title: Padomes Direktīva 92/31/EEK (1992. gada 28. aprīlis), ar ko groza Direktīvu 89/336/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz elektromagnētisko savietojamību

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31992L0031

Oficiālais Vēstnesis L 126 , 12/05/1992 Lpp. 0011 - 0011 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 13 Sējums 22 Lpp. 0040  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 13 Sējums 22 Lpp. 0040

		Padomes Direktīva 92/31/EEK(1992. gada 28. aprīlis),ar ko groza Direktīvu 89/336/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz elektromagnētisko savietojamībuEIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 100.a pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],sadarbībā ar Eiropas Parlamentu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā Direktīva 89/336/EEK [4] paredz tiesību aktu pilnīgu saskaņošanu attiecībā uz elektromagnētisko savietojamību;tā kā šīs direktīvas vienādai piemērošanai nepieciešami saskaņoti standarti; tā kā šie standarti nebūs pieejami līdz minētās direktīvas spēkā stāšanās dienai;tā kā minētajā direktīvā nav paredzēts pietiekami ilgs pārejas laiks, kurā būtu atļauts laist tirgū iekārtas, kas ražotas saskaņā ar valstu tiesību aktiem, kurus piemēro pirms minētās direktīvas spēkā stāšanās dienas;tā kā ražotājiem vajadzīgs laiks, lai pārdotu krājumos esošās iekārtas;tā kā tādēļ atbilstīgi jāgroza Direktīva 89/336/EEK,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsAr šo Direktīvu 89/336/EEK groza šādi.1. Direktīvas 10. panta 3. punktu svītro.2. Direktīvas 12. panta 1. punktu papildina ar šādu daļu:"Tomēr līdz 1995. gada 31. decembrim dalībvalstis atļauj laist tirgū un/vai nodot lietošanā šajā direktīvā minētās iekārtas, kas atbilst tiem tiesību aktiem, kuri bija spēkā šo valstu teritorijā līdz 1992. gada 30. jūnijam."2. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības ne vēlāk kā trīs mēnešus pēc šīs direktīvas pieņemšanas. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem šos pasākumus, tajos iekļauj atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarīt šādas atsauces.Dalībvalstis pieņem šos noteikumus ne vēlāk kā sešus mēnešus pēc šīs direktīvas pieņemšanas.2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.3. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 1992. gada 28. aprīlīPadomes vārdā –priekšsēdētājsArlindo Marques Cunha[1] OV C 126, 21.6.1991., 7. lpp.[2] OV C 13, 20.1.1991., 506. lpp., un OV C 94, 13.4.1992.[3] OV C 339, 31.12.1991., 1. lpp.[4] OV L 139, 23.5.1989., 19. lpp. Direktīva grozīta ar Direktīvu 91/263/EEK (OV L 128, 23.5.1991., 1. lpp.).--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 2014/85/ES ( 2014. gada 1. jūlijs ), ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2006/126/EK par vadītāju apliecībām  Dokuments attiecas uz EEZ

text:
               2.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 194/10

         KOMISIJAS DIREKTĪVA 2014/85/ES
   (2014. gada 1. jūlijs),
   ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2006/126/EK par vadītāju apliecībām
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Direktīvu 2006/126/EK par vadītāju apliecībām (1) un jo īpaši tās 8. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Savienībā ir panākti nozīmīgi uzlabojumi tuneļu drošības ziņā, tostarp saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2004/54/EK (2). Lai pilnā mērā nodrošinātu šo uzlabojumu iedarbīgumu, ir svarīgi gādāt par to, lai vadītāji zinātu un saprastu, kādi ir drošas braukšanas principi tuneļos, un tos varētu piemērot savā uzvedībā, piedalīdamies satiksmē. Tālab Padomes Direktīvā 91/439/EEK (3) paredzētās teorētisko un praktisko testu prasības attiecīgi grozīja ar Komisijas Direktīvu 2008/65/EK (4), un šādi būtu jāgroza arī prasības, kas noteiktas Direktīvas 2006/126/EK pārstrādātajā redakcijā.

               (2)

               Kopš Direktīvas 2006/126/EK pieņemšanas ir bagātinājušās zinātniskās atziņas par saslimšanām, kas ietekmē spēju vadīt transportlīdzekli, jo īpaši attiecībā uz saistītajiem ceļu satiksmes drošības apdraudējumiem un to, cik iedarbīga ir ārstēšana šādu risku novēršanai. Pēdējā laikā ir pieejami vairāki pētījumi un zinātniskie darbi, kas apstiprina, ka obstruktīvās miega apnojas sindroms ir viens no visaugstākā riska faktoriem negadījumos, kuros iesaistīti mehāniskie transportlīdzekļi. Tālab Savienības tiesību aktos par vadītāju apliecībām šo slimību vairs nevar neņemt vērā.

               (3)

               Tādēļ Direktīva 2006/126/EK būtu jāgroza, lai tās III pielikumu pielāgotu zinātnes un tehnikas attīstībai.

               (4)

               Pēc tam, kad Direktīva 2006/126/EK tika grozīta ar Komisijas Direktīvu 2012/36/ES (5), tās II pielikumā ir konstatētas redakcionālas kļūdas. Šīs kļūdas būtu jāizlabo.

               (5)

               Saskaņā ar Dalībvalstu un Komisijas 2011. gada 28. septembra kopīgo politisko deklarāciju par skaidrojošiem dokumentiem (6) dalībvalstis ir apņēmušās, paziņojot savus transponēšanas pasākumus, pamatotos gadījumos pievienot vienu vai vairākus dokumentus, kuros paskaidrota saikne starp direktīvas sastāvdaļām un atbilstīgajām daļām valsts pieņemtos transponēšanas instrumentos.

               (6)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi atbilst Vadītāju apliecību komitejas atzinumam,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 2006/126/EK II un III pielikumu groza saskaņā ar šīs direktīvas pielikumu.
   2. pants
   1.   Dalībvalstis līdz 2015. gada 31. decembrim pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara zināmus Komisijai minēto noteikumu tekstus.
   Tās piemēro minētos noteikumus no 2015. gada 31. decembra.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   3. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   4. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2014. gada 1. jūlijā

            Komisijas

            un tās priekšsēdētāja vārdā –

            priekšsēdētāja vietnieks

         Siim KALLAS

      (1)  OV L 403, 30.12.2006., 18. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/54/EK par minimālajām drošības prasībām Eiropas ceļu tīkla tuneļiem (OV L 167, 30.4.2004., 39. lpp.).

      (3)  Padomes 1991. gada 29. jūlija Direktīva Nr. 91/439/EEK par vadītāju apliecībām (OV L 237, 24.8.1991., 1. lpp.).

      (4)  Komisijas 2008. gada 27. jūnija Direktīva 2008/65/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 91/439/EEK par vadītāju apliecībām (OV L 168, 28.6.2008., 36. lpp.).

      (5)  Komisijas 2012. gada 19. novembra Direktīva 2012/36/ES, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2006/126/EK par vadītāju apliecībām (OV L 321, 20.11.2012., 54. lpp.).

      (6)  OV C 369, 17.12.2011., 14. lpp.

      PIELIKUMS

                  1.

                  Direktīvas 2006/126/EK II pielikumu groza šādi:

                              a)

                              pielikuma 2.1.3. punktu aizstāj ar šādu:

                                          “2.1.3.

                                          Ceļš:

                                                      —

                                                      svarīgākie principi attiecībā uz drošas distances ievērošanu starp transportlīdzekļiem, bremzēšanas ceļu un saķeri ar ceļu dažādos laika un ceļa apstākļos,

                                                      —

                                                      braukšanas riska faktori dažādos ceļa apstākļos, jo īpaši to izmaiņas atkarībā no laika apstākļiem un diennakts laika,

                                                      —

                                                      dažāda veida ceļu pazīmes un attiecīgās ar tiesību aktiem noteiktās prasības,

                                                      —

                                                      transportlīdzekļa droša vadīšana autoceļu tuneļos.”;

                              b)

                              pielikuma 5.1.3. punktu aizstāj ar šādu:

                                          “5.1.3.

                                          Īpaši noteikumi attiecībā uz C, CE, D un DE kategorijas transportlīdzekļiem
                                          Dalībvalstis var nolemt, ka C, CE, D vai DE kategorijas transportlīdzekļa vadītāja apliecībā nenorāda ierobežojumus transportlīdzekļiem ar automātisko ātrumkārbu, kas minēti 5.1.2. punktā, ja pretendentam jau ir vadītāja apliecība, kas iegūta par transportlīdzekli ar manuālo ātrumkārbu vismaz vienā no kategorijām B, BE, C, CE, C1, C1E, D, DE, D1 vai D1E un ja pretendents braukšanas prasmes un stila pārbaudē ir veicis 8.4. punktā minētās darbības.”;

                              c)

                              pielikuma 6.3.8. punktu aizstāj ar šādu:

                                          “6.3.8.

                                          ceļa īpatnības (vajadzības gadījumā): apļveida krustojumi; dzelzceļa pārbrauktuves; tramvaja/autobusa pieturvietas; gājēju pārejas; braukšana augšup/lejup pa garām nokalnēm; tuneļi;”;

                              d)

                              pielikuma 7.4.8. punktu aizstāj ar šādu:

                                          “7.4.8.

                                          ceļa īpatnības (vajadzības gadījumā): apļveida krustojumi; dzelzceļa pārbrauktuves; tramvaja/autobusa pieturvietas; gājēju pārejas; braukšana augšup/lejup pa garām nokalnēm; tuneļi;”;

                              e)

                              pielikuma 8.3.8. punktu aizstāj ar šādu:

                                          “8.3.8.

                                          ceļa īpatnības (vajadzības gadījumā): apļveida krustojumi; dzelzceļa pārbrauktuves; tramvaja/autobusa pieturvietas; gājēju pārejas; braukšana augšup/lejup pa garām nokalnēm; tuneļi;”.

                  2.

                  Direktīvas 2006/126/EK III pielikuma 11. sadaļu (“NEIROLOĢISKĀS SLIMĪBAS”) aizstāj ar šādu:
                  “NEIROLOĢISKĀS SLIMĪBAS UN OBSTRUKTĪVĀS MIEGA APNOJAS SINDROMS
                  NEIROLOĢISKĀS SLIMĪBAS

                              11.1.

                              Transportlīdzekļa vadītāja apliecības neizdod un nepagarina pretendentiem vai vadītājiem, kas slimo ar nopietnām neiroloģiskām slimībām, izņemot gadījumu, kad pieteikumu pamato apstiprināts medicīnisks atzinums.
                              Neiroloģiski traucējumi, kas saistīti ar slimībām vai ķirurģisku iejaukšanos un kas ietekmē centrālo vai perifēro nervu sistēmu, novedot pie sensoriskas vai motoriskas nepietiekamības un ietekmējot līdzsvara sajūtu un koordināciju, attiecīgi ir jāņem vērā – to funkcionālā ietekme un progresēšanas risks. Tādos gadījumos, ja pastāv pasliktināšanās risks, vadītāja apliecības izdošana vai pagarināšana var būt atkarīga no regulāra novērtējuma.

                        OBSTRUKTĪVĀS MIEGA APNOJAS SINDROMS

                              11.2.

                              Turpmākajos punktos mērens obstruktīvās miega apnojas sindroms ir vairākas apnojas un hipapnojas stundā no 15 līdz 29 (apnojas–hipapnojas indekss), bet smags obstruktīvas miega apnojas sindroms atbilst apnojas–hipapnojas indeksam 30 un vairāk, kuri abi ir saistīti ar pārlieku miegainību dienas laikā.

                              11.3.

                              Pretendentiem vai vadītājiem, par kuriem ir aizdomas par mērenu vai smagu obstruktīvās miega apnojas sindromu, vadītāja apliecību neizdod un nepagarina, iekams nav saņemts padziļināts apstiprināts medicīnisks atzinums. Līdz diagnoze tiek apstiprināta, šiem pretendentiem vai vadītājiem var ieteikt atturēties no transportlīdzekļa vadīšanas.

                              11.4.

                              Vadītāja apliecību var izdot tiem pretendentiem vai vadītājiem ar mērenu vai smagu obstruktīvās miega apnojas sindromu, kuri apliecina, ka savu slimību tie pietiekami kontrolē un ievēro piemērotu ārstēšanu, un parāda miegainības mazināšanos, ko apstiprina oficiāls medicīnisks atzinums.

                              11.5.

                              Pretendentiem vai vadītājiem ar mērenu vai smagu obstruktīvās miega apnojas sindromu, kuri uzsākuši ārstēšanu, ne retāk kā reizi trijos gados 1. grupas vadītājiem un ne retāk kā reizi gadā 2. grupas vadītājiem veic regulāras veselības pārbaudes, lai noteiktu, kāda ir pacienta līdzestība, vai ārstēšana tiek labi uzraudzīta un vai ir vajadzīgs ārstēšanu turpināt.”


title: Padomes Direktīva 2011/85/ES ( 2011. gada 8. novembris ) par prasībām dalībvalstu budžeta struktūrām

text:
                  23.11.2011

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  L 306/41

         PADOMES DIREKTĪVA 2011/85/ES
         (2011. gada 8. novembris)
         par prasībām dalībvalstu budžeta struktūrām
         EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
         ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 126. panta 14. punkta trešo daļu,
         ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
         ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu (1),
         ņemot vērā Eiropas Centrālās bankas atzinumu (2),
         tā kā:

                     (1)

                     Ir jāizmanto pieredze, kas gūta ekonomiskās un monetārās savienības pirmajā desmitgadē. Nesenās ekonomiskās norises ir radījušas jaunus pārbaudījumus fiskālās politikas īstenošanai visā Savienībā un īpaši uzsvērušas nepieciešamību stiprināt valstu atbildību un nepieciešamību pēc vienotām prasībām attiecībā uz normām un procedūrām, kas veido dalībvalstu budžeta struktūras. Īpaši ir nepieciešams precizēt, kas valstu iestādēm jādara, lai ievērotu noteikumus, kuri paredzēti Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību pievienotajā Protokolā (Nr. 12) par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru, un jo īpaši tā 3. pantu.

                     (2)

                     Dalībvalstu valdības un valdību apakšnozares uztur publiskās uzskaites sistēmas, kas ietver tādas sastāvdaļas kā grāmatvedība, iekšējā kontrole, finanšu pārskatu sagatavošana un revīzija. Minētās sistēmas būtu jānodala no statistikas datiem, kas attiecas uz valsts finanšu rezultātiem un iegūti, izmantojot statistikas metodoloģiju, un no prognozēm vai budžeta darbībām, kas attiecas uz valsts finansēm nākotnē.

                     (3)

                     Pilnīga un uzticama publiskās uzskaites prakse visām vispārējās valdības apakšnozarēm ir priekšnosacījums tam, lai sagatavotu labas kvalitātes statistiku, kas ir salīdzināma starp dalībvalstīm. Iekšējai kontrolei būtu jānodrošina spēkā esošo noteikumu izpilde vispārējās valdības apakšnozarēs kopumā. Neatkarīgai revīzijai, ko veikušas publiskas iestādes, tādas kā Revīzijas palāta vai revīzijas privātstruktūras, būtu jāveicina starptautiskās paraugprakses pielietojums.

                     (4)

                     Fiskālo datu pieejamība ir būtiska Savienības budžeta uzraudzības sistēmas pienācīgai darbībai. Savlaicīgu un uzticamu fiskālo datu regulāra pieejamība ir pamats pienācīgai un savlaicīgai uzraudzībai, kas savukārt ļauj operatīvi rīkoties negaidītu budžeta norišu gadījumā. Fiskālo datu kvalitātes nodrošināšanas būtisks aspekts ir pārredzamība, kam jāietver šādu datu regulāra publiska pieejamība.

                     (5)

                     Attiecībā uz statistiku Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 223/2009 (2009. gada 11. marts) par Eiropas statistiku (3) radīja tiesisko pamatu Eiropas statistikas sagatavošanai, lai formulētu, piemērotu, uzraudzītu un novērtētu Savienības politiku. Šī regula noteica arī Eiropas statistikas izstrādes, sagatavošanas un izplatīšanas principus: profesionāla neatkarība, taisnīgums, objektivitāte, ticamība, statistiskā konfidencialitāte un izmaksu lietderība, precīzi definējot katru no šiem principiem. Ar Padomes Regulu (EK) Nr. 479/2009 (2009. gada 25. maijs) par to, kā piemērot Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam pievienoto Protokolu par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru (4), tika stiprinātas Komisijas pilnvaras pārbaudīt statistikas datus, ko izmanto pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūrai.

                     (6)

                     Protokolā (Nr. 12) par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru “valdības”, “deficīta” un “ieguldījuma” definīcijas ir noteiktas, atsaucoties uz Eiropas integrēto ekonomisko norēķinu sistēmu (ENS), kas aizstāta ar Eiropas nacionālo un reģionālo kontu sistēmu Kopienā (pieņemta ar Padomes Regulu (EK) Nr. 2223/96 (1996. gada 25. jūnijs) par Eiropas nacionālo un reģionālo kontu sistēmu Kopienā (5) (EKS 95).

                     (7)

                     EKS 95 datu pieejamībai un kvalitātei ir būtiska nozīme Savienības fiskālās uzraudzības sistēmas pienācīgas darbības nodrošināšanā. EKS 95 ir atkarīga no informācijas, ko sniedz, balstoties uz uzkrājumiem. Tomēr šī uzkrājumu fiskālā statistika ir atkarīga no skaidras naudas datu vai to ekvivalenta iepriekšējas apkopošanas. Tiem var būt svarīga nozīme savlaicīgas budžeta uzraudzības stiprināšanā, lai varētu novērst nozīmīgu budžeta kļūdu novēlotu atklāšanu. Skaidras naudas datu laika rindu pieejamība par budžeta norisēm var atklāt tendences, kam vajadzīga ciešāka uzraudzība. Publicējamajiem fiskālajiem datiem, kas balstīti uz skaidru naudu (vai ekvivalentiem skaitļiem no publiskās uzskaites, ja uz skaidru naudu balstīti dati nav pieejami), būtu jāietver vismaz kopējā bilance, kopējie ieņēmumi un kopējie izdevumi. Pamatotos gadījumos, piemēram, ja ir liels skaits vietējās valdības struktūru, datu savlaicīga publicēšana varētu balstīties uz piemērotām novērtēšanas metodēm, kuru pamatā ir struktūru paraugs, un turpmāku pārskatīšanu, izmantojot pilnīgus datus.

                     (8)

                     Neobjektīvas un nereālas makroekonomiskās un budžeta prognozes var būtiski kaitēt fiskālās plānošanas efektivitātei un tādējādi apdraudēt apņemšanos ievērot budžeta disciplīnu, bet prognozēšanas metodoloģiju pārredzamība un apspriešana var būtiski palielināt fiskālajai plānošanai izmantoto makroekonomisko un budžeta prognožu kvalitāti.

                     (9)

                     Svarīgs aspekts, lai nodrošinātu reālu prognožu izmantošanu budžeta politikas īstenošanai, ir pārredzamība, kam būtu jāietver ne tikai tādu oficiālu makroekonomisku un budžeta prognožu publiska pieejamība, kas sagatavotas fiskālai plānošanai, bet arī to pamatā esošo metodoloģiju, pieņēmumu un atbilstīgu parametru publiska pieejamība.

                     (10)

                     Jutīguma analīze un atbilstīgās budžeta prognozes, kas papildina visticamāko makrofiskālo scenāriju, ļauj analizēt galveno fiskālo mainīgo lielumu iespējamo evolūciju atbilstīgi dažādiem pieņēmumiem par izaugsmi un procentu likmēm un tādējādi būtiski samazina risku, ka budžeta disciplīnu var apdraudēt prognožu kļūdas.

                     (11)

                     Komisijas prognozes un informācija par modeļiem, kas ir to pamatā, var sniegt dalībvalstīm noderīgu kritēriju to visticamākajam makrofiskālajam scenārijam, sekmējot budžeta plānošanai izmantoto prognožu derīgumu. Tomēr apmērs, kādā dalībvalstis budžeta plānošanai izmantotās prognozes varētu salīdzināt ar Komisijas prognozēm, atšķiras atbilstīgi prognožu gatavošanas laikam un prognožu metodoloģiju un pieņēmumu salīdzināmībai. Arī citu neatkarīgu struktūru prognozes var būt noderīgi kritēriji.

                     (12)

                     Nozīmīgas atšķirības starp izvēlēto makrofiskālo scenāriju un Komisijas prognozi būtu jāizklāsta un būtu jānorāda to pamatojums, jo īpaši tad, ja mainīgo lielumu pieauguma līmenis ārējos pieņēmumos būtiski atšķiras no Komisijas prognozēs ietvertajām vērtībām.

                     (13)

                     Dalībvalstu budžeti un Savienības budžets ir savstarpēji atkarīgi, tādēļ, lai palīdzētu dalībvalstīm sagatavot budžeta prognozes, Komisijai savas prognozes par Savienības izdevumiem būtu jāsniedz, pamatojoties uz daudzgadu finanšu shēmā plānoto izdevumu līmeni.

                     (14)

                     Lai atvieglotu budžeta plānošanai izmantoto prognožu sagatavošanu un noskaidrotu atšķirības starp dalībvalstu un Komisijas prognozēm, reizi gadā katrai dalībvalstij vajadzētu būt iespējai apspriesties ar Komisiju par pieņēmumiem, uz kuriem pamatojoties tiek gatavotas makroekonomiskās un budžeta prognozes.

                     (15)

                     Oficiālo makroekonomisko un budžeta prognožu kvalitāti ievērojami uzlabo regulārs, objektīvs un vispusīgs izvērtējums, kura pamatā ir objektīvi kritēriji. Rūpīgs izvērtējums ietver ekonomisko pieņēmumu pārbaudi, salīdzināšanu ar citu iestāžu sagatavotajām prognozēm un iepriekšējo prognožu izvērtēšanu.

                     (16)

                     Ņemot vērā dokumentēto apliecinājumu tam, ka dalībvalstu uz noteikumiem balstītās budžeta struktūras efektīvi palielina valstu atbildību par Savienības fiskālo noteikumu izpildi un veicina budžeta disciplīnu, Savienības stiprinātās budžeta uzraudzības sistēmas stūrakmenim vajadzētu būt stingrām skaitliskām fiskālajām normām, kas ir specifiskas katrai valstij un kas atbilst Savienības līmenī noteiktajiem budžeta mērķiem. Stingrām skaitliskām fiskālajam normām būtu jāietver labi izstrādātas mērķa definīcijas un mehānismi efektīvas un laicīgas uzraudzības veikšanai. Minētajām normām būtu jābalstās uz uzticamu un neatkarīgu analīzi, ko veic neatkarīgas struktūras vai struktūras, kam nodrošināta funkcionāla neatkarība no dalībvalstu budžeta iestādēm. Turklāt politikas pieredze rāda, ka, lai skaitliskas fiskālās normas būtu efektīvas, par to neievērošanu ir jāsaskaras ar attiecīgām sekām, pat ja tās skar tikai reputāciju.

                     (17)

                     Ņemot vērā to, ka, pamatojoties uz Protokolu (Nr. 15) par dažiem noteikumiem attiecībā uz Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti, kas pievienots LES un LESD, atsauces vērtības, kas minētas Protokolā (Nr. 12) par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru, kurš pievienots minētajiem Līgumiem, nav tieši piemērojamas Apvienotajai Karalistei. Pienākums ieviest skaitliskas fiskālās normas, kas efektīvi veicina atbilstību konkrētām pārmērīga budžeta deficīta atsauces vērtībām, un ar to saistītais pienākums nodrošināt, lai daudzgadu mērķi vidēja termiņa budžeta struktūrās atbilstu šādiem noteikumiem, tāpēc nebūtu jāpiemēro Apvienotajai Karalistei.

                     (18)

                     Dalībvalstīm būtu jāvairās no procikliskas fiskālās politikas, un fiskālās konsolidācijas centieniem vajadzētu būt lielākiem labu ekonomisko apstākļu laikā. Šo mērķu sasniegšanu veicina labi izstrādātas skaitliskas fiskālās normas, un tās būtu jāatspoguļo dalībvalstu tiesību aktos, kas piemērojami gada budžetam.

                     (19)

                     Valstu fiskālā plānošana Stabilitātes un izaugsmes pakta (SIP) preventīvajai un korektīvajai daļai var atbilst tikai tad, ja tajā izmanto daudzgadu perspektīvu un jo īpaši cenšas sasniegt vidēja termiņa budžeta mērķus. Vidēja termiņa budžeta struktūras ir ļoti noderīgas, lai nodrošinātu dalībvalstu budžeta struktūru atbilstību Savienības tiesību aktiem. Atbilstīgi Padomes Regulai (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (6) un Padomes Regulai (EK) Nr. 1467/97 (1997. gada 7. jūlijs) par to, kā paātrināt un precizēt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras īstenošanu (7), SIP preventīvo un korektīvo daļu nevajadzētu aplūkot izolēti.

                     (20)

                     Lai gan gada budžeta tiesību aktu pieņemšana ir būtisks budžeta procesa posms, kurā dalībvalstis pieņem svarīgus budžeta lēmumus, vairākums fiskālo pasākumu ietekmē budžetu ne tikai ikgadējā budžeta ciklā, bet arī pēc tā. Tādējādi viena gada perspektīva ir nepietiekams pamats stabilai budžeta politikai. Lai iestrādātu Savienības budžeta uzraudzības sistēmas daudzgadu budžeta perspektīvu, gada budžeta tiesību aktu plānošana būtu jābalsta uz daudzgadu fiskālo plānošanu, kas izriet no vidēja termiņa budžeta struktūras.

                     (21)

                     Minētajai vidēja termiņa budžeta struktūrai būtu inter alia jāietver prognozes par katru būtisku izdevumu un ieņēmumu posteni budžeta gadam un pēc tā, balstoties uz nemainīgu politiku. Katrai dalībvalstij vajadzētu spēt atbilstīgi noteikt nemainīgu politiku, un minētās definīcijas būtu jādara zināmas atklātībai kopā ar attiecīgajiem pieņēmumiem, metodoloģijām un citiem atbilstīgiem parametriem.

                     (22)

                     Šai direktīvai nebūtu jāliedz nevienai jaunai dalībvalsts valdībai atjaunināt savu vidējā termiņa budžeta struktūru tā, lai būtu ņemtas vērā valsts jaunās politikas prioritātes. Šajā gadījumā jaunajai valdībai būtu precīzi jānorāda atšķirības salīdzinājumā ar iepriekšējo vidējā termiņa budžeta struktūru.

                     (23)

                     LESD izveidotās budžeta uzraudzības sistēmas noteikumi un jo īpaši SIP ir piemērojami vispārējai valdībai kopumā, kas ietver apakšnozaru centrālo valdību, pavalsts valdību, vietējo valdību un sociālās nodrošināšanas fondus, kā definēts Regulā (EK) Nr. 2223/96.

                     (24)

                     Ievērojams skaits dalībvalstu ir pieredzējušas ievērojamu fiskālo decentralizāciju, nododot budžeta pilnvaras zemāka līmeņa valdībām. Tādējādi šādu zemāka līmeņa valdību loma SIP ievērošanas nodrošināšanā ir būtiski palielināta, un īpaša uzmanība būtu pievēršama tam, lai nodrošinātu, ka uz visām vispārējās valdības apakšnozarēm tiek pienācīgi attiecināti pienākumi un procedūras, kas noteiktas valsts budžeta struktūrās, jo īpaši, bet ne tikai, minētajās dalībvalstīs.

                     (25)

                     Lai efektīvi veicinātu budžeta disciplīnu un publisko finanšu stabilitāti, budžeta struktūrām vajadzētu pilnībā aptvert publiskās finanses. Tādēļ īpaša uzmanība būtu pievēršama minēto vispārējās valdības struktūru un fondu darījumiem, kuri nav daļa no kārtējiem budžetiem apakšnozaru līmenī un kuri rada tūlītēju vai vidēja termiņa ietekmi uz dalībvalstu budžeta pozīcijām. To kopējo ietekmi uz vispārējās valdības bilancēm un parādiem vajadzētu aprakstīt saistībā ar gada budžeta procesiem un vidēja termiņa budžeta plāniem.

                     (26)

                     Līdzīgi pienācīga uzmanība būtu jāpievērš arī potenciālām saistībām. Konkrētāk, potenciālas saistības ietver iespējamas saistības atkarībā no tā, vai nākotnē iestāsies kāds notikums, ko nevar droši paredzēt, vai jau pastāvošas saistības gadījumā, ja maksājums visdrīzāk nebūs jāveic vai ja nevar uzticami aplēst iespējamā maksājuma summu. Tās ietver, piemēram, attiecīgu informāciju par valdības garantijām, problēmaizdevumiem un saistībām, kas izriet no valsts uzņēmumu darbības, tostarp attiecīgā gadījumā potenciālu saistību izdevumu rašanās varbūtību un iespējamo datumu. Būtu pienācīgi jāņem vērā tirgus jutīgums.

                     (27)

                     Komisijai būtu pastāvīgi jāuzrauga šīs direktīvas īstenošana. Būtu jānosaka un jāizplata paraugprakse saistībā ar šīs direktīvas noteikumu izpildi, kuras attiecas uz dažādiem valstu budžeta struktūru aspektiem.

                     (28)

                     Ņemot vērā to, ka šīs direktīvas mērķi, proti, vienotu budžeta disciplīnas ievērošanu, kā to prasa LESD, – nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, un to, ka minēto mērķi var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar LES 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā direktīvā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi šā mērķa sasniegšanai.

                     (29)

                     Saskaņā ar 34. punktu Iestāžu nolīgumā par labāku likumdošanas procesu (8) dalībvalstīm ir ieteikts gan savām vajadzībām, gan Savienības interesēs izstrādāt savas tabulas, kurās pēc iespējas precīzāk atspoguļota atbilstība starp šo direktīvu un tās transponēšanas pasākumiem, un darīt tās zināmas atklātībai,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
         I   NODAĻA

            PRIEKŠMETS UN DEFINĪCIJAS

            1. pants
            Ar šo direktīvu nosaka sīki izstrādātus noteikumus attiecībā uz dalībvalstu budžeta struktūru iezīmēm. Minētie noteikumi ir nepieciešami, lai nodrošinātu, ka dalībvalstis pilda pienākumus saskaņā ar LESD attiecībā uz valsts budžeta pārmērīga deficīta novēršanu.

            2. pants
            Šajā direktīvā piemēro terminu “valdība”, “deficīts” un “ieguldījums” definīcijas, kas noteiktas 2. pantā 12. protokolā par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru, kurš pievienots LES un LESD. Piemēro arī Regulas (EK) Nr. 2223/96 A pielikuma 2.70. punktā izklāstīto vispārējās valdības apakšnozaru definīciju.
            Piemēro arī šādu definīciju:

               “budžeta struktūra”– pasākumu, procedūru, noteikumu un iestāžu kopums, kas ir pamats vispārējās valdības budžeta politikas īstenošanai, jo īpaši:

                        a)

                        budžeta uzskaites un statistikas pārskatu sagatavošanas sistēmas;

                        b)

                        noteikumi un procedūras, kas reglamentē prognožu sagatavošanu budžeta plānošanai;

                        c)

                        skaitliskas fiskālās normas, kas specifiskas katrai valstij un kas sekmē dalībvalsts fiskālās politikas saskaņotību ar dalībvalsts attiecīgajām saistībām atbilstīgi LESD un kas izteiktas kā budžeta snieguma summārais rādītājs, piemēram, valsts budžeta deficīts, aizņemšanās, parāds vai to būtiska sastāvdaļa;

                        d)

                        budžeta procedūras, kas ietver procesuālas normas, uz kurām pamatojas visi budžeta procesa posmi;

                        e)

                        vidēja termiņa budžeta struktūras kā īpašs valstu budžeta procedūru kopums, kas fiskālās politikas veidošanu neaprobežo tikai ar ikgadējo budžeta grafiku, tostarp politikas prioritāšu un vidēja termiņa budžeta mērķu noteikšana;

                        f)

                        neatkarīgas uzraudzības un analīzes pasākumi, lai veicinātu budžeta procesa sastāvdaļu pārredzamību;

                        g)

                        mehānismi un noteikumi, kas reglamentē fiskālās attiecības starp publiskām iestādēm dažādās vispārējās valdības apakšnozarēs.

         II   NODAĻA

            UZSKAITE UN STATISTIKA

            3. pants

               1.   Attiecībā uz to publiskās uzskaites sistēmām dalībvalstīm ir tādas publiskās uzskaites sistēmas, kas vispusīgi un konsekventi aptver visas vispārējās valdības apakšnozares un iekļauj informāciju, lai iegūtu kopsavilkuma datus uz EKS 95 standarta balstītu datu sagatavošanai. Šīs publiskās uzskaites sistēmas ir pakļautas iekšējai kontrolei un neatkarīgai revīzijai.

               2.   Dalībvalstis nodrošina to, ka laicīgi un regulāri ir publiski pieejami fiskālie dati par visām vispārējās valdības apakšnozarēm, kā definēts Regulā (EK) Nr. 2223/96. Konkrēti, dalībvalstis publicē:

                           a)

                           fiskālos datus, kas balstīti uz skaidru naudu (vai ekvivalentus skaitļus no publiskās uzskaites, ja uz skaidru naudu balstīti dati nav pieejami), ar šādiem intervāliem:

                                       —

                                       reizi mēnesī par centrālo valdību, pavalsts valdību un sociālā nodrošinājuma apakšnozarēm līdz nākamā mēneša beigām, un

                                       —

                                       reizi ceturksnī par vietējās valdības apakšnozari līdz nākamā ceturkšņa beigām;

                           b)

                           detalizētu saskaņošanas tabulu, kurā parādīta metodoloģija pārejai no datiem, kas balstīti uz skaidru naudu (vai ekvivalentiem skaitļiem no publiskās uzskaites, ja uz skaidru naudu balstīti dati nav pieejami), uz datiem, kas balstīti uz EKS 95 standartu.

         III   NODAĻA

            PROGNOZES

            4. pants

               1.   Dalībvalstis nodrošina, ka fiskālās plānošanas pamatā ir reālas makroekonomiskās un budžeta prognozes, izmantojot visaktuālāko informāciju. Budžeta plānošanas pamatā liek visticamāko makrofiskālo scenāriju vai piesardzīgāku scenāriju. Makroekonomiskās un budžeta prognozes salīdzina ar visaktuālākajām Komisijas prognozēm un vajadzības gadījumā ar citu neatkarīgu struktūru prognozēm. Nozīmīgas atšķirības starp izvēlēto makrofiskālo scenāriju un Komisijas prognozi izklāsta, norādot pamatojumu, jo īpaši tad, ja mainīgo lielumu pieauguma līmenis ārējos pieņēmumos būtiski atšķiras no Komisijas prognozēs ietvertajām vērtībām.

               2.   Komisija dara zināmu atklātībai metodoloģiju, pieņēmumus un attiecīgos parametrus, kas ir tās makroekonomisko un budžeta prognožu pamatā.

               3.   Lai palīdzētu dalībvalstīm sagatavot budžeta prognozes, prognozes par Savienības izdevumiem Komisija sniedz, pamatojoties uz daudzgadu finanšu shēmā plānoto izdevumu līmeni.

               4.   Veicot jutīguma analīzi, makroekonomiskajās un budžeta prognozēs izpēta galveno fiskālo mainīgo lielumu līknes atkarībā no dažādiem pieņēmumiem par izaugsmi un procentu likmēm. Makroekonomiskajām un budžeta prognozēm izmantoto alternatīvo pieņēmumu klāstu nosaka pēc iepriekšējo prognožu rezultātiem un cenšas ņemt vērā attiecīgos riska scenārijus.

               5.   Dalībvalstis norāda konkrētu iestādi, kas ir atbildīga par makroekonomisko un budžeta prognožu sagatavošanu, un dara zināmus atklātībai oficiālās makroekonomiskās un budžeta prognozes, kuras sagatavotas fiskālajai plānošanai, tostarp šo prognožu pamatā esošo metodoloģiju, pieņēmumus un attiecīgos parametrus. Vismaz reizi gadā dalībvalstis un Komisija rīko tehnisku dialogu par pieņēmumiem, uz kuriem pamatojoties tiek gatavotas makroekonomiskās un budžeta prognozes.

               6.   Par fiskālajai plānošanai izmantotām makroekonomiskajām un budžeta prognozēm veic regulāru, objektīvu un vispusīgu izvērtējumu, kura pamatā ir objektīvi kritēriji, tostarp ex post izvērtējumu. Minētā izvērtējuma rezultātus dara zināmus atklātībai un attiecīgi ņem vērā, sagatavojot turpmākās makroekonomiskās un budžeta prognozes. Ja izvērtēšanas rezultātā tiek konstatēta būtiska novirze, kas ietekmē makroekonomiskās prognozes attiecībā uz vismaz četru secīgu gadu laikposmu, attiecīgā dalībvalsts veic vajadzīgos pasākumus un dara tos zināmus atklātībai.

               7.   Komisija (Eurostat) reizi trijos mēnešos publicē dalībvalstu parāda un deficīta līmeņu rādītājus.

         IV   NODAĻA

            SKAITLISKAS FISKĀLĀS NORMAS

            5. pants
            Katrai dalībvalstij ir skaitliskas fiskālās normas, kas ir tai specifiskas un kas efektīvi veicina to, ka daudzgadu perspektīvā vispārējā valdība kopumā pilda savus pienākumus budžeta politikas jomā, kuri izriet no LESD. Šādas normas jo īpaši veicina:

                        a)

                        atbilstību budžeta deficīta un parāda atsauces vērtībām, kas noteiktas saskaņā ar LESD;

                        b)

                        daudzgadu fiskālās plānošanas pieņemšanu, tostarp attiecībā uz dalībvalstu vidēja termiņa budžeta mērķiem.

            6. pants

               1.   Neskarot LESD noteikumus par Savienības budžeta uzraudzības sistēmu, skaitliskajās fiskālajās normās, kas specifiskas katrai valstij, precīzi norāda šādus aspektus:

                           a)

                           mērķus un normu darbības jomu;

                           b)

                           šādu normu izpildes efektīvu un laikus īstenotu uzraudzību, kas balstās uz uzticamu un neatkarīgu analīzi, kuru veic neatkarīgas struktūras vai struktūras, kam nodrošināta funkcionāla neatkarība no dalībvalstu budžeta iestādēm;

                           c)

                           sekas normu neievērošanas gadījumā.

               2.   Ja skaitliskas fiskālās normas ietver atkāpšanās klauzulas, šādās klauzulās izklāsta ierobežotu skaitu īpašu apstākļu, kuros dalībvalstu pienākumiem, kas izriet no LESD budžeta politikas jomā, ir atļauta normas pagaidu neievērošana, kā arī stingras procedūras, kas šādā gadījumā tiek piemērotas.

            7. pants
            Dalībvalstu gada budžeta tiesību aktos ir norādītas spēkā esošās skaitliskās fiskālās normas, kas ir specifiskas katrai valstij.

            8. pants
            Direktīvas 5. līdz 7. pantu nepiemēro Apvienotajai Karalistei.

         V   NODAĻA

            VIDĒJA TERMIŅA BUDŽETA STRUKTŪRAS

            9. pants

               1.   Dalībvalstis izveido ticamu, efektīvu vidēja termiņa budžeta struktūru, kas paredz pieņemt fiskālo plānošanu vismaz trim gadiem, lai nodrošinātu, ka valsts fiskālā plānošana atbilst daudzgadu fiskālās plānošanas perspektīvai.

               2.   Vidēja termiņa budžeta struktūras ietver procedūras, kas paredzētas, lai noteiktu:

                           a)

                           vispusīgus un pārskatāmus daudzgadu budžeta mērķus, kas izteikti kā vispārējās valdības budžeta deficīts, parāds un jebkāds cits summārs fiskālais rādītājs (piemēram, izdevumi), nodrošinot, ka tie atbilst visām spēkā esošām skaitliskām fiskālajām normām, kas paredzētas IV nodaļā;

                           b)

                           prognozes par katru būtisku vispārējās valdības izdevumu un ieņēmumu posteni ar sīkākiem precizējumiem attiecībā uz centrālās valdības un sociālā nodrošinājuma līmeni budžeta gadam un pēc tā, balstoties uz nemainīgu politiku;

                           c)

                           aprakstu par paredzēto vidēja termiņa politiku, kas ietekmē vispārējās valdības finanses, ar iedalījumu pa būtiskajiem ieņēmumu un izdevumu posteņiem, parādot, kā tiek panākta korekcija vidēja termiņa budžeta mērķu virzienā, salīdzinot ar prognozēm nemainīgas politikas apstākļos;

                           d)

                           izvērtējumu tam, kā šī paredzētā politika, ņemot vērā tās tiešu ilgtermiņa ietekmi uz vispārējās valdības finansēm, varētu iespaidot publisko finanšu ilgtermiņa stabilitāti.

               3.   Prognozes, kas veiktas vidēja termiņa budžeta struktūru satvarā, balsta uz reālām makroekonomiskām un budžeta prognozēm saskaņā ar III nodaļu.

            10. pants
            Gada budžeta tiesību akti atbilst vidēja termiņa budžeta struktūras noteikumiem. Konkrētāk, gada budžeta sagatavošanas pamats ir ieņēmumu un izdevumu prognozes un prioritātes, kas izriet no 9. panta 2. punktā minētās vidēja termiņa budžeta struktūras. Pienācīgi izskaidro jebkuru atkāpi no minētajiem noteikumiem.

            11. pants
            Neviens noteikums šajā direktīvā neliedz jaunai dalībvalsts valdībai atjaunināt savu vidējā termiņa budžeta struktūru tā, lai būtu ņemtas vērā tās jaunās politikas prioritātes. Šajā gadījumā jaunā valdība norāda atšķirības salīdzinājumā ar iepriekšējo vidējā termiņa budžeta struktūru.

         VI   NODAĻA

            VISPĀRĒJĀS VALDĪBAS FINANŠU PĀRREDZAMĪBA UN BUDŽETA STRUKTŪRU VISAPTVEROŠA JOMA

            12. pants
            Dalībvalstis nodrošina, ka visi pasākumi, kas veikti, lai panāktu atbilstību II, III un IV nodaļai, ir konsekventi un vispusīgi attiecībā uz visām vispārējās valdības apakšnozarēm. Tas jo īpaši prasa uzskaites noteikumu un procedūru konsekvenci un to pamatā esošo datu vākšanas un apstrādes sistēmu integritāti.

            13. pants

               1.   Dalībvalstis izveido atbilstīgus mehānismus, ar ko īsteno koordināciju starp vispārējās valdības apakšnozarēm, lai nodrošinātu visu vispārējās valdības apakšnozaru visaptverošu un konsekventu aptvērumu, veicot fiskālo plānošanu, nosakot skaitliskās fiskālās normas, kas specifiskas katrai valstij, un gatavojot budžeta prognozes, un lai nodrošinātu daudzgadu plānošanas izveidi, kā jo īpaši noteikts daudzgadu budžeta struktūrā.

               2.   Lai veicinātu fiskālo pārskatatbildību, skaidri nosaka dažādu vispārējās valdības apakšnozaru publisko iestāžu pienākumus budžeta jomā.

            14. pants

               1.   Saistībā ar gada budžeta procesiem dalībvalstis apzina un apraksta visas vispārējās valdības struktūras un fondus, kas nav daļa no kārtējiem budžetiem apakšnozaru līmenī, līdz ar citu attiecīgu informāciju. To kopējo ietekmi uz vispārējās valdības struktūru un fondu bilancēm un parādiem apraksta saistībā ar gada budžeta procesiem un vidēja termiņa budžeta plāniem.

               2.   Dalībvalstis dara zināmu atklātībai sīku informāciju par nodokļu izdevumu ietekmi uz ieņēmumiem.

               3.   Par visām vispārējās valdības apakšnozarēm dalībvalstis dara zināmu atklātībai informāciju par potenciālām saistībām, kam ir iespējama liela ietekme uz valsts budžetu, tostarp par valsts garantijām, problēmaizdevumiem un saistībām, kas izriet no valsts uzņēmumu darbības, norādot šādu iespējamo saistību apjomu. Dalībvalstis publicē arī informāciju par vispārējās valdības īpašumā esošām privāto un valsts uzņēmumu kapitāla daļām, kuru summas ir ekonomiski nozīmīgas.

         VII   NODAĻA

            NOBEIGUMA NOTEIKUMI

            15. pants

               1.   Dalībvalstīs stājas spēkā noteikumi, kas vajadzīgi, lai līdz 2013. gada 31. decembrim izpildītu šīs direktīvas prasības. Tās tūlīt Komisijai dara zināmu šo noteikumu tekstu. Padome mudina dalībvalstis gan savām vajadzībām, gan Savienības interesēs izstrādāt savas atbilstības tabulas, kurās pēc iespējas precīzāk atspoguļota atbilstība starp šo direktīvu un tās transponēšanas pasākumiem, un darīt tās zināmas atklātībai.

               2.   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarāma šāda atsauce.

               3.   Komisija sagatavo starpposma progresa ziņojumu par galveno šīs direktīvas noteikumu īstenošanu, pamatojoties uz attiecīgu informāciju, kas saņemta no dalībvalstīm un kas ir jāsniedz Eiropas Parlamentam un Padomei līdz 2012. gada 14. decembrim.

               4.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.

            16. pants

               1.   Līdz 2018. gada 14. decembrim Komisija publicē pārskatu par šīs direktīvas piemērotību.

               2.   Pārskatā inter alia izvērtē šādu elementu piemērotību:

                           a)

                           statistikas prasības visām valdības apakšnozarēm;

                           b)

                           skaitlisko fiskālo normu plānojumu un efektivitāti dalībvalstīs;

                           c)

                           publisko finanšu vispārējo pārredzamības līmeni dalībvalstīs.

               3.   Līdz 2012. gada 31. decembrim Komisija izvērtē Starptautisko publiskā sektora grāmatvedības standartu piemērotību dalībvalstīm.

            17. pants
            Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

            18. pants
            Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

            Briselē, 2011. gada 8. novembrī

                  Padomes vārdā –

                  priekšsēdētājs

               J. VINCENT-ROSTOWSKI

            (1)  Eiropas Parlamenta 2011. gada 28. septembra atzinums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).

            (2)  OV C 150, 20.5.2011., 1. lpp.

            (3)  OV L 87, 31.3.2009., 164. lpp.

            (4)  OV L 145, 10.6.2009., 1. lpp.

            (5)  OV L 310, 30.11.1996., 1. lpp.

            (6)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

            (7)  OV L 209, 2.8.1997., 6. lpp.

            (8)  OV C 321, 31.12.2003., 1. lpp.


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/47/EK (2002. gada 6. jūnijs) par finanšu nodrošinājuma līgumiem

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32002L0047

Oficiālais Vēstnesis L 168 , 27/06/2002 Lpp. 0043 - 0050

		Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/47/EK(2002. gada 6. jūnijs)par finanšu nodrošinājuma līgumiemEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 95. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Centrālās bankas atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],saskaņā ar Līguma 251. pantā paredzēto procedūru [4],tā kā:(1) Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 98/26/EK (1998. gada 19. maijs) par norēķinu galīgumu maksājumu un vērtspapīru norēķinu sistēmās [5] bija svarīgs posms droša maksājumu un norēķinu sistēmu tiesiskā regulējuma izveides procesā. Īstenojot minēto direktīvu, tika konstatēts, ka ir svarīgi ierobežot sistēmisko risku, kas šādās sistēmās pastāv sakarā ar to, ka līdzās pastāv dažādas juridiskās sistēmas, un ka būtu pareizi ieviest kopīgus noteikumus attiecībā uz nodrošinājumiem, kas sniegti atbilstīgi minētajām sistēmām.(2) Savā 1999. gada 11. maija Eiropas Parlamentam un Padomei adresētajā paziņojumā par finanšu pakalpojumiem "Attiecībā uz finanšu pakalpojumiem izvirzīto darbības principu īstenošana: rīcības plāns", Komisija, apspriedusies ar tirgus ekspertiem un valsts iestādēm, apņēmusies izstrādāt turpmāku tiesību aktu priekšlikumus attiecībā uz nodrošinājumiem, kas veicinātu turpmāku progresu šajā jomā, papildu pārmaiņām, ko pieļauj Direktīva 98/26/EK.(3) Jāizveido Kopienas režīms, kas piemērojams nodrošinājumiem, kas sniegti vērtspapīru un skaidras naudas veidā (še turpmāk saukti par finanšu nodrošinājumiem) gan atbilstīgi galvojuma tiesībām, gan atbilstīgi īpašumtiesību nodošanas tiesībām, ieskaitot atpirkšanas līgumus (repos). Šis režīms veicinās finanšu tirgus integrāciju un ienesīgumu, kā arī Kopienas finanšu sistēmas stabilitāti un, tādējādi, pakalpojumu sniegšanas brīvību un kapitāla brīvu apriti finanšu pakalpojumu vienotajā tirgū. Šī direktīva jo īpaši attiecas uz divpusējiem finanšu nodrošinājuma līgumiem.(4) Šī direktīva pieņemta Eiropas tiesiskā reglamentējuma kontekstā, ko jo īpaši veido minētā Direktīva 98/26/EK, kā arī Eiropas Parlamenta un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/24/EK (2001. gada 4. aprīlis) par kredītiestāžu sanāciju un likvidāciju [6], Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/17/EK (2001. gada 19. marts) par apdrošināšanas sabiedrību sanāciju un likvidāciju [7] un Padomes Regula (EK) Nr. 1346/2000 (2000. gada 29. maijs) par maksātnespējas procedūrām [8]. Šī direktīva ir saskaņā ar šo līdzšinējo tiesību aktu vispārējo struktūru, un tajā paredzētie noteikumi nav pretrunā ar tiem. Būtībā šī direktīva papildina spēkā esošos tiesību aktus, risinot citus jautājumus un paplašinot tos konkrētās jomās, kas jau aplūkotas minētajos tiesību aktos.(5) Lai stiprinātu finanšu nodrošinājuma līgumu juridisko noteiktību, dalībvalstīm būtu jāgādā par to, ka šādiem līgumiem nebūtu piemērojami daži noteikumi to maksātnespējas tiesībās, jo īpaši tie, kas varētu kavēt finanšu nodrošinājuma īstenojumu vai rada neskaidrības par tādu pašreizējo metožu spēkā esamību kā divpusējs noslēguma ieskaits (close-out netting), papildu nodrošinājuma sniegšana vai nodrošinājuma aizstāšana.(6) Šī direktīva neattiecas uz tādām tiesībām kā tiesības uz restitūciju, kas rodas sakarā ar kļūdu, pārpratumu vai rīcībspējas trūkumu, kuras varētu būt kādai personai attiecībā uz finanšu nodrošinājumu un kuru pamatā nav ne finanšu nodrošinājuma līgums, ne kāds juridisks noteikums vai tiesību norma, kas saistīta ar likvidācijas procesa vai sanācijas pasākumu sākšanu vai turpināšanu.(7) Direktīvā 98/26/EK izvirzītais princips saskaņā ar finanšu instrumentiem, kas nodrošinājumam nododami ar ierakstu kontā, piemēro tās valsts likumu, kur atrodas atbilstošais reģistrs, konts vai centralizētā noguldījumu sistēma, jāpaplašina, lai aptvertu šīs direktīvas piemērojuma jomu tā, lai nodrošinātu juridisku noteiktību gadījumos, kad šādi instrumenti sniegti finanšu nodrošinājumam pārrobežu darījumos.(8) Šobrīd visas dalībvalstis atbalsta lex rei sitae principu, saskaņā ar kuru finanšu nodrošinājuma atrašanās vietas valsts likums ir noteicošais, novērtējot finanšu nodrošinājuma līguma spēkā esamību un piemērojamību attiecībā pret trešām personām. Neskarot šīs direktīvas piemērojumu tieši turētajiem vērtspapīriem, būtu jānosaka tāda nodrošinājuma atrašanās vieta, ko veido finanšu instrumenti, kas nododami ar ierakstu kontā un ko glabā, izmantojot vienu vai vairākus starpniekus. Ja nodrošinājuma ņēmējam ir nodrošinājuma līgums, kas ir spēkā un ir piemērojams saskaņā ar tās valsts tiesībām, kur tiek turēts attiecīgais konts, tad nodrošinājumu spēkā esamība attiecībā pret konkurējošām īpašuma vai cita veida tiesībām un piemērojamība būtu regulējama vienīgi saskaņā ar minētās valsts tiesībām; tas ļautu novērst juridisko nenoteiktību, kas būtu iespējama pretrunīgos gadījumos, ievērojot kādus citus neparedzētus tiesību aktus.(9) Lai ierobežotu administratīvās formalitātes, kas jāveic personām, kas izmanto finanšu nodrošinājumu, ko aptver šīs direktīvas piemērojuma joma, vienīgais spēkā esamības nosacījums, ko attiecībā uz finanšu nodrošinājumu var izvirzīt valsts tiesībās, ir tas, ka finanšu nodrošinājumu sniedz, nodod, tur, reģistrē vai citādi paredz tā, lai tas būtu nodrošinājuma ņēmēja vai tā pilnvarotās personas valdījumā vai kontrolē, neliedzot nodrošinājuma metodes, kas nodrošinājuma devējam ļauj aizstāt nodrošinājumu vai saņemt atpakaļ nodrošinājuma pārpalikumu.(10) To pašu iemeslu dēļ uz finanšu nodrošinājuma līgumu vai finanšu nodrošinājuma līgumam atbilstīga finanšu nodrošinājuma sniegšanu, spēkā esamību, noslēgšanu, piemērojamību vai pieņemamību par pierādījumu nebūtu jāattiecina nekāda formāla darbība, piemēram, kāda īpaša vai specifiska dokumenta izveidošana, reģistrēšana kādā oficiālā vai valsts iestādē vai oficiālā reģistrā, sludinājuma ievietošana avīzē, laikrakstā vai reģistrā, oficiāla vai cita veida publikācija, paziņojums valsts ierēdnim vai īpašā veidā sniegti pierādījumi par dokumenta izveidošanas dienu, attiecīgo finansiālo saistību summu vai citiem faktiem. Tomēr šai direktīvai jāsaskaņo tirgus efektivitāte un līguma pušu un trešo personu drošība, tādējādi inter alia novēršot krāpšanu. Šis līdzsvars nodrošināms ar to, ka šīs direktīvas piemērojuma joma aptver vienīgi finanšu nodrošinājuma līgumus, kas paredz jebkāda veida atsavinājumu, t.i., finanšu nodrošinājuma sniegšanu, un kam finanšu nodrošinājuma sniegšanu var apliecināt rakstiski vai ar pastāvīgu informācijas nesēju starpniecību, tādējādi nodrošinot šā nodrošinājuma izsekojamību. Šajā direktīvā par formālām darbībām neuzskata darbības, kas saskaņā ar kādas dalībvalsts tiesībām paredzētas kā nepieciešamas nosacījums, lai nodotu finanšu instrumentus vai radītu galvojuma tiesības attiecībā uz finanšu instrumentiem (izņemot ar ierakstu kontā nododamos finanšu instrumentus), piemēram, indosaments attiecībā uz ordera vērtspapīriem vai ieraksts emitenta reģistrā attiecībā uz vārda vērtspapīriem.(11) Turklāt šai direktīvai jāaizsargā tikai tādi finanšu nodrošinājuma līgumi, ko var apliecināt. Šos līgumus var apliecināt rakstiski vai kādā citā juridiski saistošā veidā saskaņā ar likumu, kas tiem piemērojams.(12) Finanšu nodrošinājumu izmantošanas vienkāršošana, pateicoties administratīvo formalitāšu ierobežojumam, veicina efektivitāti Eiropas Centrālās bankas un Ekonomikas un monetārās savienības dalībvalstu centrālo banku pārrobežu darījumos, kas vajadzīgi kopējās monetārās politikas īstenošanai. Turklāt, zināmā mērā aizsargājot finanšu nodrošinājuma līgumus pret dažām maksātnespējas tiesību normām, kopējā monetārā politika tiek stiprināta plašākā aspektā, kam atbilstoši naudas tirgus dalībnieki savā starpā līdzsvaro kopējo tirgus likviditāti, izmantojot pārrobežu darījumus, ko aptver ar nodrošinājumi.(13) Šīs direktīvas mērķis ir aizsargāt tādu finanšu nodrošinājuma līgumu spēkā esamību, kuru pamatā nodrošinājumam paredzētas skaidras naudas vai finanšu instrumentu nodošana valdījumā pilnā mērā, piemēram, liedzot iespēju "pārkvalificēt" minētos finanšu nodrošinājuma līgumus (tostarp atpirkšanas līgumus) ķīlu tiesībās.(14) Būtu jāaizsargā divpusējais noslēguma ieskaits (close-out netting) ne tikai kā izpildes mehānisms finanšu nodrošinājuma līgumiem, kas paredz īpašumtiesību nodošanu, tostarp atpirkšanas līgumiem, bet arī plašākā nozīmē, kad noslēguma ieskaits ir neatņemama finanšu nodrošinājuma līgumu daļa. Jāaizsargā pārdomāta riska vadības prakse, ko plaši izmanto finanšu tirgos, dodot dalībniekiem iespēju uz neto vērtību pamata pārvaldīt un samazināt kredītriskus, kas saistīti ar visu veidu finanšu darījumiem, kad neto kredītrisku aprēķina, apkopojot visus pašreizējos riskus, ko rada visi vēl nepabeigtie darījumi ar kādu konkrētu partneri, kam seko simetrisko posteņu ieskaits, kas ļauj iegūt vienotu kopsummu, ko tad salīdzina ar finanšu nodrošinājuma faktisko vērtību.(15) Šai direktīvai nebūtu jāskar valstu tiesībās paredzētās prasības vai ierobežojumi attiecībā uz to, kā tad, kad tiek veikts ieskaits vai pārrēķināšana, ņem vērā prasījumus un saistības, piemēram, saistībā ar to savstarpīgumu vai ar to, ka šie prasījumi un saistības noslēgtas pirms brīža, kad nodrošinājuma ņēmējs uzzinājis vai viņam būtu vajadzējis uzzināt par to, ka sākts likvidācijas process vai pieņemts sanācijas pasākums attiecībā uz nodrošinājuma devēju, (vai kādu saistošu tiesību aktu, kurā paredzēta minēto procesu sākšana).(16) Pārdomāta prakse, ko piekopj finanšu tirgos un ko atbalsta pārraudzības iestādes, un saskaņā ar kuru finanšu tirgus dalībnieki pārvalda un ierobežo savu savstarpējo kredītrisku, izmantojot papildu finanšu nodrošinājuma (top-up collateral) mehānismus, kur kredītrisks un finanšu nodrošinājums tiek novērtēts, pamatojoties uz to tirgus vērtību (mark to market), un kreditors tad var prasīt papildu finanšu nodrošinājumu vai finanšu nodrošinājuma varbūtēja pārpalikuma kompensēšanu, būtu jāaizsargā pret atsevišķiem automātiskas spēkā neesamības noteikumiem. Tas pats attiecas uz iespēju finanšu nodrošinājumam paredzētus aktīvus aizstāt ar līdzvērtīgiem aktīviem. Vienīgais mērķis ir gādāt par to, lai nevarētu apšaubīt papildu finanšu nodrošinājumu vai nodrošinājuma aizstāšanu tikai tāpēc, ka attiecīgās finansiālās saistības pastāvējušas pirms finanšu nodrošinājuma paredzēšanas, vai tāpēc, ka finanšu nodrošinājums paredzēts noteiktā laikposmā. Tomēr tas neskar iespēju saskaņā ar valsts tiesību aktiem pārbaudīt finanšu nodrošinājuma līgumu un sākotnējā finanšu nodrošinājuma sniegšanu, papildu finanšu nodrošinājuma sniegšanu vai finanšu nodrošinājuma aizstāšanu, piemēram, tad, kad tas darīts ar nolūku, lai kaitētu citiem kreditoriem (tas inter alia attiecas uz darbībām, kuru pamatā ir krāpšana, vai līdzīgas normas spēkā neesamības jomā, ko var piemērot noteiktā periodā).(17) Šī direktīva paredz ātras un neformālas izpildes procedūras, lai pasargātu finansiālo stabilitāti un ierobežotu domino efektu gadījumā, kad kāda finanšu nodrošinājuma līguma puse nepilda savus pienākumus. Tomēr šajā direktīvā iepriekš minētie mērķi ir saskaņoti ar nodrošinājuma devēja un trešo personu aizsardzību, viennozīmīgi apstiprinot dalībvalstu iespēju saglabāt vai ieviest savas valsts tiesību aktos a posteriori kontroles mehānismu, ko tiesas var īstenot saistībā ar finanšu nodrošinājuma izpildi vai novērtēšanu un attiecīgo finansiālo saistību aprēķinu. Šādam kontroles mehānismam jāsniedz tiesu iestādēm iespēja pārliecināties, vai finanšu nodrošinājuma izpilde vai novērtēšana ir veikta parastos komerciālos apstākļos.(18) Būtu jābūt iespējai sniegt nodrošinājumu skaidras naudas veidā saskaņā ar sistēmām attiecībā uz īpašumtiesību nodošanu un galvojumu sniegšanu, ko attiecīgi aizsargā tas, ka ieskaita mehānismus vai skaidras naudas ieķīlāšanas režīmu atzīst. Par "skaidru naudu" saukti noguldījumi kontā vai tamlīdzīgi noguldījumi, piemēram, termiņnoguldījumi vai noguldījumi naudas tirgū, tādējādi viennozīmīgi izslēdzot banknotes.(19) Šajā direktīvā paredzētas "izmantojuma tiesības" attiecībā uz finanšu nodrošinājuma līgumiem, kur paredzēts nodrošinājums, kas sekmēs finanšu tirgu likviditāti, pateicoties nodrošinājumam paredzētu vērtspapīru atkārtotam izmantojumam. Šīm izmantojuma tiesībām tomēr nebūtu jāskar attiecīgās valsts tiesību akti par aktīvu nošķiršanu un vienlīdzīgu attieksmi pret kreditoriem.(20) Šī direktīva neskar to, kā darbojas nodrošinājumam paredzētu vērtspapīru tādi līgumā noteikti nosacījumi kā tiesības un saistības un citi emisijas noteikumos iekļauti nosacījumi, un visas pārējās tiesības un saistības un nosacījumi, kas piemērojami attiecībās starp šādu instrumentu emitentiem un turētājiem, un kādas ir to sekas.(21) Šī direktīva atbilst pamattiesībām un jo īpaši principiem, kas izvirzīti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā.(22) Sakarā ar to, ka paredzētās darbības mērķi, tas ir, izveidot minimālu režīmu attiecībā uz finanšu nodrošinājumu izmantošanu, dalībvalstis nevar pienācīgi sasniegt un minētās rīcības mēroga un seku dēļ šo mērķi labāk var sasniegt Kopienas līmenī, Kopiena var noteikt pasākumus saskaņā ar subsidiaritātes principu, kā noteikts Līguma 5. pantā. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šī direktīva nepārsniedz to, kas ir vajadzīgs šā mērķa sasniegšanai,IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsPriekšmets un piemērojuma joma1. Šī direktīva nosaka Kopienas režīmu, kas piemērojams tādiem līgumiem par nodrošinājumu skaidras naudas vai finanšu instrumentu veidā, še turpmāk saukti par "finanšu nodrošinājuma līgumiem", kuri atbilst 2. un 5. punktā noteiktajām prasībām, un finanšu nodrošinājumiem atbilstoši 4. un 5. punktā paredzētajiem noteikumiem.2. Nodrošinājuma ņēmējam un nodrošinājuma devējam jāpieder pie kādas no šādām kategorijām:a) valsts iestāde (izņemot valsts nodrošinātus uzņēmumus, ja vien tie nav attiecināmi uz b) līdz e) apakšpunktu), tostarp:i) dalībvalstu valsts sektora struktūras, kam uzticēta valsts parāda pārvaldība vai kas darbojas šajā jomā; unii) dalībvalstu valsts sektora struktūras, kas var turēt klientu kontus;b) centrālā banka, Eiropas Centrālā banka, Starptautisko norēķinu banka, daudzpusējas attīstības banka atbilstoši definīcijai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2000/12/EK (2000. gada 20. marts) par kredītiestāžu darbības sākšanu un veikšanu [9] 1. panta 19. punktā, Starptautiskais valūtas fonds un Eiropas Investīciju banka;c) finanšu iestāde, uz ko attiecas konsultatīva uzraudzība, tostarp:i) kredītiestāde, kas atbilst definīcijai Direktīvas 2000/12/EK 1. panta 1. punktā, tostarp minētās direktīvas 2. panta 3. punktā uzskaitītās iestādes;ii) ieguldījumu sabiedrība, kas atbilst definīcijai Padomes Direktīvas 93/22/EEK (1993. gada 10. maijs) par ieguldījumu pakalpojumiem vērtspapīru jomā [10] 1. panta 2. punktā;iii) finanšu iestāde, kas atbilst Direktīvas 2000/12/EK 1. panta 5. punkta definīcijai;iv) apdrošināšanas sabiedrība, kas atbilst definīcijai Padomes Direktīvas 92/49/EEK (1992. gada 18. jūnijs) par normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu attiecībā uz tiešo apdrošināšanu, kas nav dzīvības apdrošināšana [11] 1. panta a) apakšpunktā, un dzīvības apdrošināšanas sabiedrība, kas atbilst definīcijai Padomes Direktīvas 92/96/EEK (1992. gada 10. novembris) par normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu attiecībā uz tiešo dzīvības apdrošināšanu [12] 1. panta a) apakšpunktā;v) pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmums (PVKIU), kas atbilst definīcijai Padomes Direktīvas 85/611/EEK (1985. gada 20. decembris) par normatīvo un administratīvo aktu koordināciju attiecībā uz pārvedamu vērtspapīru kolektīvu ieguldījumu uzņēmumiem (PVKIU) [13] 1. panta 2. punktā;vi) pārvaldības sabiedrība, kas atbilst definīcijai Direktīvas 85/611/EEK 1.a panta 2. punktā;d) galvenais darījumu starpnieks, norēķinu iestāde vai ieskaita iestāde, kas attiecīgi atbilst Direktīvas 98/26/EK 2. panta c), d) un e) apakšpunkta definīcijām, tostarp līdzīgas iestādes, kuru darbību regulē valsts tiesību akti, kas darbojas standartizētu termiņdarījumu, iespēju līgumu un atvasinātu instrumentu tirgos, uz kuriem nav attiecināma minētā direktīva, un persona, izņemot fiziskās personas, kas kā pilnvarotais vai pārstāvis darbojas vienas vai vairāku citu personu, tostarp obligāciju īpašnieku vai cita veida parāda vērtspapīru īpašnieku, vai jebkuras a) līdz d) apakšpunktā minētās iestādes, vārdā;e) persona, izņemot fiziskās personas, tostarp neinkorporēta sabiedrība un personālsabiedrība (partnership), ja otra puse ir iestāde, kas atbilst a) līdz d) apakšpunkta definīcijām.3. Dalībvalstis var noteikt, ka šīs direktīvas darbības jomā neietilpst finanšu nodrošinājuma līgumi, kur viena puse ir 2. punkta e) apakšpunktā minētā persona.Ja dalībvalstis izmanto šādu iespēju, tās informē Komisiju, kura savukārt informē pārējās dalībvalstis.4. a) Finanšu nodrošinājumu obligāti veido skaidra nauda vai finanšu instrumenti.b) Dalībvalstis var noteikt, ka šīs direktīvas darbības jomā neietilpst nodrošinājumi, ko veido nodrošinājuma devēja paša akcijas, akcijas saistītos uzņēmumos atbilstīgi Padomes Septītajai direktīvai 83/349/EEK (1983. gada 13. jūnijs), kas attiecas uz konsolidētajiem pārskatiem [14] un akcijas tādos uzņēmumos, kuru vienīgais uzdevums ir turēt īpašumā nodrošinājuma devēja uzņēmējdarbības veikšanai vajadzīgos ražošanas pamatlīdzekļus vai nekustamo īpašumu.5. Šo direktīvu piemēro, tiklīdz finanšu nodrošinājums ir paredzēts un to var apliecināt ar rakstisku dokumentu.Izmantojot šo rakstisku dokumentu, kas apliecina to, ka finanšu instrumenti vai skaidra nauda paredzēta nodrošinājumam, ir jābūt identificējamam finanšu nodrošinājumam, uz kuru tas attiecas. Šim nolūkam pietiekami pierādīt, ka nodrošinājums tādu finanšu instrumentu veidā, kuri pārvedami ar ierakstu kontā, ir kreditēts attiecīgajā kontā vai veido tajā kredītu un ka nodrošinājums skaidras naudas veidā ir kreditēts paredzētajā kontā vai veido tajā kredītu.Šo direktīvu piemēro finanšu nodrošinājuma līgumiem, ja konkrēto līgumu var apliecināt rakstiski vai citiem juridiski līdzvērtīgiem līdzekļiem.2. pantsDefinīcijas1. Šajā direktīvāa) "finanšu nodrošinājuma līgums" ir līgums par finanšu nodrošinājumu īpašumtiesību nodošanas veidā vai līgums par finanšu nodrošinājumu galvojuma veidā, neatkarīgi no tā, vai uz to attiecas kāds vispārējs nolīgums (master agreement) vai vispārēji noteikumi vai nosacījumi;b) "līgums par finanšu nodrošinājumu īpašumtiesību nodošanas veidā" ir kāds līgums, ieskaitot atpirkšanas līgumus, saskaņā ar kuru nodrošinājuma devējs nodod nodrošinājuma ņēmējam visas īpašumtiesības uz nodrošinājumam paredzētajiem finanšu instrumentiem vai skaidro naudu, lai nodrošinātu vai citādi garantētu attiecīgo finansiālo saistību izpildi;c) "līgums par finanšu nodrošinājumu galvojuma veidā" ir kāds līgums, saskaņā ar kuru nodrošinājuma devējs nodod nodrošinājuma ņēmējam vai par labu tam nodrošinājumam paredzēto skaidro naudu vai finanšu instrumentus un saglabā visas īpašumtiesības uz šiem aktīviem, kad tiek nodibinātas attiecīgās galvojuma tiesības;d) "skaidra nauda" ir naudas līdzekļi, kas jebkurā valūtā kreditēti kādā kontā vai līdzvērtīgi prasījumi, kas dod tiesības uz naudas atmaksu, piemēram, noguldījumi naudas tirgū;e) "finanšu instrumenti" ir sabiedrību akcijas un citi vērtspapīri, kas līdzvērtīgi sabiedrību akcijām, kā arī obligācijas un citi parāda instrumenti, kas ir tirgojami kapitāla tirgū, un visi citi vērtspapīri, ko parasti tirgo un kas dod tiesības iegūt šādas akcijas, obligācijas vai citus vērtspapīrus parakstīšanas, iegādes vai apmaiņas ceļā, vai kas dod tiesības saņemt skaidras naudas izmaksu (izņemot maksāšanas instrumentus), tostarp kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu sertifikāti, naudas tirgus instrumenti, kā arī prasījumi, kas attiecas uz kādu no iepriekšminētajiem instrumentiem, un tiesības uz kādu no šiem instrumentiem vai attiecībā uz kādu no tiem;f) "attiecīgās finansiālās saistības" ir saistības, ko nodrošina ar finanšu nodrošinājuma līgumu un kas dod tiesības saņemt skaidras naudas izmaksu un/vai finanšu instrumentu saņemšanu.Attiecīgās finansiālās saistības pilnīgi vai daļēji var būti) pašreizējās saistības, neatkarīgi no tā, vai uz tām attiecas kāds noteikums vai nosacījums, kā arī turpmākās saistības (tostarp arī saistības, kas izriet no vispārēja nolīguma vai līdzīgiem noteikumiem);ii) saistības, kas kādai citai personai (nevis nodrošinājuma devējam) ir pret nodrošinājuma ņēmēju; vaiiii) kādas noteiktas kategorijas vai veida neregulāras saistības;g) "nodrošinājums tādu finanšu instrumentu veidā, kuri pārvedami ar ierakstu kontā" ir finanšu instrumenti, ko nodod saskaņā ar finanšu nodrošinājuma līgumu un uz kuriem īpašumtiesības apliecinātas ar ierakstiem reģistrā vai kontā, ko tur starpnieks vai kas tiek turēts tā vārdā;h) "attiecīgais konts" saistībā ar nodrošinājumu tādu finanšu instrumentu veidā, kuri pārvedami ar ierakstu kontā, atbilstīgi finanšu nodrošinājuma līgumam, ir reģistrs vai konts — ko var turēt nodrošinājuma ņēmējs — kurā veic ierakstus, saskaņā ar kuriem finanšu instrumenti kā nodrošinājums tiek nodoti nodrošinājuma ņēmējam;i) "līdzvērtīgs nodrošinājums":i) saistībā ar skaidru naudu — tādas pašas summas maksājums vienā un tajā pašā valūtā;ii) saistībā ar finanšu instrumentiem — viena un tā paša emitenta vai parādnieka finanšu instrumenti, kas pieder tam pašam izlaidumam vai kategorijai un kam ir tāda pati vienā un tajā pašā valūtā izteikta nominālvērtība un apraksts, vai — gadījumā, kad finanšu nodrošinājuma līgums paredz citu aktīvu nodošanu atsevišķos gadījumos, kas ir saistīti ar finanšu instrumentiem, kas sniegti kā finanšu nodrošinājums, vai skar šādus instrumentus — šie citi aktīvi;j) "likvidācijas process" ir kopīgs process, kurā tiek realizēti aktīvi un attiecīgie ieņēmumi pēc vajadzības sadalīti starp kreditoriem, akcionāriem vai dalībniekiem un kurš paredz administratīvas vai tiesu iestādes iejaukšanos, ieskaitot gadījumus, kad šis kopīgais process tiek izbeigts ar mierizlīgumu vai kādu līdzīgu pasākumu, neatkarīgi no tā, vai tā pamatā ir vai nav maksātnespēja un vai tas ir brīvprātīgs vai obligāts;k) "sanācijas pasākumi" ir pasākumi, kas paredz administratīvo vai tiesu iestāžu iejaukšanos un ir paredzēti tam, lai saglabātu vai atjaunotu finansiālo stāvokli, un kas skar trešo personu iepriekš spēkā esošās tiesības, ieskaitot jo īpaši pasākumus attiecībā uz maksājumu pārtraukšanu, izpildes pasākumu apturēšanu vai prasību samazināšanu;l) "izpildes notikums" ir līguma pārkāpums vai kāds cits līdzīgs notikums pušu starpā, kam īstenojoties saskaņā ar finanšu nodrošinājuma līgumu vai tiesību normām nodrošinājuma ņēmējs ir tiesīgs realizēt vai pārņemt finanšu nodrošinājumu vai stājas spēkā noslēguma ieskaita noteikums;m) "izmantojuma tiesības" ir nodrošinājuma ņēmēja tiesības kā īpašniekam izmantot un atsavināt finanšu nodrošinājumu, kas sniegts saskaņā ar noteikumiem līgumā par finanšu nodrošinājumu galvojuma veidā;n) "noslēguma ieskaita noteikums" ir noteikums kādā finanšu nodrošinājuma līgumā vai kādā līgumā, kur ietilpst finanšu nodrošinājuma līgums, vai gadījumā, kad šāda veida noteikumu nav, jebkura tiesību aktu norma, atbilstīgi kam, īstenojoties izpildes notikumam, vai nu ar pārrēķinu, vai arī ar ieskaitu, vai citādi ir šādi iznākumi:i) pušu saistību izpildi paātrina, paredzot to tūlītēju izpildi; tās tiek izteiktas vienā saistībā samaksāt summu, kas atbilst minēto saistību tā brīža novērtētajai vērtībai, vai anulētas un aizstātas ar saistību samaksāt iepriekš minēto summu; un/vaiii) tiek izveidots pārskats par summām, kas pusēm ir savstarpēji jāmaksā saskaņā ar šīm saistībām, un tā puse, kuras parāds ir lielāks, samaksā otrai pusei neto saldo summu.2. Šajā direktīvā norādes uz kādu "noteiktu" finanšu nodrošinājuma vai kāda finanšu nodrošinājuma "sniegšanu" nozīmē tā nodošanu, pārvedumu, turēšanu, reģistrēšanu vai citādas darbības, pateicoties kurām šis finanšu nodrošinājums nonāk nodrošinājuma ņēmēja vai tā pilnvarotās personas valdījumā vai kontrolē. Nodrošinājuma devēja tiesības uz finanšu nodrošinājuma aizstāšanu vai uz tā atlikuma saņemšanu atpakaļ neskar finanšu nodrošinājumu, kas sniegts par labu nodrošinājuma ņēmējam atbilstoši šīs direktīvas noteikumiem.3. Šajā direktīvā norādes uz jēdzienu "rakstiski" nozīmē arī elektroniskos dokumentus un citus pastāvīgus informācijas nesējus.3. pantsFormālās prasības1. Dalībvalstis nosaka, ka finanšu nodrošinājuma līguma izveide, spēkā esamība, noslēgšana, piemērojamība vai pieņemamība par pierādījumu vai finanšu nodrošinājuma sniegšana saskaņā ar finanšu nodrošinājuma līgumu nav atkarīga no kādas formālas darbības.2. Šā panta 1. punkts neskar šīs direktīvas piemērošanu no brīža, kad tiek sniegts finanšu nodrošinājums, un ar noteikumu, ka šo sniegšanu var apliecināt rakstiski un ka finanšu nodrošinājuma līgumu var apliecināt rakstiski vai juridiski līdzvērtīgā veidā.4. pantsFinanšu nodrošinājuma līgumu izpilde1. Dalībvalstis nodrošina, ka — īstenojoties nodrošinājuma izpildes notikumam — nodrošinājuma ņēmējs var realizēt jebkuru finanšu nodrošinājumu, kas sniegts saskaņā ar finanšu nodrošinājuma līgumu, atbilstoši vienam no turpmāk norādītajiem darbības aprakstiem un noteikumiem minētajā līgumā:a) finanšu instrumentus — pārdodot vai citādi atsavinot tos, kā arī ieskaitā vai izmantojot attiecīgo saistību dzēšanai;b) skaidru naudu — attiecīgo summu izmantojot ieskaitā vai attiecīgo saistību dzēšanai.2. Citāda atsavināšana ir iespējama vienīgi tad, ja:a) puses par to vienojušās, noslēdzot līgumu par finanšu nodrošinājumu galvojuma veidā; unb) puses, noslēdzot līgumu par finanšu nodrošinājumu galvojuma veidā, ir vienojušās par finanšu instrumentu novērtēšanu.3. Dalībvalstīm, kas nepieļauj atsavināšanu 2002. gada 27. jūnijā, nav pienākuma to atzīt.Dalībvalstis, kas izmanto šādu iespēju, informē Komisiju, kura par to informē pārējās dalībvalstis.4. Uz darbībām finanšu nodrošinājuma īstenošanai, kas paredzētas 1. punktā, ievērojot noteikumus, par ko panākta vienošanās līgumā par finanšu nodrošinājumu galvojuma veidā, neattiecas pienākums:a) iepriekš paziņot par nodomu realizēt nodrošinājumu;b) gādāt par to, lai īstenošanas noteikumus būtu apstiprinājusi tiesa, valsts amatpersona vai cita persona;c) gādāt par to, lai īstenošana tiktu veikta publiskā izsolē vai kādā citā noteiktā veidā; vaid) gādāt par to, lai būtu pagājis kāds papildu laikposms.5. Dalībvalstis nodrošina, lai finanšu nodrošinājuma līgums varētu stāties spēkā saskaņā ar tā noteikumiem neatkarīgi no tā, vai pret nodrošinājuma devēju vai nodrošinājuma ņēmēju ir sākts vai tiek turpināts likvidācijas process vai sanācijas pasākumi.6. Šis pants un 5., 6. un 7. pants neskar attiecīgās valsts tiesību aktos paredzētu prasību attiecībā uz to, ka finanšu nodrošinājumam paredzētu finanšu instrumentu realizēšanu vai novērtēšanu, kā arī attiecīgo finansiālo saistību aprēķināšanu veic atbilstoši parastiem tirdzniecības apstākļiem.5. pantsTiesības lietot finanšu nodrošinājumu atbilstīgi līgumam par finanšu nodrošinājumu galvojuma veidā1. Ciktāl līgumā par finanšu nodrošinājumu galvojuma veidā tas ir paredzēts, dalībvalstis nodrošina, lai nodrošinājuma ņēmējs būtu tiesīgs īstenot lietojuma tiesības attiecībā uz finanšu instrumentiem, kas nodoti saskaņā ar līgumu par finanšu nodrošinājumu galvojuma veidā.2. Kad nodrošinājuma ņēmējs īsteno savas lietojuma tiesības, viņš uzņemas saistību nodot līdzvērtīgu nodrošinājumu, lai aizstātu sākotnēji nodrošinājumam paredzētos finanšu instrumentus vēlākais dienā, kas paredzēta attiecīgo finansiālo saistību izpildei, uz kurām attiecas līgums par finanšu nodrošinājumu galvojuma veidā.Vai arī dienā, kas paredzēta segto finansiālo saistību izpildei, nodrošinājuma ņēmējs vai nu nodod līdzvērtīgu nodrošinājumu, vai arī, ciktāl tas pieļauts noteikumos, kas paredzēti līgumā par finanšu nodrošinājumu galvojuma veidā, to izmanto ieskaitā vai nodrošināto saistību dzēšanai.3. Uz finanšu instrumentiem, kas nodoti, piemērojot 2. punkta pirmo daļu, attiecas tas pats līgums par finanšu nodrošinājumu galvojuma veidā, kas attiecas uz sākotnēji finanšu nodrošinājumam paredzētajiem finanšu instrumentiem, un uzskata, ka tie sniegti saskaņā ar līgumu par finanšu nodrošinājumu galvojuma veidā tajā pašā laikā, kad vispirms tika sniegts sākotnējais finanšu nodrošinājums.4. Dalībvalstis nodrošina, lai tas, ka nodrošinājuma ņēmējs izmanto finanšu nodrošinājumu atbilstīgi šim pantam, nepadarītu par spēkā neesošām vai neīstenojamām nodrošinājuma ņēmēja tiesības, ko paredz līgums par finanšu nodrošinājumu galvojuma veidā un kas attiecas uz finanšu nodrošinājumu, kuru nodrošinājuma ņēmējs nodevis, piemērojot 2. punkta pirmo daļu.5. Ja nodrošinājuma izpildes notikums īstenojas tad, kad 2. punkta pirmajā daļā paredzēta saistība vēl nav nokārtota, tad uz minēto saistību var attiecināt noteikumu par gala ieskaitu.6. pantsTādu finanšu nodrošinājuma līgumu atzīšana, kur paredzēta īpašumtiesību nodošana1. Dalībvalstis gādā par to, lai līgumi par finanšu nodrošinājumu īpašumtiesību nodošanas veidā darbotos saskaņā ar tajos paredzētajiem noteikumiem.2. Ja notikums, kas nosaka nodrošinājuma izpildi, īstenojas, pirms nodrošinājuma ņēmējs izpildījis pienākumu nodot līdzvērtīgu nodrošinājumu saskaņā ar līgumu par finanšu nodrošinājumu īpašumtiesību nodošanas veidā, tad uz minēto pienākumu var attiecināt noslēguma ieskaita noteikumu.7. pantsGala ieskaita noteikuma atzīšana1. Dalībvalstis gādā par to, lai gala ieskaita noteikums varētu tikt īstenots tā, kā tajā paredzēts,a) neatkarīgi no tā, vai ir sākts vai tiek turpināts likvidācijas process vai sanācijas pasākumi pret nodrošinājuma devēju un/vai nodrošinājuma ņēmēju; un/vaib) neatkarīgi no jebkādas cesijas, tiesu iestāžu uzlikta vai citāda apgrūtinājuma vai citādas atsavināšanas, kas attiecas uz konkrētajām tiesībām vai ir saistībā ar tām.2. Dalībvalstis nodrošina, lai uz gala ieskaita noteikuma izpildi neattiektos neviena no 4. panta 4. punktā minētajām prasībām, ja vien puses nav vienojušās citādi.8. pantsDažu maksātnespējas normu nepiemērošana1. Dalībvalstis gādā par to, lai finanšu nodrošinājuma līgumu, kā arī finanšu nodrošinājumu saskaņā ar šādu līgumu nevarētu pasludināt par spēkā neesošu vai spēku zaudējušu vai anulētu tikai tāpēc, ka finanšu nodrošinājuma līgums ir stājies spēkā vai finanšu nodrošinājums ir sniegts:a) likvidācijas procesa vai sanācijas pasākumu sākšanas dienā, tomēr pirms rīkojuma vai sprieduma pasludināšanas šajā sakarā; vaib) kādā laikposmā, kas noteikts pirms šāda procesa vai pasākumu sākšanas un definēts, atsaucoties uz šo sākšanu vai pieņemšanu vai uz rīkojuma vai sprieduma paziņošanu, vai uz kādu citu darbību, kas veikta vai īstenojusies iepriekšminētā procesa vai pasākumu gaitā.2. Dalībvalstis gādā par to, lai gadījumā, kad finanšu nodrošinājuma līgums noslēgts likvidācijas procesa vai sanācijas pasākumu sākšanas dienā, bet pēc sākšanas brīža, vai šajā laikā stājusies spēkā kāda finansiāla saistība vai finanšu nodrošinājumam paredzēta skaidra nauda vai finanšu instrumenti, tam būtu tiesisks spēks un tas būtu saistošs trešām personām, ja nodrošinājuma ņēmējs var pierādīt, ka nav zinājis un nav varējis zināt par šāda procesa vai pasākumu sākšanu.3. Ja finanšu nodrošinājuma līgumā paredzētasa) saistības finanšu nodrošinājumam vai papildu finanšu nodrošinājumam sniegt skaidru naudu vai finanšu instrumentus, lai tiktu ņemtas vērā izmaiņas finanšu nodrošinājuma vērtībā vai attiecīgo finansiālo saistību summā; vaib) tiesības paņemt atpakaļ finanšu nodrošinājumu atbilstīgi aizstāšanas vai apmaiņas tiesībām, sniedzot līdzvērtīgu finanšu nodrošinājumu,dalībvalstis gādā par to, lai finanšu nodrošinājumu, papildu finanšu nodrošinājumu vai finanšu nodrošinājuma aizstāšanu vai aizvietojumu saskaņā ar šādām saistībām vai šādām tiesībām, neuzskatītu par spēkā neesošu vai anulējamu vienīgi tāpēc,i) ka tas tika sniegts likvidācijas procesa vai sanācijas pasākumu sākšanas dienā, tomēr pirms paziņots rīkojums vai spriedums šajā sakarā, vai kādā laikposmā, kas noteikts iepriekš un definēts sakarā ar šāda procesa vai pasākumu sākšanu vai sakarā ar rīkojumu vai spriedumu, vai kādu vēl citu darbību vai notikumu, kas īstenojies šā procesa vai pasākumu gaitā; un/vaiii) ka nodrošinātās finansiālās saistības ir radušās pirms dienas, kad finanšu nodrošinājumam vai papildu finanšu nodrošinājumam tika paredzēta skaidra nauda vai finanšu instrumenti, atbilstīgi aizstāšanas tiesībām vai apmaiņas tiesībām.4. Neskarot 1., 2. un 3. punktu, šī direktīva neietekmē valstu tiesību aktu vispārējos noteikumus maksātnespējas jomā attiecībā uz tādu darījumu spēkā neesamību, kas noslēgti noteiktā laikposmā, kurš paredzēts 1. punkta b) apakšpunktā un 3. punkta i) daļā.9. pantsJurisdikcijas kolīzija1. Visi jautājumi attiecībā uz kādu no šā panta 2. punktā uzskaitītajiem elementiem, kas rodas sakarā ar kādu nodrošinājumu tādu finanšu instrumentu veidā, kuri pārvedami ar ierakstu kontā, risināmi saskaņā ar tās valsts tiesību aktiem, kurā atrodas attiecīgais konts. Atsauce uz attiecīgās valsts tiesību aktiem norāda uz šīs valsts nacionālajām tiesībām, neņemot vērā nekādas normas, kas paredz, ka attiecīgais jautājums risināms saskaņā ar citas valsts tiesību aktiem.2. Šā panta 1. punktā paredzētie elementi ir šādi:a) tiesiskais raksturs un piederība attiecībā uz nodrošinājumu tādu finanšu instrumentu veidā, kuri pārvedami ar ierakstu kontā;b) prasības, kas nosaka, kā jāslēdz līgums par finanšu nodrošinājumu tādu finanšu instrumentu veidā, kuri pārvedami ar ierakstu kontā, un kā jānosaka nodrošinājums tādu finanšu instrumentu veidā, kuri pārvedami ar ierakstu kontā saskaņā ar šādu līgumu, un, kopumā ņemot, kā ir jāveic formalitātes, kas ir vajadzīgas, lai šāds līgums un šāda nodrošinājuma sniegšana būtu spēkā attiecībā pret trešām personām;c) zināšanas attiecībā uz to, vai kādas personas īpašumtiesības uz šādiem ar ierakstu kontā pārvedamiem finanšu instrumentiem nav otršķirīgas, ievērojot konkurējošas īpašumtiesības vai citas tiesības, vai tām pakārtotas tiesības, vai ir notikusi labticīga iegūšana;d) formalitātes, kas ir vajadzīgas, lai realizētu nodrošinājumu ar ierakstu kontā pārvedamu finanšu instrumentu veidā pēc nodrošinājuma izpildes notikuma īstenošanās.10. pantsKomisijas ziņojumsVēlākais 2006. gada 27. decembrī Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par šīs direktīvas piemērošanu, jo īpaši par 1. panta 3. punkta, 4. panta 3. punkta un 5. panta piemērošanu, vajadzības gadījumā pievienojot priekšlikumus par tās pārskatīšanu.11. pantsĪstenošanaDalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai vēlākais līdz 2003. gada 27. decembrim nodrošinātu atbilstību šai direktīvai. Par to dalībvalstis nekavējoties informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem minētos aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.12. pantsStāšanās spēkāŠī direktīva stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.13. pantsAdresātiŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2002. gada 6. jūnijāEiropas Parlamenta vārdā —priekšsēdētājsP. CoxPadomes vārdā —priekšsēdētājaA. M. Birulés Y Bertrán[1] OV C 180 E, 26.6.2001., 312. lpp.[2] OV C 196, 12.7.2001., 10. lpp.[3] OV C 48, 21.2.2002., 1. lpp.[4] Eiropas Parlamenta 2001. gada 13. decembra atzinums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts), Padomes 2002. gada 5. marta kopējā nostāja (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēta) un Eiropas Parlamenta 2002. gada 15. maija lēmums.[5] OV L 166, 11.6.1998., 45. lpp.[6] OV L 125, 5.5.2001., 15. lpp.[7] OV L 110, 20.4.2001., 28. lpp.[8] OV L 160, 30.6.2000., 1. lpp.[9] OV L 126, 26.5.2000., 1. lpp. Direktīva grozīta ar Direktīvu 2000/28/EK (OV L 275, 27.10.2000., 37. lpp.).[10] OV L 141, 11.6.1993., 27. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/64/EK (OV L 290, 17.11.2000., 27. lpp.).[11] OV L 228, 11.8.1992., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/64/EK.[12] OV L 360, 9.12.1992., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/64/EK.[13] OV L 375, 31.12.1985., 3. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/108/EK (OV L 41, 13.2.2002., 35. lpp.).[14] OV L 193, 18.7.1983., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/65/EK (OV L 283, 27.10.2001., 28. lpp.).--------------------------------------------------