju.9. Ja līgumi ir noslēgti līdz 1994. gada 1. jūlijam, tad neatsaucamas tiesības uz 4. pantā paredzēto taisnīgo atlīdzību ir spēkā vienīgi tad, ja autori vai izpildītāji, vai viņu pārstāvji līdz 1997. gada 1. janvārim iesnieguši lūgumu šajā sakarā. Ja tiesību turētāju starpā nav noslēgts nolīgums par atlīdzības līmeni, dalībvalstis var noteikt taisnīgas atlīdzības līmeni.14. pantsAutortiesību un blakustiesību attiecībasAr autortiesībām saistītas aizsardzības tiesības saskaņā ar šo direktīvu neiespaido un neietekmē autortiesību aizsardzību.15. pantsNobeiguma noteikumi1. Dalībvalstis līdz 1994. gada 1. jūlijam ievieš vajadzīgos normatīvos un administratīvos aktus, lai nodrošinātu atbilstību šai direktīvai. Tās par to tūlīt informē Komisiju.Dalībvalstīm pieņemot šīs normas, tajās ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī to oficiālās publikācijas papildina ar šādu atsauci. Dalībvalstis izstrādā metodes, kā izdarīt šādas atsauces.2. Dalībvalstis dara zināmus Komisijai galvenos savu tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, uz ko attiecas šī direktīva.16. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1992. gada 19. novembrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsE. Leigh[1] OV C 53, 28.2.1991., 35. lpp. unOV C 128, 20.5.1992., 8. lpp.[2] OV C 67, 16.3.1992., 92. lpp. un 1992. gada 28. oktobra lēmums (vēl nav publicēts Oficiālajā Vēstnesī).[3] OV C 269, 14.10.1991., 54. lpp.[4] Lieta 60/84 un 61/84, ECR 1985., 2605. lpp.[5] OV L 122, 17.5.1991., 42. lpp.--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva (1976. gada 14. jūlijs), ar ko tehnikas attīstībai pielāgo Padomes 1967. gada 27. jūnija Direktīvu par normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu vielu klasifikāciju, iepakošanu un marķēšanu

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31976L0907

Oficiālais Vēstnesis L 360 , 30/12/1976 Lpp. 0001 - 0424 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 13 Sējums 6 Lpp. 0003  Speciālizdevums grieķu valodā Nodaļa 13 Sējums 5 Lpp. 0003  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 13 Sējums 6 Lpp. 0003  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 13 Sējums 6 Lpp. 0003  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 13 Sējums 6 Lpp. 0003

		Komisijas Direktīva(1976. gada 14. jūlijs),ar ko tehnikas attīstībai pielāgo Padomes 1967. gada 27. jūnija Direktīvu par normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu vielu klasifikāciju, iepakošanu un marķēšanu(76/907/EEK)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes Direktīvu, ar ko groza 1967. gada 27. jūnija Direktīvu par normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu vielu klasifikāciju, iepakošanu un marķēšanu [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar 1975. gada 24. jūnija Direktīvu [2], un jo īpaši tās 8.a, 8.b un 8.c pantu,tā kā 1967. gada 27. jūnija Direktīvas I pielikumā ir iekļauts bīstamu vielu saraksts to elementu kārtas skaitļu secībā, kas nosaka vielas galvenās īpašības, kopā ar katras vielas marķēšanas paņēmieniem (simbols, riska faktoru norāde un drošības ieteikumi);tā kā, pārskatot šo bīstamo vielu sarakstu, atklājās, ka saraksts ir attiecīgi jāpielāgo, ņemot vērā jaunākās zinātnes un tehnikas atziņas; tā kā pēdējos gados tirgū ir laists ievērojams skaits jaunu bīstamu vielu;tā kā tāpēc minēto pielikumu ieteicams aizstāt ar citu I pielikumu;tā kā 1967. gada 27. jūnija Direktīvas III un IV pielikumā ir ietvertas konkrētu riska faktoru norādes (R norādes) un drošības ieteikumi (S norādes), kuru ir pārāk daudz, lai tos varētu iekļaut etiķetē; tā kā tādēļ to skaits ir jāsamazina, nesamazinot marķēšanas noderīgumu un tās pamatmērķi; tā kā šajos apstākļos ir ieteicams minētos pielikumus aizstāt ar citu III un IV pielikumu;tā kā, lai etiķete nebūtu pārslogota ar uzrakstiem, jāparedz iespēja apvienot R un S norādes;tā kā šīs direktīvas noteikumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi Komiteja, kas atbild par to, kā tehnikas attīstībai pielāgot direktīvas par tehnisko šķēršļu novēršanu bīstamu vielu un preparātu tirdzniecībā,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsAr šīs direktīvas pielikumiem aizstāj I, III un IV pielikumu Padomes 1967. gada 27. jūnija Direktīvā par normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu vielu klasifikāciju, iepakošanu un marķēšanu.2. pantsDalībvalstis līdz 1977. gada 1. maijam pieņem un publicē noteikumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības, un tūlīt par to informē Komisiju. Šie noteikumi stājas spēkā 1977. gada 1. jūlijā.3. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1976. gada 14. jūlijāKomisijas vārdā —Komisijas loceklisFinn gundelach[1] OV 196, 16.8.1967., 1. lpp.[2] OV 183, 14.7.1975., 22. lpp.--------------------------------------------------I PIELIKUMSBĪSTAMO VIELU SARAKSTS TO ELEMENTU KĀRTAS SKAITĻU SECĪBĀ, KAS NOSAKA VIELAS GALVENĀS ĪPAŠĪBASSkat. Komisijas Direktīvu 93/72/EEK, OV L 258, 16.10.1993., 29. lpp.--------------------------------------------------III PIELIKUMSKONKRĒTI BĪSTAMU VIELU RADĪTĀ RISKA FAKTORISkat. Komisijas Direktīvu 2001/59/EK, OV L 225, 21.08.2001., 1. lpp.--------------------------------------------------IV PIELIKUMSDROŠĪBAS IETEIKUMI ATTIECĪBĀ UZ BĪSTAMĀM ĶĪMISKĀM VIELĀMSkat. Komisijas Direktīvu 2001/59/EK, OV L 225, 21.08.2001., 1. lpp.--------------------------------------------------