title: Padomes Direktīva (1989. gada 3. maijs) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz īpašas diētas pārtikas produktiem

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31989L0398

Oficiālais Vēstnesis L 186 , 30/06/1989 Lpp. 0027 - 0032 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 13 Sējums 19 Lpp. 0051  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 13 Sējums 19 Lpp. 0051

		Padomes Direktīva(1989. gada 3. maijs)par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz īpašas diētas pārtikas produktiem(89/398/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 100.a pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],sadarbībā ar Eiropas Parlamentu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā Padomes 1976. gada 21. decembra Direktīva 77/94/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz īpašas diētas pārtikas produktiem [4], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 85/7/EEK [5], ir grozīta daudzkārt; tā kā jaunu grozījumu gadījumā iepriekšminētā direktīva būtu jāpārstrādā skaidrības dēļ;tā kā Direktīvas 77/94/EEK pieņemšanu attaisnoja tas, ka atšķirības starp dažu valstu tiesību aktiem attiecībā uz īpašas diētas pārtikas produktiem kavēja to brīvu apriti, varēja radīt nevienlīdzīgus konkurences nosacījumus un tādējādi tieši ietekmēt kopējā tirgus izveidi un darbību;tā kā valstu tiesību aktu tuvināšana sākumā paredzēja izstrādāt vispārēju definīciju, noteikt pasākumus, kas nodrošinātu patērētāju aizsardzību pret viltojumiem attiecībā uz šo produktu īpatnībām, un pieņemt noteikumus par minēto produktu marķēšanu;tā kā produkti, uz ko attiecas direktīva, ir pārtikas produkti, kā sastāvs un pagatavošana ir īpaši jāizstrādā, lai apmierinātu prasības pēc īpašas diētas personām, kurām tie galvenokārt paredzēti; tā kā tādēļ var būt jāparedz izņēmuma statuss vispārīgiem vai īpašiem noteikumiem, kas piemērojami pārtikas produktiem, lai sasniegtu īpašās uzturvērtības mērķi;tā kā kaut gan īpašas diētas pārtikas produktus, uz ko attiecas īpaši noteikumi, var efektīvi kontrolēt, balstoties uz visu veidu pārtikas produktu vispārējām uzraudzības normām, tās ne vienmēr var attiecināt uz pārtikas produktiem, kuriem nav šādu īpašu noteikumu;tā kā šādā gadījumā parastie pieejamie līdzekļi nedod iespēju kontroles institūcijai pārbaudīt, vai pārtikas produktam tiešām piemīt tam piedēvētā īpašā uzturvērtība; tā kā tādēļ ir jānodrošina, ka vajadzības gadījumā persona, kas atbild par pārtikas produkta laišanu tirgū, varētu palīdzēt kontroles institūcijai veikt tās darbības;tā kā Kopienas noteikumu pašreizējais stāvoklis par papildu līdzekļiem nosaka, ka šajā direktīvā nav iespējams pieņemt noteikumus par piedevu izmantošanu īpašas diētas pārtikas produktos, ja tie nepieder pie kādas no grupām, kas minētas I pielikumā; tā kā tādēļ šis jautājums būtu pienācīgā kārtā jāpārskata;tā kā īpašu direktīvu izstrādāšana, kas ievieš Kopienas noteikumu pamatprincipus un to grozījumus, ievieš tehniska rakstura pasākumus; tā kā, lai vienkāršotu un paātrinātu procedūru, tos pieņemšana būtu jāuztic Komisijai;tā kā visos gadījumos, kad Padome pilnvaro Komisiju ieviest noteikumus attiecībā uz pārtikas produktiem, kas paredzēti lietošanai cilvēku uzturā, jāparedz kārtība ciešas sadarbības izveidošanai starp dalībvalstīm un Komisiju Pastāvīgajā pārtikas komitejā, kas izveidota ar Lēmumu 69/414/EEK [6];tā kā šī direktīva nemaina termiņus, kuru laikā dalībvalstīm jāizpilda Direktīva 77/94/EEK,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pants1. Šī direktīva attiecas uz īpašas diētas pārtikas produktiem.2. a) Īpašas diētas pārtikas produkti ir pārtikas produkti, kas sakarā ar to īpašo sastāvu vai ražošanas procesu ir skaidri nošķirami no normāla patēriņa pārtikas produktiem, ir piemēroti tiem paredzētajiem uztura nolūkiem un kurus pārdod, norādot šādu piemērotību.b) Īpašajai diētai jāapmierina prasības pēc īpašas uzturvērtības:i) noteiktas kategorijas personām, kurām ir traucēts gremošanas process vai vielmaiņa; vaiii) noteiktas kategorijas personām, kuras ir īpašā fizioloģiskā stāvoklī un tāpēc spēj gūt īpašu labumu, kontrolēti lietojot uzturā noteiktas vielas pārtikas produktos; vaiiii) veseliem zīdaiņiem vai maziem bērniem.2. pants1. Produktus, kas minēti 1. panta 2. punkta b) apakšpunkta i) un ii) punktā, var raksturot kā "diētiskus" vai "diētai".2. Marķējot, noformējot un reklamējot parasta patēriņa pārtikas produktus, aizliegts:a) izmantot vārdu "diētisks", vienu vai kopā ar citiem vārdiem, lai apzīmētu šos pārtikas produktus;b) visi citi marķējumi vai noformējumi, kas var radīt iespaidu, ka iekļauts kāds no 1. pantā minētajiem produktiem.3. Tomēr saskaņā ar noteikumiem, kas jāpieņem saskaņā ar 13. pantā paredzēto kārtību, jābūt iespējai norādīt, ja parasta patēriņa pārtikas produktus var izmantot kā produktus īpašai diētai.Iepriekšminētajos noteikumos var izklāstīt šāda derīguma norādīšanas kārtību.3. pants1. Produktu, kas minēti 1. pantā, sastāvam un īpašībām jābūt tādām, lai produktus varētu izmantot paredzētā īpašā diētā.2. Produktiem, kas minēti 1. pantā, jāatbilst arī visiem obligātiem noteikumiem, kas piemērojami parasta patēriņa pārtikas produktiem, izņemot attiecībā uz produktos izdarītajām izmaiņām, lai nodrošinātu to atbilstību 1. pantā dotajām definīcijām.4. pants1. Īpašie noteikumi, kas piemērojami īpašas diētas pārtikas produktu grupām, kuras norādītas 1. pielikumā, jāietver īpašās direktīvās.Šādas īpašās direktīvas konkrēti var ietvert:a) svarīgākās prasības, kas attiecas uz produktu sastāvu un īpatnībām;b) noteikumus attiecībā uz izejmateriālu kvalitāti;c) higiēnas prasības;d) atļautās izmaiņas, kā to paredz 3. panta 2. punkts;e) piedevu sarakstu;f) noteikumus attiecībā uz marķēšanu, noformējumu un reklamēšanu;g) paraugu noņemšanas procedūras un analīzes metodes, kas nepieciešamas, lai kontrolētu atbilstību īpašajām direktīvām.Šādas īpašās direktīvas pieņem:- attiecībā uz e) apakšpunktu, Padomei rīkojoties saskaņā ar 100.a pantā noteikto kārtību,- attiecībā uz citiem apakšpunktiem, Padomei rīkojoties saskaņā ar 13. pantā noteikto kārtību.Noteikumus, kuri var iespaidot cilvēku veselību, pieņem pēc apspriešanās Pārtikas zinātniskajā komitejā, kas izveidota ar Lēmumu 74/234/EK [7].2. Sarakstus īpaša nolūka vielām uzturā, kā vitamīni, minerālsāļi, aminoskābes un citas vielas, kas paredzētas pievienošanai īpašas diētas produktiem, kopā ar tām piemērojamiem tīrības kritērijiem un, vajadzības gadījumā, nosacījumus, pie kādiem tās lietojamas, pieņem saskaņā ar 13. pantā noteikto kārtību.5. pantsNosacījumus, saskaņā ar kuriem marķēšanā, noformēšanā un reklamēšanā var dot norādes par diētu vai to personu kategoriju, kam ir paredzēti 1. pantā minētie produkti, var pieņemt saskaņā ar 13. pantā noteikto kārtību.6. pants1. Šā nolikuma 1. pantā minēto produktu marķēšana un izmantotās marķēšanas metodes, noformējums un reklamēšana nedrīkst piedēvēt īpašības vai netieši norādīt, ka šie produkti spēj novērst vai izārstēt cilvēku slimības.Izņēmuma kārtā un skaidri noteiktos gadījumos var paredzēt atkāpes no pirmās daļas saskaņā ar 13. pantā noteikto kārtību. Izņēmuma statuss var ilgt līdz minētās procedūras pabeigšanai.2. Pirmais punkts nekavē izplatīt jebkādu derīgu informāciju vai ieteikumus, kas paredzēti tikai medicīnas, uzturzinātnes vai farmācijas speciālistiem.7. pants1. Padomes 1978. gada 18. decembra Direktīvu 79/112/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pārtikas produktu marķēšanu, noformējumu un reklamēšanu [8], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 89/395/EEK [9], piemēro 1. pantā minētiem produktiem saskaņā ar tālāk izklāstītajiem nosacījumiem.2. Produkta tirdzniecības nosaukumu papildina ar norādi par tā īpašās uzturvērtības raksturojumu, tomēr produktiem, kas minēti 1. panta 2. punkta b) apakšpunkta iii) punktā, tā jāaizstāj ar norādi par nolūku, kādam tie ir paredzēti.3. Produktu, par kuriem nav pieņemta īpaša direktīva, saskaņā ar 4. pantu, marķējumā arī jāietver:a) elementu kvalitatīvais un kvantitatīvais sastāvs vai tas īpašo ražošanas procesu raksturs, kas piešķir produktam tā īpašās uzturvērtības;b) piemītošā enerģētiskā vērtība, izteikta kilodžoulos un kilokalorijās, un ogļhidrātu, olbaltumvielu un tauku saturs 100 gramos vai 100 mililitros tirdzniecībai sagatavota produkta, vai, vajadzības gadījumā, norādītā produkta daudzumā, kas sagatavots patēriņam.Tomēr, ja enerģētiskā vērtība ir mazāka nekā 50 kilodžouli (12 kilokalorijas) 100 gramos vai 100 mililitros tirdzniecībai sagatavota produkta, šīs ziņas var aizstāt ar vārdiem "enerģētiskā vērtība 100 gramos ir mazāka nekā 50 kilodžouli (12 kilokalorijas)" vai ar vārdiem "enerģētiskā vērtība 100 mililitros ir mazāka nekā 50 kilodžouli (12 kilokalorijas)".4. Pieņemot īpašu direktīvu attiecībā uz produktiem, tajā izklāsta arī īpašas prasības šo produktu marķējumam.8. pants1. Šīs direktīvas 1. pantā minēto produktu mazumtirdzniecība atļauta tikai iepakotā veidā, un iepakojums pilnīgi pārklāj produktus.2. Tomēr dalībvalstis drīkst pieļaut atkāpes no šiem noteikumiem, ja, pārdodot produktu mazumtirdzniecībā, tam pievienotas 7. pantā paredzētās sīkākas ziņas.9. pantsLai efektīvi oficiāli kontrolētu īpašas diētas pārtikas produktus, kuri nepieder ne pie vienas no 1. pielikumā uzskaitītajām grupām, piemēro šādus īpašus noteikumus:1) ja iepriekšminēto produktu laiž tirgū pirmo reizi, ražotājs vai importētājs, ja produkts ir ražots trešā valstī, informē kompetento iestādi dalībvalstī, kurā produkts tiks pārdots, iepriekš nosūtot tai produktam izmantotās etiķetes paraugu;2) kad to pašu produktu pēc tam izlaiž tirgū citā dalībvalstī, ražotājs vai, vajadzības gadījumā, importētājs nodrošina dalībvalsts kompetentai iestādei to pašu informāciju kopā ar pirmā paziņojuma saņēmēja norādījumiem;3) vajadzības gadījumā kompetentā iestāde pilnvarota pieprasīt ražotājam vai importētājam, ja nepieciešams, uzrādīt izpētes rezultātus, kas apstiprina produkta saskaņu ar 1. panta 2. punktu, kopā ar 7. panta 3. punkta a) apakšpunktā paredzēto informāciju. Ja šis darbs ir iekļauts viegli pieejamā publikācijā, pietiek ar atsauksmi uz šo publikāciju.4. Dalībvalstis paziņo Komisijai kompetentās iestādes šā panta nozīmē, kā arī jebkuru citu noderīgu informāciju par to.Komisija publicē šo informāciju Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.Detalizētas normas šā punkta īstenošanai var pieņemt saskaņā ar 13. pantā noteikto kārtību.5. Četrus gadus pēc šīs direktīvas publicēšanas Komisija aizsūta Padomei pārskatu par šā panta īstenošanu, nepieciešamības gadījumā kopā ar piemērotiem priekšlikumiem.10. pants1. Dalībvalstis nedrīkst ierobežot vai aizliegt tirgot 1. pantā minētos produktus to sastāva, ražošanas specifikāciju, noformējuma vai marķējuma dēļ, ja tie izpilda šo direktīvu un, ja nepieciešams, tās direktīvas, kuras pieņemtas, īstenojot šo direktīvu.2. Šā panta 1. punkts neietekmē attiecīgo valstu noteikumus, kas piemērojami, ja nav pieņemtas direktīvas šīs direktīvas īstenošanai.11. pants1. Ja dalībvalstij ir pietiekams pamats secināt, ka īpašas diētas pārtikas produkti, kas nav iekļauti nevienā no 1. pielikumā uzskaitītajām grupām, neatbilst 1. panta 2. punktam vai var apdraudēt cilvēku veselību, kaut gan atrodas brīvā apritē vienā vai vairākās dalībvalstīs, šī dalībvalsts var savā teritorijā uz laiku pārtraukt vai ierobežot šā produkta tirdzniecību. Pamatojot savu lēmumu, dalībvalsts tūlīt par to informē pārējās dalībvalstis un Komisiju.2. Komisija iespējami drīz izskata attiecīgās dalībvalsts sniegtos pierādījumus, apspriežas ar dalībvalstīm Pārtikas produktu pastāvīgajā komitejā un tūlīt sniedz atzinumu, kā arī veic vajadzīgos pasākumus.3. Ja Komisija uzskata, ka valstij no veiktajiem pasākumiem jāatsakās vai tie jāgroza, tā sāk 13. pantā minēto procedūru attiecīgo pasākumu pieņemšanai.12. pants1. Ja kāda dalībvalsts pēc kādas no īpašo direktīvu pieņemšanas ir ieguvusi jaunu vai pārvērtējusi jau esošo informāciju, un tai ir pietiekams pamats secināt, ka cilvēku veselību var apdraudēt kāds no īpašas diētas pārtikas produktiem, kaut gan tas atbilst attiecīgās īpašās direktīvas nosacījumiem, dalībvalsts var savā teritorijā uz laiku pārtraukt vai ierobežot minēto noteikumu piemērošanu. Pamatojot savu lēmumu, dalībvalsts tūlīt par to informē pārējās dalībvalstis un Komisiju.2. Komisija iespējami drīz izskata attiecīgās dalībvalsts sniegtos pamatojumus, apspriežas ar dalībvalstīm Pārtikas produktu pastāvīgajā komitejā un tūlīt sniedz atzinumu, kā arī veic vajadzīgos pasākumus.3. Ja Komisija uzskata, ka šai direktīvai vai īpašajām direktīvām ir vajadzīgi grozījumi, lai varētu pārvarēt 1. punktā minētās grūtības un nodrošināt veselības aizsardzību, tā uzsāk 13. pantā izklāstīto procedūru, lai pieņemtu šos grozījumus. Dalībvalsts, kas pieņēmusi drošības pasākumus, tādā gadījumā var tos turpināt, kamēr pieņem šos grozījumus.13. pantsJa jāievēro šajā pantā noteiktā procedūra, priekšsēdētājs vai nu pēc savas iniciatīvas, vai arī pēc kādas dalībvalsts pārstāvja lūguma nodod jautājumu Pārtikas produktu pastāvīgai komitejai (še turpmāk "Komiteja").Komisijas pārstāvis Komitejai iesniedz projektu par pasākumiem, kas jāveic. Komiteja sniedz atzinumu par šo projektu laikā, ko priekšsēdētājs var noteikt atkarībā no jautājuma steidzamības. Atzinumu pieņem ar balsu vairākumu, kā noteikts Līguma 148. panta 2. punktā, gadījumos, kad Padomei jāpieņem lēmums pēc Komisijas priekšlikuma. Dalībvalstu pārstāvju balsīm komitejā ir tāda vērtība, kā noteikts minētajā pantā. Priekšsēdētājs nebalso.Komisija apstiprina paredzētos pasākumus, ja tie saskan ar Komitejas atzinumu.Ja paredzētie pasākumi nesaskan ar Komitejas atzinumu vai nekāds atzinums nav sniegts, Komisija nevilcinādamās iesniedz Padomei priekšlikumu par veicamajiem pasākumiem. Padome lemj ar kvalificētu balsu vairākumu.Ja trīs mēnešu laikā pēc tam, kad jautājums iesniegts Padomei, tā nav apstiprinājusi pasākumus, Komisija apstiprina ierosinātos pasākumus.14. pantsAr šo ir atcelta Direktīva 77/94/EEK.Atsauces uz atcelto direktīvu uzskata par atsaucēm uz šo direktīvu, un tās jālasa saskaņā ar korelācijas tabulu, kas dota 2. pielikumā.15. pants1. Dalībvalstis groza savus normatīvos un administratīvos aktus tādējādi, lai:- atļautu tirgot produktus, kas atbilst šai direktīvai, no 1990. gada 16. maija,- aizliegtu tirgot produktus, kas neatbilst šai direktīvai, no 1991. gada 16. maija.Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.2. Ja nav 4. pantā minēto direktīvu, 1. punkts neiespaido tos valstu noteikumus, kas piemēroti īpašas diētas pārtikas produktiem.16. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1989. gada 3. maijāPadomes vārdā —priekšsēdētājsP. Solbes[1] OV C 124, 23.5.1986., 7. lpp. un OV C 161, 19.6.1987., 12. lpp.[2] OV C 99, 13.4.1987., 54. lpp., un OV C 120, 16.5.1989.[3] OV C 328, 22.12.1986., 9. lpp.[4] OV L 26, 31.1.1977., 55. lpp.[5] OV L 2, 3.1.1985., 22. lpp.[6] OV L 291, 19.11.1969., 9. lpp.[7] OV L 136, 20.5.1974., 1. lpp.[8] OV L 33, 8.2.1979., 1. lpp.[9] OV L 186, 30.06.1989., 17. lpp.--------------------------------------------------I PIELIKUMSĪpašas diētas pārtikas produktu grupas, kurām īpašus noteikumus pieņem ar īpašām direktīvām [1]1. Mākslīgā piena maisījumi zīdaiņiem.2. Piena maisījumi un cita veida papildprodukti.3. Pārtika maziem bērniem.4. Pārtikas produkti ar zemu vai pazeminātu enerģētisko vērtību svara kontrolei.5. Īpašos medicīniskos nolūkos lietojami diētiski pārtikas produkti.6. Pārtikas produkti ar zemu nātrija saturu, ieskaitot diētiskos sāļus ar zemu nātrija saturu vai bez nātrija.7. Pārtikas produkti, kas nesatur lipekli.8. Pārtikas produkti, kas paredzēti intensīvas muskuļu piepūles gadījumos, īpaši sportistiem.9. Pārtikas produkti personām, kas slimo ar ogļhidrātu vielmaiņas traucējumiem (diabētu).[1] Direktīva neattieksies uz produktiem, kuri būs pārdošanā tās pieņemšanas brīdī.--------------------------------------------------II PIELIKUMSKORELĀCIJAS TABULADirektīva 77/94/EEK | Šī direktīva |1. panta 1. punkts | 1. panta 1. punkts |1. panta 2. punkts | 2. panta 2. punkts |1. panta 3. punkts | — |2. panta 1. punkts | 3. panta 1. punkts |2. panta 2. punkta pirmā daļa | 2. panta 1. punkts |2. panta 2. punkta otrā daļa | — |2. panta 3. punkts | 2. panta 2. punkts |2. panta 4. punkts | 2. panta 3. punkts |3. pants | 3. panta 2. punkts |— | 4. pants |4. panta 1. punkts | 6. panta 1. punkts |4. panta 2. punkts | 5. pants |4. panta 3. punkts | 6. panta 2. punkts |5. panta 1. punkts | 7. panta 1. punkts |5. panta 2. punkta a) apakšpunkts | 7. panta 2. punkts |5. panta 2. punkta b) un c) apakšpunkts | 7. panta 3. punkta a) un b) apakšpunkts |5. panta 2. punkta d) apakšpunkts | — |5. panta 2. punkta e) apakšpunkts | 7. panta 4. punkts |5. panta 3. punkts | — |6. pants | 8. pants |— | 9. pants |7. panta 1. punkts | 10. panta 1. punkts |— | 10. panta 2. punkts |7. panta 2. punkts | — |8. pants | — |— | 11. pants |— | 12. pants |9. pants | 13. pants |10. pants | — |11. pants | — |— | 14. pants |12. pants | 15. pants |13. pants | 16. pants |— | 1. pielikums |--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva 1999/32/EK (1999. gada 26. aprīlis), ar ko paredz sēra satura samazināšanu konkrētiem šķidrā kurināmā veidiem un ar ko groza Direktīvu 93/12/EEK

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31999L0032

Oficiālais Vēstnesis L 121 , 11/05/1999 Lpp. 0013 - 0018

		Padomes Direktīva 1999/32/EK(1999. gada 26. aprīlis),ar ko paredz sēra satura samazināšanu konkrētiem šķidrā kurināmā veidiem un ar ko groza Direktīvu 93/12/EEKEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 130.s panta 1. apakšpunktu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],saskaņā ar Līguma 189.c pantā izklāstīto procedūru [3],(1) tā kā Kopienas vides politikas mērķi un principi, kas noteikti vides rīcības programmās un jo īpaši Piektajā Vides rīcības programmā [4], pamatojoties uz Līguma 130.r pantā noteiktajiem principiem, ir īpaši vērsti uz cilvēku iedarbīgu aizsardzību pret zināmajiem sēra dioksīda emisiju radītajiem riskiem un vides aizsardzību, novēršot sēra nogulsnēšanos daudzumos, kas pārsniedz kritiskās slodzes un robežlīmeņus;(2) tā kā Līguma 129. pantā noteikts, ka veselības aizsardzības prasības kā atsevišķa sastāvdaļa jāiekļauj citās Kopienas politikas jomās; tā kā Līguma 3.o pantā ir noteikts, ka Kopienas veicamajiem pasākumiem būtu jāveicina arī veselības aizsardzības līmeņa paaugstināšana;(3) tā kā sēra dioksīda emisija ievērojami saasina Kopienas problēmas, kas saistītas ar paskābināšanos; tā kā sēra dioksīds arī tieši ietekmē cilvēku veselības stāvokli un vides stāvokli;(4) tā kā paskābināšanās un sēra dioksīda radītais atmosfēras piesārņojums bojā jutīgas ekosistēmas, samazina bioloģisko daudzveidību un ainavisko vērtību, kā arī nelabvēlīgi ietekmē augkopību un mežu augšanu; tā kā pilsētās skābie lieti var radīt ievērojamus ēku bojājumus un apdraudēt arhitektūras mantojumu; tā kā sēra dioksīda radītais piesārņojums var ļoti nelabvēlīgi ietekmēt cilvēku veselību un it īpaši to cilvēku veselības stāvokli, kuri sirgst ar elpošanas orgānu slimībām;(5) tā kā paskābināšanās ir pārrobežu problēma, kas jārisina gan Kopienas, gan arī valstu un vietējā līmenī;(6) tā kā sēra dioksīda emisija veicina cieto daļiņu veidošanos atmosfērā;(7) tā kā Kopiena un atsevišķas dalībvalstis ir parakstījušas ANO Eiropas Ekonomikas komisijas Konvenciju par gaisa pārrobežu piesārņojuma pakāpenisku samazināšanu; tā kā otrajā ANO Eiropas Ekonomikas komisijas Protokolā par pārrobežu piesārņojumu ar sēra dioksīdu paredzēts, ka to parakstījušajām pusēm būtu jāsamazina sēra dioksīda emisijas tikpat vai par 30 % vairāk, nekā noteikts pirmajā Protokolā, un tā kā otrais ANO Eiropas Ekonomikas komisijas Protokols pamatojas uz priekšnoteikumu, ka kritiskās slodzes un robežlīmeņi joprojām būs pārāk augsti dažās jutīgās teritorijās; tā kā Piektās vides rīcības programmas mērķu sasniegšanai būs jāveic papildu pasākumi sēra dioksīda emisijas samazināšanai; tā kā tāpēc Līgumslēdzējām pusēm būtu vēl vairāk jāsamazina sēra dioksīda emisija;(8) tā kā sēru, kas nelielā daudzumā ir naftā un akmeņoglēs, jau gadu desmitiem uzskata par galveno "skābo lietu" cēloni un vienu no galvenajiem gaisa piesārņojuma avotiem daudzās pilsētu teritorijās un rūpniecības rajonos;(9) tā kā Komisija nesen publicējusi ziņojumu par ekonomiski pamatotu paskābināšanās novēršanas stratēģiju Kopienā; tā kā precīzi noteikts, ka sēra dioksīda emisijas samazināšana, kas rodas, dedzinot noteiktus šķidrā kurināmā veidus, ir šīs ekonomiski pamatotās stratēģijas būtiska sastāvdaļa; tā kā Kopiena uzskata par nepieciešamiem pasākumus attiecībā uz visiem citiem kurināmā veidiem;(10) tā kā pētījumos noskaidrots, ka labums, ko dod sēra emisijas samazināšanās, samazinot sēra saturu degvielā, būs daudzkārt lielāks par ražošanas izmaksām, kas noteiktas ar šo direktīvu, un tā kā ir izstrādātas un labi apgūtas tehnoloģijas šķidrā kurināmā sēra satura samazināšanai;(11) tā kā saskaņā ar Līguma 3.b pantā minētajiem subsidiaritātes un proporcionalitātes principiem, katra dalībvalsts atsevišķi nevar sasniegt mērķi būtiski samazināt sēra dioksīda emisiju, kas rodas, dedzinot noteiktu veidu šķidro kurināmo; tā kā nesaskaņota rīcība negarantē izvirzītā mērķa sasniegšanu un var nedot vēlamos rezultātus, toties radīs vērā ņemamu nenoteiktību un nedrošību attiecīgo kurināmā veidu tirgū; tā kā, ņemot vērā nepieciešamību visā Kopienā samazināt sēra dioksīda emisiju, daudz efektīvāka ir rīcība Kopienas līmenī; tā kā šajā direktīvā noteiktas minimālās prasības vēlamā mērķa sasniegšanai;(12) tā kā Kopienas 1993. gada 23. marta Direktīvā par sēra satura samazināšanu noteiktiem degvielu veidiem [5] Komisijai uzdots iesniegt Padomei priekšlikumu par pieļaujamā sēra satura pazemināšanu gāzeļļai, un noteikt jaunus sēra satura normatīvus aviācijas degvielai; tā kā, pamatojoties uz izmaksu pētījumiem, vajadzētu attiecīgi noteikt sēra satura ierobežojumus arī citiem šķidrā kurināmā veidiem, it īpaši degvieleļļām, tai skaitā smagajām degvieleļļām, katlu kurināmajām degvielām, flotes gāzeļļām un gāzeļļām;(13) tā kā saskaņā ar Līguma 130.t pantu, šai direktīvai nevajadzētu nevienai dalībvalstij liegt saglabāt vai noteikt stingrākus aizsargpasākumus; tā kā šādiem pasākumiem jāatbilst Līgumam un par tiem vajadzētu paziņot Komisijai;(14) tā kā saskaņā ar Padomes 1983. gada 28. marta direktīvu 83/189/EEK par informācijas sniegšanas procedūru jautājumos, kas saistīti ar tehniskajiem standartiem un noteikumiem [6], dalībvalstīm pirms jaunu, stingrāku aizsargpasākumu noteikšanas par to projektu vajadzētu informēt Komisiju;(15) tā kā dalībvalstīm un reģioniem, kur vides apstākļi tam ir piemēroti, var pieļaut izņēmumus, nosakot sēra satura normatīvus smagajām degvieleļļām;(16) tā kā attiecībā uz sēra satura normatīviem smagajām degvieleļļām jānosaka arī izņēmumi, ja to sadedzina iekārtās, kas atbilst Padomes 1988. gada 24. novembra Direktīvā 88/609/EEK [7] noteiktajiem emisijas normatīviem piesārņotājvielu emisijai gaisā no lielām sadedzināšanas iekārtām; tā kā, ņemot vērā gaidāmo Direktīvas 88/609/EEK pārskatīšanu, tajā var būt jāizdara grozījumi, un vajadzības gadījumā jāgroza arī daži šīs direktīvas noteikumi;(17) tā kā šīs direktīvas 3. panta 3. punkta i) apakšpunkta c) iedaļa neattiecas uz sadedzināšanas iekārtām naftas pārstrādes rūpnīcās, vidējam sēra dioksīda emisijas līmenim virs šādām iekārtām nevajadzētu pārsniegt Direktīvā 88/609/EEK vai tās iespējamajos grozījumos noteiktos normatīvus; tā kā, piemērojot šo direktīvu, dalībvalstīm būtu jāņem vērā, ka, pārejot uz citiem, 2. pantā neminētiem kurināmā veidiem, paskābinošo piesārņotājvielu emisija nedrīkstētu palielināties;(18) tā kā gāzeļļām pieļaujamais sēra satura normatīvs — 0,2 % jau ir noteikts Direktīvā 93/12/EEK; tā kā tā līdz 2008. gada 1. janvārim tas būtu jāsamazina līdz 0,1 %;(19) tā kā saskaņā ar 1994. gada Iestāšanās aktu Austrijai un Somijai, sākot ar iestāšanās datumu, uz četriem gadiem piešķirts izņēmuma statuss attiecībā uz Direktīvas 93/12/EEK noteikumu ievērošanu par sēra satura normatīviem gāzeļļās;(20) tā kā jūras kuģiem izmantojamās gāzeļļas sēra satura ierobežojumi līdz 0,2 % (no 2000. gada) un līdz 0,1 % (no 2008. gada) var radīt tehniska un ekonomiska rakstura problēmas Grieķijai visā tās teritorijā, Spānijai — attiecībā uz Kanāriju salām, Francijai — attiecībā uz tās aizjūras departamentiem, bet Portugālei — attiecībā uz Madeiras un Azoru salām; tā kā izņēmuma noteikšanai attiecībā uz Grieķiju, Kanāriju salām, Francijas aizjūras departamentiem, kā arī Madeiras un Azoru salām nevajadzētu nelabvēlīgi ietekmēt jūras kuģiem izmantojamās gāzeļļas tirgu gadījumā, ja kuģiem izmantojamās gāzeļļas eksportam uz Grieķiju, Kanāriju salām, Francijai piederošajām aizjūras teritorijām, kā arī Madeiras un Azoru salu arhipelāgiem tiktu piemēroti importētājas dalībvalsts noteikumi; tā kā Grieķijai, Kanāriju salām, Francijas aizjūras departamentiem, kā arī Madeiras un Azoru salām tāpēc vajadzētu piešķirt izņēmuma režīmu attiecībā uz sēra satura normatīviem pēc svara jūras kuģiem izmantojamajai gāzeļļai;(21) tā kā sēra emisija no jūras kuģiem, kas rodas, sadedzinot katlu kurināmo degvielu ar augstu sēra saturu, palielina piesārņojumu ar sēra dioksīdu un rada paskābināšanās problēmas; tā kā Kopiena aizstāvēs pret SOx emisiju jutīgu teritoriju iedarbīgāku aizsardzību un katlu kurināmās degvielas pieļaujamā sēra satura samazināšanu (salīdzinot ar pašlaik noteiktajiem 4,5 %) pašreizējās un nākamajās sarunās par MARPOL Konvenciju Starptautiskajā jūras organizācijā (IMO); tā kā būtu jāturpina Kopienas iniciatīvas Ziemeļjūras un Lamanša jūras šauruma pasludināšanai par teritoriju, kurā noteikti īpaši SOx emisijas ierobežojumi;(22) tā kā jāveic pamatīgāki pētījumi par paskābināšanās ietekmi uz ekosistēmām un cilvēkiem; tā kā Kopiena šādus pētījumus atbalsta ar Piekto pētniecības pamatprogrammu [8];(23) tā kā gadījumos, kad tiek traucētas jēlnaftas, naftas produktu vai citu ogļūdeņražu piegādes, Kopiena var atļaut dalībvalsts teritorijā noteikt augstākus normatīvus;(24) tā kā dalībvalstīm vajadzētu noteikt piemērotus līdzekļus pilnīgas šīs direktīvas noteikumu ievērošanas pārraudzībai; tā kā Komisijai vajadzētu saņemt pārskatus par sēra saturu šķidrajā kurināmajā;(25) tā kā skaidrības labad būs jāizdara Direktīvas 93/12/EEK grozījumi,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsMērķis un darbības joma1. Šīs direktīvas mērķis ir samazināt sēra dioksīda emisiju, kas rodas, sadedzinot noteiktu veidu šķidro kurināmo, un tādējādi samazināt šo emisiju kaitīgo ietekmi uz cilvēkiem un vidi.2. Konkrēta no naftas produktiem iegūta šķidrā kurināmā sadedzināšanas radītā sēra dioksīda emisiju samazinājumu panāk, šim kurināmajam nosakot sēra satura ierobežojumus kā to lietošanas nosacījumu dalībvalstu teritorijā.Ar šo direktīvu noteiktie konkrēta no naftas produktiem iegūta šķidrā kurināmā sēra satura normatīvi neattiecas uz:a) - no naftas produktiem iegūtu šķidro kurināmo, ko izmanto jūras kuģiem, izņemot kurināmo, kas ietverts 2. panta 3. punkta definīcijā,- flotes gāzeļļu, ko izmanto kuģiem, kuri šķērso robežas starp trešajām valstīm un dalībvalstīm;b) kurināmo, ko pirms sadedzināšanas paredzēts apstrādāt;c) kurināmo, kas jāpārstrādā naftas pārstrādes rūpnīcās.2. pantsDefinīcijasŠajā direktīvā:1) smagā degvieleļļa nozīmē:- visu veidu no naftas produktiem iegūtu šķidro kurināmo, uz ko attiecas KN kodi no 27100071 līdz 27100078, vai- visu veidu no naftas produktiem iegūtu šķidro kurināmo, izņemot gāzeļļu, kas definēta 2. un 3. punktā, kurš pēc destilācijas rādītājiem ietilpst degvieleļļu grupā, ko izmanto kā kurināmo un kas pie 250 °C ar ASTM D86 metodi pārtvaicējas mazāk nekā 65 % (tilpuma procenti), ietverot zudumus. Ja destilācijas rādītājus nevar noteikt ar ASTM D86 metodi, naftas produktu tāpat pieskaita degvieleļļām;2) gāzeļļa nozīmē:- visu veidu no naftas produktiem iegūtu šķidro kurināmo, uz ko attiecas KN kodi 27100067 un 27100068, vai- visu veidu no naftas produktiem iegūtu šķidro kurināmo, kas pēc destilācijas rādītājiem ietilpst vidējo destilātu grupā, ko izmanto kā kurināmo un kas pie 350 °C ar ASTM D86 metodi pārtvaicējas vismaz par 85 % (tilpuma procenti), ietverot zudumus.Šajā definīcijā neietilpst dīzeļdegviela, kas minēta minētā Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 13. oktobra Direktīvas 98/70/EK par benzīna un dīzeļdegvielas kvalitātes normatīviem un par Padomes Direktīvas 93/12/EEK grozījumiem [9] 2. panta 2. punktā. Šajā definīcijā neietilpst arī degvielas, ko lieto pašgājējām iekārtām, kuras neizmanto autotransportā, kā arī lauksaimniecības traktoriem;3) flotes gāzeļļa nozīmē šķidro kurināmo, kas paredzēts izmantošanai jūras kuģiem, ja to viskozitāte vai blīvums atbilst ISO 8217 (1996) I tabulā flotes destilātiem norādītajai viskozitātei vai blīvumam;4) ASTM metode nozīmē Amerikas Testēšanas un materiālu biedrības (American Society for Testing and Materials) 1976. gada izdevuma naftas produktu un smērvielu kvalitātes noteikšanas standartus un tehniskos noteikumus;5) sadedzināšanas iekārta ir jebkura tehniska iekārta, kurā tiek oksidēts kurināmais, lai izmantotu tā oksidēšanās procesā iegūto siltumenerģiju;6) kritiskā slodze nozīmē kvantitatīvi nosakāmu viena vai vairāku piesārņotājvielu daudzumu, kas, saskaņā ar pašreizējo zināšanu līmeni, neatstāj būtiski nelabvēlīgu ietekmi uz vides jutīgākajiem elementiem.3. pantsSmago degvieleļļu sēra satura maksimums1. Dalībvalstis veic visus vajadzīgos pasākumus, lai garantētu, ka no 2003. gada 1. janvāra to teritorijā neizmanto smagās degvieleļļas, kuru sēra saturs pārsniedz 1 % (masas procenti).2. Ar noteikumu, ka tiek ievēroti gaisa kvalitātes standarti attiecībā uz sēra dioksīdu, kas noteikti Direktīvā 80/779/EEK [10] vai citos Kopienas tiesību aktos, ar kuriem tie atcelti vai aizvietoti, ka tiek ievēroti citi būtiski Kopienas noteikumi, un ka emisija neveicina kritiskās slodzes pārsniegšanu nevienā dalībvalstī, dalībvalsts var atļaut izmantot smagās degvieleļļas ar sēra saturu no 1,00 % līdz 3,00 % (masas procenti) visā tās teritorijā vai teritorijas daļā. Šādu atļauju piešķir tikai tad, ja emisija no attiecīgās dalībvalsts neveicina kritiskās slodzes pārsniegšanu citās dalībvalstīs.3. i) Ar noteikumu, ka emisiju pienācīgi kontrolē kompetentas iestādes, 1. un 2. punkta noteikumi neattiecas uz smagajām degvieleļļām, ko izmanto:a) sadedzināšanas iekārtās, uz kurām attiecas Direktīva 88/609/EEK un kuras saskaņā ar tās 2. panta 9. punkta noteikumiem uzskatāmas par jaunām iekārtām, un kurās tiek pilnīgi ievēroti sēra dioksīda emisijas normatīvi, kas šādām iekārtām noteikti minētās direktīvas 4. pantā un IV pielikumā;b) citās iekārtās, uz kurām neattiecas a) apakšpunkta noteikumi, ja sēra dioksīda emisija no tām ir 1700 mg/Nm3 vai mazāka, un skābekļa saturs, rēķinot uz sausām dūmgāzēm, ir 3 % (tilpuma procenti);c) sadedzināšanai naftas pārstrādes rūpnīcās, ja sēra dioksīda mēneša vidējā emisija no visām rūpnīcas iekārtām (izņemot sadedzināšanas iekārtas, uz kurām attiecas a) apakšpunkta noteikumi) neatkarīgi no izmantojamā kurināmā vai kurināmā maisījuma veida, nepārsniedz dalībvalsts noteikto robežvērtību, kas nav lielāka par 1700 mg/Nm3ii) Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai garantētu, ka neviena sadedzināšanas iekārta, kurā sadedzina smago degvieleļļu, kurā sēra saturs pārsniedz panta 1. punktā norādīto, netiek izmantota, nesaņemot kompetentu iestāžu izdotas atļaujas, kurās noteiktas emisijas robežvērtības.4. Šā panta 3. punkta noteikumus izskata no jauna un vajadzības gadījumā groza, ņemot vērā Direktīvas 88/609/EEK iespējamos grozījumus.5. Ja dalībvalsts vēlas izmantot 2. punktā minētās iespējas, tā vismaz 12 mēnešus iepriekš par to informē Komisiju un sabiedrību. Komisijai iesniedz informāciju, kas ir pietiekama 2. punktā minēto kritēriju ievērošanas pārbaudei. Komisija par to informē pārējās dalībvalstis.Sešos mēnešos pēc informācijas saņemšanas no dalībvalsts Komisija pārbauda paredzētos pasākumus un saskaņā ar 9. pantā noteikto procedūru pieņem lēmumu, ko paziņo dalībvalstīm. Šo lēmumu saskaņā ar 9. pantā noteikto procedūru pārskata ik pēc astoņiem gadiem, pamatojoties uz informāciju, kuru Komisijai iesniedz attiecīgā dalībvalsts.4. pantsGāzeļļu sēra satura maksimums1. Dalībvalstis veic visus vajadzīgos pasākumus, lai garantētu, ka to teritorijā netiek izmantotas gāzeļļas, kā arī flotes gāzeļļas, sākot ar:- 2000. gada jūliju, ja to sēra saturs pārsniedz 0,20 % (masas procenti),- 2008. gada 1. janvāri, ja to sēra saturs pārsniedz 0,10 % (masas procenti).2. Atkāpjoties no 1. punkta, Spānija Kanāriju salās, Francija Aizjūras departamentos, Grieķija visā savā teritorijā vai tās daļā, Portugāle Madeiras un Azoru salās var atļaut izmantot flotes gāzeļļas, kuru sēra saturs pārsniedz 1. daļā noteiktos normatīvus.3. Ar noteikumu, ka tiek ievēroti gaisa kvalitātes standarti attiecībā uz sēra dioksīdu, kas noteikti Direktīvā 80/779/EEK vai citos Kopienas tiesību aktos, ar kuriem tie atcelti vai aizvietoti, ka tiek ievēroti citi atbilstīgi Kopienas noteikumi, un ka emisija neveicina kritiskās slodzes pārsniegšanu nevienā dalībvalstī, dalībvalsts var atļaut izmantot gāzeļļu ar sēra saturu no 0,10 līdz 0,20 % (masas procenti) visā tās teritorijā vai teritorijas daļā. Šādu atļauju piešķir tikai tad, ja emisija no attiecīgās dalībvalsts neveicina kritiskās slodzes pārsniegšanu citās dalībvalstīs, un ne ilgāk kā līdz 2013. gadam.4. Ja dalībvalsts vēlas izmantot 3. punktā minētās iespējas, tā vismaz 12 mēnešus iepriekš par to informē Komisiju un sabiedrību. Komisijai iesniedz informāciju, kas ir pietiekama 3. punktā minēto kritēriju ievērošanas pārbaudei. Komisija par to informē pārējās dalībvalstis.Sešos mēnešos pēc informācijas saņemšanas no dalībvalsts Komisija pārbauda paredzētos pasākumus un saskaņā ar 9. pantā noteikto procedūru pieņem lēmumu, ko paziņo dalībvalstīm.5. pantsKurināmā apgādes pārmaiņasJa negaidītu jēlnaftas, naftas produktu vai citu ogļūdeņražu apgādes pārmaiņu dēļ kādai dalībvalstij rodas grūtības ievērot 3. un 4. pantā noteiktos sēra satura normatīvus, attiecīgā dalībvalsts par to informē Komisiju. Komisija var atļaut uz laiku līdz sešiem mēnešiem šīs dalībvalsts teritorijā paaugstināt normatīvus, un par savu lēmumu tā informē Padomi un dalībvalstis. Dalībvalstis viena mēneša laikā ar lēmumu var vērsties Padomē. Padome divu mēnešu laikā ar balsu kvalificētu vairākumu var pieņemt citādu lēmumu.6. pantsParaugu ņemšana un analīzes1. Dalībvalstis veic visus vajadzīgos kontroles pasākumus, lai pārbaudītu, vai izmantoto degvielu sēra saturs atbilst 3. un 4. pantā noteiktajam maksimumam. Šim nolūkam paraugus sāk ņemt sešu mēnešu laikā pēc attiecīgā sēra satura maksimuma stāšanās spēkā. Paraugus ņem pietiekami bieži, kontrolējamās degvielas paraugiem jābūt reprezentatīviem.2. Noteiktas šādas sēra satura noteikšanas atsauces metodes:a) ISO 8754 (1992) un PrEN ISO 14596 smago degvieleļļu un flotes gāzeļļas analīzēm;b) EN 24260 (1987), ISO 8754 (1992) un PrEN ISO 14596 gāzeļļas analīzēm.Arbitrāžas metode ir PrEN ISO 14596. Gāzeļļu sēra satura analīžu rezultātu statistisko interpretāciju veic saskaņā ar ISO 4259 (1992) standartu.7. pantsPārskati un izskatīšana no jauna1. Pamatojoties uz 6. pantā noteikto paraugu ņemšanu un to analīžu rezultātiem, dalībvalstis katru gadu līdz 30. jūnijam iesniedz Komisijai īsu pārskatu par sēra saturu šķidrajā degvielā, uz ko attiecas šī direktīva un kas iepriekšējā kalendāra gada laikā izmantota to teritorijā. Šajā pārskatā iekļauj īsas ziņas par gadījumiem, kad saskaņā ar 3. panta 3. punktu piešķirts izņēmuma statuss.2. Pamatojoties inter alia uz gada pārskatiem, kas iesniegti saskaņā ar 1. punktu, konstatētajām gaisa kvalitātes pārmaiņām, kā arī paskābināšanās tendencēm, Komisija līdz 2006. gada 31. decembrim iesniedz pārskatu Eiropas Parlamentam un Padomei. Kopā ar šādu pārskatu Komisija var iesniegt arī priekšlikumus par šīs direktīvas grozījumiem, jo īpaši attiecībā uz katram degvielas veidam noteiktajiem sēra satura robežlielumiem, un 3. panta 2. un 3. punktā, kā arī 4. panta 2. un 3. punktā paredzētajiem izņēmumiem.3. Komisija izskata pasākumus, kas varētu tikt veikti paskābināšanās samazināšanai, ko rada citu, 2. pantā 3. daļā neminētu flotes degvielu sadedzināšana, un vajadzības gadījumā līdz 2000. gada beigām sagatavo attiecīgus priekšlikumus.8. pantsDirektīvas 93/12/EEK grozījumi1. Direktīvā 93/12/EEK izdara šādus grozījumus:a) svītro 1. panta 1. punkta a) apakšpunktu un 2. punktu;b) svītro 2. panta 2. punkta pirmo daļu un 3. punktu;c) svītro 3. un 4. pantu.2. Šā panta 1. punkts stājas spēkā no 2000. gada 1. jūlija.9. pantsKonsultatīvā komitejaKomisijai palīdz konsultatīva komiteja, kura izveidota no dalībvalstu pārstāvjiem un kuras priekšsēdētājs ir pārstāvis no Komisijas.Komisijas pārstāvis iesniedz komitejai priekšlikumus par veicamo pasākumu projektu. Komiteja par priekšlikumiem sniedz atzinumu termiņā, ko priekšsēdētājs var noteikt atkarībā no jautājuma steidzamības, vajadzības gadījumā balsojot.Atzinumu protokolē; turklāt visām dalībvalstīm ir tiesības pieprasīt protokolēt to viedokli.Komisija pēc iespējas pilnīgi ņem vērā komitejas atzinumu. Tā informē komiteju par veidu, kādā tās atzinums ņemts vērā.10. pantsTransponēšanaDalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai līdz 2000. gada 1. jūlijam izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par tiem tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis paredz šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka metodes, kā izdarīt šādas atsauces.Dalībvalstis dara Komisijai zināmus galvenos savu tiesību aktus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.11. pantsSankcijasDalībvalstis nosaka sankcijas, ko piemēro par to attiecīgās valsts noteikumu pārkāpumiem, kuri pieņemti saskaņā ar šo direktīvu. Noteiktajām sankcijām jābūt iedarbīgām, samērīgām un atturošām.12. pantsSpēkā stāšanāsŠī direktīva stājas spēkā tās publicēšanas dienā Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.13. pantsAdresātiŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 1999. gada 26. aprīlīPadomes vārdā —priekšsēdētājsJ. Fischer[1] OV C 190, 21.6.1997., 9. lpp., un OV C 259, 18.8.1998., 5. lpp.[2] OV C 355, 21.11.1997., 1. lpp.[3] Eiropas Parlamenta 1998. gada 13. maija Atzinums (OV C 167, 1.6.1998., 111. lpp.), Padomes 1998. gada 6. oktobra Kopējā nostāja (OV C 364, 25.11.1998., 20. lpp.) un Eiropas Parlamenta 1999. gada 9. februāra Lēmums (vēl nav publicēts Oficiālajā Vēstnesī).[4] OV C 138, 17.5.1993., 5. lpp.[5] OV L 74, 27.3.1993., 81. lpp.[6] OV L 109, 26.4.1983., 8. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Lēmumu 96/139/EK (OV L 32, 10.2.1996., 31. lpp.).[7] OV L 336, 7.12.1988., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 94/66/EK (OV L 337, 24.12.1994., 83. lpp.).[8] OV L 26, 1.2.1999., 1. lpp.[9] OV L 350, 28.12.1998., 58. lpp.[10] OV L 229, 30.8.1980., 30. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 91/692/EEK (OV L 377, 31.12.1991., 48. lpp.).--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 2014/82/ES ( 2014. gada 24. jūnijs ), ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2007/59/EK attiecībā uz vispārējām profesionālajām zināšanām un medicīniskajām prasībām un prasībām apliecībām  Dokuments attiecas uz EEZ

text:
               25.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 184/11

         KOMISIJAS DIREKTĪVA 2014/82/ES
   (2014. gada 24. jūnijs),
   ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2007/59/EK attiecībā uz vispārējām profesionālajām zināšanām un medicīniskajām prasībām un prasībām apliecībām
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 23. oktobra Direktīvu 2007/59/EK par to vilcienu vadītāju sertifikāciju, kuri vada lokomotīves un vilcienus Kopienas dzelzceļu sistēmā (1), un jo īpaši tās 31. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Direktīvas 2007/59/EK II pielikumā ir iekļauts noteikums, saskaņā ar kuru efektīva redze abām acīm nav obligāta, ja persona ir pietiekami pielāgojusies un tai ir pietiekamas kompensējošas spējas, un tikai tad, ja binokulārā redze zaudēta pēc tam, kad persona sākusi strādāt. Minētais noteikums ir pretrunā pārējām prasībām, kas attiecībā uz redzi noteiktas Direktīvas 2007/59/EK II pielikumā, un var apdraudēt dzelzceļa pārvadājumu augsto drošības līmeni.

               (2)

               Turklāt dažas Direktīvas 2007/59/EK IV un VI pielikumā noteiktās prasības apliecībām un sertifikātiem ir neskaidras, kā rezultātā dalībvalstīs tās tiek piemērotas atšķirīgi, un galu galā tas liek šķēršļus saskaņotas vilcienu vadītāju licencēšanas sistēmas ieviešanai Savienībā.

               (3)

               Eiropas Dzelzceļa aģentūra 2012. gada 7. maijā iesniedza Eiropas Komisijai ieteikumu grozījumiem Direktīvas 2007/59/EK II, IV un VI pielikumā. Saskaņā ar direktīvas 31. pantu notika konsultācijas ar Eiropas Sociālā dialoga komitejā pārstāvētajām struktūrām.

               (4)

               Attiecībā uz vilcienu vadītājiem, kuri ieguvuši vai iegūs licenci saskaņā ar Direktīvu 2007/59/EK pirms šīs direktīvas piemērošanas datuma, būtu jāparedz pārejas pasākumi.

               (5)

               Tāpēc Direktīva 2007/59/EK būtu attiecīgi jāgroza.

               (6)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi komiteja, kura izveidota saskaņā ar Direktīvas 2007/59/EK 32. panta 1. punktu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvu 2007/59/EK groza šādi:

               1)

               direktīvas II pielikumu groza šādi:
               pielikuma 1.2. punktā “Redze” septīto ievilkumu aizstāj ar šādu:

                           “—

                           redze abām acīm: efektīva,”;

               2)

               direktīvas IV pielikumu aizstāj ar šīs direktīvas I pielikuma tekstu;

               3)

               direktīvas VI pielikumu groza, kā noteikts šīs direktīvas II pielikumā.

         2. pants
   Vilcienu vadītājus, kuri ieguvuši vai iegūs licenci saskaņā ar Direktīvu 2007/59/EK pirms šīs direktīvas 3. panta 1. punktā minētā piemērošanas datuma, uzskata par atbilstošiem šīs direktīvas prasībām.
   3. pants
   1.   Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības vēlākais līdz 2015. gada 1. jūlijam. Dalībvalstis tūlīt dara zināmus Komisijai minēto noteikumu tekstus.
   Tās piemēro minētos noteikumus no 2016. gada 1. janvāra.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   3.   Pienākums transponēt un īstenot šo direktīvu neattiecas uz Kipras Republiku un Maltas Republiku, kamēr to teritorijā nav izveidota dzelzceļa sistēma.
   4. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   5. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2014. gada 24. jūnijā

            Komisijas vārdā –

            priekšsēdētājs

         José Manuel BARROSO

      (1)  OV L 315, 3.12.2007., 51. lpp.

      I PIELIKUMS

            “IV PIELIKUMS
            VISPĀRĒJĀS PROFESIONĀLĀS ZINĀŠANAS UN PRASĪBAS ATTIECĪBĀ UZ APLIECĪBU
            “Vispārīgo apmācību” mērķis ir veidot “vispārīgu” kompetenci visos aspektos, kas ir svarīgi vilciena vadītāja profesijā. Šajā saistībā vispārīgās apmācības būs galvenokārt vērstas uz tādu pamatzināšanu un pamatprincipu apguvi, kas ir piemērojami neatkarīgi no ritošā sastāva vai infrastruktūras tipa un raksturojuma. Tās var organizēt bez praktiskajām mācībām.
            Vispārīgā kompetence neietver kompetenci par konkrētiem ritošā sastāva tipiem vai drošības un ekspluatācijas noteikumiem un metodēm konkrētā infrastruktūrā. Apmācības, kurās veido kompetenci par konkrēta tipa ritošo sastāvu vai infrastruktūru, attiecas uz vilciena vadītāja sertifikātu, un šī kompetence ir norādīta V un VI pielikumā.
            Vispārīgās apmācības aptver turpmāk 1.–7. punktā aprakstītos tematus. Kārtība, kādā tie norādīti, nav pēc to svarīguma.
            Darbības vārdi, kas izmantoti sarakstā, norāda uz tās kompetences būtību, kuras apguve tiek sagaidīta no mācekļa. To skaidrojums ir dots tabulā turpmāk.

                        Kompetences būtība

                        Apraksts

                        Pārzināt, spēt aprakstīt

                        Norāda uz to zināšanu (datu, faktu) apguvi, kas vajadzīgas, lai saprastu sakarības.

                        Saprast, spēt identificēt

                        Norāda uz spēju identificēt un iegaumēt kontekstu, uzdevumu izpildi un problēmu risināšanu noteiktā sistēmā.

                        1.

                        Vilciena vadītāja darbs, darba vide, vilciena vadītāja uzdevums un pienākumi dzelzceļa pārvadājumu darbības procesā, profesionālās un personiskās prasības, ko ietver vadītāja pienākumi:

                                    a)

                                    pārzināt dzelzceļa pārvadājumu un drošības jomā piemērojamo tiesību aktu un noteikumu pamatnostādnes (prasības un procedūras attiecībā uz vilcienu vadītāju sertifikāciju, bīstamajām kravām, vides aizsardzību, ugunsdrošību utt.);

                                    b)

                                    saprast īpašās prasības un profesionālās un personiskās prasības (darbs galvenokārt vienatnē, diennakts maiņu darbs, individuālā aizsardzība un drošība, dokumentu lasīšana un atjaunināšana utt.);

                                    c)

                                    saprast, kāda uzvedība ir pieļaujama, pildot svarīgus ar drošību saistītus pienākumus (zāles, alkohols, narkotiskās un citas psihoaktīvās vielas, saslimšana, stress, nogurums utt.);

                                    d)

                                    spēt identificēt atsauces un darba dokumentus (piemēram, priekšrakstus, maršruta aprakstu, vadītāja rokasgrāmatu u. c.);

                                    e)

                                    spēt identificēt iesaistīto personu pienākumus un funkcijas;

                                    f)

                                    saprast to, ka, pildot darba pienākumus un izmantojot darba metodes, ir ļoti svarīgi ievērot precizitāti;

                                    g)

                                    saprast arodveselības un drošības jautājumus (piemēram, rīcības kodekss par rīcību uz sliežu ceļiem un to tuvumā, rīcības kodekss par to, kā droši iekāpt vilces vienībā un izkāpt no tās, ergonomika, darbinieku drošības noteikumi, individuālie aizsardzības līdzekļi utt.);

                                    h)

                                    pārzināt uzvedības prasmes un principus (stresa pārvaldība, ārkārtas situācijas utt.);

                                    i)

                                    pārzināt vides aizsardzības principus (ilgtspējīga vilciena vadība utt.).

                        2.

                        Dzelzceļa tehnoloģijas, tostarp drošības principi, kas ir ekspluatācijas noteikumu pamatā:

                                    a)

                                    pārzināt principus un noteikumus, kas attiecas uz dzelzceļa pārvadājumu drošību;

                                    b)

                                    spēt identificēt iesaistīto personu pienākumus un funkcijas.

                        3.

                        Dzelzceļa infrastruktūras pamatprincipi:

                                    a)

                                    pārzināt sistemātiskos un strukturālos principus un parametrus;

                                    b)

                                    pārzināt sliežu ceļu, staciju un šķirotavu galvenās iezīmes;

                                    c)

                                    pārzināt dzelzceļa būves (tilti, tuneļi, pārmijas u. c.);

                                    d)

                                    pārzināt ekspluatācijas režīmus (ekspluatācija viena un divu sliežu ceļu režīmā utt.);

                                    e)

                                    pārzināt signalizēšanas un vilciena kustības vadības sistēmas;

                                    f)

                                    pārzināt drošības iekārtas (sakarsušu bukšu atklāšanas ierīces, dūmu detektori tuneļos u. c.);

                                    g)

                                    pārzināt vilces elektroapgādi (kontakttīkls, kontaktsliede utt.).

                        4.

                        Operatīvo sakaru pamatprincipi:

                                    a)

                                    pārzināt sakaru nozīmīgumu un sakaru līdzekļus un procedūras;

                                    b)

                                    spēt identificēt personas, ar kurām vadītājam jāsazinās, un to uzdevumu un pienākumus (infrastruktūras pārvaldītāja darbinieki, citu dzelzceļa darbinieku darba pienākumi utt.);

                                    c)

                                    spēt identificēt situācijas/cēloņus, kad nepieciešama sazināšanās;

                                    d)

                                    saprast sazināšanās metodes.

                        5.

                        Vilcieni, to sastāvs un tehniskās prasības vilces vienībām, preču vagoniem, pasažieru vagoniem un pārējam ritošajam sastāvam:

                                    a)

                                    pārzināt vispārējos vilces tipus (elektriskā, dīzeļa, tvaika u. c. vilces);

                                    b)

                                    spēt aprakstīt transportlīdzekļa shēmu (ratiņi, virsbūves, vadītāja kabīne, aizsardzības sistēmas utt.);

                                    c)

                                    pārzināt marķējuma saturu un sistēmas;

                                    d)

                                    pārzināt vilciena sastāva dokumentāciju;

                                    e)

                                    pārzināt bremžu sistēmas un to efektivitātes aprēķinus;

                                    f)

                                    spēt identificēt vilciena ātrumu;

                                    g)

                                    spēt identificēt maksimālo slodzi un spēkus savienotāja punktā;

                                    h)

                                    pārzināt vilciena vadības sistēmas darbību un mērķi.

                        6.

                        Ar dzelzceļa ekspluatāciju saistītās iespējamās briesmas:

                                    a)

                                    saprast satiksmes drošību noteicošos principus;

                                    b)

                                    pārzināt ar dzelzceļa ekspluatāciju saistītos riskus un dažādus līdzekļus šo risku novēršanai;

                                    c)

                                    pārzināt ar drošību saistītos incidentus un saprast, kā jārīkojas/jāreaģē;

                                    d)

                                    pārzināt procedūras, kas piemērojamas nelaimes gadījumos iesaistītajām personām (piemēram, evakuācija).

                        7.

                        Fizikas pamatprincipi:

                                    a)

                                    saprast spēkus, kas iedarbojas uz riteni;

                                    b)

                                    spēt identificēt faktorus, kas ietekmē paātrinājuma un bremzēšanas efektivitāti (laika apstākļi, bremžu iekārtas, samazināta saķere, smiltnīcas izmantojums u. c.);

                                    c)

                                    saprast elektriskās strāvas principus (elektriskās ķēdes, sprieguma mērīšana utt.).”

      II PIELIKUMS
      Regulas VI pielikuma 8. punktu aizstāj ar šādu:

         “8.   VALODAS PRASMJU PĀRBAUDES
         Vilcienu vadītājiem, kam jāsazinās ar infrastruktūras pārvaldītāju būtiskos drošības jautājumos, jābūt attiecīgā infrastruktūras pārvaldītāja norādītās valodas prasmēm. Darbinieku valodas prasmēm jābūt tādā līmenī, lai viņi varētu aktīvi un efektīvi sazināties ikdienas, sarežģītās un ārkārtas situācijās.
         Viņiem jāprot izmantot “ekspluatācijas un satiksmes pārvaldības” SITS aprakstītā ziņojumu un sazināšanās metode. Vilcienu vadītājiem jāspēj saprast (gan klausoties, gan lasot) un sazināties (gan mutiski, gan rakstiski) atbilstoši B1 līmenim Eiropas Padomes izveidotās Eiropas vienotās valodu prasmes noteikšanas sistēmas (CEFR) (1) skalā.


title: Komisijas Direktīva 92/37/EEK (1992. gada 30. aprīlis), ar ko sešpadsmito reizi tehnikas attīstībai pielāgo Padomes Direktīvu 67/548/EEK par normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu vielu klasifikāciju, iepakošanu un marķēšanu

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31992L0037

Oficiālais Vēstnesis L 154 , 05/06/1992 Lpp. 0030 - 0031 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 15 Sējums 11 Lpp. 0046  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 15 Sējums 11 Lpp. 0046

		Komisijas Direktīva 92/37/EEK(1992. gada 30. aprīlis),ar ko sešpadsmito reizi tehnikas attīstībai pielāgo Padomes Direktīvu 67/548/EEK par normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu vielu klasifikāciju, iepakošanu un marķēšanuEIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes Direktīvu 67/548/EEK (1967. gada 27. jūnijs) par normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu vielu klasifikāciju, iepakošanu un marķēšanu [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 92/32/EEK [2], un jo īpaši tās 19. pantu,tā kā Direktīvas 67/548/EEK I pielikumā ir ietverts bīstamu vielu saraksts kopā ar informāciju par katras vielas klasifikācijas un marķēšanas procedūru; tā kā, pārbaudot paziņotās bīstamās vielas I pielikumā ietvertajā sarakstā, atklājās, ka šis saraksts ir jāprecizē, ņemot vērā jaunākās zinātnes un tehnikas atziņas; tā kā šis saraksts ir jāpapildina ar dažām vielām, par kurām paziņots Komisijai saskaņā ar šo direktīvu;tā kā šīs direktīvas noteikumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi Komiteja, kas atbild par to, kā tehnikas attīstībai pielāgot direktīvas par tehnisko šķēršļu novēršanu bīstamu vielu un preparātu tirdzniecībā,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvas 67/548/EEK I pielikumā izdara šādus grozījumus:1. Ierakstus I pielikumā aizstāj ar attiecīgajiem šīs direktīvas I pielikuma ierakstiem.2. Pirmoreiz I pielikumā iekļauj šīs direktīvas II pielikuma ierakstus.2. pants1. Dalībvalstis līdz 1993. gada 1. novembrim ievieš normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.2. Dalībvalstīm pieņemot minētos tiesību aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu, vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka procedūru, kas jāievēro, izdarot šādas atsauces.3. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1992. gada 30. aprīlīKomisijas vārdā —Komisijas loceklisCarlo Ripa Di Meana[1] OV 196, 16.8.1967., 1. lpp.[2] OV L 154, 5.6.1992., 1. lpp.--------------------------------------------------I un II PIELIKUMS(Skat. Komisijas Direktīvu 93/72/EEK, OV L 258, 16.10.1993., 29. lpp.)--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 2014/103/ES ( 2014. gada 21. novembris ), ar ko pielikumus Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2008/68/EK par bīstamo kravu iekšzemes pārvadājumiem trešo reizi pielāgo zinātnes un tehnikas attīstībai  Dokuments attiecas uz EEZ

text:
               22.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 335/15

         KOMISIJAS DIREKTĪVA 2014/103/ES
   (2014. gada 21. novembris),
   ar ko pielikumus Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2008/68/EK par bīstamo kravu iekšzemes pārvadājumiem trešo reizi pielāgo zinātnes un tehnikas attīstībai
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 24. septembra Direktīvu 2008/68/EK par bīstamo kravu iekšzemes pārvadājumiem (1) un jo īpaši tās 8. panta 1. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Direktīvas 2008/68/EK I pielikuma I.1. iedaļa, II pielikuma II.1. iedaļa un III pielikuma III.1. iedaļa attiecas uz noteikumiem, kas ietverti starptautiskos nolīgumos par bīstamo kravu iekšzemes pārvadājumiem pa autoceļiem, dzelzceļiem un iekšējiem ūdensceļiem, kā definēts minētās direktīvas 2. pantā.

               (2)

               Šo starptautisko nolīgumu noteikumus atjaunina ik pēc diviem gadiem. Tādējādi šos nolīgumus jaunākajā grozītajā redakcijā piemēro no 2015. gada 1. janvāra ar pārejas periodu līdz 2015. gada 30. jūnijam.

               (3)

               Tāpēc Direktīvas 2008/68/EK I pielikuma I.1. iedaļa, II pielikuma II.1. iedaļa un III pielikuma III.1. iedaļa būtu attiecīgi jāgroza.

               (4)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Bīstamo kravu transporta komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 2008/68/EK grozījumi
   Direktīvu 2008/68/EK groza šādi:

               1)

               direktīvas I pielikuma I.1. iedaļu aizstāj ar šādu:
               “I.1.   ADR

                  ADR A un B pielikums, ko piemēro no 2015. gada 1. janvāra, saprotot, ka vārdus “Līgumslēdzēja puse” vajadzības gadījumā aizstāj ar vārdu “dalībvalsts”.”;

               2)

               direktīvas II pielikuma II.1. iedaļu aizstāj ar šādu:
               “II.1.   RID

                  RID pielikums, kas ir COTIF C papildinājums, ko piemēro no 2015. gada 1. janvāra, saprotot, ka vārdus “RID līgumslēdzēja valsts” vajadzības gadījumā aizstāj ar vārdu “dalībvalsts”.”;

               3)

               direktīvas III pielikuma III.1. iedaļu aizstāj ar šādu:
               “III.1.   ADN

                  ADN pievienotie noteikumi, ko piemēro no 2015. gada 1. janvāra, kā arī ADN 3. panta f) punkts, 3. panta h) punkts, 8. panta 1. punkts un 8. panta 3. punkts, saprotot, ka vārdus “Līgumslēdzēja puse” vajadzības gadījumā aizstāj ar vārdu “dalībvalsts”.”

         2. pants
   Transponēšana
   1.   Dalībvalstis vēlākais līdz 2015. gada 30. jūnijam pieņem normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara zināmu Komisijai minēto noteikumu tekstu.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   3. pants
   Stāšanās spēkā
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   4. pants
   Adresāti
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2014. gada 21. novembrī

            Komisijas vārdā –

            priekšsēdētājs

         Jean-Claude JUNCKER

      (1)  OV L 260, 30.9.2008., 13. lpp.


title: Komisijas Ceturtā Direktīva (1983. gada 22. septembris), ar ko tehnikas attīstībai pielāgo VI pielikumu Padomes Direktīvai 76/768/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kosmētikas līdzekļiem

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31983L0496

Oficiālais Vēstnesis L 275 , 08/10/1983 Lpp. 0020 - 0021 Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 15 Sējums 4 Lpp. 0129  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 15 Sējums 4 Lpp. 0129  Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 13 Sējums 13 Lpp. 0123  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 13 Sējums 13 Lpp. 0123

		Komisijas Ceturtā Direktīva(1983. gada 22. septembris),ar ko tehnikas attīstībai pielāgo VI pielikumu Padomes Direktīvai 76/768/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kosmētikas līdzekļiem(83/496/EEK)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1976. gada 27. jūlija Direktīvu 76/768/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu, kuri attiecas uz kosmētikas līdzekļiem [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 83/341/EEK [2], un jo īpaši tās 8. panta 2. punktu,tā kā, ņemot vērā jaunāko zinātnisko un tehnisko pētījumu rezultātus, ar dažiem nosacījumiem 4,4-dimetil-1,3-oksazolidīnu un 1,2-dibrom-2,4-diciānbutānu var atļaut lietot par konservantiem kosmētikas līdzekļos;tā kā šajā direktīvā paredzētie pasākumi saskan ar atzinumu, ko sniegusi Komiteja to direktīvu pielāgošanai tehnikas attīstībai, kuras attiecas uz tehnisko šķēršļu atcelšanu kosmētiskas līdzekļu tirdzniecībā,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvas 76/768/EEK VI pielikuma 2. daļai pievieno šo tabulu:"Identifikācijas Nr. | Viela | Atļautā maksimālā koncentrācija | Ierobežojumi un prasības | Kosmētikas līdzekļa marķējumā norādāmie lietošanas nosacījumi un brīdinājumi |a | b | c | d | e |59. | 1,2-dibrom-2,4-diciānbutāns | 0,1 % | Nav lietojams sauļošanās līdzekļos. | |60. | 4,4-dimetil-1,3-oksazolidīns | 0,1 % | Tikai lietošanai līdzekļos, ko pēc lietošanas noskalo. | || | | Gatavā kosmētikas līdzekļa pH nedrīkst būt zemāks par 6." | |2. pantsDalībvalstīs vēlākais 1984. gada 31. decembrī stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības.Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.3. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1983. gada 22. septembrīKomisijas vārdā —Komisijas loceklisKarl-Heinz Narjes[1] OV L 262, 27.9.1976., 169. lpp.[2] OV L 188, 13.7.1983., 15. lpp.--------------------------------------------------