title: Eiropas Parlamenta un padomes Direktīva 2000/46/EK (2000. gada 18. septembris) par elektroniskās naudas iestāžu darbības sākšanu, veikšanu un konsultatīvu uzraudzību

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32000L0046

Oficiālais Vēstnesis L 275 , 27/10/2000 Lpp. 0039 - 0043

		Eiropas Parlamenta un padomes Direktīva 2000/46/EK(2000. gada 18. septembris)par elektroniskās naudas iestāžu darbības sākšanu, veikšanu un konsultatīvu uzraudzībuEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 47. panta 2. punkta pirmo un trešo teikumu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],ņemot vērā Eiropas Centrālās bankas atzinumu [3],saskaņā ar Līguma 251. pantā izklāstīto procedūru [4],tā kā:(1) Kredītiestādes Direktīvas 2000/12/EK [5] 1. panta 1. punkta pirmās daļas b) apakšpunkta nozīmē savā darbības jomā ir ierobežotas.(2) Jāņem vērā šo iestāžu īpatnības un jāparedz attiecīgi pasākumi, kas vajadzīgi, lai koordinētu un saskaņotu dalībvalstu normatīvos un administratīvos aktus attiecībā uz elektroniskās naudas iestāžu darbības sākšanu, veikšanu un konsultatīvu uzraudzību.(3) Šajā direktīvā elektronisko naudu var uzskatīt par monētu un banknošu elektronisku aizstājēju, ko uzglabā elektroniskā ierīcē, tādā kā mikroshēmas karte vai datora atmiņa, un kas galvenokārt ir paredzēta ierobežotu summu elektroniskiem maksājumiem.(4) Izvēlētā pieeja ir piemērota, lai panāktu vienīgi būtisku saskaņošanu, kas ir nepieciešama un pietiekama, lai nodrošinātu elektroniskās naudas iestāžu atļauju savstarpēju atzīšanu un konsultatīvu uzraudzību, dodot iespēju piešķirt vienotu licenci, ko atzīst visā Kopienā un kas ir paredzēta, lai nodrošinātu naudas turētāju uzticību un piederības dalībvalsts konsultatīvās uzraudzības principa piemērošanu.(5) Sakarā ar elektroniskās tirdzniecības straujo attīstību ir vēlams noteikt regulatīvo bāzi, kas ļauj elektroniskajai naudai pilnībā demonstrēt tās potenciālās priekšrocības, un jo īpaši novērš traucēkļus tehnoloģiskiem jauninājumiem; šī direktīva tādēļ ievieš tehnoloģiski neitrālu tiesisku regulējumu, kas saskaņo elektroniskās naudas iestāžu konsultatīvo uzraudzību tādā apjomā, lai nodrošinātu to pārdomātu un piesardzīgu darbību un jo īpaši to finansiālo vienotību.(6) Kredītiestādēm, ņemot vērā Direktīvas 2000/12/EK I pielikuma 5. punktu, jau ir atļauts emitēt un pārvaldīt maksāšanas līdzekļus, ieskaitot elektronisko naudu, un veikt šādu darbību visā Kopienā, ievērojot savstarpēju atzīšanu un vispusīgu konsultatīvās uzraudzības sistēmu, ko tām piemēro saskaņā ar Eiropas Banku darbības direktīvām.(7) Ir pamatota un vēlama tāda atsevišķa konsultatīva uzraudzības režīma ieviešana elektroniskās naudas iestādēm, kurš — lai gan izstrādāts atbilstīgi esošajam konsultatīvās uzraudzības režīmam, ko piemēro citām kredītiestādēm, un Direktīvai 2000/12/EK, izņemot tās V sadaļas 2. un 3. nodaļu, — tomēr ir atšķirīgs no minētā režīma, jo elektroniskās naudas emisija pati par sevi — ņemot vērā elektroniskās naudas īpašo iezīmi, kas ir monētu un banknošu elektroniskā aizstāšana, — nav noguldījumu pieņemšana atbilstīgi Direktīvas 2000/12/EK 3. pantam, ja saņemtie līdzekļi tūlīt tiek apmainīti pret elektronisko naudu.(8) Naudas līdzekļu pieņemšana no sabiedrības apmaiņai pret elektronisko naudu, kuras dēļ emitējošās iestādes kontā rodas kredīta atlikums, saskaņā ar Direktīvu 2000/12/EK ir noguldījumu vai citu atmaksājamu līdzekļu pieņemšana.(9) Elektroniskajai naudai jābūt atlīdzināmai, lai nodrošinātu tās turētāju uzticību. Atlīdzināšanas iespējamība nenozīmē, ka līdzekļus, kas saņemti apmaiņā pret elektronisko naudu, saskaņā ar Direktīvu 2000/12/EK uzskata par noguldījumiem vai citādi atmaksājamiem līdzekļiem.(10) Atlīdzināšanas iespējamība vienmēr būtu jāsaprot kā atgūšana par nominālvērtību.(11) Lai reaģētu uz īpašajiem riskiem, kas saistīti ar elektroniskās naudas emisiju, šim konsultatīvajam uzraudzības režīmam jābūt mērķtiecīgākam un līdz ar to mazāk apgrūtinošam nekā konsultatīvais uzraudzības režīms, kuru piemēro kredītiestādēm, sevišķi attiecībā uz samazinātiem sākumkapitāla normatīviem un Direktīvas 93/6/EEK [6] un Direktīvas 2000/12/EK V sadaļas 2. nodaļas II un III iedaļas nepiemērošanu.(12) Tomēr nepieciešams saglabāt līdzvērtīgus darbības apstākļus elektroniskās naudas iestādēm un pārējām kredītiestādēm, kas emitē elektronisko naudu, un tādējādi nodrošināt daudzo iestāžu godīgu konkurenci naudas turētāju interesēs; tas ir panākts, elektroniskās naudas iestādēm piemērojamos, konsultatīvās uzraudzības režīma iepriekš minētos, mazāk apgrūtinošos aspektus līdzsvarojot ar stingrākiem noteikumiem nekā pārējām kredītiestādēm piemērojamie noteikumi, sevišķi attiecībā uz ierobežojumiem uzņēmējdarbībai, ko elektroniskās naudas iestādes drīkst veikt, un jo īpaši attiecībā uz pārdomātiem ierobežojumiem šo iestāžu ieguldījumiem, kuru mērķis ir nodrošināt, ka iestāžu finanšu saistības attiecībā uz nesegto elektronisko naudu katrā laikā ir garantētas ar pietiekami likvīdiem zema riska aktīviem.(13) Līdz kredītiestāžu darbības konsultatīvās uzraudzības saskaņošanai ieteicams, lai elektroniskās naudas iestādēm būtu pārdomāta un piesardzīga vadība un kontroles procedūras. Lai nodrošinātu iespēju uzņēmumiem, uz kuriem neattiecas konsultatīvā uzraudzība, veikt operatīvus uzdevumus un citas palīgfunkcijas, kas saistītas ar elektroniskās naudas emisiju, ir svarīgi, lai elektroniskās naudas iestādēs būtu iekšējas struktūras, kurām būtu jāreaģē uz finansiāliem un nefinansiāliem riskiem, kādiem šīs iestādes pakļautas.(14) Elektroniskās naudas emisija var ietekmēt finanšu sistēmas stabilitāti un maksājumu sistēmu vienmērīgu darbību. Ir vajadzīga cieša sadarbība elektroniskās naudas sistēmu vienotības izvērtēšanai.(15) Ieteicams piešķirt kompetentajām iestādēm iespējamību atbrīvot elektroniskās naudas iestādes, kuras darbojas tikai attiecīgo dalībvalstu teritorijā, no dažām vai visām šajā direktīvā izvirzītajām prasībām.(16) Šīs direktīvas pieņemšana ir vispiemērotākais līdzeklis, lai sasniegtu vēlamos mērķus. Šī direktīva nosaka tikai to, kas obligāti vajadzīgs minēto mērķu sasniegšanai, un nepārsniedz šim nolūkam nepieciešamo.(17) Būtu jāparedz šīs direktīvas pārskatīšana, ņemot vērā tirgus attīstības pieredzi un elektroniskās naudas turētāju aizsardzību.(18) Par šīs direktīvas pieņemšanu ir notikusi apspriešanās ar Banku darbības padomdevēju komiteju,IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDarbības joma, definīcijas un ierobežojumi1. Šo direktīvu piemēro elektroniskās naudas iestādēm.2. To nepiemēro iestādēm, kas minētas Direktīvas 2000/12/EK 2. panta 3. punktā.3. Šajā direktīvā:a) "elektroniskās naudas iestāde" ir uzņēmums vai jebkura cita juridiska persona, kas emitē maksāšanas līdzekļus elektroniskās naudas formā un nav kredītiestāde, kā noteikts Direktīvas 2000/12/EK 1. panta 1. punkta pirmās daļas a) apakšpunktā;b) "elektroniskā nauda" ir monetāra vērtība, kura ir prasījums pret emitentu un kuru:i) ievada elektroniskas ierīces atmiņā;ii) emitē, saņemot naudas līdzekļus, kuru summas vērtība ir vismaz vienāda ar emitēto monetāro vērtību;iii) kā maksāšanas līdzekli pieņem uzņēmumi, kas nav emitenti.4. Dalībvalstis aizliedz personām vai uzņēmumiem, kas nav kredītiestādes, kā tās definētas Direktīvas 2000/12/EK 1. panta 1. punkta pirmajā daļā, nodarboties ar elektroniskās naudas emisiju.5. Elektroniskās naudas iestāžu uzņēmējdarbība, kas nav elektroniskās naudas emisija, var būt vienīgi:a) cieši saistītu finansiālu un nefinansiālu pakalpojumu sniegšana, tādu kā elektroniskās naudas pārvaldīšana, veicot operatīvas un citas palīgfunkcijas saistībā ar šīs naudas emisiju un citu maksāšanas līdzekļu izdošanu un pārvaldīšanu, taču izslēdzot jebkura veida kredīta piešķiršanu, unb) datu uzkrāšana elektroniskās ierīces atmiņā citu uzņēmumu vai valsts iestāžu interesēs.Elektroniskās naudas iestādēm nav līdzdalības nekādos citos uzņēmumos, izņemot, ja šie uzņēmumi veic operatīvas vai citas palīgfunkcijas, kas saistītas ar minēto iestāžu emitēto vai izplatīto elektronisko naudu.2. pantsBanku darbības direktīvu piemērošana1. Izņemot gadījumus, kad skaidri noteikts citādi, uz elektroniskās naudas iestādēm attiecas vienīgi tās atsauces uz kredītiestādēm, kas paredzētas Direktīvā 91/308/EEK [7] un Direktīvā 2000/12/EK, izņemot tās V sadaļas 2. nodaļu.2. Direktīvas 2000/12/EK 5., 11., 13., 19. pantu, 20. panta 7. punktu, 51. un 59. pantu nepiemēro. Direktīvā 2000/12/EK paredzēto savstarpējās atzīšanas režīmu piemēro vienīgi tādam elektroniskās naudas iestāžu uzņēmējdarbības veidam kā elektroniskās naudas emisija.3. Naudas līdzekļu saņemšana šīs direktīvas 1. panta 3. punkta b) apakšpunkta ii) punkta nozīmē nav noguldījums vai citi atmaksājami līdzekļi saskaņā ar Direktīvas 2000/12/EK 3. pantu, ja saņemtos naudas līdzekļus nekavējoties apmaina pret elektronisko naudu.3. pantsAtlīdzināšanas iespējamība1. Elektroniskās naudas turētājs tās derīguma laikā var lūgt emitentu atmaksāt šo naudu par nominālo vērtību monētās vai banknotēs vai ar naudas pārvedumu bez maksas, izņemot izdevumus, kas noteikti kā nepieciešami šīs operācijas veikšanai.2. Emitenta un naudas turētāja līgumā skaidri norāda atlīdzināšanas nosacījumus.3. Līgumā var noteikt atlīdzināšanas minimālo lielumu. Šis lielums nedrīkst pārsniegt EUR 10.4. pantsSākumkapitāla un pastāvīgā pašu kapitāla normatīvi1. Elektroniskās naudas iestādēm, kā noteikts Direktīvas 2000/12/EK 34. panta 2. punkta 1. un 2. apakšpunktā, ir sākumkapitāls vismaz EUR 1 miljons. Neatkarīgi no šā panta 2. un 3. punkta šo iestāžu pašu kapitāls, kā noteikts Direktīvā 2000/12/EK, nav mazāks par šo summu.2. Elektroniskās naudas iestādēm katrā laikā ir pašu kapitāls, kas ir līdzvērtīgs vai par 2 % pārsniedz šo iestāžu finanšu saistību lielāko pašreizējo summu, kas attiecas uz nesegto elektronisko naudu, vai iepriekšējo sešu mēnešu kopējās summas vidējo vērtību.3. Ja elektroniskās naudas iestādes uzņēmējdarbība nepārsniedz sešu mēnešu laika posmu, ieskaitot darbības sākšanas dienu, tās pašu kapitāls ir līdzvērtīgs vai pārsniedz 2 % no šīs iestādes finanšu saistību lielākās pašreizējās summas, kas attiecas uz nesegto elektronisko naudu, vai sešu mēnešu orientējošās kopējās summas. Iestādes finanšu saistību sešu mēnešu orientējošo kopējo summu, kas attiecas uz nesegto elektronisko naudu, apliecina ar komercdarbības plānu, uz kuru attiecas visi kompetento iestāžu pieprasītie pielāgojumi.5. pantsIeguldījumu ierobežojumi1. Elektroniskās naudas iestāžu ieguldījumi ir vismaz to finanšu saistību apmērā, kas attiecas uz nesegto elektronisko naudu, un tikai šādos aktīvos:a) aktīvu pozīcijās, kurām saskaņā ar Direktīvas 2000/12/EK 43. panta 1. punkta a) apakšpunkta 1., 2., 3. un 4. punktu un 44. panta 1. punktu piemēro kredītriska nulles svērumu un kuras ir pietiekami likvīdas;b) pieprasījuma noguldījumos A zonas kredītiestādēs, kā noteikts Direktīvā 2000/12/EK, unc) parāda instrumentos:i) kuri ir pietiekami likvīdi;ii) uz kuriem neattiecas 1. punkta a) apakšpunkts;iii) kurus kompetentās iestādes ir atzinušas par kvalificējamiem posteņiem Direktīvas 93/6/EEK 2. panta 12. punkta nozīmē univ) kurus izdevuši uzņēmumi, kam atbilstīgi Direktīvas 2000/12/EK 1. pantam nav būtiskas līdzdalības attiecīgajā elektroniskās naudas iestādē vai kas jāiekļauj šo uzņēmumu konsolidētajos pārskatos.2. Šā panta 1. punkta b) un c) apakšpunktā minētie ieguldījumi nedrīkst pārsniegt attiecīgās elektroniskās naudas iestādes pašu kapitālu vairāk kā 20 reizes, un uz tiem attiecas vismaz tikpat stingri ierobežojumi, kādus piemēro kredītiestādēm saskaņā ar Direktīvas 2000/12/EK V sadaļas 2. nodaļas III iedaļu.3. Lai nodrošinātos pret tirgus riskiem, kas rodas sakarā ar elektroniskās naudas emisiju un 1. punktā minētajiem ieguldījumiem, elektroniskās naudas iestādes drīkst izmantot pietiekami likvīdu procentu likmi un ar ārvalstu valūtu saistītus ārpusbilances posteņus biržā tirgotu (t. i., nevis ārpusbiržas) atvasinātu finanšu instrumentu formā, ja uz tiem attiecas dienas peļņas normatīvi vai ārvalstu valūtas maiņas līgumi, kuru sākotnējais termiņš ir 14 kalendārās dienas vai mazāk. Atvasināto finanšu instrumentu izmantošana saskaņā ar pirmo teikumu ir pieļaujama vienīgi tad, ja ir paredzēta tirgus risku pilnīga likvidācija un ja tā, cik iespējams, ir panākta.4. Dalībvalstis nosaka attiecīgus ierobežojumus tirgus riskiem, kādi elektroniskās naudas iestādēm var rasties no 1. punktā minētajiem ieguldījumiem.5. Šā panta 1. punkta piemērošanai aktīvus novērtē par zemāko cenu vai tirgus vērtību.6. Ja 1. punktā minēto aktīvu vērtība ir zemāka par finanšu saistību summu attiecībā uz nesegto elektronisko naudu, kompetentās iestādes nodrošina, ka attiecīgā elektroniskās naudas iestāde veic pasākumus, kas vajadzīgi tūlītējai šā stāvokļa izlabošanai. Šim nolūkam un tikai uz laiku kompetentās iestādes var atļaut nodrošināt iestādes finanšu saistības attiecībā uz nesegto elektronisko naudu ar aktīviem, kas nav minēti 1. punktā, tādā apmērā, kas nepārsniedz 5 % no šīm saistībām vai iestādes pašu kapitāla kopējās summas.6. pantsKompetento iestāžu veiktā īpašo prasību pārbaudeKompetentās iestādes nodrošina, ka vismaz divreiz gadā veic aprēķinus, kas pamato atbilstību 4. un 5. pantam; šos aprēķinus veic vai nu pašas elektroniskās naudas iestādes, kas rezultātus un visus aprēķiniem vajadzīgos datus paziņo kompetentajām iestādēm, vai kompetentās iestādes, izmantojot elektroniskās naudas iestāžu paziņotos datus.7. pantsPārdomāta un piesardzīga darbībaElektroniskās naudas iestādēm ir pārdomāta un piesardzīga vadība, administratīvās un grāmatvedības procedūras un atbilstīgi iekšējās kontroles mehānismi. Tiem būtu jāreaģē uz finansiāliem un nefinansiāliem riskiem, kam attiecīgā iestāde ir pakļauta, tostarp tehniskiem un procedūras riskiem, kā arī riskiem, kas attiecas uz sadarbību ar jebkuru uzņēmumu, kurš veic operatīvas vai citas palīgfunkcijas, kas attiecas uz iestādes uzņēmējdarbību.8. pantsAtbrīvojums1. Dalībvalstis var atļaut savām kompetentajām iestādēm atcelt šīs direktīvas dažu vai visu noteikumu un Direktīvas 2000/12/EK piemērošanu elektroniskās naudas iestādēm, ja:a) iestādes kopējā uzņēmējdarbība, kas atbilst šīs direktīvas 1. panta 3. punkta a) apakšpunktā norādītajam veidam, veido finanšu saistību kopējo summu attiecībā uz nesegto elektronisko naudu, kura parasti nepārsniedz EUR 5 miljonus un nekad nepārsniedz EUR 6 miljonus, vaib) iestādes emitēto elektronisko naudu kā maksāšanas līdzekli pieņem vienīgi iestādes meitasuzņēmumi, kuri veic operatīvas vai citas palīgfunkcijas attiecībā uz iestādes emitēto vai izplatīto elektronisko naudu, iestādes mātesuzņēmumi vai šādu mātesuzņēmumu pārējās filiāles, vaic) iestādes emitēto elektronisko naudu kā maksāšanas līdzekli pieņem vienīgi ierobežots uzņēmumu skaits, kurus raksturo:i) to atrašanās tajās pašās telpās vai citā ierobežotā vietējā teritorijā vaiii) to ciešās finansiālās vai darījumu attiecības ar emitējošo iestādi, tādas kā kopēja tirdzniecības vai izplatīšanas sistēma.Līguma pamatnoteikumos jāparedz, ka elektroniskās uzglabāšanas ierīcēs, kas ir naudas turētāju rīcībā maksājumu veikšanai, maksimālā uzkrātā summa nepārsniedz EUR 150.2. Elektroniskās naudas iestāde, kurai saskaņā ar 1. punktu ir piešķirts atbrīvojums, nevar izmantot Direktīvā 2000/12/EK paredzēto savstarpējās atzīšanas režīmu.3. Dalībvalstis prasa, lai visas elektroniskās naudas iestādes, attiecībā uz kurām ir atcelta šīs direktīvas un Direktīvas 2000/12/EK piemērošana, regulāri ziņotu par savu darbību, tostarp par finanšu saistību kopējo summu attiecībā uz elektronisko naudu.9. pantsIegūtās tiesībasElektroniskās naudas iestādes, uz kurām attiecas šī direktīva un kuras ir sākušas savu darbību saskaņā ar spēkā esošajiem noteikumiem dalībvalstī, kur atrodas to galvenais birojs, pirms dienas, kad stājas spēkā noteikumi, kas pieņemti šīs direktīvas īstenošanai, vai pirms 10. panta 1. punktā norādītās dienas, atkarībā no tā, kura diena ir agrāk, uzskata par apstiprinātām. Dalībvalstis uzliek šādām elektroniskās naudas iestādēm pienākumu iesniegt kompetentajām iestādēm visu atbilstošo informāciju, lai tās sešos mēnešos no šīs direktīvas īstenošanai pieņemto noteikumu spēkā stāšanās dienas varētu izvērtēt, vai iestādes izpilda šajā direktīvā noteiktās prasības, kādi pasākumi jāveic atbilstības nodrošināšanai un vai nav ieteicams atsaukt atļauju. Ja sešos mēnešos no 10. panta 1. punktā norādītās dienas atbilstība nav nodrošināta, pēc šīs dienas elektroniskās naudas iestāde nevar izmantot savstarpējās atzīšanas režīmu.10. pantsĪstenošana1. Ne vēlāk kā 2002. gada 27. aprīlī dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Par to tās tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis paredz šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarīt šādas atsauces.2. Dalībvalstis dara zināmus Komisijai galvenos savu tiesību aktu noteikumus, kurus tās pieņem jomā, uz ko attiecas šī direktīva.11. pantsZiņojumsLīdz 2005. gada 27. aprīlim Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par šīs direktīvas piemērošanu, jo īpaši attiecībā uz:- pasākumiem elektroniskās naudas turētāju aizsardzībai, tostarp iespējamo vajadzību ieviest garantijas sistēmu,- kapitāla normatīviem,- atbrīvojumiem un- iespējamo vajadzību aizliegt maksāt procentus par naudas līdzekļiem, kas saņemti apmaiņā pret elektronisko naudu,un šim ziņojumam attiecīgā gadījumā pievieno priekšlikumus par pārskatīšanu.12. pantsStāšanās spēkāŠī direktīva stājas spēkā tās publicēšanas dienā Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.13. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2000. gada 18. septembrīEiropas Parlamenta vārdā —priekšsēdētājaN. FontainePadomes vārdā —priekšsēdētājsH. Védrine[1] OV L 317, 15.10.1998., 7. lpp.[2] OV L 101, 12.4.1999., 64. lpp.[3] OV L 189, 6.7.1999., 7. lpp.[4] Eiropas Parlamenta 1999. gada 15. aprīļa Atzinums (OV C 219, 30.7.1999., 415. lpp.), apstiprināts 1999. gada 27. oktobrī, Padomes 1999. gada 29. novembra Kopējā nostāja (OV C 26, 28.1.2000., 1. lpp.) un Eiropas Parlamenta 2000. gada 11. aprīļa Lēmums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts). Padomes 2000. gada 16. jūnija Lēmums.[5] Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2000/12/EK (2000. gada 20. marts) par kredītiestāžu darbības sākšanu un veikšanu (OV L 126, 26.5.2000., 1. lpp.). Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2000/28/EK (OV L 275, 27.10.2000., 37. lpp.)[6] Padomes Direktīva 93/6/EEK (1993. gada 15. marts) par ieguldījumu sabiedrību un kredītiestāžu kapitāla pietiekamību (OV L 141, 11.6.1993., 1. lpp.). Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 98/33/EK (OV L 204, 21.7.1998., 29. lpp.).[7] Padomes Direktīva 91/308/EEK (1991. gada 10. jūnijs) par to, kā novērst finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai (OV L 166, 28.6.1991., 77. lpp.).--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva 94/57/EK (1994. gada 22. novembris) par kopīgiem noteikumiem un standartiem attiecībā uz organizācijām, kas pilnvarotas veikt kuģu pārbaudes un apsekojumus, un attiecīgajām darbībām, kuras veic valsts administrācijas jūras lietu jomā

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31994L0057

Oficiālais Vēstnesis L 319 , 12/12/1994 Lpp. 0020 - 0027 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 7 Sējums 5 Lpp. 0178  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 7 Sējums 5 Lpp. 0178

		Padomes Direktīva 94/57/EK(1994. gada 22. novembris)par kopīgiem noteikumiem un standartiem attiecībā uz organizācijām, kas pilnvarotas veikt kuģu pārbaudes un apsekojumus, un attiecīgajām darbībām, kuras veic valsts administrācijas jūras lietu jomāEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, jo īpaši tā 84. panta 2. punktu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],rīkojoties saskaņā ar Līguma 189.c pantā noteikto procedūru [3],tā kā savā 1993. gada 8. jūnija rezolūcijā par kopīgu jūru drošības politiku Padome ir noteikusi par mērķi no Kopienas ūdeņiem izvest visus standartiem neatbilstošos kuģus un piešķīrusi prioritāti Kopienas darbībai, kas nodrošina efektīvu un vienādu starptautisko noteikumu īstenošanu, sīki izstrādājot kopīgus standartus klasificēšanas sabiedrībām [4];tā kā drošību un piesārņojuma novēršanu jūrā var efektīvi pastiprināt, stingri piemērojot starptautiskas konvencijas, kodeksus un rezolūcijas, sekmējot arī pakalpojumu sniegšanas brīvības mērķi;tā kā kontrolēt, vai kuģis atbilst vienotiem starptautiskiem jūras drošības un piesārņojuma novēršanas standartiem, ir karoga un ostas valstu pienākums;tā kā dalībvalstis atbild par starptautisku sertifikātu izsniegšanu drošības un piesārņojuma kontroles jomā, kas paredzēti tādās konvencijās kā Solas 74, Load Lines 66 un Marpol 73/78, kā arī to noteikumu īstenošanu;tā kā atbilstīgi šādām konvencijām visas dalībvalstis var apstiprināt dažādās pakāpēs tehniskās organizācijas, lai tās sertificētu šādu atbilstību, un var deleģēt tām attiecīgu drošības sertifikātu izsniegšanu;tā kā daudzās pasaulē pastāvošās klasificēšanas sabiedrības nenodrošina ne atbilstīgu noteikumu izpildi, ne arī drošību, darbojoties valsts administrācijas vārdā, jo tām nav atbilstošas struktūras un pieredzes, uz ko paļauties, un tās nespēj pildīt savus pienākumus augsti profesionālā līmenī;tā kā dalībvalstis, darbojoties atsevišķi, nevar pietiekamā mērā sasniegt klasificēšanas sabiedrību atbilstību standartiem un to labāk var izdarīt Kopiena;tā kā pieņemamākā rīcība ir izmantot Padomes direktīvu, ar ko izklāsta organizāciju atzīšanas minimālus kritērijus, atstājot atzīšanu, izpildes līdzekļus, kā arī direktīvas īstenošanu dalībvalstu ziņā;tā kā, apvienojot standartus EN 45004 un EN 29001 ar Starptautiskās klasificēšanas sabiedrību apvienības (IACS) standartiem, rodas atbilstošas garantijas organizāciju kvalitatīvai darbībai;tā kā kravas kuģu radiosakaru drošības sertifikāta izsniegšanu var uzticēt privātām iestādēm, kam ir pietiekama kompetence un kvalificēts personāls;tā kā organizācijām, kas vēlas saņemt atzīšanu šās direktīvas sakarā, jāiesniedz dalībvalstīm pilnīga informācija un pierādījumi par savu atbilstību minimālajiem kritērijiem, bet dalībvalstīm jāpaziņo Komisijai un pārējām dalībvalstīm par organizācijām, ko tās atzinušas;tā kā atzīšanu uz trim gadiem Komisija var piešķirt organizācijām, kas neatbilst kritērijiem, kuri nosaka minimālo skaitu un tilpību klasificētiem kuģiem un minimālo skaitu īpašiem inspektoriem, kas noteikti pielikumā, bet atbilst visiem citiem kritērijiem; tā kā šādām organizācijām būtu piešķirams atzīšanas pagarinājums pēc trīs gadu laikposma, ja tās turpina atbilst šiem pašiem kritērijiem; tā kā atzīšana uz trim gadiem būtu jāattiecina vienīgi uz prasītājām dalībvalstīm un šo laikposmu;tā kā iekšējā tirgus izveide ietver pakalpojumu brīvu apriti tā, ka organizācijām, kuras atbilst kopīgajiem kritērijiem, kas garantē to profesionālismu un uzticamību, nevar būt liegts sniegt pakalpojumus Kopienā, ja dalībvalsts ir nolēmusi uzticēt šādus pienākumus; tā kā šāda dalībvalsts tomēr var ierobežot organizāciju skaitu, ko tā apstiprina, saskaņā ar tās vajadzībām, balstoties uz objektīviem un pārredzamiem pamatiem, īstenojot kontroli, ko veic Komisija ar komitoloģijas procedūru;tā kā kuģu pārbaudes un apsekošanas pakalpojumu sniegšanas brīvības princips jāīsteno pakāpeniski, bet nepārsniedzot noteiktos termiņus;tā kā valstu administrāciju ciešāka iesaistīšana kuģu pārbaudēs un attiecīgu sertifikātu izsniegšana ir vajadzīga, lai nodrošinātu pilnīgu atbilstību starptautiskajiem drošības noteikumiem pat tad, ja dalībvalstis organizācijām, kas nav to pārvaldē, uztic veikt attiecīgus pienākumus; tā kā tādēļ ir lietderīgi izveidot ciešus darba sakarus starp administrācijām un organizācijām, un var prasīt, lai organizācijai būtu vietēja pārstāvniecība tās dalībvalsts teritorijā, kuras vārdā tā pilda savus pienākumus;tā kā jāizveido regulatīva komiteja, kas palīdzētu Komisijai tās centienos nodrošināt efektīvu piemērojumu pastāvošajiem jūras drošības un vides aizsardzības standartiem, ņemot vērā valstu ratifikācijas procedūras;tā kā Komisijai jārīkojas saskaņā ar procedūru, kas izklāstīta 13. pantā, lai pienācīgi ievērotu starptautiskajos forumos sasniegto un modernizētu minimālos kritērijus;tā kā, pamatojoties uz informāciju, ko saskaņā ar 11. pantu dalībvalsts sniedz dalībvalsts par to vārdā strādājošu organizāciju darbību, Komisija, rīkojoties saskaņā ar 13. pantu, nolems, vai aicināt dalībvalstis anulēt apstiprinājumu tām apstiprinātajām organizācijām, kuras vairs neatbilst noteiktajiem kopīgajiem minimālajiem kritērijiem;tā kā tomēr jāatstāj dalībvalstīm iespēja apturēt apstiprinājumu organizācijām, kas nopietni apdraud drošību vai vidi; tā kā Komisijai saskaņā ar iepriekš minēto procedūru ātri jāizlemj, vai ir vajadzība noraidīt šādus valsts pasākumus;tā kā katrai dalībvalstij būtu periodiski jāizvērtē to organizāciju darbība, kuras darbojas tās vārdā, un jāsniedz Komisijai un visām pārējām dalībvalstīm precīza informācija par šādu darbību;tā kā dalībvalstīm kā ostu pārvaldītājām ir jāpastiprina drošība un piesārņojuma novēršana Kopienas ūdeņos, pirmām kārtām inspicējot kuģus, kuriem ir sertifikāti, ko izsniegušas organizācijas, kuras neatbilst kopīgajiem kritērijiem, tādējādi nodrošinot, ka kuģi, kas peld ar trešās valsts karogu, vairs nav labvēlīgākos apstākļos;tā kā komitejai jālemj saskaņā ar procedūru, kas izklāstīta 2. panta III A procedūrā Padomes 1987. gada 13. jūlija Lēmumā 87/373/EEK, ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību [5];tā kā klasificēšanas sabiedrībām jāatjaunina un jāievieš savi tehniskie standarti, lai saskaņotu drošības noteikumus un nodrošinātu starptautisko noteikumu vienādu izpildi Kopienā;tā kā pašlaik nav vienotu starptautisku standartu, kam visiem kuģiem būtu jāatbilst to būvēšanas laikā un visā turpmākajā mūžā, attiecībā uz korpusu, mašīnām, elektriskajām un vadības iekārtām;tā kā šādus standartus var noteikt saskaņā ar atzītu klasificēšanas sabiedrību noteikumiem vai līdzvērtīgiem standartiem, ko pieņem valstu administrācijas saskaņā ar procedūru, kas izklāstīta Padomes 1983. gada 28. marta Direktīvā 83/189/EEK, ar ko nosaka kārtību, kādā nodrošina informāciju tehnisko standartu un noteikumu jomā [6],IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsŠī direktīva nosaka pasākumus, kas jāizpilda dalībvalstīm un organizācijām, kuras saistītas ar pārbaudēm, apsekojumiem un kuģu sertifikāciju atbilstīgi starptautiskajām konvencijām par drošību jūrā un jūras piesārņojuma novēršanu, tuvinot pakalpojumu sniegšanas brīvības mērķi. Šis process ietver drošības prasību izstrādi un īstenošanu attiecībā uz kuģu korpusu, mašīnām, kā arī elektriskajām un vadības iekārtām starptautisko konvenciju darbības jomā.2. pantsŠajā direktīvā:a) "kuģis"  ir kuģi, uz ko attiecas starptautiskās konvencijas;b) "kuģis, kas kuģo ar dalībvalsts karogu"  ir kuģis, kas reģistrēts dalībvalstī un kuģo ar tās karogu saskaņā ar tās tiesību aktiem, ieskaitot kuģus, kas reģistrēti Euros pēc šā reģistra apstiprināšanas Padomē. Kuģus, kas neatbilst šai definīcijai, pielīdzina kuģiem, kas peld ar trešu valstu karogiem;c) "pārbaudes un apsekojumi"  ir pārbaudes un apsekojumi, kas ir obligātas saskaņā ar starptautiskajām konvencijām;d) "starptautiskas konvencijas"  ir 1974. gada Starptautiskā konvencija par cilvēku dzīvības aizsardzību uz jūras, 1966. gada Starptautiskā konvencija par kravas zīmi un 1973./1978. gada Starptautiskā konvencija par kuģu izraisītā piesārņojuma novēršanu un to protokoli un grozījumi, kā arī ar tām saistītie kodeksi ar obligātu statusu visās dalībvalstīs, kas ir spēkā šīs direktīvas pieņemšanas dienā;e) "organizācija"  ir klasificēšanas sabiedrība vai cita privāta struktūra, kas veic drošības novērtēšanu administrācijas labā;f) "atzīta organizācija"  ir organizācija, kas atzīta atbilstīgi 4. pantam;g) "atļauja"  ir akts, ar ko dalībvalsts dod atļauju vai deleģē pilnvaras atzītai organizācijai;h) "sertifikāts"  ir sertifikāts, ko izsniegusi dalībvalsts vai kas izsniegts tās vārdā saskaņā ar starptautiskām konvencijām;i) "klases sertifikāts"  ir dokuments, ko izsniegusi klasificēšanas sabiedrība, saskaņā ar tās noteikumiem un normatīviem apliecinot kuģa konstrukcijas un mehānikas piemērotību konkrētam izmantojumam vai pakalpojumiem;j) "kravas kuģa radiosakaru drošības sertifikāts"  ir sertifikāts, kas ieviests ar grozītajiem Solas 74/78 radiosakaru noteikumiem, kurus pieņēmis SJO, un kas pārejas laikā līdz 1999. gada 1. februārim ietver kravas kuģa radiotelegrāfu sakaru drošības sertifikātu un kravas kuģa radiotelefona sakaru drošības sertifikātu;k) "atrašanās vieta"  nozīmē organizācijas juridisko adresi, valdes atrašanās vietu vai galveno uzņēmējdarbības vietu.3. pants1. Pildot savus pienākumus un saistības saskaņā ar starptautiskajām konvencijām, dalībvalstis gādā, lai to kompetentās administrācijas varētu nodrošināt starptautisko konvenciju noteikumu pienācīgu izpildi, jo īpaši attiecībā uz kuģu pārbaudi un apsekošanu, kā arī sertifikātu un atbrīvojuma sertifikātu izsniegšanu.2. Ja 1. punkta izpildes nolūkos dalībvalsts nolemj attiecībā uz kuģiem, kas peld ar tās karogu:(i) atļaut organizācijām uzņemties pilnīgas vai daļējas pārbaudes vai apsekojumus attiecībā uz sertifikātiem, ieskaitot sertifikātus par atbilstību 14. pantam, un vajadzības gadījumā izsniegt vai pagarināt attiecīgos sertifikātus; vai(ii) pilnīgi vai daļēji nodot organizāciju ziņā pārbaudes un apsekojumus, kas minētas (i) apakšpunktā;tā uztic šos pienākumus vienīgi atzītām organizācijām.Kompetentā administrācija visos gadījumos apstiprina atbrīvojuma sertifikātu pirmo izdošanu.Tomēr attiecībā uz kravas kuģu radiosakaru drošības sertifikātu, šos pienākumus var uzticēt privātai struktūrai, ko atzinusi kompetenta administrācija un kurai ir pietiekama kompetence un kvalificēts personāls, lai veiktu īpašu radiosakaru drošības novērtēšanu tās vārdā.3. Šis pants neattiecas uz kuģu iekārtu atsevišķu vienību sertifikāciju.4. pants1. Dalībvalstis var atzīt šādas organizācijas vienīgi tad, ja tās atbilst pielikumā noteiktajiem kritērijiem. Organizācijas iesniedz dalībvalstīm, no kurām tiek prasīta atzīšana, pilnīgu informāciju un pierādījumus par atbilstību šiem kritērijiem. Dalībvalstis atbilstīgā veidā paziņo organizācijām par to atzīšanu.2. Katra dalībvalsts dara zināmu Komisijai un pārējām dalībvalstīm, kuras organizācijas tā ir atzinusi.3. Dalībvalstis var iesniegt Komisijai lūgumu uz trim gadiem atzīt organizācijas, kas atbilst visiem pielikumā izklāstītajiem kritērijiem, izņemot tos, kas noteikti 2. un 3. punktā pielikuma iedaļā "Vispārīgie".Šādu atzīšanu piešķir saskaņā ar procedūru, kas izklāstīta 13. pantā. Šīs atzīšanas sekas attiecas tikai uz dalībvalstīm, kas iesniegušas šādas atzīšanas lūgumu.4. Visas organizācijas, kas piešķir atzīšanu, stingri pārrauga komiteja, kas izveidota saskaņā ar 7. pantu, arī, lai lemtu par atzīšanas pagarinājumu 3. punktā minētajām organizācijām. Pieņemot lēmumu pagarināt šādu atzīšanu, neņem vērā kritērijus, kas noteikti saskaņā ar pielikuma iedaļas "Vispārīgie" 2. un 3. punktu. Atzīšanas ierobežojumu, kas paredzēts 3. punktā, vairs nepiemēro.5. Komisija sastāda atjauninātu sarakstu ar organizācijām, par ko saskaņā ar 1., 3. un 4. punktu paziņojušas dalībvalstis. Sarakstu publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.5. pants1. Piemērojot 3. panta 2. punkta (i) apakšpunktu, dalībvalstis principā nevienai no atzītajām organizācijām, kas atrodas Kopienā, neliedz atļauju uzņemties šādas funkcijas, ievērojot 6. un 11. panta noteikumus. Tomēr tās var ierobežot organizāciju, kurām piešķir atļaujas, skaitu saskaņā ar savām vajadzībām, sniedzot pārredzamu un objektīvu šādas rīcības pamatojumu. Pēc dalībvalsts pieprasījuma Komisija saskaņā ar 13. pantā noteikto procedūru nosaka atbilstīgus pasākumus.2. Izņēmuma kārtā Komisija var dalībvalstis uz laiku atbrīvot no 1. punkta noteikumu īstenošanas līdz 1997. gada 31. decembrim.3. Lai dalībvalsts varētu piekrist, ka organizācija, kas atrodas trešā valstī, pilnīgi vai daļēji pilda pienākumus, kas minēti 3. pantā, tā var prasīt, lai minētā trešā valsts piešķir abpusēju atzīšanu atzītajām organizācijām, kuras atrodas Kopienā.6. pants1. Dalībvalstis, kas nolemj rīkoties tā, kā aprakstīts 3. panta 2. punktā, izveido darba sakarus starp to kompetento administrāciju un organizācijām, kas darbojas tās vārdā.2. Darba sakarus regulē ar formalizētu rakstisku un nediskriminējošu vienošanos vai ar līdzvērtīgiem juridiskiem līdzekļiem, nosaka īpašos pienākumus un funkcijas, kas uzticētas organizācijām, ietverot vismaz:- noteikumus, kas izklāstīti SJO Rezolūcijas A.739 (18) II papildinājumā par apstiprināšanas pamatnostādnēm organizācijām, kas darbojas administrācijas vārdā, kā tas ir šīs direktīvas pieņemšanas dienā,- noteikumus par periodisku pienākumu izpildes revīziju, ko veic administrācija vai objektīva ārēja iestāde, kuru norīkojusi administrācija, attiecībā uz organizācijām, kas darbojas tās vārdā,- iespēju veikt pēkšņas un sīkas kuģu pārbaudes,- noteikumus par svarīgas informācijas paziņošanu par to flotes klasēm, klases maiņu vai kuģu deklasēšanu.3. Ar vienošanos vai ar līdzvērtīgiem juridiskiem līdzekļiem var noteikt prasību, ka atzītajai organizācijai ir vietēja pārstāvniecība tās dalībvalsts teritorijā, kuras vārdā tā pilda pienākumus, kas minēti 3. pantā. Šādu prasību var apmierināt vietēja rakstura pārstāvniecība, kam nodrošināts juridiskas personas statuss saskaņā ar dalībvalsts tiesību aktiem un piekritība valsts tiesai.4. Katra dalībvalsts sagādā Komisijai precīzu informāciju par darba sakariem, kas izveidoti saskaņā ar šo pantu. Komisija pēc tam informē pārējās dalībvalstis.7. pantsLai palīdzētu Komisijai, ar šo tiek izveidota komiteja, kas sastāv no dalībvalstu pārstāvjiem un ko vada Komisijas loceklis. Šo komiteju sasauc Komisija vismaz vienreiz gadā un pēc vajadzības gadījumos, kad dalībvalsts saskaņā ar 10. pantu atsauc apstiprinājumu organizācijai.Komiteja izstrādā savu reglamentu.8. pants1. Šo direktīvu var grozīt saskaņā ar 13. pantā izklāstīto procedūru, lai:- šīs direktīvas izpildes mērķiem piemērotu vēlākus grozījumus starptautiskajos kodeksos un rezolūcijās, kas minētas 2. panta d) apakšpunktā un 6. panta 2. punktā, kas stājušies spēkā,- atjauninātu pielikumā dotos kritērijus, jo īpaši ņemot vērā attiecīgus SJO lēmumus.2. Pēc jaunu aktu vai protokolu pieņemšanas konvencijām, kas minētas 2. panta d) apakšpunktā, Padome pēc Komisijas priekšlikuma, ņemot vērā dalībvalstu parlamentārās procedūras, kā arī attiecīgās SJO procedūras, pieņem lēmumu par šo jauno aktu vai protokolu sīki izstrādātu ratificēšanas kārtību, nodrošinot, ka dalībvalstīs tos piemēro vienādi un vienlaicīgi.9. pants1. Vajadzības gadījumā katru dalībvalsti saskaņā ar 13. pantā izklāstīto procedūru var lūgt anulēt atzīšanu atzītajām organizācijām, kas minētas 4. pantā, kuras vairs neatbilst kritērijiem, kas noteikti pielikumā.2. Gatavojot lēmumu projektus attiecībā uz 1. punktā minētajiem jautājumiem, Komisija ņem vērā ziņojumus un informāciju, kas minēta 11. un 12. pantā. Gatavojot šādus projektus, Komisija pievērš īpašu uzmanību organizāciju dokumentāciju par drošības un piesārņojuma novēršanas pasākumu izpildi. Lēmumu projektus attiecībā uz jautājumiem, kas minēti 1. punktā, Komisija iesniedz arī komitejai pēc savas iniciatīvas vai pēc dalībvalsts pieprasījuma.10. pantsNeatkarīgi no pielikumā noteiktajiem kritērijiem, ja kāda dalībvalsts uzskata, ka atzītajai organizācijai vairs nevar atļaut veikt tās vārdā uzdevumus, kas noteikti 13. pantā, tā var atsaukt apstiprinājumu.Iepriekš minētajos apstākļos piemēro šādu procedūru:a) dalībvalsts nekavējoties informē Komisiju un pārējās dalībvalstis par savu lēmumu, to pienācīgi pamatojot;b) Komisija pārbauda, vai atsaukuma pamatā ir nopietni draudi drošībai vai videi;c) rīkojoties saskaņā ar 13. pantā izklāstīto procedūru, Komisija informē dalībvalsti, vai tās lēmumu par apstiprinājuma atsaukšanu pamato nopietni draudi drošībai vai videi, un, ja nepamato, pieprasa, lai dalībvalsts anulē atsaukumu.11. pants1. Katrai dalībvalstij jāpārliecinās par to, ka atzītās organizācijas, kas darbojas tās vārdā 3. panta 2. punkta nolūkos, efektīvi izpilda funkcijas, kas minētas attiecīgajā pantā, apmierinot tās kompetentās administrācijas prasības, un ka šādas organizācijas atbilst kritērijiem, kas noteikti pielikumā. Tā var to panākt, tās kompetentai administrācijai tieši pārraugot atzītās organizācijas, vai — gadījumos, kad organizācijas atrodas citā dalībvalstī — uzticot attiecīgo šādu organizāciju pārraudzību citas dalībvalsts administrācijai.2. Katra dalībvalsts izpilda šo uzdevumu reizi divos gados un iesniedz pārējām dalībvalstīm un Komisijai ziņojumu par pārraudzības rezultātiem, vēlākais, līdz 31. martam katrā nākamajā gadā pēc tā gada, par kuru jāizvērtē atbilstība.3. Ja dalībvalsts savu uzdevumu veikšanai izlemj uzticēt pārraudzību citai dalībvalstij, tās ziņojumam jābūt iesniegtam līdz, vēlākais, 30. jūnijam katrā nākamajā gadā pēc tā gada, par kuru tiek izvērtēta atbilstība.4. Dalībvalstis nosūta Komisijai un pārējām dalībvalstīm visu informāciju, kas attiecas uz organizāciju darbības novērtējumu.12. pants1. Izmantojot pārbaudes tiesības un pienākumus, kas ir ostas valstīm:a) dalībvalstis nodrošina, lai kuģi, kas peld ar trešo valstu karogiem, nebaudītu lielāku labvēlību nekā kuģi, kas peld ar dalībvalstu karogiem. Šim nolūkam fakts, ka kuģa sertifikātu un klases sertifikātu piešķīrusi organizācija, kura neatbilst pielikumā noteiktajiem kritērijiem, izņemot organizācijas, kas atzītas saskaņā ar 4. panta 3. un 4. punktu, jāuztver kā viens no pirmajiem atlases kritērijiem kuģu pārbaudei;b) ja kuģi neatbilst starptautiski pieņemtajiem standartiem, dalībvalstis veic atbilstīgus pasākumus un ziņo Komisijai un Ostu valsts kontroles saprašanās memoranda Sekretariātam atklātos faktus par katru gadījumu, kad ar derīgiem sertifikātiem karoga dalībvalsts vārdā darbojas organizācijas, kas neatbilst attiecīgām starptautisko konvenciju prasībām, vai par jebkurām nepilnībām uz kuģa ar derīgu klases sertifikātu saistībā ar punktiem, kas ietverti šajā sertifikātā;2. Katra dalībvalsts izveido izpildes reģistru par organizācijām, kas darbojas karoga valsts vārdā. Šo izpildes reģistru katru gadu papildina un izsniedz pārējām dalībvalstīm un Komisijai.13. pantsJautājumos, uz ko attiecas 4. panta 3. un 4. punkts, 5. panta 1. punkts un 8., 9., 10. pants un 14. panta 2. punkts, piemēro šādu procedūru:a) Komisijas pārstāvis iesniedz komitejai, kas minēta 7. pantā, veicamo pasākumu projektu.b) Komiteja sniedz atzinumu par projektu termiņā, ko nosaka tās priekšsēdētājs atkarībā no jautājuma steidzamības. Atzinumu sniedz ar balstu vairākumu, kas Līguma 148. panta 2. punktā noteikts gadījumiem, kad Padomei jāpieņem lēmums pēc Komisijas priekšlikuma. Dalībvalstu pārstāvju balsis komitejā aprēķina tā, kā noteikts minētajā pantā. Priekšsēdētājs balsošanā nepiedalās.c) Komisija nosaka paredzētos pasākumus, ja tie saskan ar Komitejas atzinumu.d) Ja paredzētie pasākumi nesaskan ar komitejas atzinumu vai komiteja atzinumu nav sniegusi, Komisija nekavējoties iesniedz Padomei priekšlikumu attiecībā uz veicamajiem pasākumiem. Padome lemj ar kvalificētu balsu vairākumu. Ja trīs mēnešus pēc vēršanās pie Padomes tā nav lēmumu pieņēmusi, tad ierosinātos pasākumus apstiprina Komisija.14. pants1. Katra dalībvalsts nodrošina, lai kuģi, kas peld ar tās karogu, tiktu būvēti un ekspluatēti saskaņā ar prasībām, ko korpusam, mašīnām, elektriskajām un vadības ierīcēm izvirza atzītā organizācija.2. Dalībvalsts var nolemt izmantot noteikumus, ko uzskata par līdzvērtīgiem tiem, ko izmanto atzītā organizācija, vienīgi ar nosacījumu, ka tā Direktīvā 83/189/EEK noteiktajā kārtībā nekavējoties par to paziņo Komisijai un pārējām dalībvalstīm un pret šiem noteikumiem neiebilst neviena cita dalībvalsts un Komisija, un netiek konstatēts, izmantojot 13. pantā noteikto procedūru, ka tie nav vienādi.15. pants1. Atzītās organizācijas regulāri apspriežas cita ar citu, lai vienādotu tehniskos standartus un to izpildi. Tās nodrošina Komisiju ar periodiskiem ziņojumiem par būtiskām pārmaiņām standartos.2. Atzītās organizācijas demonstrē gribu sadarboties ar ostas valsts kontroles iestādi gadījumos, kad ir iesaistīts kāds to klases kuģis, jo īpaši, lai atvieglotu ziņoto trūkumu vai citu neatbilstību izlabošanu.3. Atzītās organizācijas nodrošina administrāciju ar visu attiecīgo informāciju par klases maiņu vai kuģu deklasēšanu.4. Atzītās organizācijas neizsniedz sertifikātus kuģiem, kas ir deklasēti vai maina klasi drošības nolūkos, neapspriedušās ar kompetento iestādi vai karoga valsti, lai noskaidrotu, vai vajadzīga pilna pārbaude.16. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai līdz 1995. gada 31. decembrim izpildītu šīs direktīvas prasības.2. Kad dalībvalstis pieņem šos aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, pēc kādas metodes izdarīt atsauces.3. Dalībvalstis tūlīt dara zināmus Komisijai galvenos tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņem jomā, kuru reglamentē šī direktīva. Komisija par to informē pārējās dalībvalstis.17. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1994. gada 22. novembrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsM. WISSMANN[1] OV C 167, 18.6.1993., 13. lpp.[2] OV C 34, 2.2.1994., 14. lpp.[3] Eiropas Parlamenta 1994. gada 9. marta atzinums (OV C 91, 28.3.1994., 9. lpp.), Padomes 1994. gada 19. septembra kopējā nostāja (OV C 301, 27.10.1994., 75. lpp.) un Eiropas Parlamenta 1994. gada 16. novembra lēmums (vēl nav publicēts Oficiālajā Vēstnesī).[4] OV C 271, 7.10.1993., 1. lpp.[5] OV L 197, 18.7.1987., 33. lpp.[6] OV L 109, 26.4.1983., 8. lpp. Direktīvas jaunākie grozījumi ir izdarīti ar Direktīvu 94/10/EK (OV L 100, 19.4.1994., 30. lpp.).--------------------------------------------------PIELIKUMSMINIMĀLIE KRITĒRIJI ORGANIZĀCIJĀM, KAS MINĒTAS 3. PANTĀA. VISPĀRĪGIE1. Atzītajām organizācijām jāvar uzrādīt dokumentāciju par plašu pieredzi tirdzniecības kuģu projekta un konstrukcijas novērtēšanā.2. Organizācijām savā flotes klasē jābūt vismaz 1000 okeāna kuģu (virs 100 BRT), kopumā ne mazāk par 5 miljoniem BRT.3. Organizācijai jānodarbina tehniskais personāls atbilstoši klases kuģu skaitam. Vajadzīgi vismaz 100 īpaši inspektori, lai atbilstu 2. punkta prasībām.4. Organizācijai jābūt tādiem visaptverošiem noteikumiem un normatīviem par tirdzniecības kuģu konstrukciju, būvniecību un periodiskām pārbaudēm, kas ir publicēti un tiek nepārtraukti atjaunināti un uzlaboti, izmantojot pētniecības un attīstības programmas.5. Organizācijai ir savs kuģu reģistrs, ko tā katru gadu publicē.6. Organizāciju nekontrolē kuģu īpašnieki vai kuģu būvētāji, vai citas personas, kas komerciāli iesaistītas kuģu ražošanā, aprīkošanā, remontā vai izmantošanā. Organizācijas ienākumi nav būtiski atkarīgi no viena komercuzņēmuma.B. KONKRĒTIE1. Organizācija ir nodrošināta ar:a) ievērojamu tehnisko, vadības, apkalpošanas un izpētes personālu, kas atbilst tās uzdevumiem un kuģu klasei un rūpējas arī par spēju attīstību un noteikumu un normatīvu izpildi;b) tehnisko personālu, kas darbojas visā pasaulē, vai izmantojot citu atzītu organizāciju īpašu tehnisko personālu.2. Organizācijas darbību reglamentē ētikas kodekss.3. Organizāciju vada un pārvalda tā, lai nodrošinātu informācijas konfidencialitāti, ko prasa administrācija.4. Organizācija ir gatava piegādāt administrācijai attiecīgu informāciju.5. Organizācijas vadība ir definējusi un dokumentējusi savu kvalitātes stratēģiju un mērķus, kā arī saistības, un ir nodrošinājusi, ka tās stratēģiju izprot, īsteno un uztur visos organizācijas līmeņos.6. Organizācija ir izveidojusi, īstenojusi un uztur efektīvu iekšējās kvalitātes sistēmu, kas pamatojas uz starptautiski atzītu kvalitātes standartu attiecīgajām daļām un atbilstību EN 45004 (pārbaudes iestādēm) un EN 29001, kā noteikts IACS Kvalitātes sistēmas sertifikācijas programmas prasībās, un kas cita starpā nodrošina, ka:a) organizācijas noteikumi un normatīvi tiek izveidoti un uzturēti sistemātiski;b) organizācijas noteikumi un normatīvi tiek ievēroti;c) ir izpildītas tiesību aktos noteiktā darba prasības, ko organizācijai ir atļauts veikt;d) ir definēti un dokumentēti personāla, kas ietekmē organizācijas sniegto pakalpojumu kvalitāti, pienākumi, pilnvaras un savstarpējā saistība;e) viss darbs tiek veikts kontrolējamos apstākļos;f) ir pārraudzības sistēma, kas kontrolē rīcību un darbu, ko veic inspektori un tehniskie un administratīvie darbinieki, ko tieši nodarbina organizācija;g) prasības galvenajam tiesību aktos noteiktajam darbam, ko organizācijai ir atļauts veikt, tiek izpildītas vienīgi tiešā to īpašo inspektoru pārraudzībā vai izmantojot īpašus inspektorus no citām atzītām organizācijām;h) tiek īstenota pārbaudes darbinieku kvalifikācijas sistēma un pastāvīga viņu zināšanu atjaunošana;i) tiek uzturēti reģistri, kas parāda sasniegumus attiecībā uz prasīto standartu ievērošanu jautājumos, kas saistīti ar sniegtajiem pakalpojumiem, kā arī kvalitātes sistēmas efektīvu darbību; unj) ir visaptveroša, plānota un dokumentēta ar kvalitāti saistīto darbību iekšējās revīzijas sistēma visās darbības vietās.7. Organizācijai jāparāda spēja:a) izveidot un uzturēt pilnu un atbilstīgu savu noteikumu un normatīvu kopumu par korpusu, mašīnām un elektriskajām un vadības iekārtām ar starptautiski atzītu tehnisko standartu kvalitāti, uz kuras pamata izsniedz Solas konvencijas un pasažieru kuģu drošības sertifikātus (attiecībā uz kuģa konstrukcijas un mehānismu pamatsistēmu atbilstību) un kravas zīmju sertifikātus (attiecībā uz kuģa izturību);b) veikt visas pārbaudes un apsekojumus, ko sertifikātu izsniegšanai prasa starptautiskās konvencijas, ieskaitot novērtēšanas līdzekļus, izmantojot kvalificētu profesionālu personālu, drošības vadības sistēmas, ko paredzēts ietvert sertifikācijā, piemērošanu un uzturēšanu gan krastā, gan uz klāja.8. Organizācijas kvalitātes sistēmu sertificē neatkarīga revīzijas iestāde, ko atzinusi administrācija valstī, kurā tā atrodas.9. Organizācijai jāļauj piedalīties tās noteikumu un normatīvu izstrādē administrācijas pārstāvjiem un citām iesaistītajām personām.--------------------------------------------------


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2000/84/EK (2001. gada 19. janvāris) par noteikumiem attiecībā uz vasaras laiku

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32000L0084

Oficiālais Vēstnesis L 031 , 02/02/2001 Lpp. 0021 - 0022

		Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2000/84/EK(2001. gada 19. janvāris)par noteikumiem attiecībā uz vasaras laikuEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 95. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru [3],tā kā:(1) Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 22. jūlija Astotā Direktīva 97/44/EK par noteikumiem attiecībā uz vasaras laiku [4] ir ieviesusi visās dalībvalstīs kopēju datumu un laiku vasaras laika sākumam un beigām 1998., 1999., 2000. un 2001. gadā.(2) Ņemot vērā, ka dalībvalstis piemēro noteikumus par vasaras laiku, iekšējā tirgus darbībai ir svarīgi, lai vasaras laikposma sākums un beigas būtu noteiktas visā Kopienā.(3) Tā kā vasaras laikposms, ko dalībvalstis uzskata par vispiemērotāko, ilgst no marta beigām līdz oktobra beigām, un ir lietderīgi šo laikposmu saglabāt.(4) Dažu nozaru ne vien transporta un komunikāciju, bet arī citu rūpniecības nozaru pareizai darbībai ir vajadzīga stabila ilgtermiņa plānošana. Tādēļ noteikumi attiecībā uz vasaras laiku būtu jānosaka uz nenoteiktu laiku. Direktīvas 97/44/EK 4. pants šajā ziņā paredz, ka Eiropas Parlamentam un Padomei līdz 2001. gada 1. janvārim ir jāparedz noteikumi, kas piemērojami no 2002. gada uz priekšu.(5) Informācijas skaidrības un precizitātes dēļ vasaras laika ieviešanas grafiku nākamajiem pieciem gadiem būtu jāpublicē ik pa pieciem gadiem.(6) Turklāt šīs direktīvas īstenošana būtu jāuzrauga ar ziņojumu par šo noteikumu ietekmi visās attiecīgajās jomās, ko Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam, Padomei un Ekonomikas un sociālo jautājumu komitejai. Šim ziņojumam jāpamatojas uz informāciju, ko dalībvalstis sniedz pietiekami laikus, lai Komisija varētu ziņojumu iesniegt noteiktā laikā.(7) Ņemot vērā, ka dalībvalstis nevar sasniegt pietiekami pilnīgu vasaras laikposma grafiku saskaņu transporta un sakaru atvieglošanai un ka to tātad var labāk sasniegt Kopienas līmenī, Kopiena var veikt pasākumus saskaņā ar subsidiaritātes principu, kā noteikts Līguma 5. pantā. Šī direktīva neparedz neko tādu, kas nebūtu samērīgs ar to, kas nepieciešams šo mērķu sasniegšanai.(8) Ģeogrāfisku apsvērumu dēļ noteikumus par kopējo vasaras laiku nepiemēro dalībvalstu aizjūras teritorijām,IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsŠajā direktīvā "vasaras laikposms" ir gada posms, kura laikā pulksteņi ir pagriezti par 60 minūtēm uz priekšu, salīdzinot ar pārējo gada daļu.2. pantsNo 2002. gada uz priekšu vasaras laiks katrā dalībvalstī sākas pulksten 1.00 no rīta pēc Grīnvičas laika marta pēdējā svētdienā.3. pantsNo 2002. gada uz priekšu vasaras laiks katrā dalībvalstī beidzas pulksten 1.00 no rīta pēc Grīnvičas laika oktobra pēdējā svētdienā.4. pantsKomisija pirmoreiz sakarā ar šīs direktīvas publicēšanu un pēc tam reizi piecos gados publicē paziņojumu Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī [5], kurā ir grafiks, kas rāda vasaras laika sākšanās un beigšanās datumus nākamajos piecos gados.5. pantsKomisija ziņo Eiropas Parlamentam, Padomei un Ekonomikas un sociālo jautājumu komitejai par šīs direktīvas noteikumu ietekmi uz attiecīgajām nozarēm vēlākais līdz 2007. gada 31. decembrim.Ziņojumu sagatavo, pamatojoties uz informāciju, ko Komisijai katra dalībvalsts dara pieejamu vēlākais līdz 2007. gada 30. aprīlim.Komisija vajadzības gadījumā saskaņā ar ziņojuma secinājumiem sniedz atbilstīgus priekšlikumus.6. pantsŠo direktīvu nepiemēro dalībvalstu aizjūras teritorijām.7. pantsDalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības vēlākais līdz 2001. gada 31. decembrim. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.Ja dalībvalstis pieņem šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarīt šādas atsauces.8. pantsŠī direktīva stājas spēkā tās publicēšanas dienā Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.9. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2001. gada 19. janvārīEiropas Parlamenta vārdā —priekšsēdētājaN. FontainePadomes vārdā —priekšsēdētājsB. Ringholm[1] OV C 337, 28.11.2000., 136. lpp.[2] Atzinums sniegts 2000. gada 29. novembrī (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).[3] Eiropas Parlamenta 2000. gada 12. decembra atzinums (vēl nav publicēts Oficiālajā Vēstnesī) un Padomes 2000. gada 20. decembra lēmums.[4] OV L 206, 1.8.1997., 62. lpp.[5] OV C 35, 2.2.2001.--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 2006/33/EK ( 2006. gada 20. marts ), ar ko groza Direktīvu attiecībā uz saulrieta dzelteno FCF (E 110) un titāna dioksīdu (E 171)   (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               21.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 82/10

         KOMISIJAS DIREKTĪVA 2006/33/EK
   (2006. gada 20. marts),
   ar ko groza Direktīvu attiecībā uz saulrieta dzelteno FCF (E 110) un titāna dioksīdu (E 171)
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvu 89/107/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pārtikas piedevām, ko atļauts izmantot cilvēku uzturā (1), un jo īpaši tās 3. panta 3. punkta a) apakšpunktu,
   apspriedusies ar Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi,
   tā kā:

               (1)

               Komisijas 1995. gada 26. jūlija Direktīvā 95/45/EK, ar ko nosaka īpašus tīrības kritērijus krāsvielām, kuras lieto pārtikas produktos (2), norādīti tīrības kritēriji krāsvielām, kas minētas Eiropas Parlamenta un Padomes 1994. gada 30. jūnija Direktīvā 94/36/EK par krāsvielām, kuras lieto pārtikas produktos (3).

               (2)

               Saskaņā ar Direktīvu 94/36/EK saulrieta dzelteno FCF atļauts izmantot par krāsvielu dažos pārtikas produktos. Zinātniski pierādīts, ka saulrieta dzeltenā ražošanas procesā noteiktos apstākļos kā piemaisījums var veidoties Sudānas I (1-(fenilazo)-2-naftalenols). Sudānas I ir neatļauta krāsviela un pārtikā nevēlama viela. Tāpēc tā piemaisījumu saturs saulrieta dzeltenajā jāierobežo līdz līmenim, kas ir zemāks par kvalitatīvās noteikšanas robežu, t.i., līdz 0,5 mg/kg. Tāpēc attiecīgi jāgroza saulrieta dzeltenajam FCF (E 110) noteiktie tīrības kritēriji.

               (3)

               Jāņem vērā piedevu specifikācijas un analītiskās metodes, kas norādītas Pārtikas Kodeksā (Codex Alimentarius), kuru izstrādājusi FAO un Pasaules veselības organizācijas kopīgā pārtikas piedevu ekspertu komiteja (JECFA). JECFA sākusi īstenot sistemātisku programmu smago metālu (piemēram, svina) testēšanas metodes aizstāšanai visās esošo pārtikas piedevu specifikācijās ar attiecīgo metālu pieļaujamā satura robežvērtībām. Tāpēc attiecīgi jāgroza saulrieta dzeltenajam FCF (E 110) noteiktās robežvērtības.

               (4)

               Saskaņā ar Direktīvu 94/36/EK titāna dioksīdu (E 171) atļauts izmantot par krāsvielu dažos pārtikas produktos. Titāna dioksīdu var iegūt anatāza vai rutila kristālu veidā. Pēc struktūras un optiskajām īpašībām (perlamutra mirdzuma efekta) titāna dioksīda rutila plākšņveida kristāliskā forma atšķiras no titāna dioksīda anatāza formā. Tehnoloģiski nepieciešams izmantot titāna dioksīdu rutila plākšņveida kristāliskā formā par pārtikas krāsvielu un pārtikas piedevu tablešu pārklājumu sastāvā. Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde 2004. gada 7. decembrī sniegusi atzinumu, ka rutila plākšņveida kristāliskas formas vai amorfs titāna dioksīds nevarētu radīt bažas par tā kaitīgumu. Tāpēc jāgroza titāna dioksīdam (E 171) noteiktie tīrības kritēriji, tajos iekļaujot gan šīs vielas anatāza, gan rutila formu.

               (5)

               Tādēļ attiecīgi jāgroza Direktīva 95/45/EK.

               (6)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgās komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 95/45/EK pielikumu groza saskaņā ar šīs direktīvas pielikumu.
   2. pants
   1.   Dalībvalstīs stājas spēkā likumi, normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības, vēlākais līdz 2007. gada 10. aprīlim. Dalībvalstis nekavējoties iepazīstina Komisiju ar minēto tiesību aktu noteikumiem un ar minēto aktu un šīs direktīvas atbilstības tabulu.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā jāveic šāda atsauce.
   2.   Dalībvalstis dara zināmus Komisijai valsts tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   3. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   4. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2006. gada 20. martā

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Markos KYPRIANOU

      (1)  OV L 40, 11.2.1989., 27. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1882/2003 (OV L 284, 31.10.2003., 1. lpp.).

      (2)  OV L 226, 22.9.1995., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2004/47/EK (OV L 113, 20.4.2004., 24. lpp.).

      (3)  OV L 237, 10.9.1994., 13. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1882/2003.

      PIELIKUMS
      Direktīvas 95/45/EK pielikuma B daļu groza šādi.

                  1)

                  Tekstu, kas attiecas uz saulrieta dzelteno FCF (E 110), aizstāj ar šādu tekstu:

                              “E 110 SAULRIETA DZELTENAIS FCF

                                 Sinonīmi

                              CI Pārtikas dzeltenais 3, Oranždzeltenais S

                                 Definīcija

                              Saulrieta dzeltenais FCF sastāv galvenokārt no dinātrija 2-hidroksi-1-(4-sulfonātfenilazo)naftalīn-6-sulfonāta un nelielā daudzumā papildu krāsvielām, kā arī nātrija hlorīda un/vai sulfāta kā galvenajiem bezkrāsas komponentiem.
                              Saulrieta dzeltenais FCF aprakstīts nātrija sāls veidā. Atļauts arī kalcija un kālija sāls.

                              Grupa

                              Monoazosavienojumi

                              Krāsu indeksa numurs

                              15985

                              EINECS

                              220-491-7

                              Ķīmiskie nosaukumi

                              Dinātrija 2-hidroksi-1-(4-sulfonātfenilazo)naftalīn-6-sulfonāts

                              Ķīmiskā formula

                              C16H10N2Na2O7S2

                              Molekulmasa

                              452,37

                              Pamatvielas saturs

                              Satur vismaz 85 % krāsvielu, izsakot nātrija sāls veidā
                              E1 %
                                 1 cm 555 pie apm. 485 nm ūdens šķīdumā ar pH 7

                                 Apraksts

                              Oranžsarkanas krāsas pulveris vai granulas

                              Identifikācija

                                          A.

                                          Spektrometrija

                              Maksimums ūdenī pie apm. 485 nm un pie pH 7

                                          B.

                                          Ūdens šķīdums oranžs

                              Tīrība

                              Ūdenī nešķīstošās vielas

                              Ne vairāk kā 0,2 %

                              Citu krāsvielu piemaisījumi

                              Ne vairāk kā 5,0 %

                              1-(fenilazo)-2-naftalenols (Sudānas I)

                              Ne vairāk kā 0,5 mg/kg

                              Citi organiskie savienojumi, izņemot krāsvielas:

                              4-aminobenzol-1-sulfonskābe
                              3-hidroksinaftalīn-2,7-disulfonskābe
                              6-hidroksinaftalīn-2-sulfonskābe
                              7-hidroksinaftalīn-1,3-disulfonskābe
                              4,4′-diazoaminodi(benzolsulfonskābe)
                              6,6′-oksidi(naftalīn-2-sulfonskābe)

                              Kopā ne vairāk par 0,5 %

                              Nesulfonēti pirmējie aromātiskie amīni

                              Ne vairāk par 0,01 % (izsakot anilīna veidā)

                              Ar ēteri ekstrahējamas vielas

                              Ne vairāk par 0,2 % neitrālos apstākļos

                              Arsēns

                              Ne vairāk kā 3 mg/kg

                              Svins

                              Ne vairāk kā 2 mg/kg

                              Dzīvsudrabs

                              Ne vairāk kā 1 mg/kg

                              Kadmijs

                              Ne vairāk kā 1 mg/kg”.

                  2)

                  Tekstu, kas attiecas uz titāna dioksīdu (E 171), aizstāj ar šādu tekstu:

                              “E 171 TITĀNA DIOKSĪDS

                                 Sinonīmi

                              CI baltais pigments 6

                                 Definīcija

                              Titāna dioksīda pamatsastāvdaļa ir tīrs atanāza un/vai rutila titāna dioksīds, kam produkta tehnoloģisko īpašību uzlabošanai nelielā daudzumā var būt alumīnija oksīda un/vai silīcija dioksīda pārklājums.

                              Grupa

                              Neorganiskās vielas

                              Krāsu indeksa numurs

                              77891

                              EINECS

                              236-675-5

                              Ķīmiskie nosaukumi

                              Titāna dioksīds

                              Ķīmiskā formula

                              TiO2

                              Molekulmasa

                              79,88

                              Pamatvielas saturs

                              No alumīnija oksīda un silīcija dioksīda attīrītā veidā ne mazāk par 99 %

                                 Apraksts

                              Balts bezkrāsas vai nedaudz krāsots pulveris

                              Identifikācija

                              Šķīdība

                              Ūdenī un organiskajos šķīdinātājos nešķīstošs. Lēni šķīst fluorūdeņražskābē un karstā koncentrētā sērskābē.

                              Tīrība

                              Masas zudumi žāvējot

                              Ne vairāk par 0,5 % (105 oC, 3 stundās)

                              Masas zudumi karsējot

                              Ne vairāk par 1 % pēc attīrīšanas no gaistošām vielām (800 oC)

                              Alumīnija oksīda un/vai silīcija dioksīda saturs

                              Kopā ne vairāk par 2,0 %

                              0,5 N HCl šķīstošās vielas

                              No alumīnija oksīda un silīcija dioksīda attīrītā veidā ne mazāk par 0,5 %, bet produktiem, kas satur alumīnija oksīdu un/vai silīcija dioksīdu, ne vairāk par 1,5 % veidā, kādā tos pārdod.

                              Ūdenī šķīstošās vielas

                              Ne vairāk kā 0,5 %

                              Kadmijs

                              Ne vairāk kā 1 mg/kg.

                              Antimons

                              Ne vairāk kā 50 mg/kg pilnīgi izšķīdinot

                              Arsēns

                              Ne vairāk kā 3 mg/kg pilnīgi izšķīdinot

                              Svins

                              Ne vairāk kā 10 mg/kg pilnīgi izšķīdinot

                              Dzīvsudrabs

                              Ne vairāk kā 1 mg/kg pilnīgi izšķīdinot

                              Cinks

                              Ne vairāk kā 50 mg/kg pilnīgi izšķīdinot”.


title: Komisijas Direktīva 2010/70/ES ( 2010. gada 28. oktobris ), ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK attiecībā uz termiņu, līdz kuram darbīgā viela karbendazims paliek iekļauta I pielikumā  Dokuments attiecas uz EEZ

text:
               29.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 283/27

         KOMISIJAS DIREKTĪVA 2010/70/ES
   (2010. gada 28. oktobris),
   ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK attiecībā uz termiņu, līdz kuram darbīgā viela karbendazims paliek iekļauta I pielikumā
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīvu 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (1) un jo īpaši tās 6. panta 1. punkta otrās daļas otro ievilkumu,
   tā kā:

               (1)

               Ar Komisijas Direktīvu 2006/135/EK (2) karbendazimu kā darbīgo vielu iekļāva Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā. Šis termiņš beidzas 2010. gada 31. decembrī.

               (2)

               Darbīgās vielas iekļaušanu pēc pieprasījuma var atjaunot uz laikposmu, kas nepārsniedz desmit gadus. Komisija 2007. gada 6. augustā no pieteikuma iesniedzēja saņēma pieprasījumu par minētās vielas iekļaušanas atjaunošanu.

               (3)

               Pieteikuma iesniedzējs 2008. gada 10. janvārī pieprasījuma pamatošanai iesniedza tehnisko dokumentāciju ziņotājai dalībvalstij Vācijai. Vācija 2009. gada 27. jūlijā sniedza atkārtota novērtējuma ziņojuma projektu. Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde veica profesionālapskati, ko pabeidza 2010. gada 30. aprīlī.

               (4)

               Atjaunošanas procedūru nav iespējams pabeigt pirms karbendazima iekļaušanas termiņa beigām, un pieteikums par šādu atjaunošanu tika iesniegts laikus, tādēļ saskaņā ar Direktīvas 91/414/EEK 5. panta 5. punktu atļauja par atjaunošanu jāpiešķir uz laiku, kāds nepieciešams, lai pabeigtu šo procedūru.

               (5)

               Tāpēc ir lietderīgi Direktīvā 91/414/EEK izdarīt attiecīgus grozījumus.

               (6)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgās komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā 149. rindā (Karbendazims (stereoķīmija nav noteikta), CAS Nr. 10605-21-7, CIPAC Nr. 263) sestajā slejā (Iekļaušana ir spēkā līdz) vārdus “2010. gada 31. decembris” aizstāj ar vārdiem “2011. gada 13. jūnijs”.
   2. pants
   Dalībvalstis vēlākais līdz 2010. gada 31. decembrim pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara zināmus Komisijai minēto noteikumu tekstus, kā arī minēto noteikumu un šīs direktīvas atbilstības tabulu.
   Tās piemēro minētos noteikumus no 2011. gada 1. janvāra.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
   3. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   4. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2010. gada 28. oktobrī

            Komisijas vārdā –

            priekšsēdētājs

         José Manuel BARROSO

      (1)  OV L 230, 19.8.1991., 1. lpp.

      (2)  OV L 349, 12.12.2006., 37. lpp.


title: Padomes direktīva (1985. gada 20. decembris), kas sakarā ar Spānijas un Portugāles pievienošanos ievieš tehniskus labojumus Direktīvās 64/432/EEK, 64/433/EEK, 77/99/EEK, 77/504/EEK, 80/217/EEK un 80/1095/EEK attiecībā uz veterinārijas jomu

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31985L0586

Oficiālais Vēstnesis L 372 , 31/12/1985 Lpp. 0044 - 0045 Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 03 Sējums 40 Lpp. 0111  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 03 Sējums 40 Lpp. 0111  Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 3 Sējums 20 Lpp. 0074  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 3 Sējums 20 Lpp. 0074

		Padomes direktīva(1985. gada 20. decembris),kas sakarā ar Spānijas un Portugāles pievienošanos ievieš tehniskus labojumus Direktīvās 64/432/EEK, 64/433/EEK, 77/99/EEK, 77/504/EEK, 80/217/EEK un 80/1095/EEK attiecībā uz veterinārijas jomu(85/586/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Spānijas un Portugāles Pievienošanās Aktu un jo īpaši tā 396. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,tā kā, ņemot vērā Spānijas un Portugāles pievienošanos, būtu jāpapildina pēc Kopienas noteikumiem sastādītais laboratoriju saraksts, proti, Padomes 1964. gada 26. jūnija Direktīva 64/432/EEK par dzīvnieku veselības problēmām, kas ietekmē liellopu un cūku tirdzniecību Kopienā [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 85/320/EEK [2], un Padomes 1980. gada 22. janvāra Direktīva 80/217/EEK, kas ievieš Kopienas pasākumus klasiskā cūku mēra kontrolei [3], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 84/645/EEK [4];tā kā ir vēlams pielāgot Kopienas sertifikātus, kas ietver dzīvu liellopu un cūku tirdzniecību un svaigas gaļas un gaļas produktu veselības marķējumu; tā kā šī pielāgošana attiecas uz Direktīvu 64/432/EEK, Padomes 1964. gada 26. jūnija Direktīvu 64/433/EEK par veselības problēmām, kas ietekmē Kopienas iekšējo tirdzniecību ar svaigu gaļu [5], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 85/325/EEK [6], un Padomes 1976. gada 21. decembra Direktīvu 77/99/EEK par veselības problēmām, kas ietekmē Kopienas iekšējo tirdzniecību ar gaļas produktiem [7], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 85/328/EEK [8];,tā kā Padomes 1977. gada 21. decembra Direktīva 77/504/EEK par tīršķirnes vaislas liellopiem [9] jaunākie grozījumi kurā izdarīti ar Grieķijas Pievienošanās Aktu [10], būtu jāgroza, lai ievērotu 1985. gada Portugāles Pievienošanās Akta 343. pantā paredzēto izņēmuma statusu;tā kā saskaņā ar Kopienas procedūru būtu jāpieņem kontroles pasākumi, kurus pieprasīs piemērot Portugālei un Spānijai ar nolūku izskaust klasisko cūku mēri; tā kā šim nolūkam būtu jāpielāgo Padomes 1980. gada 11. novembra Direktīva 80/1095/EEK, ar ko nosaka nosacījumus, kas paredzēti tam, lai padarītu un noturētu Kopienas teritoriju brīvu no klasiskā cūku mēra [11], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 81/47/EEK [12];tā kā Direktīvā 64/432/EEK minētais jēdziens "reģions", būtu jādefinē turpmāk tā, lai ņemtu vērā Spānijas un Portugāles pievienošanos;tā kā, pamatojoties uz Spānijas un Portugāles Pievienošanās Līguma 2. panta 3. punktu, Kopienas institūcijas pirms pievienošanās var pieņemt pasākumus, kas minēti Pievienošanās Akta 396. pantā, uz ko attiecas šā līguma stāšanās spēkā,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsAr šo Direktīvu 64/432/EEK groza šādi:1. Tās 2. panta o) punktam pievieno šādus ievilkumus:"— Spānija: Provincia,— Portugāle: cietzeme: distrito, un citas Portugāles teritorijas daļas: regiao autonoma".2. B pielikuma 12. punktam pievieno šādus apakšpunktus:"k) Spānija — Laboratorio de Sanidad y Produccion Animal, Granada,l) Portugāle — Laboratorio Nacional de Investigaćao Veterinaria — Lisboa".3. C pielikuma A. 9. punktam pievieno šādu:"k) Spānija — Centro Nacional de Brucelosis de Murcia,l) Portugāle — Laboratorio Nacional de Investigaćao Veterinaria — Lisboa".4. Ar šo F pielikumā I parauga 4. zemteksta piezīmi papildina ar:"Spānija: Inspector Veterinario;Portugāle: Inspector veterinario".5. Ar šo F pielikumā II parauga 5. zemteksta piezīmi papildina ar:"Spānijā: Inspector Veterinario;Portugālē: Inspector veterinario."6. Ar šo F pielikumā III parauga 4. zemteksta piezīmi papildina ar:"Spānijā: Inspector Veterinario;Portugālē: Inspector veterinario."7. Ar šo F pielikumā IV parauga 5. zemteksta piezīmi papildina ar:"Spānijā: Inspector Veterinario;Portugālē: Inspector veterinario."8. G pielikumā A. 2. punktam pievieno:"j) Spānija: Laboratorio de Sanidad y Produccion Animal de Barcelona,k) Portugāle: Laboratorio Nacional de Investigaćao Veterinaria — Lisboa."2. pantsAr šo Direktīvas 64/433/EEK I pielikuma X.49. nodaļas a) punkta pirmo ievilkumu papildina ar:"— ESP — P,".3. pantsDirektīvas 77/99/EEK A pielikuma VII nodaļas 33.a punkta pirmajā ievilkumā pēc "E" iestarpina "ESP — P".4. pantsDirektīvas 77/504/EEK 2. pantu papildina ar šādu daļu:"Ar šo Portugālei ir atļauts līdz 1990. gada 31. decembrim saglabāt importa ierobežojumus liellopiem, kā aprakstīts iepriekšējās daļas pirmajā ievilkumā, ja attiecīgā šķirne nav Portugālē atļauto šķirņu sarakstā. Portugāle paziņo Komisijai un dalībvalstīm atļauto šķirņu sarakstu."5. pantsAr šo Direktīvas 80/217/EEK II pielikumā valstu cūku mēra laboratoriju sarakstu papildina ar:"Spānija: Laboratorio de Sanidad y Produccion Animal de BarcelonaPortugāle: Laboratorio Nacional de Investigaćao Veterinaria — Lisboa".6. pantsAr šo Direktīvu 80/1095/EEK groza šādi:1. Tās 3. panta 2. punktam pievieno šādu daļu:"Portugāles un Spānijas statusu noteiks ar to pašu procedūru pirms 1986. gada 1. jūlija ar nolūku atkarībā no apstākļiem precizēt šādas kontroles pasākumus."2. Tās 12. panta 2. punktu papildina ar:"un Portugālei un Spānijai pirms 1992. gada 1. jūlija."7. pantsSaskaņā ar Spānijas un Portugāles Pievienošanās Līguma stāšanos spēkā, dalībvalstis līdz 1986. gada 1. janvārim ievieš vajadzīgos normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Tās par to tūlīt informē Komisiju.8. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1985. gada 20. decembrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsR. Steichen[1] OV 121, 29.7.1964., 1977./64. lpp.[2] OV L 168, 28.6.1985., 36. lpp.[3] OV L 47, 21.2.1980., 11. lpp.[4] OV L 339, 27.12.1984., 33. lpp.[5] OV 121, 29.7.1964., 2012./64. lpp.[6] OV L 168, 28.6.1985., 47. lpp.[7] OV L 26, 31.1.1977., 85. lpp.[8] OV L 168, 28.6.1985., 50. lpp.[9] OV L 206, 12.8.1977., 8. lpp.[10] OV L 291, 19.11.1979., 17. lpp.[11] OV L 325, 1.12.1980., 5. lpp.[12] OV L 186, 8.7.1981., 20. lpp.--------------------------------------------------