title: Komisijas Direktīva 2008/44/EK ( 2008. gada 4. aprīlis), ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK, iekļaujot kā darbīgās vielas bentiavalikarbu, boskalīdu, karvonu, fluoksastrobīnu, Paecilomyces lilacinus un protiokonazolu (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               5.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 94/13

      KOMISIJAS DIREKTĪVA 2008/44/EK
   (2008. gada 4. aprīlis),
   ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK, iekļaujot kā darbīgās vielas bentiavalikarbu, boskalīdu, karvonu, fluoksastrobīnu, Paecilomyces lilacinus un protiokonazolu
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīvu 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (1) un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Saskaņā ar Direktīvas 91/414/EEK 6. panta 2. punktu Beļģija 2002. gada 19. aprīlī saņēma Kumiai Chemicals Industry Co Ltd iesniegumu par darbīgās vielas bentiavalikarba iekļaušanu Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā. Ar Komisijas Lēmumu 2003/35/EK (2) tika apstiprināts, ka dokumentācija ir pilnīga, t.i., to var uzskatīt par atbilstošu Direktīvas 91/414/EEK II un III pielikuma prasībām attiecībā uz datiem un informāciju.

               (2)

               Saskaņā ar Direktīvas 91/414/EEK 6. panta 2. punktu Vācija 2001. gada 26. aprīlī saņēma pieteikumu no BASF AG par darbīgās vielas boskalīda iekļaušanu Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā. Ar Komisijas Lēmumu 2002/268/EK (3) tika apstiprināts, ka dokumentācija ir pilnīga, t.i., to var uzskatīt par atbilstošu Direktīvas 91/414/EEK II un III pielikuma prasībām attiecībā uz datiem un informāciju.

               (3)

               Saskaņā ar Direktīvas 91/414/EEK 6. panta 2. punktu Nīderlande 1997. gada 26. martā saņēma pieteikumu no Luxan B.V. par darbīgās vielas karvona iekļaušanu Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā. Ar Komisijas Lēmumu 1999/610/EK (4) tika apstiprināts, ka dokumentācija ir pilnīga, t.i., to var uzskatīt par atbilstošu Direktīvas 91/414/EEK II un III pielikuma prasībām attiecībā uz datiem un informāciju.

               (4)

               Saskaņā ar Direktīvas 91/414/EEK 6. panta 2. punktu Apvienotā Karaliste 2002. gada 25. martā saņēma pieteikumu no Bayer AG par darbīgās vielas fluoksastrobīna iekļaušanu Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā. Ar Lēmumu 2003/35/EK tika apstiprināts, ka dokumentācija ir pilnīga, t.i., to var uzskatīt par atbilstošu Direktīvas 91/414/EEK II un III pielikuma prasībām attiecībā uz datiem un informāciju.

               (5)

               Saskaņā ar Direktīvas 91/414/EEK 6. panta 2. punktu Beļģija 2002. gada 15. septembrī saņēma pieteikumu no Prophyta par darbīgās vielas Paecilomyces lilacinus celma 251 (tupmāk tekstā – Paecilomyces lilacinus) iekļaušanu Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā. Ar Komisijas Lēmumu 2003/305/EK (5) tika apstiprināts, ka dokumentācija ir pilnīga, t.i., to var uzskatīt par atbilstošu Direktīvas 91/414/EEK II un III pielikuma prasībām attiecībā uz datiem un informāciju.

               (6)

               Saskaņā ar Direktīvas 91/414/EEK 6. panta 2. punktu Apvienotā Karaliste 2002. gada 25. martā saņēma pieteikumu no Bayer CropScience par darbīgās vielas protiokonazola iekļaušanu Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā. Ar Komisijas Lēmumu 2003/35/EK tika apstiprināts, ka dokumentācija ir pilnīga, t.i., to var uzskatīt par atbilstošu Direktīvas 91/414/EEK II un III pielikuma prasībām attiecībā uz datiem un informāciju.

               (7)

               Šo darbīgo vielu iedarbība uz cilvēku veselību un uz vidi ir novērtēta attiecībā uz pieteikumu iesniedzēju piedāvātajiem lietošanas veidiem saskaņā ar Direktīvas 91/414/EEK 6. panta 2. un 4. punkta noteikumiem. Izraudzītās ziņotājas dalībvalstis iesniedza Komisijai novērtējuma ziņojuma projektu 2004. gada 13. aprīlī (par bentiavalikarbu), 2002. gada 22. novembrī (par boskalīdu), 2000. gada 16. oktobrī (par karvonu), 2003. gada 2. septembrī (par fluoksastrobīnu), 2004. gada 3. novembrī (par Paecilomyces lilacinus) un 2004. gada 18. oktobrī (par protiokonazolu).

               (8)

               Dalībvalstis un EPNI novērtēšanas darba grupā pārskatīja novērtējuma ziņojumus un iesniedza tos Komisijai kā EPNI zinātniskos ziņojumus par fluoksastrobīnu (6) un Paecilomyces lilacinus
                   (7)2007. gada 15. jūnijā un par bentiavalikarbu (8) un protiokonazolu (9). 12. jūlijā. Minētos ziņojumus un novērtējuma ziņojumu projektus dalībvalstis un Komisija pārskatīja Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgajā komitejā, un pārskatu pabeidza 2008. gada 22. janvārī Komisijas pārskata ziņojumu veidā par bentiavalikarbu, boskalīdu, karvonu, fluoksastrobīnu, Paecilomyces lilacinus un protiokonazolu.

               (9)

               No dažādām veiktajām pārbaudēm izriet, ka augu aizsardzības līdzekļi, kas satur attiecīgās darbīgās vielas, kopumā varētu atbilst prasībām Direktīvas 91/414/EEK 5. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā un 5. panta 3. punktā, it īpaši attiecībā uz tiem lietošanas veidiem, kuri tika pārbaudīti un sīki izklāstīti Komisijas pārskata ziņojumā. Tādēļ ir lietderīgi iekļaut bentiavalikarbu, boskalīdu, karvonu, fluoksastrobīnu, Paecilomyces lilacinus un protiokonazolu minētās direktīvas I pielikumā, lai nodrošinātu, ka augu aizsardzības līdzekļu atļaujas, kas satur šīs darbīgās vielas, visās dalībvalstīs var piešķirt saskaņā ar minētās direktīvas noteikumiem.

               (10)

               Neierobežojot iepriekšminēto secinājumu, ir lietderīgi iegūt sīkāku informāciju par fluoksastrobīnu un protiokonazolu konkrētos jautājumos. Direktīvas 91/414/EEK 6. panta 1. punkts paredz, ka uz vielas iekļaušanu I pielikumā var attiecināt nosacījumus. Tādēļ ir lietderīgi turpmāk testēt fluoksastrobīnu, lai apstiprinātu riska novērtējumu par virszemes ūdeni un metabolītiem, kas neattiecas uz žurkām, un protiokonazols ir turpmāk jātestē, lai apstiprinātu riska novērtējumu attiecībā uz triazola metabolītu atvasinājumiem un risku graudēdājiem putniem un zīdītājiem, un šādi pētījumi jāsniedz pieteikumu iesniedzējiem.

               (11)

               Neierobežojot Direktīvā 91/414/EEK noteiktos pienākumus, kas izriet no darbīgās vielas iekļaušanas I pielikumā, pēc iekļaušanas dalībvalstīm jāatvēl sešu mēnešu periods pašreizējo pagaidu atļauju pārskatīšanai attiecībā uz augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur bentiavalikarbu, boskalīdu, karvonu, fluoksastrobīnu, Paecilomyces lilacinus vai protikonazolu, lai nodrošinātu atbilstību Direktīvā 91/414/EEK, un īpaši tās 13. pantā, paredzētajām prasībām un I pielikumā izvirzītajiem nosacījumiem. Dalībvalstīm pašreizējās pagaidu atļaujas jāpārveido par pastāvīgām atļaujām, tās jāgroza vai jāatsauc saskaņā ar Direktīvas 91/414/EEK noteikumiem. Atkāpjoties no iepriekš noteiktā termiņa, jāparedz ilgāks periods, lai iesniegtu un novērtētu visu III pielikumā uzskaitīto dokumentāciju par katra augu aizsardzības līdzekļa jebkādu paredzēto izmantojuma veidu saskaņā ar vienotajiem principiem, kas izklāstīti Direktīvā 91/414/EEK.

               (12)

               Tādēļ ir lietderīgi attiecīgi grozīt Direktīvu 91/414/EEK.

               (13)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgās komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 91/414/EEK I pielikumu groza atbilstīgi šīs direktīvas pielikumam.
   2. pants
   1.   Dalībvalstis vēlākais 2009. gada 31. janvārī pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara zināmus Komisijai minēto noteikumu tekstus, kā arī minēto noteikumu un šīs direktīvas atbilstības tabulu.
   Dalībvalstis piemēro minētos noteikumus no 2009. gada 1. februāra.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
   2.   Dalībvalstis dara zināmus Komisijai to valsts tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, kuru reglamentē šī direktīva.
   3. pants
   1.   Ja nepieciešams, dalībvalstis līdz 2009. gada 31. janvārim saskaņā ar Direktīvu 91/414/EEK groza vai atsauc pašreizējās atļaujas augu aizsardzības līdzekļiem, kas kā darbīgo vielu satur bentiavalikarbu, boskalīdu, karvonu, fluoksastrobīnu, Paecilomyces lilacinus vai protiokonazolu. Līdz šim termiņam tās it īpaši pārliecinās, ka ir izpildīti minētās direktīvas I pielikuma nosacījumi attiecībā uz bentiavalikarbu, boskalīdu, karvonu, fluoksastrobīnu, Paecilomyces lilacinus vai uz protiokonazolu, izņemot tos nosacījumus, kas noteikti attiecīgās darbīgās vielas ieraksta B daļā, un ka atļaujas turētājam ir dokumentācija vai piekļuve dokumentācijai atbilstīgi minētās direktīvas II pielikuma prasībām saskaņā ar tās 13. panta 2. punkta nosacījumiem.
   2.   Atkāpjoties no 1. punkta, katru atļauto augu aizsardzības līdzekli, kas satur bentiavalikarbu, boskalīdu, karvonu, fluoksastrobīnu, Paecilomyces lilacinus vai protiokonazolu kā vienīgo vai vienu no vairākām darbīgajām vielām, kuras visas ir iekļautas Direktīvas 91/414/EEK I pielikuma sarakstā vēlākais līdz 2008. gada 31. jūlijam, dalībvalstis atkārtoti izvērtē saskaņā ar vienotajiem principiem, kuri noteikti Direktīvas 91/414/EEK VI pielikumā, pamatojoties uz dokumentāciju, kas atbilst minētās direktīvas III pielikuma prasībām, un ņemot vērā minētās direktīvas I pielikuma bentiavalikarba, boskalīda, karvona, fluoksastrobīna, Paecilomyces lilacinus vai protiokonazola ieraksta B daļu. Pamatojoties uz minēto novērtējumu, dalībvalstis nosaka, vai līdzeklis atbilst Direktīvas 91/414/EEK 4. panta 1. punkta b), c), d) un e) apakšpunktā izvirzītajiem nosacījumiem.
   Pēc tam, kad tas ir konstatēts, dalībvalstis rīkojas šādi:

               a)

               ja līdzeklis satur bentiavalikarbu, boskalīdu, karvonu, fluoksastrobīnu, Paecilomyces lilacinus vai protiokonazolu kā vienīgo darbīgo vielu, vajadzības gadījumā groza vai atsauc atļauju vēlākais 2010. gada 31. janvārī; vai

               b)

               ja līdzeklis satur bentiavalikarbu, boskalīdu, karvonu, fluoksastrobīnu, Paecilomyces lilacinus vai protiokonazolu kā vienu no vairākām darbīgajām vielām, vajadzības gadījumā groza vai atsauc atļauju vēlākais līdz 2010. gada 31. janvārim vai termiņā, kas šādai grozīšanai vai atsaukšanai paredzēts attiecīgajā direktīvā vai direktīvās, ar kurām attiecīgo vielu vai vielas iekļauj Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā, izvēloties vēlāko no šiem datumiem.

         4. pants
   Šī direktīva stājas spēkā 2008. gada 1. augustā.
   5. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2008. gada 4. aprīlī

            Komisijas vārdā —

            Komisijas locekle

         Androulla VASSILIOU

      (1)  OV L 230, 19.8.1991., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2008/41/EK (OV L 89, 1.4.2008., 12. lpp.).

      (2)  OV L 11, 16.1.2003., 52. lpp.

      (3)  OV L 92, 9.4.2002., 34. lpp.

      (4)  OV L 242, 14.9.1999., 29. lpp.

      (5)  OV L 112, 6.5.2003., 10. lpp.

      (6)  EPNI zinātniskais ziņojums (2007) 102, 1.–84. lpp., Secinājumi par darbīgās vielas fluoksastrobīna pesticīdu riska novērtēšanas salīdzinošo pārskatīšanu (pabeigts 2007. gada 13. jūnijā).

      (7)  EPNI zinātniskais ziņojums (2007) 103, 1.–35. lpp., Secinājumi par darbīgās vielas Paecilomyces lilacinus celma 251 pesticīdu riska novērtēšanas salīdzinošo pārskatīšanu (pabeigts 2007. gada 13. jūnijā).

      (8)  EPNI zinātniskais ziņojums (2007) 107, 1.–81. lpp., Secinājumi par darbīgās vielas bentiavalikarba pesticīdu riska novērtēšanas salīdzinošo pārskatīšanu (pabeigts 2007. gada 12. jūlijā).

      (9)  EPNI zinātniskais ziņojums (2007) 106, 1.–98. lpp., Secinājumi par darbīgās vielas protiokonazola pesticīdu riska novērtēšanas salīdzinošo pārskatīšanu (pabeigts 2007. gada 12. jūlijā).

      PIELIKUMS
      Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā tabulas beigās iekļauj šādas rindas:

                     Nr.

                     Plaši pazīstamais nosaukums, identifikācijas numuri

                        IUPAC nosaukums

                     Tīrība (1)

                     Stāšanās spēkā

                     Iekļaušanas termiņš

                     Īpaši noteikumi

                     “169

                     Bentiavalikarbs

                        CAS Nr. 413615-35-7

                        CIPAC Nr. 744

                     [(S)-1-{[(R)-1-(6-fluor-1,3-benzotiazol-2-il) etil]karbamoil}-2-metilpropil]karbamīnskābe

                     ≥ 910 g/kg
                     Šādus ražošanas piemaisījumus uzskata par toksiskiem, un katrs no tiem tehniskajos līdzekļos nedrīkst pārsniegt konkrētu daudzumu:

                                 6,6′-diflor-2,2′-dibenzotiazols: < 3,5 mg/kg

                                 bis(2-amino-5-florfenil)disulfīds: < 14 mg/kg

                     2008. gada 1. augusts

                     2018. gada 31. jūlijs

                     A   Daļa
                     Var atļaut lietot tikai kā fungicīdu.
                     B   Daļa
                     Lai īstenotu VI pielikuma vienotos principus, ņem vērā Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgās komitejas 2008. gada 22. janvārī pabeigtā pārskata ziņojuma secinājumus par bentiavalikarbu, un jo īpaši tā I un II papildinājumu.
                     Vispārējā novērtēšanā dalībvalstīm īpaša uzmanība jāpievērš:

                                 —

                                 lietotāja drošībai,

                                 —

                                 posmkāju, kuri nav apstrādes mērķis, aizsardzībai.

                           Izmantošanas nosacījumos vajadzības gadījumā ietver atbilstošus riska mazināšanas pasākumus.
                     Novērtējot pieteikumus, kas iesniegti, lai saņemtu atļauju lietot bentiavalikarbu saturošus augu aizsardzības līdzekļus citādi nekā siltumnīcās, dalībvalstīm jāpievērš īpaša uzmanība 4. panta 1. punkta b) apakšpunktā minētajiem kritērijiem un jānodrošina, ka pirms šādas atļaujas izsniegšanas to rīcībā ir visi nepieciešamie dati un informācija.
                     Dalībvalstis saskaņā ar 13. panta 5. punktu informē Komisiju par rūpnieciski ražotā tehniskā materiāla specifikāciju.

                     170

                     Boskalīds

                        CAS Nr. 188425-85-6

                        CIPAC Nr. 673

                     2-hlor-N-(4′-hlorbifenil-2-il)nikotinamīds

                     ≥ 960 g/kg

                     2008. gada 1. augusts

                     2018. gada 31. jūlijs

                     A   Daļa
                     Var atļaut lietot tikai kā fungicīdu.
                     B   Daļa
                     Lai īstenotu VI pielikuma vienotos principus, ņem vērā Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgās komitejas 2008. gada 22. janvārī pabeigtā pārskata ziņojuma secinājumus par bentiavalikarbu, un jo īpaši tā I un II papildinājumu.
                     Vispārējā novērtēšanā dalībvalstīm īpaša uzmanība jāpievērš:

                                 —

                                 lietotāja drošībai,

                                 —

                                 ilgtermiņa apdraudējumam putniem un augsnes organismiem,

                                 —

                                 riskam, ka viela uzkrājas augsnē, ja to izmanto daudzgadīgām kultūrām vai augsekas secīgajām kultūrām.

                           Izmantošanas nosacījumos vajadzības gadījumā ietver atbilstošus riska mazināšanas pasākumus.

                     171

                     Karvons

                        CAS Nr. 99-49-0 (d/l mixture)

                        CIPAC Nr. 602

                     5-izopropenil-2-metilcikloheks-2-en-1-ons

                     ≥ 930 g/kg ar d/l attiecību vismaz 100:1

                     2008. gada 1. augusts

                     2018. gada 31. jūlijs

                     A   Daļa
                     Drīkst atļaut izmantot tikai par augu augšanas regulatoru.
                     B   Daļa
                     Lai īstenotu VI pielikuma vienotos principus, ņem vērā Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgās komitejas 2008. gada 22. janvārī pabeigtā pārskata ziņojuma secinājumus par bentiavalikarbu, un jo īpaši tā I un II papildinājumu.
                     Šajā kopējā novērtējumā dalībvalstīm īpaša uzmanība jāpievērš lietotāju apdraudējumam.
                     Izmantošanas nosacījumos vajadzības gadījumā ietver apdraudējuma mazināšanas pasākumus.

                     172

                     Fluoksastrobīns

                        CAS Nr. 361377-29-9

                        CIPAC Nr. 746

                     (E)-{2-[6-(2-hlorfenoksi)-5-fluorpirimidīn-4-iloksi]fenil}(5,6-dihidro-1,4,2-dioksazīn-3-il)-metanona O-metiloksīms

                     ≥ 940 g/kg

                     2008. gada 1. augusts

                     2018. gada 31. jūlijs

                     A   Daļa
                     Var atļaut lietot tikai kā fungicīdu.
                     B   Daļa
                     Lai īstenotu VI pielikumā paredzētos vienotos principus, ņem vērā pārskata ziņojuma secinājumus par fluoksastribīnu, un jo īpaši tā I un II papildinājumu, ko 2008. gada 22. janvārī pabeigtā pārskata ziņojuma secinājumus par bentiavalikarbu, un jo īpaši tā I un II papildinājumu.
                     Vispārējā novērtēšanā dalībvalstīm īpaša uzmanība jāpievērš:

                                 —

                                 lietotāja drošībai, it īpaši strādājot ar neatšķaidītu koncentrātu. Lietošanas nosacījumos jāiekļauj atbilstoši aizsargpasākumi, piemēram, sejas aizsega izmantošana,

                                 —

                                 ūdens dzīvnieku aizsardzībai. Vajadzības gadījumā jāpiemēro riska mazināšanas pasākumi, piemēram, buferzonas,

                                 —

                                 fluoksastrobīna metabolītu atlieku daudzumam, ja salmus no apstrādātās teritorijas izmanto lopbarībā. Lietošanas nosacījumos vajadzības gadījumā jāiekļauj nosacījumi par izbarošanu dzīvniekiem,

                                 —

                                 risku, ka viela uzkrājas augsnes virskārtā, ja to izmanto daudzgadīgām kultūrām vai augsekas secīgajām kultūrām.

                           Izmantošanas nosacījumos vajadzības gadījumā ietver apdraudējuma mazināšanas pasākumus.
                     Attiecīgās dalībvalstis pieprasa iesniegt:

                                 —

                                 informāciju, kas vajadzīga, lai veiktu visaptverošu ūdens riska novērtējumu, ņemot vērā smidzināšanas aiznešus, noplūdi, novadīšanu un iespējamo apdraudējuma mazināšanas pasākumu efektivitāti,

                                 —

                                 informāciju par metabolītu, kas neattiecas uz žurkām, toksiskumu salmos no apstrādātām teritorijām, kurus paredzēts izmantot kā barību.

                           Tās nodrošina, ka pieteikuma iesniedzēji, pēc kuru pieprasījuma fluoksatrobīnu iekļāva šajā pielikumā, iesniedz Komisijai šādu pētījumu materiālus divu gadu laikā pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā.

                     173

                        Paecilomyces lilacinus (Thom)

                        Samson 1974 celms 251 (AGAL: Nr. 89/030550)

                        CIPAC Nr. 753

                     Nepiemēro

                     2008. gada 1. augusts

                     2018. gada 31. jūlijs

                     A   Daļa
                     Var atļaut lietot tikai kā nematicīdu.
                     B   Daļa
                     Lai īstenotu VI pielikuma vienotos principus, ņem vērā pārskata ziņojuma secinājumus par Paecilomyces lilacinus, un jo īpaši tā I un II papildinājumu, ko 2008. gada 22. janvārī pabeidza Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgā komiteja.
                     Vispārējā novērtēšanā dalībvalstīm īpaša uzmanība jāpievērš:

                                 —

                                 lietotāja drošībai (lai gan nebija vajadzības noteikt AOEL, mikroorganismi parasti uzskatāmi par sensibilizatoriem),

                                 —

                                 lapās dzīvojošu posmkāju, kuri nav apstrādes mērķis, aizsardzībai.

                           Izmantošanas nosacījumos vajadzības gadījumā ietver apdraudējuma mazināšanas pasākumus.

                     174

                     Protiokonazols

                        CAS Nr. 178928-70-6

                        CIPAC Nr. 745

                     (RS)-2-[2-(1-hlorciklopropil)-3-(2-hlorfenil)-2-hidroksipropil]-2,4-dihidro-1,2,4-triazol-3-tions

                     ≥ 970 g/kg
                     Šādus ražošanas piemaisījumus uzskata par toksiskiem, un katrs no tiem tehniskajos līdzekļos nedrīkst pārsniegt konkrētu daudzumu:

                                 —

                                 toluols: < 5 g/kg

                                 —

                                 protiokonazol-destio (2-(1-hlorciklopropil)1-(2-hlorofenil)-3-(1,2,4-triazol-1-il)-propan-2-ol): < 0,5 g/kg (LOD)

                     2008. gada 1. augusts

                     2018. gada 31. jūlijs

                     A   Daļa
                     Var atļaut lietot tikai kā fungicīdu.
                     B   Daļa
                     Lai īstenotu VI pielikuma vienotos principus, ņem vērā Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgās komitejas 2008. gada 22. janvārī pabeigtā pārskata ziņojuma secinājumus par bentiavalikarbu, un jo īpaši tā I un II papildinājumu.
                     Vispārējā novērtēšanā dalībvalstīm īpaša uzmanība jāpievērš:

                                 —

                                 lietotāja drošībai, izsmidzinot līdzekli. Lietošanas nosacījumos jāiekļauj atbilstoši aizsargpasākumi,

                                 —

                                 ūdens dzīvnieku aizsardzībai. Vajadzības gadījumā jāpiemēro riska mazināšanas pasākumi, piemēram, buferzonas,

                                 —

                                 putnu un mazu zīdītāju aizsardzībai. Vajadzības gadījumā jāpiemēro apdraudējumu mazinoši pasākumi.

                           Izmantošanas nosacījumos vajadzības gadījumā ietver apdraudējuma mazināšanas pasākumus.
                     Attiecīgās dalībvalstis pieprasa iesniegt:

                                 —

                                 informāciju, lai varētu novērtēt, kāda ietekme uz patērētāju ir triazola metabolītam galvenajās kultūrās, rotācijas kultūrās un dzīvnieku izcelsmes produktos,

                                 —

                                 protiokonazola darbības veida un triazola metabolītu atvasinājumu salīdzinājumu, lai varētu novērtēt toksiskumu, kas rodas no saskarsmes ar abiem šiem savienojumiem kopā,

                                 —

                                 informāciju, lai varētu turpmāk risināt ilgtermiņa apdraudējumu graudēdājiem putniem un zīdītājiem, ko rada protiokonazola izmantošana sēklu apstrādē.

                           Tās nodrošina, ka pieteikuma iesniedzēji, pēc kuru pieprasījuma protiokonazolu iekļāva šajā pielikumā, iesniedz Komisijai šādu pētījumu materiālus divu gadu laikā pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā.”

         (1)  Sīkāka informācija par darbīgo vielu identitāti un to specifikācija ir sniegta pārskata ziņojumā.


title: Padomes Vienpadsmitā Direktīva (1980. gada 26. marts) par dalībvalstu tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz apgrozījuma nodokļiem — Direktīvas 77/388/EEK nepiemērošana Francijas aizjūras departamentiem

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31980L0368

Oficiālais Vēstnesis L 090 , 03/04/1980 Lpp. 0041 - 0041 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 1 Sējums 2 Lpp. 0003  Speciālizdevums grieķu valodā Nodaļa 09 Sējums 1 Lpp. 0120  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 1 Sējums 2 Lpp. 0003  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 09 Sējums 1 Lpp. 0125  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 09 Sējums 1 Lpp. 0125

		Padomes Vienpadsmitā direktīva(1980. gada 26. marts)par dalībvalstu tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz apgrozījuma nodokļiem — Direktīvas 77/388/EEK nepiemērošana Francijas aizjūras departamentiem(80/368/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 99. un 100. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,tā kā saskaņā ar Līguma 227. panta 2. punkta trešo daļu Kopienas iestādēm, ievērojot Līgumā paredzētās procedūras, jārūpējas par to, lai būtu iespējama Francijas aizjūras departamentu attīstība ekonomikā un sociālā jomā;tā kā saskaņā ar Tiesas 1978. gada 10. oktobra nolēmumu Lietā 148/77 Līgumu un sekundāros tiesību aktus piemēro Francijas aizjūras departamentos, ja vien ar Kopienas iestāžu lēmumu nav noteikti pasākumi, kas īpaši piemēroti šo departamentu ekonomiskajiem un sociālajiem apstākļiem;tā kā ar Francijas aizjūras departamentu ģeogrāfisko, ekonomisko un sociālo stāvokli saistītu iemeslu dēļ uz tiem nebūtu jāattiecina pievienotās vērtības nodokļa kopējā sistēma, kas noteikta Padomes Direktīvā 77/388/EEK [1];tā kā, lai īstenotu šo direktīvu, nav jāgroza dalībvalstu tiesību akti,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pants"— Francijas Republikā:- aizjūras departamenti"2. pantsŠo direktīvu piemēro no 1979. gada 1. janvāra.3. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1980. gada 26. martāPadomes vārdā —priekšsēdētājsG. Marcora[1] OV L 145, 13.6.1977., 1. lpp.--------------------------------------------------


title: Padomes direktīva (1986. gada 22. decembris) par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz patēriņa kredītu

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31987L0102

Oficiālais Vēstnesis L 042 , 12/02/1987 Lpp. 0048 - 0053 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 15 Sējums 7 Lpp. 0202  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 15 Sējums 7 Lpp. 0202

		Padomes Direktīva(1986. gada 22. decembris)par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz patēriņa kredītu(87/102/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 100. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā dalībvalstu tiesību aktos pastāv lielas atšķirības patēriņa kredīta jomā;tā kā šīs atšķirības tiesību aktos var novest pie izkropļotas konkurences starp kredīta devējiem kopējā tirgū;tā kā šīs atšķirības ierobežo patērētāja iespējas saņemt kredītu citā dalībvalstī; tā kā tās ietekmē pieprasītā kredīta apjomu un īpatnības, kā arī preču un pakalpojumu iegādi;tā kā tādēļ šīs atšķirības iespaido to preču un pakalpojumu brīvu apriti, kurus patērētājs iegādājas uz kredīta un tādējādi tieši ietekmē kopējā tirgus darbību;tā kā, ņemot vērā Kopienā patērētājiem piešķirto kredītu apjoma pieaugumu, kopējā patēriņa kredītu tirgus izveide sniegtu labumu gan patērētājiem, kredīta devējiem, ražotājiem, preču vairumtirgotājiem un mazumtirgotājiem, gan arī pakalpojumu sniedzējiem;tā kā Eiropas Ekonomikas kopienas programmas par patērētāju tiesību aizsardzību un informācijas politiku [4] cita starpā paredz, ka patērētājs būtu jāaizsargā pret negodīgiem kredīta noteikumiem un ka prioritāte būtu jāpiešķir vispārējo nosacījumu, kas regulē patēriņa kredītu, saskaņošanai;tā kā atšķirības tiesību aktos un praksē rada nevienlīdzīgu patērētāju aizsardzību patēriņa kredīta jomā dažādās dalībvalstīs;tā kā pēdējo gadu laikā ir notikušas lielas izmaiņas kredītu veidos, kas pieejami patērētājam un ko patērētājs izmanto; tā kā ir radušās un turpina attīstīties jaunas patēriņa kredīta formas;tā kā patērētājam būtu jāsaņem pietiekama informācija par kreditēšanas nosacījumiem un izmaksām, kā arī par savām saistībām; tā kā šai informācijai cita starpā būtu jāietver kredīta gada procentu likme vai, ja tas nav iespējams, kopējā summa, kas patērētājam jāmaksā par kredītu; tā kā līdz lēmuma pieņemšanai par Kopienas metodi vai metodēm gada procentu likmes aprēķināšanai, dalībvalstīm būtu jāspēj saglabāt esošās metodes vai darbības šīs likmes aprēķināšanai vai, ja tas nav iespējams, būtu jānosaka kārtība, kādā veic kredīta kopējo izmaksu uzrādīšanu patērētājiem;tā kā kredīta noteikumi var būt patērētājam neizdevīgi; tā kā patērētāju labāku aizsardzību var panākt, pieņemot dažas prasības, kuras piemēro visām kredīta formām;tā kā, ņemot vērā atsevišķu kredītlīgumu raksturu vai darījuma veidus, šie līgumi vai darījumi būtu daļēji vai pilnībā jāizslēdz no šīs direktīvas piemērošanas jomas;tā kā dalībvalstīm, apspriežoties ar Komisiju, būtu jāspēj šo direktīvu nepiemērot dažām nekomerciāla rakstura kredīta formām, ko piešķir ar īpašiem nosacījumiem;tā kā prakse, kas pastāv dažās dalībvalstīs, attiecībā uz notariāli vai tiesas apliecinātiem aktiem, ir tāda, lai padarītu šīs direktīvas konkrētu noteikumu piemērošanu nevajadzīgu šādu aktu gadījumā; tā kā dalībvalstīm tādēļ būtu jāspēj nepakļaut šādus aktus šiem noteikumiem;tā kā kredītlīgumi par ļoti lielām summām mēdz atšķirties no parastajiem patēriņa kredīta līgumiem; tā kā šīs direktīvas noteikumu piemērošana attiecībā uz līgumiem par ļoti maziem apjomiem varētu radīt nevajadzīgus administratīvus apgrūtinājumus gan patērētājiem, gan kredīta devējiem; tā kā tādēļ attiecībā uz līgumiem, kas pārsniedz vai nesasniedz noteiktās finansu robežas, nebūtu jāpiemēro šī direktīva;tā kā informācijas sniegšana par kredīta izmaksām reklāmās un kreditora vai kredīta starpnieka uzņēmuma telpās var atvieglot patērētājam dažādu piedāvājumu salīdzināšanu;tā kā patērētāju aizsardzība turpmāk tiek uzlabota, ja kredītlīgumi tiek noslēgti rakstiski un satur noteiktu minimumu precīzu ziņu attiecībā uz līguma noteikumiem;tā kā gadījumā, kad piešķirts kredīts preču iegādei, dalībvalstīm būtu jāizstrādā nosacījumi, saskaņā ar kuriem preces var paņemt atpakaļ, īpaši, ja patērētājs nav devis savu piekrišanu; tā kā norēķināšanās starp līgumslēdzējām pusēm, ja preces tiek paņemtas atpakaļ, būtu jāveic tā, lai nodrošinātu to, ka paņemšana atpakaļ nerada nekādu nepamatotu materiālu labumu;tā kā patērētājam būtu jāļauj izpildīt savas saistības pirms noteiktā termiņa; tā kā tad patērētājam būtu jābūt tiesīgam saņemt taisnīgu kredīta kopējo izmaksu samazinājumu;tā kā kreditora tiesību cesijai, kas izriet no kredītlīguma, nevajadzētu ļaut vājināt patērētāja pozīciju;tā kā tām dalībvalstīm, kuras atļauj patērētājiem izmantot vekseļus, īstermiņa parādzīmes vai čekus saistībā ar kredītlīgumiem, būtu jānodrošina patērētāja atbilstoša aizsardzība, izmantojot šādus līdzekļus;tā kā attiecībā uz precēm vai pakalpojumiem, ko patērētājs ar līgumu apņēmies nopirkt uz kredīta, patērētājam vajadzētu vismaz turpmāk noteiktajos apstākļos attiecībā pret kredīta devēju būt tiesībām, kuras papildina viņa parastās līgumtiesības pret kredīta devēju un pret preču piegādātāju vai pakalpojumu sniedzēju; tā kā iepriekšminētie apstākļi ir tādi, ka kredīta devējam un preču un pakalpojumu piegādātājam ir iepriekš noslēgts līgums, saskaņā ar ko kredīta devējs izsniedz kredītu šī piegādātāja patērētājiem ar mērķi ļaut iegādāties preces un pakalpojumus no šī piegādātāja;tā kā Eiropas valūtas vienība (ECU) ir tāda, kā tā ir noteikta Padomes Regulā (EEK) Nr. 3180/78 [5], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EEK) Nr. 2626/84 [6]; tā kā dalībvalstīm ierobežotā apjomā būtu jābūt tiesībām noapaļot summas nacionālajā valūtā, kas radušās, pārrēķinot tās no šajā direktīvā ECU izteiktajām summām; tā kā šajā direktīvā noteiktās summas būtu periodiski no jauna jāpārbauda, ņemot vērā ekonomiskās un monetārās tendences Kopienā, un, ja nepieciešams, jāmaina;tā kā dalībvalstīm būtu jāpieņem atbilstoši pasākumi personu, kas piedāvā kredītu vai kas piedāvā sagatavot kredītlīgumus, pilnvarošanai vai personu, kas piešķir vai sagatavo piešķiramos kredītus, pārbaudei vai uzraudzībai, vai arī tiesību piešķiršanai patērētājiem sūdzēties par kredītlīgumiem vai kreditēšanas nosacījumiem;tā kā kredītlīgumiem nevajadzētu būt izņēmumam no noteikumiem, kas pieņemti šīs direktīvas īstenošanai, vai atbilstoši tās noteikumiem, kaitējot patērētājam; tā kā šie noteikumi nebūtu jāapiet līguma formulējuma dēļ;tā kā dalībvalstīm vajadzētu varēt paturēt vai pieņemt stingrākus pasākumus, lai aizsargātu patērētāju, ievērojot Līgumā paredzētās saistības, jo šī direktīva nosaka dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu, kas attiecas uz patēriņa kredītu, zināmu tuvināšanu un noteiktu patērētāju aizsardzības līmeni;tā kā ne vēlāk kā līdz 1995. gada 1. janvārim Komisijai vajadzētu iesniegt Padomei ziņojumu par šīs direktīvas darbību,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pants1. Šī direktīva attiecas uz kredītlīgumiem.2. Šajā direktīvā:a) "patērētājs" ir fiziska persona, kas darījumos, uz kuriem attiecas šī direktīva, darbojas nolūkos, ko var uzskatīt kā ārpus tās amata vai profesijas;b) "kreditors" ir fiziska vai juridiska persona, kas piešķir kredītu sava amata, nodarbošanās vai profesijas ietvaros, vai arī šādu personu grupa;c) "kredītlīgums" ir līgums, ar ko kreditors piešķir vai apsola piešķirt patērētājam kredītu atliktu maksājumu, aizdevuma vai cita līdzīga finanšu uzkrājuma formā.Līgumus par pakalpojumu vai komunālo pakalpojumu ilglaicīgu sniegšanu, saskaņā ar kuriem patērētājam ir tiesības samaksāt par tiem līgumu noteikumu darbības laikā atsevišķu maksājumu veidā, šajā direktīvā neuzskata par kredītlīgumiem;d) "kredīta kopējā izmaksa patērētājam" ir visas kredīta izmaksas, ieskaitot procentu maksājumus un citus maksājumus, kas tieši saistītas ar kredītlīgumu un kas noteiktas saskaņā ar dalībvalstīs pastāvošajiem noteikumiem vai darbībām, vai arī kuras dalībvalstis izstrādā;e) "gada procentu likme" ir kredīta kopējā izmaksa patērētājam, kas izteikta gada procentos no piešķirtās un saskaņā ar dalībvalstīs pastāvošām metodēm aprēķinātās kredīta summas.2. pants1. Šī direktīva neattiecas uz:a) kredītlīgumiem vai līgumiem, kas sola piešķirt kredītu,- kurš galvenokārt paredzēts, lai iegūtu vai paturētu īpašumtiesības uz zemi vai uz pastāvošu vai projektējamu ēku,- kurš paredzēts, lai restaurētu vai atjaunotu ēku;b) īres līgumiem, izņemot gadījumus, kuros tie paredz, ka īpašumtiesības noteikti pāriet īrniekam;c) kredītu, kuru piešķir vai kurš pieejams, nemaksājot procentu likmi vai citus maksājumus;d) kredītlīgumiem, saskaņā ar kuriem procenti netiek iekasēti, ja vien patērētājs piekrīt atmaksāt kredītu ar vienu maksājumu;e) kredītu kā avansu maksājumus norēķinu kontā, kuru nepiešķir kredītiestāde vai finanšu iestāde, kas apkalpo kredītkartes kontus.Tomēr šīs direktīvas 6. panta noteikumus šādiem kredītiem piemēro;f) kredītlīgumiem, kuru summa nepārsniedz ECU 200 vai pārsniedz ECU 20000;g) kredītlīgumiem, saskaņā ar kuriem patērētājam ir jāatmaksā kredīts- vai nu laika posmā, kas nepārsniedz trīs mēnešus,- vai, veicot ne vairāk kā četrus maksājumus laika posmā, kas nepārsniedz 12 mēnešus.2. Dalībvalsts, apspriežoties ar Komisiju, drīkst nepiemērot šo direktīvu dažiem kredīta veidiem, kas atbilst šādiem nosacījumiem:- tos piešķir ar maksājumu likmēm, kas ir zemākas par tirgū dominējošajām, un- tos parasti sabiedrībai nepiedāvā.3. Šīs direktīvas 4. panta un 6. līdz 12. panta noteikumi neattiecas uz kredītlīgumiem vai līgumiem, kas sola piešķirt kredītu, kurš nodrošināts ar hipotēku vai nekustamo īpašumu, tiktāl, ciktāl šie nolīgumi jau nav izslēgti no direktīvas saskaņā ar šī panta 1. punkta a) apakšpunktu.4. Dalībvalstis drīkst nepiemērot 6. līdz 12. panta noteikumus kredītlīgumiem notariāli vai tiesas apliecināta akta formā, kas parakstīts pie notāra vai tiesneša.3. pantsNeskarot Padomes Direktīvu 84/450/EEK (1984. gada 10. septembris) par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz maldinošu reklāmu [7] un uz noteikumiem un principiem, ko piemēro attiecībā uz maldinošu reklāmu, jebkurā reklāmā vai jebkurā piedāvājumā, kurš ir izstādīts uzņēmuma telpās, kur persona piedāvā kredītu vai piedāvā sagatavot kredītlīgumu, un kurā ir norādīta procentu likme vai jebkādi skaitļi, kas attiecas uz kredīta izmaksām, ietver arī norādi par gada procentu likmi, izmantojot reprezentatīvu paraugu, ja nevar izmantot citus līdzekļus.4. pants1. Kredītlīgumi jāsastāda rakstiski. Patērētājs saņem rakstiskā līguma kopiju.2. Rakstiskajā līgumā iekļauj:a) paziņojumu par gada procentu likmi;b) paziņojumu par apstākļiem, kuros gada procentu likmi drīkst mainīt.Gadījumos, kad nav iespējams noteikt gada procentu likmi, patērētājam sniedz pietiekamu informāciju rakstiskajā līgumā. Šī informācija ietver vismaz to informāciju, ko paredz šīs direktīvas 6. panta 1. punkta otrais ievilkums.3. Turklāt rakstiskajā nolīgumā ietver citus svarīgus līguma noteikumus.Paraugam šīs direktīvas pielikumā ir to noteikumu saraksts, ko dalībvalstis var pieprasīt iekļaut rakstiskajā nolīgumā kā būtiskus.5. pantsAtkāpjoties no 3. panta un 4. panta 2. punkta un līdz lēmuma pieņemšanai par Kopienas gada procentu likmes aprēķināšanas metodes vai metožu ieviešanu, tās dalībvalstis, kuras šīs direktīvas paziņošanas brīdī nepieprasa uzrādīt gada procentu likmi vai kurām nav noteiktas metodes tās aprēķināšanai, pieprasa norādīt vismaz kredīta kopējo izmaksu patērētājam.6. pants1. Neatkarīgi no šīs direktīvas 2. panta 1. punkta e) apakšpunktā paredzētā izņēmuma, kad ir līgums starp kredītiestādi vai finanšu iestādi un patērētāju par kredīta piešķiršanu kā avansu maksājumu norēķinu kontā, kas nav kredītkartes konti, patērētāju līguma noslēgšanas brīdī vai pirms tā noslēgšanas informē- par kredītlimitu, ja tāds ir,- par gada procentu likmi un maksājumiem, ko piemēro no līguma noslēgšanas brīža, un par nosacījumiem, ar kādiem drīkst tos grozīt,- par līguma laušanas kārtību.Šo informāciju apstiprina rakstiski.2. Turklāt līguma darbības laikā patērētāju informē par jebkurām izmaiņām gada procentu likmē vai attiecīgajos maksājumos tad, kad tās notiek. Šādu informāciju var sniegt rēķina pārskatā vai jebkādā citā dalībvalstīm pieņemamā veidā.3. Dalībvalstis, kuras pieļauj klusējot pielīgtus konta pārtēriņus, nodrošina to, ka patērētāju informē par gada procentu likmi un piemērojamiem maksājumiem, kā arī par jebkuriem grozījumiem tajos, ja konta pārtēriņš pārsniedz trīs mēnešu laika posmu.7. pantsGadījumā, kad piešķirts kredīts preču iegādei, dalībvalstis izstrādā nosacījumus, saskaņā ar kuriem preces var paņemt atpakaļ, īpaši, ja patērētājs nav devis savu piekrišanu. Turklāt tās nodrošina to, ka, ja kreditors atgūst savā īpašumā preces, norēķināšanos pušu starpā veic tā, lai nodrošinātu to, ka šī paņemšana atpakaļ neizraisa netaisnīgu iedzīvošanos uz citu rēķina.8. pantsPatērētājam ir tiesības izpildīt savas kredītlīguma saistības pirms nolīgumā noteiktā termiņa. Šajā gadījumā saskaņā ar noteikumiem, ko noteikušas dalībvalstis, patērētājs ir tiesīgs saņemt taisnīgu kredīta kopējo izmaksu samazinājumu.9. pantsKad kreditora tiesības saskaņā ar kredītlīgumu cedē trešajai personai, patērētājam ir tiesības izmantot pret šo trešo personu jebkuru aizstāvības argumentu, kas viņam bija pieejams pret sākotnējo kreditoru, ieskaitot ieskaitu, ja pēdējais ir atļauts attiecīgajā dalībvalstī.10. pantsDalībvalstis, kas saistībā ar kredītlīgumiem, ļauj patērētājam:a) izdarīt maksājumus ar vekseļiem, tai skaitā ar īstermiņa parādzīmēm;b) dot nodrošinājumu ar vekseļiem, tai skaitā ar īstermiņa parādzīmēm un čekiem,nodrošina to, ka patērētājs ir pienācīgi aizsargāts, šādi izmantojot šos līdzekļus.11. pants1. Dalībvalstis nodrošina, ka kredītlīguma esamība nekādi neietekmē patērētāja tiesības attiecībā pret to preču vai pakalpojumu piegādātāju, kas iegādāti ar šādu līgumu, gadījumos, kad preces vai pakalpojumi nav piegādāti vai sniegti vai arī citādi neatbilst līgumam par to piegādi.2. Jaa) lai nopirktu preces vai saņemtu pakalpojumus, patērētājs noslēdz kredītlīgumu ar personu, kas tos nepiegādā;unb) kredīta devējam un preču un pakalpojumu piegādātājam ir iepriekš noslēgts līgums, saskaņā ar ko kredīta devējs izsniedz kredītu šī piegādātāja patērētājiem preču un pakalpojumu iegādei no šī patērētāja; unc) šā punkta a) apakšpunktā norādītais patērētājs iegūst kredītu, ievērojot šo iepriekš noslēgto līgumu; und) kredītlīgumā minētās preces vai pakalpojumi nav piegādāti vai ir daļēji piegādāti vai arī neatbilst līgumam par to piegādi; une) patērētājs izmantojis tiesiskās aizsardzības līdzekļus attiecībā pret piegādātāju, bet viņam nav izdevies iegūt apmierinošu rezultātu, uz ko viņam ir tiesības,patērētājam ir tiesības izmantot tiesiskās aizsardzības līdzekļus attiecībā pret kredīta devēju. Dalībvalstis nosaka to, cik lielā mērā un ar kādiem nosacījumiem, šie tiesiskās aizsardzības līdzekļi ir īstenojami.3. Šā panta 2. punkts neattiecas uz gadījumiem, kad attiecīgie atsevišķie darījumi ir par summu, kas nepārsniedz Ecu 200 līdzvērtīgu summu.12. pants1. Dalībvalstisa) nodrošina to, ka personas, kas piedāvā kredītu vai piedāvā sagatavot kredītlīgumus, saņem licenci šai nodarbei, kas ir vai nu īpaši paredzēta, vai kā preču un pakalpojumu piegādātāji; vaib) nodrošina to, ka personas, kas piešķir kredītu vai kas sagatavo kredīta piešķiršanu, ir pakļautas darbību pārbaudei vai uzraudzībai, ko veic iestāde vai valsts struktūra; vaic) sekmē atbilstošu struktūru izveidi, kas pieņemtu sūdzības par kredītlīgumiem vai kreditēšanas nosacījumiem un sniegtu patērētājiem par tiem pietiekamu informāciju vai padomus.2. Dalībvalstis var paredzēt, ka 1. punkta a) apakšpunktā minētā licences saņemšana nav nepieciešama, ja personas, kas piedāvā noslēgt vai sagatavot kredītlīgumus, atbilst Padomes Pirmajai direktīvai (1977. gada 12. decembris) par normatīvo un administratīvo aktu saskaņošanu attiecībā uz kredītiestāžu darbības sākšanu un veikšanu [8] 1. panta definīcijai un ko pilnvaro saskaņā ar minētās direktīvas noteikumiem.Ja personas, kas piešķir kredītu vai sagatavo kredīta piešķiršanu, saņēmušas gan saskaņā ar 1. punkta a) apakšpunktu īpaši paredzēto licenci, gan saskaņā ar iepriekš minētās direktīvas noteikumiem paredzēto licenci, bet pēdējā licence ir anulēta, kompetento iestādi, kura ir atbildīga par īpašās licences izdošanu, lai piešķirtu kredītu saskaņā ar 1. punkta a) apakšpunktu, par to informē un tā izlemj, vai attiecīgās personas drīkst turpināt piešķirt kredītu vai sagatavot kredīta piešķiršanu, kā arī vai īpašā licence, kas piešķirta saskaņā ar 1. punkta a) apakšpunktu, būtu jāanulē.13. pants1. Šajā direktīvā Eiropas valūtas vienību (ECU) nosaka Regula (EEK) Nr. 3180/78, kas grozīta ar Regulu (EEK) Nr. 2626/84. Ekvivalentu dalībvalsts valūtā sākotnēji aprēķina pēc valūtas maiņas kursa šīs direktīvas pieņemšanas dienā.Dalībvalstis var noapaļot summas dalībvalsts valūtā, kas iegūtas pārrēķina uz ECU rezultātā, ja vien šāda noapaļošana nepārsniedz ECU 10.2. Padome pēc Komisijas priekšlikuma reizi piecos gados un pirmo reizi 1995. gadā pārbauda un, ja nepieciešams, maina šajā direktīvā minētās summas, ņemot vērā ekonomiskās un monetārās tendences Kopienā.14. pants1. Dalībvalstis nodrošina, ka kredītlīgumi neparedz atkāpes no dalībvalstu tiesību aktu noteikumiem, ar ko ievieš vai kas atbilst šai direktīvai, tādējādi kaitējot patērētājam.2. Turpmāk dalībvalstis nodrošina, ka noteikumi, ko pieņem šīs direktīvas ieviešanai, nav apieti līgumu formulējuma dēļ, īpaši ar paņēmienu, kad kredīta summu sadala starp vairākiem līgumiem.15. pantsŠī direktīva neliedz dalībvalstīm paturēt vai pieņemt stingrākus noteikumus, lai aizsargātu patērētājus saistībā ar viņu pienākumiem, kas izriet no Līguma.16. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā vajadzīgie pasākumi, lai līdz 1990. gada 1. janvārim īstenotu šo direktīvu, un par šiem pasākumiem tās tūlīt informē Komisiju.2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu svarīgākos noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.17. pantsNe vēlāk kā līdz 1995. gada 1. janvārim Komisija iesniedz Padomei ziņojumu par šīs direktīvas darbību.18. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1986. gada 22. decembrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsG. Shaw[1] OV C 80, 27.3.1979., 4. lpp. unOV C 183, 10.7.1984., 4. lpp.[2] OV C 242, 12.9.1983., 10. lpp.[3] OV C 113, 7.5.1980., 22. lpp.[4] OV C 92, 25.4.1975., 1. lpp. unOV C 133, 3.6.1981., 1. lpp.[5] OV L 379, 30.12.1978., 1. lpp.[6] OV L 247, 16.9.1984., 1. lpp.[7] OV L 250, 19.9.1984., 17. lpp.[8] OV L 322, 17.12.1977., 30. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMS4. PANTA 3. PUNKTĀ MINĒTO NOTEIKUMU SARAKSTS1. Kredītlīgumos noteiktu preču vai pakalpojumu iegādes finansēšanai:i) to preču vai pakalpojumu, uz ko attiecas nolīgums, apraksts;ii) cena skaidrā naudā un cena, kas jāmaksā saskaņā ar kredītlīgumu;iii) drošības naudas summa, ja tāda ir, maksājumu skaits un apmērs, kā arī to termiņi vai to noteikšanas metode, ja tie nav zināmi līguma noslēgšanas laikā;iv) norāde, ka patērētājam būs tiesības uz samazinājumu, kā tas paredzēts šīs direktīvas 8. pantā, ja viņš atmaksā agrāk;v) kam pieder preces (ja īpašumtiesības uzreiz nepāriet patērētājam) un noteikumi, ar kādiem patērētājs kļūst par to īpašnieku;vi) nepieciešamā nodrošinājuma apraksts, ja tāds ir;vii) uzteikuma termiņš, ja tāds ir;viii) norāde uz nepieciešamo apdrošināšanu, ja tāda ir, un, kad patērētājs neizvēlas apdrošinātāju pēc saviem ieskatiem, izmaksu norāde.2. Kredītlīgumos, kuros izmanto kredītkarti:i) kredītlimita apmērs, ja tāds ir;ii) atmaksāšanas noteikumi vai līdzekļi to noteikšanai;iii) uzteikuma termiņš, ja tāds ir.3. Kredītlīgumos, kuros izmanto norēķinu kontu un ko citādi direktīva neparedz:i) kredītlimita apmērs, ja tāds ir, vai metode tā noteikšanai;ii) izmantošanas un atmaksas noteikumi;iii) uzteikuma termiņš, ja tāds ir.4. Citos kredītlīgumos, uz ko attiecas šī direktīva:i) kredītlimita apmērs, ja tāds ir;vi) norāde uz nepieciešamo nodrošinājumu, ja tāds ir;iii) atmaksas noteikumi;iv) uzteikuma termiņš, ja tāds ir;v) norāde, ka patērētājam būs tiesības uz samazinājumu, kā tas paredzēts šīs direktīvas 8. pantā, ja viņš atmaksā agrāk.--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 2008/41/EK ( 2008. gada 31. marts), ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK, lai tajā iekļautu hloridazonu kā darbīgo vielu (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               1.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 89/12

      KOMISIJAS DIREKTĪVA 2008/41/EK
   (2008. gada 31. marts),
   ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK, lai tajā iekļautu hloridazonu kā darbīgo vielu
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīvu 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (1) un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Komisijas Regulā (EK) Nr. 451/2000 (2) un Regulā (EK) Nr. 1490/2002 (3) paredzēti sīki izstrādāti noteikumi Direktīvas 91/414/EEK 8. panta 2. punktā minētās darba programmas trešā posma īstenošanai un sniegts to darbīgo vielu saraksts, kuras jānovērtē attiecībā uz to iespējamo iekļaušanu Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā. Hloridazons ir minētajā sarakstā.

               (2)

               Hloridazona iedarbība uz cilvēku veselību un vidi pieteikuma iesniedzēja ierosinātajos dažādajos izmantošanas veidos ir izvērtēta saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 451/2000 un Regulas (EK) Nr. 1490/2002 noteikumiem. Turklāt minētajās regulās ir izraudzītas ziņotājas dalībvalstis, kuru pienākums ir iesniegt Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādei (EPNI) attiecīgos novērtējuma ziņojumus un ieteikumus saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1490/2002 10. panta 1. punktu. Ziņotāja dalībvalsts par hloridazonu bija Vācija, un visa attiecīgā informācija tika iesniegta 2005. gada 16. martā.

               (3)

               Dalībvalstu un EPNI speciālisti pārskatīja novērtējuma ziņojumu un 2007. gada 27. jūlijā iesniedza to Komisijai kā EPNI zinātnisko ziņojumu par hloridazonu (4). Šo ziņojumu dalībvalstis un Komisija pārskatīja Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgajā komitejā, un tas tika pabeigts 2007. gada 4. decembrī kā Komisijas pārskata ziņojums par hloridazonu.

               (4)

               Dažādajās veiktajās pārbaudēs konstatēja, ka hloridazonu saturošus augu aizsardzības līdzekļus var uzskatīt par tādiem, kas kopumā atbilst Direktīvas 91/414/EEK 5. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā noteiktajām prasībām, jo īpaši attiecībā uz lietošanas veidiem, kas tika pārbaudīti un sīki izklāstīti Komisijas pārskata ziņojumā. Tādēļ ir lietderīgi iekļaut hloridazonu I pielikumā, lai atļaujas par augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur šo darbīgo vielu, visās dalībvalstīs varētu piešķirt saskaņā ar minētās direktīvas noteikumiem.

               (5)

               Līdz darbīgās vielas iekļaušanai I pielikumā jāatvēl pietiekams laika posms, lai dalībvalstis un ieinteresētās personas varētu sagatavoties jauno prasību izpildei saistībā ar minēto iekļaušanu.

               (6)

               Neierobežojot Direktīvā 91/414/EEK noteiktos pienākumus, kas izriet no darbīgās vielas iekļaušanas I pielikumā, pēc iekļaušanas dalībvalstīm jāatvēl sešu mēnešu laikposms pašreizējo atļauju pārskatīšanai attiecībā uz augu aizsardzības līdzekļiem, kuri satur hloridazonu, lai nodrošinātu atbilstību Direktīvas 91/414/EEK un jo īpaši tās 13. panta prasībām un I pielikumā izvirzītajiem attiecīgajiem nosacījumiem. Dalībvalstīm attiecīgi jāmaina, jāaizstāj vai jāatsauc pašreizējās atļaujas saskaņā ar Direktīvas 91/414/EEK noteikumiem. Atkāpjoties no minētā termiņa, jāparedz ilgāks laika posms, lai iesniegtu un novērtētu visu III pielikuma dokumentāciju par katra augu aizsardzības līdzekļa katru paredzēto lietošanas veidu saskaņā ar vienotajiem principiem, kas izklāstīti Direktīvā 91/414/EEK.

               (7)

               Pieredze, kas iepriekš gūta, Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā iekļaujot darbīgās vielas, kuras novērtētas saskaņā ar Komisijas Regulu (EEK) Nr. 3600/92 (5), liecina par iespējamām grūtībām, kas var rasties, interpretējot pašreizējo atļauju turētāju pienākumus attiecībā uz piekļuvi datiem. Lai izvairītos no turpmākām grūtībām, jāprecizē dalībvalstu pienākumi, jo īpaši pienākums pārliecināties, ka atļaujas turētājs nodrošina tādu piekļuvi dokumentācijai, kas atbilst minētās direktīvas II pielikuma prasībām. Tomēr šī pienākumu precizēšana neparedz dalībvalstīm vai atļaujas turētājiem jaunus pienākumus, kas nebija noteikti līdz šim pieņemtajās direktīvās, ar ko groza I pielikumu.

               (8)

               Tādēļ Direktīva 91/414/EEK attiecīgi jāgroza.

               (9)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgās komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 91/414/EEK I pielikumu groza atbilstīgi šīs direktīvas pielikumam.
   2. pants
   Vēlākais līdz 2009. gada 30. jūnijam dalībvalstis pieņem un publicē normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis nekavējoties iesniedz Komisijai minēto aktu tekstus, kā arī minēto aktu un šīs direktīvas korelācijas tabulu.
   Dalībvalstis piemēro minētos noteikumus no 2009. gada 1. jūlija.
   Pieņemot minētos aktus, dalībvalstis tajos iekļauj norādi uz šo direktīvu vai attiecīgu norādi pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šī norāde.
   3. pants
   1.   Vajadzības gadījumā dalībvalstis līdz 2009. gada 30. jūnijam saskaņā ar Direktīvu 91/414/EEK groza vai atsauc pašreizējās atļaujas augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur hloridazonu kā darbīgo vielu.
   Līdz minētajai dienai tās jo īpaši pārliecinās, ka ir izpildīti minētās direktīvas I pielikuma nosacījumi attiecībā uz hloridazonu, izņemot tos nosacījumus, kas noteikti attiecīgās darbīgās vielas ieraksta B daļā, un ka atļaujas turētājam ir dokumentācija vai piekļuve šai dokumentācijai atbilstīgi minētās direktīvas II pielikuma prasībām saskaņā ar tās 13. panta nosacījumiem.
   2.   Atkāpjoties no 1. punkta, katru atļauto augu aizsardzības līdzekli, kas satur hloridazonu kā vienīgo vai vienu no vairākām darbīgajām vielām, kuras ir iekļautas Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā vēlākais līdz 2008. gada 31. decembrim, dalībvalstis atkārtoti novērtē līdzekli saskaņā ar vienotajiem principiem, kuri noteikti Direktīvas 91/414/EEK VI pielikumā, pamatojoties uz dokumentāciju, kas atbilst minētās direktīvas III pielikuma prasībām, un ņemot vērā minētās direktīvas I pielikuma hloridazona ieraksta B daļu. Pamatojoties uz minēto novērtējumu, dalībvalstis nosaka, vai līdzeklis atbilst Direktīvas 91/414/EEK 4. panta 1. punkta b), c), d) un e) apakšpunktā izvirzītajiem nosacījumiem.
   Pēc tam, kad tas ir konstatēts, dalībvalstis rīkojas šādi:

               a)

               ja līdzeklis satur hloridazonu kā vienīgo darbīgo vielu, vajadzības gadījumā vēlākais līdz 2012. gada 31. decembrim groza vai atsauc atļauju; vai

               b)

               ja līdzeklis satur hloridazonu kā vienu no vairākām darbīgām vielām, vajadzības gadījumā groza vai atsauc atļauju vēlākais līdz 2012. gada 31. decembrim vai līdz dienai, kas attiecībā uz šādiem grozījumiem vai atsaukšanu noteikta attiecīgajā direktīvā vai direktīvās, ar kurām attiecīgo vielu vai vielas iekļauj Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā, izvēloties vēlāko no šiem datumiem.

         4. pants
   Šī direktīva stājas spēkā 2009. gada 1. janvārī.
   5. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2008. gada 31. martā

            Komisijas vārdā —

            Komisijas locekle

         Androulla VASSILIOU

      (1)  OV L 230, 19.8.1991., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2008/40/EK (OV L 87, 29.3.2008., 5. lpp.).

      (2)  OV L 55, 29.2.2000., 25. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1044/2003 (OV L 151, 19.6.2003., 32. lpp.).

      (3)  OV L 224, 21.8.2002., 23. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1095/2007 (OV L 246, 21.9.2007., 19. lpp.).

      (4)  EPNI zinātniskais ziņojums (2007) 108, 1.–82. lpp. Conclusion regarding the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance chloridazon (pabeigts 2007. gada 27. jūlijā, 2007. gada 31. jūlija versija).

      (5)  OV L 366, 15.12.1992., 10. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 2266/2000 (OV L 259, 13.10.2000., 27. lpp.).

      PIELIKUMS
      Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā tabulas beigās pievieno šādu ierakstu:

                     Nr.

                     Parastais nosaukums, identifikācijas numuri

                     IUPAC nosaukums

                     Tīrība (1)

                     Stāšanās spēkā

                     Iekļaušanas termiņš

                     Īpaši noteikumi

                     “191

                     Hloridazons
                     CAS Nr. 1698-60-8
                     CIPAC Nr. 111

                     5-amino-4-hlor-2-fenilpiridaz-3(2H)-īns

                     920 g/kg
                     Ražošanas procesā radušos piemaisījumu 4-amino-5-hlor-izomēru uzskata par toksisku, tāpēc tam ir noteikts maksimālais līmenis – 60 g/kg.

                     2009. gada 1. janvāris

                     2018. gada 31. decembris

                     A   DAĻA
                     Var lietot tikai kā herbicīdu (maks. 2,6 Kg/ha) vienīgi katru trešo gadu uz tā paša lauka
                     B   DAĻA
                     Lai īstenotu VI pielikuma vienotos principus, ņem vērā Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgās komitejas 2007. gada 4. decembrī pabeigtā pārskata ziņojuma secinājumus par hloridazonu un jo īpaši tā I un II papildinājumu.
                     Vispārējā novērtēšanā dalībvalstīm īpaša uzmanība jāpievērš:

                                 —

                                 lietotāju drošībai un jānodrošina, ka lietošanas noteikumos paredzēts izmantot atbilstošus individuālās aizsardzības līdzekļus,

                                 —

                                 ūdens dzīvnieku aizsardzībai,

                                 —

                                 gruntsūdeņu aizsardzībai gadījumos, kad darbīgo vielu lieto reģionos ar jutīgu augsni un/vai klimatiskajiem apstākļiem.

                           Vajadzības gadījumā atļaujas piešķiršanas nosacījumos jāietver riska mazināšanas pasākumi un jutīgajās zonās jāuzsāk novērošanas programmas, lai kontrolētu iespējamo gruntsūdens piesārņojumu ar B un B1 metabolītu.”

         (1)  Sīkāka informācija par darbīgās vielas identitāti un specifikāciju sniegta pārskata ziņojumā.


title: Padomes Direktīva 2002/92/EK (2002. gada 3. decembris), ar ko groza Direktīvu 77/388/EEK, lai paplašinātu dalībvalstu iespējas piemērot samazinātas PVN likmes dažiem darbietilpīgiem pakalpojumiem

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32002L0093

Oficiālais Vēstnesis L 331 , 07/12/2002 Lpp. 0027 - 0027

		Padomes Direktīva 2002/92/EK(2002. gada 3. decembris),ar ko groza Direktīvu 77/388/EEK, lai paplašinātu dalībvalstu iespējas piemērot samazinātas PVN likmes dažiem darbietilpīgiem pakalpojumiemEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 93. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],tā kā:(1) 28. panta 6. punkta Padomes 1977. gada 17. maija direktīvā par dalībvalstu tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz apgrozījuma nodokļiem — Pievienotās vērtības nodokļu kopējā sistēma: novērtējuma [3] vienots pamats atļauj piemērot 12. panta 3. punkta a) apakšpunkta 3. daļā paredzētās samazinātās likmes arī darbietilpīgajiem pakalpojumiem, kas uzskaitīti pa kategorijām minētās Direktīvas K pielikumā, ne vairāk kā trīs gadus, sākot no 2000. gada 1. janvāra līdz 2002. gada 31. decembrim.(2) Padomes 2000. gada 28. februāra Lēmums 2000/185/EK, ar ko dalībvalstīm atļauj piemērot samazinātu PVN likmi dažiem darbietilpīgiem pakalpojumiem saskaņā ar Direktīvas 77/388/EEK [4] 28. panta 6. punktā paredzēto procedūru, kas līdz 2002. gada 31. decembrim atļāva dažām dalībvalstīm piemērot samazinātu PVN likmi tiem darbietilpīgajiem pakalpojumiem, par kuriem tās bija iesniegušas pieteikumu.(3) Pamatojoties uz ziņojumiem, kas dalībvalstīm, kuras piemērojušas šādas samazinātas likmes, bija jāsagatavo līdz 2002. gada 1. oktobrim, Komisijai līdz 2002. gada 31. decembrim jāiesniedz Padomei un Eiropas Parlamentam vispārējā novērtējuma ziņojums, vajadzības gadījumā pievienojot galīgajam lēmumam priekšlikumu par darbietilpīgiem pakalpojumiem piemērojamo likmi.(4) Ņemot vērā laiku, kas vajadzīgs šādu ziņojumu vispārējai rūpīgai novērtēšanai, lai pagarinātu minētā pasākuma piemērošanas maksimālo laiku, kas noteikts Direktīvā 77/388/EEK.(5) Tāpēc attiecīgi jāgroza Direktīva 77/388/EEK,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvas 77/388/EEK 28. panta 6. punkta pirmajā daļā vārdus "trīs gadi no 2000. gada 1. janvāra līdz 2002. gada 31. decembrim" aizstāj ar vārdiem "četri gadi no 2000. gada 1. janvāra līdz 2003. gada 31. decembrim".2. pantsŠī direktīva stājas spēkā publicēšanas dienā Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.3. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2002. gada 3. decembrīPadomes vārdā —prezidentsT. Pedersen[1] Atzinums sniegts 2002. gada 20. novembrī (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).[2] Atzinums sniegts 2002. gada 24. oktobrī (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).[3] OV L 145, 13.6.1977., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2002/38/EK (OV L 128, 15.5.2002., 41. lpp.).[4] OV L 59, 4.3.2000., 10. lpp.--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 2008/45/EK ( 2008. gada 4. aprīlis), ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK attiecībā uz darbīgās vielas metkonazola plašāku pielietojumu (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               5.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 94/21

      KOMISIJAS DIREKTĪVA 2008/45/EK
   (2008. gada 4. aprīlis),
   ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK attiecībā uz darbīgās vielas metkonazola plašāku pielietojumu
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīvu 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (1) un jo īpaši tās 6. panta 1. punkta otrās daļas otro ievilkumu,
   tā kā:

               (1)

               Ar Komisijas Direktīvu 2006/74/EK (2) metkonazolu iekļāva Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā kā darbīgo vielu.

               (2)

               Pieprasot metkonazola iekļaušanu, pieteikuma iesniedzējs BASF Aktiengesellschaft iesniedza datus par pielietojumu sēnīšu kontrolei, kas apstiprināja vispārīgo secinājumu, ka var paredzēt to, ka augu aizsardzības līdzekļi, kas satur metkonazolu, atbildīs Direktīvas 91/414/EEK 5. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā paredzētajām nekaitīguma prasībām. Tāpēc metkonazolu iekļāva minētās direktīvas I pielikumā, paredzot īpašus noteikumus, ka dalībvalstis drīkst atļaut lietot minēto vielu tikai kā fungicīdu.

               (3)

               Tagad pieteikuma iesniedzējs ir iesniedzis pieteikumu, lai grozītu minētos īpašos noteikumus, papildus sēnīšu kontrolei dažos lauksaimniecības pielietojuma veidos, paredzot arī pielietojumu kā augu augšanas regulatoru. Pamatojot šādu plašāku pielietojumu, pieteikuma iesniedzējs iesniedza papildu informāciju.

               (4)

               Beļģija novērtēja pieteikuma iesniedzēja iesniegto informāciju un datus. Beļģija 2007. gada oktobrī informēja Komisiju par secinājumu, ka prasītais plašākais pielietojums nerada papildu risku tam, kas jau ir ņemts vērā Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā paredzētajos īpašajos noteikumos attiecībā uz metkonazolu un Komisijas pārskata ziņojumā par šo vielu. Tas jo īpaši ir spēkā tāpēc, ka plašākais pielietojums attiecas tikai uz pielietošanu koncentrācijā, kas ir vājāka par to, kas vajadzīga, lietojot kā fungicīdu, nevis uz Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā paredzētajos īpašajos noteikumos izklāstītajiem pielietošanas parametriem.

               (5)

               Tāpēc īpašo noteikumu grozījumi attiecībā uz metkonazolu ir pamatoti.

               (6)

               Tāpēc attiecīgi jāgroza Direktīva 91/414/EKK.

               (7)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgās komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 91/414/EEK I pielikumu groza atbilstīgi šīs direktīvas pielikumam.
   2. pants
   Dalībvalstis vēlākais līdz 2008. gada 5. augustam pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara Komisijai zināmus minēto noteikumu tekstus, kā arī minēto noteikumu un šīs direktīvas atbilstības tabulu.
   Tās piemēro šos noteikumus no 2008. gada 6. augusta.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
   3. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   4. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2008. gada 4. aprīlī

            Komisijas vārdā —

            Komisijas locekle

         Androulla VASSILIOU

      (1)  OV L 230, 19.8.1991., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2008/41/EK (OV L 89, 1.4.2008., 12. lpp.).

      (2)  OV L 235, 30.8.2006., 17. lpp.

      PIELIKUMS
      Direktīvas 91/414/EEK I pielikuma 136. aili aizstāj ar šādu aili:

                     “136

                     Metkonazols

                        CAS Nr. 125116-23-6 (stereoķīmija nav noteikta)
                     CIPAC Nr. 706

                     (1RS,5RS:1RS,5SR)-5-(4-hlorbenzil)-2,2-dimetil-1-(1H-1,2,4-triazol-1- il-metil)ciklopentanols

                     ≥ 940 g/kg
                     (cis- un trans-izomēru summa)

                     2007. gada 1. jūnijs

                     2017. gada 31. maijs

                     A   daļa
                     Drīkst atļaut lietot tikai kā fungicīdu un augu augšanas regulatoru.
                     B   daļa
                     Lai īstenotu VI pielikuma vienotos principus, ņem vērā pārskata ziņojuma secinājumus par metkonazolu, un jo īpaši tā I un II papildinājumu, ko 2006. gada 23. maijā pabeidza Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgā komiteja.
                     Šajā vispārējā novērtējumā:

                                 —

                                 dalībvalstīm īpaša uzmanība jāpievērš putnu, zīdītāju un ūdens organismu aizsardzībai. Atļaujas piešķiršanas nosacījumos vajadzības gadījumā jāietver risku mazinoši pasākumi,

                                 —

                                 dalībvalstīm jāpievērš īpaša uzmanība operatora drošībai. Atļaujas piešķiršanas nosacījumos vajadzības gadījumā ir jāietver aizsardzības pasākumi.”


title: Padomes Direktīva 2000/17/EK (2000. gada 30. marts), kas groza Direktīvu 77/388/EEK par pievienotās vērtības nodokļa kopējo sistēmu — Austrijas Republikai un Portugāles Republikai atvēlētais pārejas posms

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32000L0017

Oficiālais Vēstnesis L 084 , 05/04/2000 Lpp. 0024 - 0025

		Padomes Direktīva 2000/17/EK(2000. gada 30. marts),kas groza Direktīvu 77/388/EEK par pievienotās vērtības nodokļa kopējo sistēmu — Austrijas Republikai un Portugāles Republikai atvēlētais pārejas posmsEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 93. pantu,ņemot vērā Komisijas Priekšlikumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta Atzinumu [1],ievērojot Ekonomikas un sociālo lietu komitejas Atzinumu [2],tā kā:(1) Ar 1994. gada Pievienošanās akta XV pielikuma IX daļas "Nodokļi" 2. punkta e) apakšpunktu Austrijas Republikai tika ļauts atkāpties no 28. panta 2. punkta Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu likumi par apgrozījuma nodokļiem — pievienotās vērtības nodokļa kopējā sistēma: vienots aprēķinu pamats [3] (turpmāk - "Sestā PVN direktīva"), kā arī līdz 1998. gada 31. decembrim nekustamā īpašuma izīrēšanai iedzīvotājiem piemērot pazeminātu likmi ar nosacījumu, ka likme nav zemāka par 10 %.(2) Saskaņā ar Sestās PVN direktīvas 13. panta B sadaļas b) apakšpunktu nekustamā īpašuma izīrēšana iedzīvotājiem Austrijā kopš 1999. gada 1. janvāra bijusi atbrīvota no PVN bez tiesībām atņemt priekšnodokli. Tomēr tās pašas direktīvas 13. panta C sadaļas a) apakšpunktā teikts, ka Austrija nodokļu maksātājiem var dot tiesības izvēlēties piemērotu nodokļu sistēmu. Tādos gadījumos ir spēkā parastā PVN likme un parastie noteikumi par tiesībām uz priekšnodokļa atņemšanu.(3) Austrijas Republika uzskata, ka minētā kārtība būtu jāsaglabā galvenokārt tāpēc, ka vēl aizvien ir spēkā PVN pārejas režīms un stāvoklis kopš 1994. gada Pievienošanās akta apspriešanas īpaši nav mainījies.(4) Tāpat Austrijas Republika uzskata, ka gadījumā, ja tiktu atcelta pazeminātā 10 % likme, neizbēgami celtos nekustamā īpašuma īres cenas galapatērētājiem.(5) Portugāles Republika 1991. gada 1. janvārī restorānu pakalpojumiem piemēroja pazeminātu 8 % likmi. Ar Sestās PVN direktīvas 28. panta 2. punkta d) apakšpunktu Portugālei atļāva turpināt minētās likmes piemērošanu. Tomēr pēc vispārējas likmju grozīšanas, kā arī politisku un budžeta iemeslu dēļ kopš 1992. gada restorānu pakalpojumiem piemēro parasto likmi.(6) Portugāles Republika vēlas minētajiem pakalpojumiem atkal piemērot pazemināto likmi, pamatojoties uz to, ka parastās likmes piemērošanai bijušas nelabvēlīgas sekas, no kurām būtiskākās ir darbavietu zudums un nelegāli nodarbināto skaita pieaugums, un ka parastās likmes piemērošana cēlusi restorānu pakalpojumu cenas galapatērētājiem.(7) Tā kā minētās atkāpes ir saistītas ar pakalpojumu sniegšanu atsevišķu dalībvalstu mērogā, varētu uzskatīt, ka nepastāv risks traucēt konkurenci.(8) Šajos apstākļos varētu apsvērt iespēju atkal ieviest iepriekšējo kārtību gan attiecībā uz Austrijas Republiku, gan Portugāles Republiku ar nosacījumu, ka atkāpes piešķir tikai uz Sestās PVN direktīvas 281. pantā minēto pārejas posmu. Tomēr Austrijas Republikai jāveic pasākumi, lai nodrošinātu to, ka pazeminātā likme nelabvēlīgi neietekmē Eiropas Kopienu pašu resursus no pievienotās vērtības nodokļa, kura aprēķināšanas kārtība jāpārskata atbilstoši Regulai (EEK, Euratom) Nr. 1553/89 [4],IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pants"j) Austrijas Republika nekustāmā īpašuma izīrēšanai iedzīvotājiem var piemērot vienu no divām pazeminātajām likmēm, kas noteiktas 12. panta 3. punkta a) apakšpunkta trešajā daļā, ar nosacījumu, ka likme nav mazāka par 10 %;k) Portugāles Republika restorānu pakalpojumiem var piemērot vienu no divām pazeminātajām likmēm, kas noteiktas 12. panta 3. punkta a) apakšpunkta trešajā daļā, ar nosacījumu, ka likme nav mazāka par 12 %."2. pants1. 1. pantā minētajās dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs Direktīvas prasības. Dalībvalstis par to nekavējoties informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem tādus aktus, tajos ietver atsauci uz šo Direktīvu, vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka metodes, kā izdarīt šādas atsauces.2. 1. pantā minētās dalībvalstis dara Komisijai zināmus tos savus tiesību aktus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī Direktīva.3. pantsŠī direktīva stājas spēkā tās publicēšanas dienā Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.Direktīvu piemēro no 1999. gada 1. janvāra līdz beidzas pārejas posms, kas minēts Sestās PVN direktīvas 281. pantā.4. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2000. gada 30. martāPadomes vārdā —priekšsēdētājsJ. Sócrates[1] Atzinums sniegts 2000. gada 15. martā (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).[2] OV C 75, 15.3.2000., 21. lpp.[3] OV L 145, 13.6.1977., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 1999/85/EK (OV L 277, 28.10.1999, 34. lpp.).[4] OV L 155, 7.6.1989., 9. lpp.--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva 2003/92/EK (2003. gada 7. oktobris), ar ko groza Direktīvu 77/388/EEK attiecībā uz noteikumiem par gāzes un elektroenerģijas piegādes vietu

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32003L0092

Oficiālais Vēstnesis L 260 , 11/10/2003 Lpp. 0008 - 0009

		Padomes Direktīva 2003/92/EK(2003. gada 7. oktobris),ar ko groza Direktīvu 77/388/EEK attiecībā uz noteikumiem par gāzes un elektroenerģijas piegādes vietuEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, jo īpaši tā 93. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā:(1) Pieaugošā liberalizācija gāzes un elektroenerģijas nozarē, kuras mērķis ir dabasgāzes un elektroenerģijas iekšējā tirgus pilnveidošana, atklāj vajadzību pārskatīt pašreizējos PVN noteikumus par to preču piegādes vietu, kas norādīta Sestajā Padomes 1977. gada 17. maijā Direktīvā 77/388/EEK par dalībvalstu likumu saskaņošanu attiecībā uz apgrozījuma nodokļiem — pievienotās vērtības nodokļa kopējo sistēmu: vienotu aprēķinu bāzi [4], lai modernizētu un vienkāršotu PVN sistēmas darbību iekšējā tirgū — stratēģija, ko Komisija ir ieviesusi.(2) Elektroenerģiju un gāzi uzskata par precēm PVN mērķiem, un atbilstīgi to piegādes vieta attiecībā uz pārrobežu darījumiem ir jānosaka saskaņā ar 8. pantu Direktīvā 77/388/EEK. Tomēr, kopš elektroenerģijas un gāzes kustībai fiziski izsekot ir grūti, ir īpaši grūti noteikt piegādes vietu saskaņā ar pašreizējiem noteikumiem.(3) Lai sasniegtu faktisku gāzes un elektroenerģijas iekšējo tirgu bez PVN šķēršļiem, pirms preces nonāk pēdējā patēriņa posmā, ir jānosaka gāzes piegādes vieta dabasgāzes piegādes sistēmā un elektroenerģijas piegādes vieta par vietu, kurā pircējs reģistrē savu uzņēmējdarbību.(4) Gāzes un elektroenerģijas piegāde pēdējā posmā — no tirgotājiem un piegādātājiem galapatērētājam — ir jāapliek ar nodokli tajā vietā, kur pircējam ir preču patēriņš un sekmīga lietošana, lai nodrošinātu nodokļu iekasēšanu valstī, kur pastāv faktisks patēriņš. Parasti tā ir vieta, kur ir novietots pircēja skaitītājs.(5) Elektroenerģiju un gāzi piegādā caur sadales tīklu, kuram tīkla operatori nodrošina pieejamību. Lai izvairītos no dubultnodokļiem vai nodokļu neuzlikšanas, ir nepieciešams saskaņot noteikumus, kas regulē pārvadāšanas un nosūtīšanas pakalpojumus piegādes vietai. Pieejamība sadales sistēmām un to lietošana, kā arī citu pakalpojumu sniegšana, kas ir tieši saistīti ar šiem pakalpojumiem, ir tāpēc jāpievieno to īpašu instanču sarakstam, kas norādīts 9. panta 2. punkta e) apakšpunktā Direktīvā 77/388/EEK.(6) Elektroenerģijas un gāzes ievešana ar dabasgāzes sadales sistēmas starpniecību ir jāatbrīvo no nodokļiem, lai izvairītos no dubultnodokļiem.(7) Izmaiņas noteikumos, kas regulē gāzes piegādes vietu ar dabasgāzes sadales sistēmas starpniecību vai elektroenerģijas piegādes vietu, ir jākombinē ar obligāto apgriezto maksu, ja pircējs ir persona, kurš noteikts kā PVN maksātājs.(8) Tāpēc attiecīgi jāgroza Direktīva 77/388/EEK,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsAr šo Direktīvu 77/388/EEK groza šādi.1. Regulas 8. panta 1. punktam pievieno šādus apakšpunktus:"d) gāzes piegādes ar dabasgāzes sadales sistēmas starpniecību un elektroenerģijas piegādes gadījumos tirgotājam, kas ir nodokļu maksātājs vieta, kur tirgotājs, kas ir nodokļu maksātājs, ir izveidojis savu uzņēmējdarbību vai viņam pieder fiksēts uzņēmums, kuram tiek piegādātas preces vai, ja šādas uzņēmējdarbības vai fiksēta uzņēmuma nav, vieta, kur ir viņa pastāvīgā adrese vai kur viņš parasti dzīvo."Tirgotājs, kas ir nodokļu maksātājs" šo noteikumu nozīmē ir nodokļa maksātājs, kura galvenā darbības joma saistībā ar gāzes un elektroenerģijas pirkšanu ir šo produktu tālākpārdošana, un viņa paša minēto produktu patēriņš ir niecīgs.e) elektroenerģiju vai gāzi piegādājot ar dabasgāzes sadales sistēmas starpniecību, ja uz šādu piegādi neattiecas d) punkts, vieta, kur pircējam ir preču patēriņš un sekmīga lietošana. Ja visas preces vai to daļu pircējs tiešām nav patērējis, šādas preces uzskata par lietotām un patērētām vietā, kur pircējam ir uzņēmējdarbība vai pieder fiksēts uzņēmums, kuram tās tiek piegādātas. Ja šādas uzņēmējdarbības vai fiksēta uzņēmuma vietas nav, ir jāuzskata, ka pircējs ir lietojis un patērējis preces vietā, kur ir viņa pastāvīgā adrese vai kur viņš parasti dzīvo."2. Pēc astotā ievilkuma 9. panta 2. punkta e) apakšpunktā iestarpina šādu ievilkumu:"— pieejas sniegšana dabasgāzes un elektroenerģijas sadales sistēmām, pārvadāšanas un nosūtīšanas pakalpojumu un citu tieši saistītu pakalpojumu sniegšana".3. Šādu apakšpunktu pievieno 14. panta 1. punktam:"k) gāzes ievešana ar dabasgāzes sadales sistēmas starpniecību vai elektroenerģijas ievešana".4. Aizstāj 21. panta 1. punkta a) apakšpunktu 28.g pantā norādītājā redakcijā ar šādu:"a) nodokļa maksātājam, kas veic tādu preču piegādi vai pakalpojumu sniegšanu, kas pakļauta nodokļa uzlikšanai, izņemot gadījumus, kas paredzēti b) un c) un f) punktā. Ja nodokļu uzlikšanai pakļautu preču piegādi vai pakalpojumu nodrošināšanu veic nodokļu maksātājs, kas nav reģistrēts dalībvalsts teritorijā, saskaņā ar nosacījumiem, ko tās noteikušas, dalībvalstis var paredzēt, ka persona, kam jāmaksā nodoklis, ir persona, kurai veikta nodokļa uzlikšanai pakļautā preču piegāde vai pakalpojumi."5. Šādu apakšpunktu pievieno 21. panta 1. punktam 28.g pantā norādītājā redakcijā:"f) personas, uz kurām attiecina pievienotās vērtības nodokli valsts teritorijā un kurām preces ir piegādātas saskaņā ar 8. panta 1. punkta d) vai e) apakšpunkta nosacījumiem, ja piegādes veic nodokļu maksātājs, kas nav reģistrēts valsts teritorijā".6. Aizstāj pirmo ievilkumu 22. panta 1. punkta c) apakšpunktā 28.h pantā norādītājā redakcijā ar šādu:"— ikvienu nodokļu maksātāju, izņemot 28. a panta 4. punktā minētos nodokļu maksātājus, kas valsts teritorijā piegādā preces vai sniedz pakalpojumus, kas viņam dod tiesības uz atlaidi, izņemot tādas preču piegādes un pakalpojumu sniegšanu, par ko nodoklis saskaņā ar 21. panta 1. punkta a), b) vai c) vai f) apakšpunktu ir jāmaksā vienīgi pircējam vai saņēmējam. Dalībvalstīm tomēr nav jānosaka noteikti nodokļu maksātāji, kas minēti 4. panta 3. punktā".7. Pievieno šādu ievilkumu 28.a panta 5. punkta b) apakšpunktam:"— gāzes piegāde ar dabasgāzes sadales sistēmas starpniecību vai elektroenerģijas piegāde saskaņā ar 8. panta 1. punkta d) vai e) apakšpunktu."2. pantsDalībvalstīs 2005. gada 1. janvārī stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šās direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju. Kad dalībvalstis pieņem minētos aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarāmas šādas atsauces.3. pantsŠī direktīva stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.4. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 2003. gada 7. oktobrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsG. Tremonti[1] Priekšlikums iesniegts 2002. gada 5. decembrī (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).[2] Atzinums izsūtīts 2003. gada 13. maijā (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).[3] Atzinums sniegts 2003. gada 26. martā (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).[4] OV L 145, 13.6.1977., 1. lpp Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2002/93/EK (OV L 331, 7.12.2002., 27. lpp.).--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 2010/54/ES ( 2010. gada 20. augusts ), ar ko groza I pielikumu Padomes Direktīvā 91/414/EEK, lai tajā no jauna iekļautu azimsulfuronu kā darbīgo vielu  Dokuments attiecas uz EEZ

text:
               21.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 220/63

         KOMISIJAS DIREKTĪVA 2010/54/ES
   (2010. gada 20. augusts),
   ar ko groza I pielikumu Padomes Direktīvā 91/414/EEK, lai tajā no jauna iekļautu azimsulfuronu kā darbīgo vielu
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīvu 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (1) un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Termiņš azimsulfurona iekļaušanai Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā beidzas 2011. gada 31. decembrī. Saskaņā ar 4. pantu Komisijas 2007. gada 27. jūnija Regulā (EK) Nr. 737/2007, ar ko nosaka procedūru, ar kuru Padomes Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā atkārtoti iekļauj darbīgo vielu pirmo grupu un izveido šo vielu sarakstu (2), tika iesniegts pieteikums par azimsulfurona kā darbīgās vielas atkārtotu iekļaušanu Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā minētajā pantā norādītajā termiņā.

               (2)

               Ar Komisijas 2008. gada 28. jūlija Lēmumu 2008/656/EK par pieteikumu atbilstību saistībā ar darbīgo vielu azimsulfurona, azoksistrobīna, fluroksipīra, imazalila, krezoksimmetila, proheksadionkalcija un spiroksamīna atkārtotu iekļaušanu Padomes Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā un par attiecīgo iesniedzēju saraksta izveidošanu (3) minētais pieteikums tika atzīts par atbilstīgu.

               (3)

               Regulas (EK) Nr. 737/2007 6. pantā norādītajā termiņā pieteikuma iesniedzējs saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 737/2007 6. pantu iesniedza nepieciešamos datus, tiem pievienojot skaidrojumu par katra jauna pētījuma nozīmi.

               (4)

               Ziņotāja dalībvalsts, apspriežoties ar līdzziņotāju dalībvalsti, sagatavoja novērtējuma ziņojumu un 2009. gada 10. jūnijā to iesniedza Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādei (turpmāk – iestāde) un Komisijai. Minētajā ziņojumā papildus vielas novērtējumam ir iekļauts to pētījumu saraksts, uz kuriem ziņotāja dalībvalsts bija balstījusies savā novērtējumā.

               (5)

               Iestāde informēja pieteikuma iesniedzēju un visas dalībvalstis par novērtējuma ziņojumu un nosūtīja Komisijai saņemtās piezīmes. Turklāt iestāde nodrošināja novērtējuma ziņojumu pieejamību sabiedrībai.

               (6)

               Pēc Komisijas pieprasījuma dalībvalstis un iestāde veica novērtējuma ziņojuma profesionālu pārskatīšanu, un iestāde 2010. gada 12. martā iesniedza Komisijai savus secinājumus par azimsulfurona riska novērtējuma profesionālu pārskatīšanu (4). Dalībvalstis un Komisija pārskatīja novērtējuma ziņojumu un iestādes secinājumus Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgajā komitejā, un 2010. gada 9. jūlijā to pabeidza kā Komisijas pārskata ziņojumu par azimsulfuronu.

               (7)

               Dažādajās pārbaudēs atklājās, ka var paredzēt augu aizsardzības līdzekļu, kuru sastāvā ir azimsulfurons, vispārēju atbilstību Direktīvas 91/414/EEK 5. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā izklāstītajiem nosacījumiem, īpaši attiecībā uz izmantošanu, kas tika pārbaudīta un sīki aprakstīta Komisijas pārskata ziņojumā. Tāpēc ir lietderīgi azimsulfuronu no jauna iekļaut Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā, lai nodrošinātu, ka arī turpmāk var atļaut augu aizsardzības līdzekļus, kuru sastāvā ir šī darbīgā viela, ja tie ir atbilstīgi minētajai direktīvai.

               (8)

               Pamatojoties uz pārskata ziņojumu, kurā norādīts, ka ražošanas piemaisījumu fenolu uzskata par toksisku, tomēr būtu jānosaka, ka šā piemaisījuma maksimālais līmenis tehniskajā produktā ir 2 g/kg.

               (9)

               No jaunajiem iesniegtajiem datiem izriet, ka azimsulfurons un tā noārdīšanās produkti ūdens fotolīzē var apdraudēt ūdens organismus. Tāpēc, neskarot secinājumu par azimsulfurona atkārtotu iekļaušanu, jāiegūst papildu informācija par šiem konkrētajiem aspektiem. Direktīvas 91/414/EEK 6. panta 1. punktā noteikts, ka attiecībā uz vielas iekļaušanu I pielikumā var paredzēt nosacījumus. Tāpēc ir lietderīgi prasīt, lai pieteikuma iesniedzējs sniegtu papildu informāciju par tāda riska novērtējumu, ko azimsulfurons, iespējams, rada ūdens organismiem, un pilnīgot tā noārdīšanās produktu noteikšanu ūdens fotolīzē.

               (10)

               Pirms darbīgās vielas atkārtotas iekļaušanas Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā būtu jāatvēl pietiekams periods, lai dalībvalstīm un ieinteresētajām pusēm dotu iespēju sagatavoties jauno prasību izpildei saistībā ar šo atkārtoto iekļaušanu.

               (11)

               Neskarot ar Direktīvu 91/414/EEK noteiktos pienākumus, kas rodas, darbīgo vielu atkārtoti iekļaujot tās I pielikumā, dalībvalstīm jāatļauj sešus mēnešus pēc atkārtotās iekļaušanas pārskatīt tādu augu aizsardzības līdzekļu atļaujas, kuru sastāvā ir azimsulfurons, lai pārliecinātos, ka joprojām tiek ievērotas Direktīvā 91/414/EEK, īpaši tās 13. pantā, noteiktās prasības un attiecīgie nosacījumi, kuri minēti minētās direktīvas I pielikumā. Attiecīgi dalībvalstīm jāatjauno atļaujas, izdarot tajās attiecīgus grozījumus, vai tās jānoraida. Atkāpjoties no minētā termiņa, jāparedz garāks periods, lai iesniegtu un novērtētu atjauninātus III pielikumā minētos dokumentus par katru augu aizsardzības līdzekli katrai attiecīgai izmantošanai saskaņā ar vienotiem principiem, kas noteikti Direktīvā 91/414/EEK.

               (12)

               Tāpēc ir lietderīgi Direktīvā 91/414/EEK izdarīt attiecīgus grozījumus.

               (13)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgās komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 91/414/EEK I pielikumu groza saskaņā ar šīs direktīvas pielikumu.
   2. pants
   Dalībvalstis vēlākais līdz 2012. gada 31. janvārim pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara zināmus Komisijai minēto noteikumu tekstus, kā arī minēto noteikumu un šīs direktīvas atbilstības tabulu.
   Tās piemēro minētos noteikumus no 2012. gada 1. februāra.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nolemj, kā izdarāma šāda atsauce.
   3. pants
   1.   Dalībvalstis saskaņā ar Direktīvu 91/414/EEK līdz 2012. gada 31. janvārim vajadzības gadījumā groza vai atsauc pašreizējās tādu augu aizsardzības līdzekļu atļaujas, kuru sastāvā ir azimsulfurons kā darbīgā viela.
   Līdz šim termiņam tās jo īpaši pārliecinās, ka ir izpildīti minētās direktīvas I pielikumā ietvertie nosacījumi attiecībā uz azimsulfuronu, izņemot tos nosacījumus, kuri noteikti attiecīgās darbīgās vielas ieraksta B daļā, un ka atļaujas turētājam ir dokumentācija vai piekļuve dokumentācijai atbilstīgi minētās direktīvas II pielikuma prasībām saskaņā ar tās 13. panta nosacījumiem.
   2.   Atkāpjoties no šā panta 1. punkta, katru atļauto augu aizsardzības līdzekli, kura sastāvā ir azimsulfurons kā vienīgā vai viena no vairākām darbīgajām vielām, kuras visas vēlākais līdz 2011. gada 31. jūlijam tiek iekļautas Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā, dalībvalstis vajadzības gadījumā atkārtoti novērtē līdzekļus, ņemot vērā jaunāko zinātnisko un tehnisko informāciju un saskaņā ar Direktīvas 91/414/EEK VI pielikumā paredzētajiem vienotajiem principiem, pamatojoties uz dokumentāciju, kas atbilst minētās direktīvas III pielikuma prasībām, un ņemot vērā minētās direktīvas I pielikuma ieraksta B daļu attiecībā uz azimsulfuronu. Pamatojoties uz minēto novērtējumu, tās nosaka, vai līdzeklis joprojām atbilst Direktīvas 91/414/EEK 4. panta 1. punkta b), c), d) un e) apakšpunkta nosacījumiem. Pēc tam, kad noteikšana pabeigta, dalībvalstis vajadzības gadījumā līdz 2015. gada 31. jūlijam groza vai atsauc atļauju.
   3.   Atkāpjoties no šā panta 1. un 2. punkta, katru atļauto augu aizsardzības līdzekli, kura sastāvā ir azimsulfurons kā viena no vairākām darbīgajām vielām, kuras visas vēlākais līdz 2011. gada 31. jūlijam tiek iekļautas Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā un vismaz viena no kurām iekļauta Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā laikposmā no 2009. gada 1. janvāra līdz 2011. gada 31. jūlijam, dalībvalstis atkārtoti novērtē līdzekli saskaņā ar Direktīvas 91/414/EEK VI pielikumā paredzētajiem vienotajiem principiem, pamatojoties uz dokumentāciju, kas atbilst minētās direktīvas III pielikuma prasībām, un ņemot vērā minētās direktīvas I pielikuma ieraksta B daļu attiecībā uz azimsulfuronu. Pamatojoties uz minēto novērtējumu, tās nosaka, vai līdzeklis joprojām atbilst Direktīvas 91/414/EEK 4. panta 1. punkta b), c), d) un e) apakšpunkta nosacījumiem.
   Pēc tam, kad noteikšana pabeigta, dalībvalstis vajadzības gadījumā groza vai atsauc atļauju līdz 2015. gada 31. jūlijam vai līdz datumam, kas šādai grozīšanai vai atsaukšanai noteikts attiecīgajā direktīvā vai direktīvās, ar kurām attiecīgā viela vai vielas ir iekļautas Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā, izvēloties vēlāko no šiem datumiem
   4. pants
   Šī direktīva stājas spēkā 2011. gada 1. augustā.
   5. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2010. gada 20. augustā

            Komisijas vārdā –

            priekšsēdētājs

         José Manuel BARROSO

      (1)  OV L 230, 19.8.1991., 1. lpp.

      (2)  OV L 169, 29.6.2007., 10. lpp.

      (3)  OV L 214, 9.8.2008., 70. lpp.

      (4)  Secinājums par darbīgās vielas azimsulfurona pesticīda riska profesionālu pārskatīšanu. EFSA Journal 2010; 8(3):1554. (61. lpp.). doi:10.2903/j.efsa.2010.1554. Pieejams tiešsaistē: www.efsa.europa.eu

      PIELIKUMS
      Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā 5. rindu aizstāj ar šādu:

                     Numurs

                     Parastais nosaukums,
                     identifikācijas numuri

                        IUPAC nosaukums

                     Tīrība (1)

                     Stāšanās spēkā

                     Iekļaušana ir spēkā līdz

                     Īpaši noteikumi

                     “5

                     Azimsulfurons

                        CAS Nr. 120162-55-2

                        CIPAC Nr. 584

                     1-(4,6-dimetoksipirimidīn-2-il)-3-[1-metil-4-(2-metil-2H-tetrazol-5-il)-pirazol-5-ilsulfonil]-urīnviela

                     ≥ 980 g/kg
                     maksimālais piemaisījuma fenola līmenis 2 g/kg

                     2011. gada 1. augusts

                     2021. gada 31. jūlijam

                     A   DAĻA
                     Var atļaut lietot vienīgi kā herbicīdu.
                     Izsmidzināšanu no gaisa nevar atļaut.
                     B   DAĻA
                     Lai īstenotu vienotos VI pielikuma principus, ņem vērā pārskata ziņojuma secinājumus par azimsulfuronu, un jo īpaši tā I un II papildinājumu, ko 2010. gada 9. jūlijā pabeidza Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgā komiteja.
                     Šajā vispārējā novērtējumā dalībvalstīm īpaša uzmanība jāpievērš:

                                 —

                                 blakussugu augu aizsardzībai,

                                 —

                                 iespējamam gruntsūdeņu piesārņojumam, ja darbīgo vielu lieto apgabalos ar jutīgiem vides un/vai klimatiskajiem apstākļiem,

                                 —

                                 ūdens organismu aizsardzībai.

                           Dalībvalstīm jānodrošina, ka atļaujas piešķiršanas nosacījumos vajadzības gadījumā tiek iekļauti riska mazināšanas pasākumi (piemēram, buferzonas, rīsu audzēšanā visīsākie iespējamie ūdens periodi pirms novākšanas).
                     Dalībvalstis pieprasa iesniegt turpmākas izpētes materiālus, lai pabeigtu riska novērtējumu par ūdens organismiem, un turpmākas izpētes materiālus, lai pabeigtu noārdīšanās produktu noteikšanu vielas ūdens fotolīzē. Tās nodrošina, ka pieteikuma iesniedzēji šādus izpētes materiālus iesniedz Komisijai līdz 2012. gada 31. oktobrim.”

         (1)  Sīkāka informācija par darbīgās vielas identitāti un specifikāciju sniegta pārskata ziņojumā.