title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 96/70/EK (1996. gada 28. oktobris), ar ko groza Padomes Direktīvu 80/777/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz dabīgā minerālūdens ieguvi un tirdzniecību

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31996L0070

Oficiālais Vēstnesis L 299 , 23/11/1996 Lpp. 0026 - 0028

		Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 96/70/EK(1996. gada 28. oktobris),ar ko groza Padomes Direktīvu 80/777/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz dabīgā minerālūdens ieguvi un tirdzniecībuEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 100.a pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],rīkojoties saskaņā ar Līguma 189. b pantā noteiktajā kārtībā [3],(1) tā kā ar Direktīvu 80/777/EEK [4] saskaņoja dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz dabīgo minerālūdeņu ieguvi un tirdzniecību;(2) tā kā, izstrādājot normas par dabīgiem minerālūdeņiem, galvenajam mērķim jābūt veselības aizsardzībai, novēršot iespējamo patērētāju maldināšanu un nodrošinot godīgu tirdzniecību;(3) tā kā ir vēlams grozīt Direktīvu 80/777/EEK atbilstīgi jaunākajām zinātnes un tehnikas atziņām kopš 1980. gada; tā kā ir vēlams arī racionāli izskaidrot tās direktīvas noteikumus saistībā ar citiem noteikumiem Kopienas tiesībās attiecībā uz pārtiku;(4) tā kā ir nepieciešams pagarināt dabīgā minerālūdens no trešām valstīm atzīšanas termiņus un vienkāršot administratīvas procedūras;(5) tā kā vajag precizēt nosacījumus ar ozonu bagātināta gaisa lietošanai dabīgā minerālūdens apstrādē nestabilu savienojumu izdalīšanai, vienlaikus nodrošinot dabīgā minerālūdens sastāva un būtisko sastāvdaļu saglabāšanu;(6) tā kā patērētājs obligāti būtu jānodrošina informāciju par dabīgā minerālūdens analītisko sastāvu;(7) tā kā jāpieņem zināmi noteikumi avota ūdeņiem;(8) tā kā, lai nodrošinātu dabīgo minerālūdeņu netraucētu apriti iekšējā tirgū, visās dalībvalstīs jāievieš procedūra rīcības saskaņošanai ārkārtējās situācijās, ja parādās draudi veselības aizsardzībai;(9) tā kā būtu jāievieš procedūra, lai izstrādātu noteikumus attiecībā uz dabīgajiem minerālūdeņiem, jo īpaši par dabīgo minerālūdeņu atsevišķo sastāvdaļu pieļaujamajām normām; tā kā būtu jāpieņem arī noteikumi par noteiktu sastāvdaļu maksimālo līmeņu attēlošanu marķējumā; tā kā būtu jāizstrādā analīžu metodika, ietverot metožu precizitāti, lai kontrolētu dabīgā minerālūdens piesārņojumu novēršanu, un paraugu noņemšanas kārtību mikrobioloģisko īpašību kontrolei;(10) tā kā jebkāds lēmums par dabīgā minerālūdens iespējamo ietekmi uz sabiedrības veselību būtu jāpieņem pēc apspriešanās Pārtikas zinātniskajā komitejā,IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsAr šo Direktīvu 80/777/EEK groza šādi:1. Direktīvas 1. panta 2. punkta trešo daļu nomaina ar:"Otrajā daļā minētā apstiprinājuma derīgums nedrīkst pārsniegt piecus gadus. Nav nepieciešams atkārtot pirmajā daļā minēto atzīšanas procedūru, ja apstiprinājums ir atjaunots pirms iepriekšminētā laikposma beigām."2. Direktīvas 4. pantu nomaina ar:"4. pants1. Dabīgo minerālūdeni, kāds tas nāk no avota, nedrīkst apstrādāt citādi, kā tikai:a) filtrējot vai dekantējot atdalīt nestabilās komponentes, tādas kā dzelzs un sēra savienojumi; pieļaujama iepriekšēja oksidēšana, bet tikai, ciktāl šī apstrāde neizmaina minerālūdens sastāvu attiecībā uz pamatsastāvdaļām, kas nodrošina ūdenim raksturīgās īpašības;b) atdalīt dzelzs, mangāna un sēra savienojumus, kā arī arsēnu, izmantojot šim mērķim ar ozonu bagātinātu gaisu, bet tikai tā, lai šī apstrāde neizmainītu dabīgā minerālūdens sastāva būtiskās sastāvdaļas, kas nodrošina tieši šim ūdenim raksturīgās īpašības, ar noteikumu, ka:- apstrādi veic atbilstīgi 12. panta norādēm un pēc konsultācijām Pārtikas zinātniskajā komitejā, kas dibināta ar Komisijas Lēmumu 95/273/EK [5],- par apstrādi paziņo kompetentajām iestādēm, kas arī to kontrolē;c) atdalīt a) un b) apakšpunktos neminētos citus nevēlamos komponentus, bet tikai tā, lai šī apstrāde neizmainītu dabīgā minerālūdens sastāva būtiskās sastāvdaļas, kas nodrošina tieši šim ūdenim raksturīgās īpašības, ar noteikumu, ka:- apstrādi veic atbilstīgi 12. panta norādēm un pēc konsultācijām Pārtikas zinātniskajā komitejā,- par apstrādi paziņo kompetentajām iestādēm, kas arī to kontrolē;d) pilnīgi vai daļēji samazināt brīvā oglekļa dioksīda saturu, bet tikai ar fizikālām metodēm.2. Dabīgam minerālūdenim, kāds tas nāk no avota, nedrīkst pievienot neko citu, kā tikai ogļskābo gāzi, ievērojot I pielikuma III daļas nosacījumus.3. Jo īpaši ir aizliegta jebkura veida dezinficējoša apstrāde un bakteriostatisku piedevu pievienošana atbilstīgi 2. punkta prasībām vai jebkura cita veida apstrāde ar nolūku izmainīt dzīvotspējīgo baktēriju koloniju skaitu dabīgā minerālūdenī.4. Panta 1. punkts neierobežo dabīgo minerālūdeņu un avota ūdeņu izmantošanu bezalkoholisko dzērienu ražošanā.*"3. Direktīvas 7. panta 2. punktu nomaina ar:"2. Dabīgā minerālūdens etiķetē jānorāda arī šāda obligāta informācija:a) ziņas par ķīmisko sastāvu un raksturīgākajām sastāvdaļām;b) minerālūdens ieguves avota atrašanās vieta un nosaukums;c) 4. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktā minētās ziņas par apstrādes veidiem.2a. Ja trūkst Kopienas noteikumu informēšanai par kādu 2. punkta c) apakšpunktā minēto apstrādes veidu, dalībvalstis var uzturēt spēkā savus noteikumus."4. Direktīvas 7. panta 3. punktu svītro.5. Direktīvas 9. pantam pievieno šādus punktus:"4.a Termins "avota ūdens" raksturo lietošanai pārtikā paredzētu ūdeni dabīgā veidā, ko pilda tieši no avota, kas:- atbilst II pielikuma 2. un 3. punktā minētiem ieguves nosacījumiem, kuri ir pilnībā piemērojami avota ūdenim,- atbilst 5. pantā noteiktām mikrobioloģisko rādītāju normām,- atbilst 7. panta 2. punkta b) un c) apakšpunkta un 8. panta prasībām par marķēšanu,- nav apstrādāts citādi, kā norādīts 4. pantā. Citas apstrādes var atļaut saskaņā ar 12. pantā noteikto procedūru.Bez iepriekš minētā avota ūdenim jāatbilst arī Padomes 1980. gada 15. jūlija Direktīvas 80/778/EEK noteikumiem par lietošanai pārtikā domātā ūdens kvalitāti. [6]4b. Ja trūkst Kopienas noteikumu par kādu no 9. panta 4.a punkta ceturtajā ievilkumā minētajiem apstrādes veidiem, dalībvalstis var uzturēt spēkā savus noteikumus par apstrādi."6. Direktīvas 10. panta 2. punktu svītro.7. Iekļauj šādu pantu:"10.a pants1. Ja dalībvalsts var pietiekami pamatot slēdzienu par dabīgā minerālūdens neatbilstību šīs direktīvas prasībām vai tā iespējamo kaitīgumu patērētāju veselībai, tad, neskatoties uz to, ka šo dabīgo minerālūdeni brīvi tirgo vienā vai vairākās dalībvalstīs, katrai dalībvalstij ir tiesības aizliegt vai ierobežot šī dabīgā minerālūdens tirgošanu savā teritorijā. Par to nekavējoties jāinformē Komisija un pārējās dalībvalstis, kā arī jāiesniedz šāda lēmuma pamatojums.2. Katra dalībvalsts, kas atzinusi kādu dabīgo minerālūdeni, pēc Komisijas vai kādas citas dalībvalsts pieprasījuma sniedz tai visu vajadzīgo informāciju par šī ūdens atzīšanu kopā ar regulāru pārbaužu rezultātiem.3. Komisija, cik iespējams ātri, izskata 1. punktā minētos attiecīgās dalībvalsts iesniegtos pamatojumus un, apspriedusies ar Pārtikas produktu pastāvīgo komiteju, tūlīt sniedz atzinumu, kā arī veic vajadzīgos pasākumus.4. Ja Komisija uzskata, ka šai direktīvai ir vajadzīgi grozījumi, lai varētu nodrošināt veselības aizsardzību, tā sāk 12. pantā noteikto procedūru, lai pieņemtu grozījumus. Visas dalībvalstis, kas izstrādājušas drošības pasākumus, tādā gadījumā var tos turpināt, kamēr pieņem grozījumus."8. Direktīvas 11. pantu aizstāj ar šo:"11. pants1. Saskaņā ar 12. pantā noteikto procedūru jāpieņem:- dabīgo minerālūdeņu atsevišķo komponentu normas,- noteikumi norādēm marķējumā par tām dabīgā minerālūdens komponentiem, kas ir vērā ņemamā daudzumā,- norādes par bagātināšanu ar ozonu saskaņā ar 4. panta 1. punkta b) apakšpunktu,- informācija par jebkuru apstrādi saskaņā ar 7. panta 2. punkta c) apakšpunktu.2. Saskaņā ar 12. pantā noteikto procedūru var pieņemt:- analīžu metodes, tostarp noteikšanas robežu, lai noteiktu dabīgo minerālūdeņu nepiesārņotību,- paraugu noņemšanas procedūru un analīzes metodes dabīgā minerālūdens mikrobioloģisko īpašību kontrolei."9. Iekļauj šādu pantu:"11.a pantsJebkuru lēmumu, kas var ietekmēt veselības aizsardzību, pieņem Komisija, konsultējoties ar Pārtikas zinātnisko komiteju."2. pantsDalībvalstis izdara savos normatīvos vai administratīvos aktos tādus grozījumus, kādi nepieciešami, lai:- atļautu šīs direktīvas prasībām atbilstīgu produktu tirdzniecību vēlākais no 1997. gada 28. oktobra,- aizliegtu šīs direktīvas prasībām neatbilstīgu produktu tirdzniecību no 1997. gada 28. oktobra. Tomēr, ja dabīgais minerālūdens, kas neatbilst šīs direktīvas prasībām, ir izlaists tirgū vai marķēts pirms minētā datuma, tad drīkst turpināt pārdot visu saražoto produktu.Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis paredz šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka metodes, kā izdarīt šādas atsauces.3. pantsŠī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.4. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 1996. gada 28. oktobrīEiropas Parlamenta vārdā –priekšsēdētājsK. HänschPadomes vārdā –priekšsēdētājsI. Yates[1] OV C 314, 11.11.1994., 4. lpp. un OV C 33, 6.2.1996., 15. lpp.[2] OV C 110, 2.5.1995., 55. lpp.[3] 1995. gada 11. oktobra Eiropas Parlamenta atzinums (OV C 287, 30.10.1995., 101. lpp.), 1995. gada 22. decembra Padomes kopēja nostāja (OV C 59, 28.2.1996., 44. lpp.) un 1996. gada 22. maija Eiropas Parlamenta lēmums (OV C 166, 10.6.1996., 61. lpp.). 1996. gada 26. maija Padomes lēmums.[4] OV L 229, 30.8.1980., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar 1994. gada Pievienošanās aktu.[5] OV L 167, 18.7.1995., 22. lpp.[6] OV L 229, 30.08.1980., 11. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar 1994. gada Pievienošanās aktu--------------------------------------------------


title: Komisijas direktīva (1988. gada 13. septembris), ar kuru groza II pielikumu Padomes Direktīvā 66/402/EEK par graudaugu sēklu tirdzniecību

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31988L0506

Oficiālais Vēstnesis L 274 , 06/10/1988 Lpp. 0044 - 0044 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 3 Sējums 27 Lpp. 0163  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 3 Sējums 27 Lpp. 0163

		Komisijas direktīva(1988. gada 13. septembris),ar kuru groza II pielikumu Padomes Direktīvā 66/402/EEK par graudaugu sēklu tirdzniecību(88/506/EEK)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1966. gada 14. jūnija Direktīvu 66/402/EEK par graudaugu sēklu tirdzniecību [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 88/380/EEK [2], un jo īpaši tās 21.a pantu,tā kā atbilstīgi esošajām zinātnes un tehnikas atziņām, šķiet, ka konkrētām "smilšauzu" tipa auzu (Avena sativa) šķirnēm ir potenciāla vērtība kā rupjai lopbarībai;tā kā tomēr ir grūti ražot minēto šķirņu sēklas ar dīgtspēju, kas pielīdzināma tai, ko parasti sasniedz citu auzu šķirņu sēklas;tā kā, ņemot vērā zinātnes un tehnikas atziņu attīstību, attiecībā uz "smilšauzu" tipa auzu (Avena sativa) šķirnēm ir lietderīgi samazināt tīro sēklu minimālo 85 % dīgtspēju, kas noteikta attiecībā uz auzām Direktīvas 66/402/EEK II pielikumā;tā kā šai samazināšanai, pirmkārt, ir jābūt spēkā tikai ierobežotu laiku, lai turpmāk var savākt un novērtēt tehniskos datus par šīm šķirnēm;tā kā šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pastāvīgās lauksaimniecības, dārzkopības un mežsaimniecības sēklu un pavairošanas materiāla komitejas atzinumu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsAr šo Direktīvas 66/402/EEK II pielikumā izdara šādus grozījumus:1. Tabulas 2. iedaļas A. punkta 2. ailē ("Minimālā dīgtspēja") pēc skaitļa 85, kas noteikts attiecībā uz sertificētām sēklām, (inter alia) attiecībā uz 1. un 2. paaudzes Avena sativa šķirnes sēklām, pievieno atsauci "d)".2. Tabulas 2. iedaļas B. punktam pievieno šādu nosacījumu:"d) attiecībā uz Avena sativa šķirnēm, ko oficiāli klasificē kā "smilšauzu" tipu, dalībvalstis līdz 1990. gada 30. jūnijam var samazināt tīro sēklu minimālo dīgtspēju līdz 75 %. Tādā gadījumā jāapstiprina oficiālā etiķete "minimālā dīgtspēja — 75 %"."2. pantsTās dalībvalstis, kas izmanto iespēju, ko sniedz pievienotā 1. panta 2. punkts, informē Komisiju un citas dalībvalstis par pasākumiem, ko tās veic šim nolūkam.3. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1988. gada 13. septembrīKomisijas vārdā —priekšsēdētāja vietnieksFrans Andriessen[1] OV 125, 11.7.1966., 2309./66. lpp.[2] OV L 187, 16.7.1988., 31. lpp.--------------------------------------------------


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2015/1794 (2015. gada 6. oktobris), ar kuru attiecībā uz jūrniekiem groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/94/EK, 2009/38/EK un 2002/14/EK un Padomes Direktīvas 98/59/EK un 2001/23/EK (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               8.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 263/1

         EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA (ES) 2015/1794
   (2015. gada 6. oktobris),
   ar kuru attiecībā uz jūrniekiem groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/94/EK, 2009/38/EK un 2002/14/EK un Padomes Direktīvas 98/59/EK un 2001/23/EK
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 153. panta 2. punkta b) apakšpunktu saistībā ar 153. panta 1. punkta b) un e) apakšpunktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
   ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
   ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu (2),
   saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (3),
   tā kā:

               (1)

               Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 153. pants paredz, ka Eiropas Parlaments un Padome, rīkojoties saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru, ar direktīvām var noteikt minimālās prasības, kuras pakāpeniski jāievieš un kuru mērķis ir uzlabot darba apstākļus un darba ņēmēju informēšanu un apspriešanos ar tiem. Ar šādām direktīvām ir jāizvairās uzlikt tādas nesamērīgas izmaksas vai administratīvus, finansiālus un juridiskus ierobežojumus, kas traucētu veidoties un attīstīties mazajiem un vidējiem uzņēmumiem, kas ir ilgtspējīgas attīstības un darbvietu radīšanas virzītājspēks.

               (2)

               Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/94/EK (4), 2009/38/EK (5) un 2002/14/EK (6) un Padomes Direktīvas 98/59/EK (7) un 2001/23/EK (8) vai nu neattiecina, vai dod tiesības dalībvalstīm neattiecināt to piemērošanas jomas uz konkrētiem jūrniekiem.

               (3)

               Komisija 2009. gada 21. janvāra paziņojumā “Stratēģiskie mērķi un rekomendācijas ES jūras transporta politikai 2018. gada perspektīvā” uzsvēra, ka ir svarīgi izveidot integrētu tiesisko regulējumu, lai uzlabotu jūrniecības nozares konkurētspēju.

               (4)

               Minētā neattiecināšana un/vai iespēja tādu noteikt var liegt jūrniekiem iespējas pilnībā izmantot tiesības uz godīgiem un taisnīgiem darba apstākļiem un uz informāciju un konsultācijām vai arī ierobežot minēto tiesību pilnīgu izmantošanu. Ciktāl minētajai neattiecināšanai un/vai iespējai to noteikt nav objektīva pamata un attieksme pret jūrniekiem nav vienlīdzīga, noteikumi, kas pieļauj šādu neattiecināšanu, būtu jāsvītro.

               (5)

               Šā brīža juridiskā situācija, ko daļēji ir radījis jūrnieka profesijas specifiskais raksturs, rada pamatu nevienlīdzīgai attieksmei pret vienas kategorijas darba ņēmējiem dažādās dalībvalstīs atkarībā no tā, vai valsts piemēro vai nepiemēro spēkā esošos tiesību aktos atļauto neattiecināšanu un fakultatīvo neattiecināšanu. Būtisks skaits dalībvalstu minēto fakultatīvo neattiecināšanu nav izmantojušas vai to ir izmantojušas tikai ierobežoti.

               (6)

               Komisija 2007. gada 10. oktobra paziņojumā “Integrēta Eiropas Savienības jūrniecības politika” norādīja, ka šāda politika ir balstīta uz skaidru atziņu, ka visi ar Eiropas okeāniem un jūrām saistītie jautājumi ir savstarpēji saistīti un ka dažādu jūrniecības jomu politika, lai tā sasniegtu vēlamos rezultātus, ir jāizstrādā saskaņoti. Minētajā dokumentā ir arī uzsvērta nepieciešamība radīt Savienības valstspiederīgajiem vairāk kvalitatīvāku darbvietu jūrniecības nozarē un tas, cik svarīgi ir uzlabot darba apstākļus uz kuģiem, cita starpā veicot ieguldījumus pētniecībā, izglītībā, apmācībā, veselībā un drošībā.

               (7)

               Šī direktīva ir saskaņā ar stratēģiju “Eiropa 2020” un tās mērķiem nodarbinātības jomā, kā arī ar stratēģiju, ko Komisija izklāstījusi 2010. gada 23. novembra paziņojumā “Jaunu prasmju un darba vietu programma. Eiropas ieguldījums ceļā uz pilnīgu nodarbinātību”.

               (8)

               Tā saucamā “jūras nozaru ekonomika” veido būtisku Savienības ekonomikas daļu darbvietu un bruto pievienotās vērtības ziņā.

               (9)

               Saskaņā ar LESD 154. panta 2. punktu Komisija Savienības līmenī ir apspriedusies ar sociālajiem partneriem par Savienības rīcības iespējamo ievirzi šajā jomā.

               (10)

               Sociālā dialoga ietvaros jūrniecības nozares sociālie partneri ir vienojušies par kopīgu izpratni, kas ir ļoti svarīgi šai direktīvai. Ar minēto kopīgo izpratni ir panākts labs līdzsvars starp nepieciešamību uzlabot jūrnieku darba apstākļus un nepieciešamību ņemt vērā nozares īpatnības.

               (11)

               Ņemot vērā jo īpaši jūrniecības nozares specifiku un to darba ņēmēju īpašos darba apstākļus, kurus skar ar šo direktīvu atceltā neattiecināšana, ir jāpielāgo daži ar šo direktīvu grozīto direktīvu noteikumi, lai atspoguļotu attiecīgās nozares specifiskās iezīmes.

               (12)

               Ņemot vērā tehnoloģisko attīstību pēdējo gadu laikā, jo īpaši komunikāciju tehnoloģiju jomā, prasības par informēšanu un apspriešanos būtu jāatjaunina un jāpiemēro visatbilstīgākajā veidā, tostarp izmantojot jaunās tehnoloģijas attālinātai komunikācijai, veicinot interneta pieejamību un nodrošinot tā saprātīgu izmantošanu uz kuģa, lai uzlabotu šīs direktīvas īstenošanu.

               (13)

               Nebūtu jāskar jūrnieku tiesības, kas ietvertas šajā direktīvā un ko dalībvalstis piešķīrušas ar valstu tiesību aktiem, ar kuriem īsteno Direktīvas 2008/94/EK, 2009/38/EK, 2002/14/EK, 98/59/EK un 2001/23/EK. Šīs direktīvas īstenošanai nebūtu jākalpo par pamatojumu jebkādai tāda stāvokļa pasliktināšanai, kāds jau pastāv katrā dalībvalstī.

               (14)

               Starptautiskās Darba organizācijas 2006. gada Konvencijas par darbu jūrniecībā mērķis ir gan panākt pienācīgus jūrnieku darba un dzīves apstākļus, paredzot veselības un drošības standartus, taisnīgus nodarbinātības noteikumus un profesionālo apmācību, gan nodrošināt godīgu konkurenci kuģu īpašniekiem, piemērojot to visās pasaules valstīs, kā arī starptautiskā līmenī nodrošināt līdzvērtīgus konkurences apstākļus attiecībā uz dažām, bet ne visām darbinieku tiesībām neatkarīgi no viņu valstspiederības vai kuģa karoga. Minētajā konvencijā, Padomes Direktīvā 2009/13/EK (9) un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvās 2009/16/EK (10) un 2013/54/ES (11) ir noteiktas jūrnieku tiesības uz pienācīgiem darba apstākļiem daudzās dažādās jomās, saskaņotas tiesības un darba aizsardzība jūrniekiem un veicināti vienlīdzīgi konkurences apstākļi, tostarp Savienībā.

               (15)

               Savienībai būtu jācenšas uzlabot darba un dzīves apstākļus uz kuģiem un izmantot inovācijas potenciālu, lai padarītu jūrniecības nozari pievilcīgāku Savienības jūrniekiem, tostarp gados jauniem darba ņēmējiem.

               (16)

               Ņemot vērā to, ka šīs direktīvas mērķi – proti, uzlabot jūrnieku darba apstākļus un viņu informēšanu un apspriešanos ar viņiem – nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, bet ka šīs rīcības mēroga un iedarbības dēļ minēto mērķi var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā direktīvā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minētā mērķa sasniegšanai.

               (17)

               Šajā direktīvā ir ievērotas Eiropas Savienības Pamattiesību hartā noteiktās pamattiesības un tajā atzītie principi, jo īpaši tiesības uz godīgiem un taisnīgiem darba apstākļiem un tiesības uz informāciju un konsultācijām uzņēmumā. Šī direktīva būtu jāīsteno saskaņā ar minētajām tiesībām un principiem.

               (18)

               Tādēļ Direktīvas 2008/94/EK, 2009/38/EK, 2002/14/EK, 98/59/EK un 2001/23/EK būtu attiecīgi jāgroza,

         IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Grozījums Direktīvā 2008/94/EK
   Direktīvas 2008/94/EK 1. panta 3. punktu aizstāj ar šādu:

      “3.   Ja šāds noteikums jau ir spēkā dalībvalstu tiesību aktos, tās var turpināt neattiecināt šīs direktīvas piemērošanas jomu uz mājkalpotājiem, ko nodarbina fiziska persona.”

   2. pants
   Grozījumi Direktīvā 2009/38/EK
   Direktīvu 2009/38/EK groza šādi:

               1)

               direktīvas 1. panta 7. punktu svītro;

               2)

               direktīvas 10. panta 3. punktam pievieno šādas daļas:
               “Īpašās pārrunu grupas vai Eiropas Uzņēmumu padomes loceklim vai šāda locekļa aizstājējam, kas ir jūras kuģa apkalpes loceklis, ir tiesības piedalīties īpašās pārrunu grupas vai Eiropas Uzņēmumu padomes sanāksmē vai jebkurā citā sanāksmē jebkurā no procedūrām, kas izveidotas saskaņā ar 6. panta 3. punktu, ja minētais loceklis vai viņa aizstājējs sanāksmes laikā nav jūrā vai ostā valstī, kas nav tā valsts, kurā ir kuģniecības sabiedrības domicils.
               Ja iespējams, sanāksmes plāno tā, lai atvieglinātu to locekļu vai viņu aizstājēju dalību, kuri ir jūras kuģu apkalpes locekļi.
               Ja īpašās pārrunu grupas vai Eiropas Uzņēmumu padomes loceklis vai šāda locekļa aizstājējs, kas ir jūras kuģa apkalpes loceklis, nevar piedalīties sanāksmē, apsver jauno informācijas un komunikācijas tehnoloģiju izmantošanas iespēju, ja tas ir iespējams.”

         3. pants
   Grozījums Direktīvā 2002/14/EK
   Direktīvas 2002/14/EK 3. panta 3. punktu svītro.
   4. pants
   Grozījumi Direktīvā 98/59/EK
   Direktīvu 98/59/EK groza šādi:

               1)

               direktīvas 1. panta 2. punkta c) apakšpunktu svītro;

               2)

               direktīvas 3. panta 1. punktā pēc otrās daļas iekļauj šādu daļu:
               “Ja plānotā kolektīvā atlaišana attiecas uz jūras kuģa apkalpes locekļiem, darba devējs par to paziņo tās valsts kompetentajai iestādei, ar kuras karogu kuģis kuģo.”

         5. pants
   Grozījums Direktīvā 2001/23/EK
   Direktīvas 2001/23/EK 1. panta 3. punktu aizstāj ar šādu:

      “3.   Šo direktīvu piemēro tādai jūras kuģa īpašumtiesību pārejai, kas ir daļa no uzņēmuma, uzņēmējsabiedrības vai uzņēmuma vai uzņēmējsabiedrības daļas īpašumtiesību pārejas 1. un 2. punkta nozīmē, ar noteikumu, ka īpašumtiesību saņēmējs atrodas vai uzņēmums, uzņēmējsabiedrības vai uzņēmuma vai uzņēmējsabiedrības daļa, kuras īpašumtiesības nodod, paliek Līguma piemērošanas teritorijā.
      Šo direktīvu nepiemēro, ja tiesību pārejas objekts ir tikai viens vai vairāki jūras kuģi.”

   6. pants
   Aizsardzības līmenis
   Šīs direktīvas īstenošana nekādos apstākļos nav iemesls, lai mazinātu ar šo direktīvo aptverto personu vispārējo aizsardzības līmeni, ko dalībvalstis tām jau noteikušas jomās, ko aptver Direktīvas 2008/94/EK, 2009/38/EK, 2002/14/EK, 98/59/EK un 2001/23/EK.
   7. pants
   Komisijas ziņojums
   Komisija, apspriedusies ar dalībvalstīm un sociālajiem partneriem Savienības līmenī, līdz 2019. gada 10. oktobrim iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par šīs direktīvas 4. un 5. panta īstenošanu un piemērošanu.
   8. pants
   Transponēšana
   1.   Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības līdz 2017. gada 10. oktobrim. Tās nekavējoties par tiem informē Komisiju.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarāma šāda atsauce.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   9. pants
   Stāšanās spēkā
   Šī direktīva stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   10. pants
   Adresāti
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Strasbūrā, 2015. gada 6. oktobrī

            Eiropas Parlamenta vārdā –

            priekšsēdētājs

         M. SCHULZ

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         N. SCHMIT

      (1)  OV C 226, 16.7.2014., 35. lpp.

      (2)  OV C 174, 7.6.2014., 50. lpp.

      (3)  Eiropas Parlamenta 2015. gada 8. jūlija nostāja (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēta) un Padomes 2015. gada 18. septembra lēmums.

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/94/EK (2008. gada 22. oktobris) par darba ņēmēju aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā (OV L 283, 28.10.2008., 36. lpp.).

      (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/38/EK (2009. gada 6. maijs) par to, kā izveidot Eiropas Uzņēmumu padomi vai procedūru darbinieku informēšanai un uzklausīšanai Kopienas mēroga uzņēmumos un Kopienas mēroga uzņēmumu grupās (OV L 122, 16.5.2009., 28. lpp.).

      (6)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/14/EK (2002. gada 11. marts), ar ko izveido vispārēju sistēmu darbinieku informēšanai un uzklausīšanai Eiropas Kopienā (OV L 80, 23.3.2002., 29. lpp.).

      (7)  Padomes Direktīva 98/59/EK (1998. gada 20. jūlijs) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kolektīvo atlaišanu (OV L 225, 12.8.1998., 16. lpp.).

      (8)  Padomes Direktīva 2001/23/EK (2001. gada 12. marts) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku tiesību aizsardzību uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā (OV L 82, 22.3.2001., 16. lpp.).

      (9)  Padomes Direktīva 2009/13/EK (2009. gada 16. februāris), ar ko īsteno Eiropas Kopienas Kuģu īpašnieku asociāciju (EKKĪA) un Eiropas Transporta darbinieku federācijas (ETDF) Nolīgumu par 2006. gada Konvenciju par darbu jūrniecībā un groza Direktīvu 1999/63/EK (OV L 124, 20.5.2009., 30. lpp.).

      (10)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/16/EK (2009. gada 23. aprīlis) par ostas valsts kontroli (OV L 131, 28.5.2009., 57. lpp.).

      (11)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2013/54/ES (2013. gada 20. novembris) par dažiem karoga valsts atbildības aspektiem attiecībā uz atbilstību 2006. gada Konvencijai par darbu jūrniecībā un tās izpildi (OV L 329, 10.12.2013., 1. lpp.).


title: Eiropas Parlamenta un padomes Direktīva 2003/105/EK (2003. gada 16. decembris), ar ko groza Padomes Direktīvu 96/82/EK par tādu smagu nelaimes gadījumu briesmu pārzināšanu, kas saistīti ar bīstamām vielām

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32003L0105

Oficiālais Vēstnesis L 345 , 31/12/2003 Lpp. 0097 - 0105

		Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2003/105/EK(2003. gada 16. decembris),ar ko groza Padomes Direktīvu 96/82/EK par tādu smagu nelaimes gadījumu briesmu pārzināšanu, kas saistīti ar bīstamām vielāmEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 175. panta 1. punktu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],apspriedušies ar Reģionu komiteju,saskaņā ar Līguma 251. pantā izklāstīto procedūru un ņemot vērā Samierināšanas komitejas 2003. gada 22. oktobrī apstiprināto kopīgo dokumentu [3],tā kā:(1) Direktīvas 96/82/EK [4] mērķis ir nepieļaut smagus nelaimes gadījumus, kas saistīti ar bīstamām vielām, kā arī mazināt to seku ietekmi uz cilvēkiem un vidi, tādējādi mērķtiecīgi un efektīvi nodrošinot augsta līmeņa aizsardzību visā Kopienā.(2) Ņemot vērā nesenos nelaimes gadījumus rūpniecībā un pēc Komisijas un Padomes lūguma veiktos kancerogēnu un videi bīstamu vielu pētījumus, ir jāpaplašina Direktīvas 96/82/EK darbības joma.(3) Donavas piesārņojums ar cianīdiem pēc avārijas Bajamarē Rumānijā 2000. gada janvārī liecina par to, ka dažas uzglabāšanas un pārstrādes operācijas ieguves rūpniecībā, jo īpaši pārstrādes atkritumu uzglabāšanas objekti, tostarp pārstrādes atkritumu dīķi vai tilpnes, var radīt ļoti nopietnas sekas. Tādēļ Komisijas paziņojumos par ieguves rūpniecības drošību un par Eiropas Kopienas sesto rīcības programmu vides jomā ir uzsvērta nepieciešamība paplašināt Direktīvas 96/82/EK darbības jomu. Arī Eiropas Parlaments savā 2001. gada 5. jūlija rezolūcijā [5] sakarā ar Komisijas paziņojumu par ieguves rūpniecības drošību apsveic lēmumu iekļaut minētās direktīvas darbības jomā riska faktorus, kas rodas, veicot uzglabāšanas un pārstrādes operācijas ieguves rūpniecībā.(4) Priekšlikums pieņemt direktīvu par ieguves rūpniecības atkritumu apsaimniekošanu var kalpot kā pamats pasākumiem, kas skar atkritumu apsaimniekošanas objektus, kuru radītās briesmas neietilpst šīs direktīvas darbības jomā.(5) Nelaimes gadījums pirotehnikas līdzekļu noliktavā Nīderlandes pilsētā Enshedē 2000. gada maijā liecina par smagu nelaimes gadījumu risku, kas saistīts ar pirotehnisku un sprādzienbīstamu vielu glabāšanu un ražošanu. Tāpēc ir jāprecizē un jāvienkāršo šādu vielu definīcija Direktīvā 96/82/EK.(6) Sprādziens mēslošanas līdzekļu rūpnīcā Tulūzā 2001. gada septembrī lika skaidrāk apzināties nelaimes gadījumu iespējamību, uzglabājot amonija nitrātu un amonija nitrāta mēslojumus, jo īpaši specifikācijai neatbilstīgus ražojumus (off-specs), ko izbrāķē ražošanas gaitā vai nodod atpakaļ ražotājam. Tāpēc ir jāpārskata pašreizējās amonija nitrāta un amonija nitrātu mēslojumu kategorijas Direktīvā 96/82/EK, papildinot tās ar off-specs ražojumiem.(7) Direktīva 96/82/EK nav piemērojama tiešo lietotāju teritorijā, kur pirms nosūtīšanas pārstrādei vai iznīcināšanai īslaicīgi atrodas amonija nitrāts vai amonija nitrāta mēslojumi, kas piegādes brīdī atbilda minētajā direktīvā noteiktajai specifikācijai, bet vēlāk novērota to sadalīšanās vai piesārņošana.(8) Pētījumi, ko Komisija veikusi ciešā sadarbībā ar dalībvalstīm, liecina par labu tam, ka ir jāpaplašina kancerogēnu saraksts Direktīvā 96/82/EK, norādot attiecīgos kritiskos daudzumus un ievērojami samazinot kritiskos daudzumus, kas noteikti videi bīstamām vielām.(9) Ir lietderīgi ieviest minimālo termiņu paziņojumiem un smagu nelaimes gadījumu novēršanas politikas izstrādāšanai uzņēmumiem, uz kuriem vēlāk attieksies Direktīva 96/82/EK, kā arī attiecībā uz drošības pārskatu un operatīvās rīcības plānu sagatavošanu.(10) Uzņēmuma kompetento darbinieku pieredze un zināšanas var lieti noderēt, izstrādājot operatīvās rīcības plānus, un visi uzņēmuma darbinieki un personas, kuras, iespējams, var skart draudi, attiecīgi jāinformē par drošības pasākumiem un rīcību.(11) Padomes 2001. gada 23. oktobra Lēmuma 2001/792/EK, Euratom pieņemšana, ar ko izveido Kopienas mehānismu pastiprinātas sadarbības veicināšanai civilās aizsardzības palīdzības intervenču jomā [6], skaidri liecina par to, ka ir jāveicina ciešāka sadarbība civilās aizsardzības palīdzības intervenču pasākumos.(12) Lai atvieglotu zemes izmantošanas plānošanu, vēlams sagatavot pamatnostādnes datu bāzes izveidei, ko paredzēts izmantot, pārbaudot Direktīvā 96/82/EK minēto uzņēmumu un tās pašas direktīvas 12. panta 1. punktā aprakstīto teritoriju atbilstību prasībām.(13) Ir jāparedz, ka dalībvalstu pienākums ir nodrošināt Komisiju ar obligāto informāciju par uzņēmumiem, uz kuriem attiecas Direktīva 96/82/EK.(14) Tajā pašā laikā ir lietderīgi precizēt dažus Direktīvas 96/82/EK fragmentus.(15) Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir pārrunāti publiskās apspriedēs, piedaloties ieinteresētajām personām.(16) Tādēļ attiecīgi jāgroza Direktīva 96/82/EK,IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsAr šo pantu izdara šādus grozījumus Direktīvā 96/82/EK:1. Direktīvas 4. pantu groza šādi:a) tās e) un f) punktu aizstāj ar šādu tekstu:"e) izrakteņu ieguve (izpēte, ieguve un pārstrāde) raktuvēs, karjeros vai urbumos, izņemot ķīmisko un termisko apstrādi, kā arī glabāšanu saistībā ar šīm operācijām, ja tās ir bīstamas vielas, kas minētas I pielikumā;f) izrakteņu, tostarp ogļūdeņražu, izpēte un ieguve atklātā jūrā;";b) pievieno šādu punktu:"g) atkritumu poligoni, izņemot izmantojamos pārstrādes atkritumu uzglabāšanas objektus, tostarp pārstrādes atkritumu dīķus vai tilpnes, kas satur I pielikumā minētās bīstamās vielas, jo īpaši tad, ja tos izmanto saistībā ar minerālvielu ķīmisko un termisko apstrādi."2. Direktīvas 6. pantu groza šādi:a) tā 1. punktu papildina ar šādu ievilkumu:"— ja tie ir uzņēmumi, uz kuriem vēlāk attieksies šī direktīva – trīs mēnešu laikā, skaitot no dienas, kad šo direktīvu sāk piemērot attiecīgajam uzņēmumam, kā noteikts 2. panta 1. punkta pirmajā daļā.";b) Direktīvas 6. panta 4. punktā pēc pirmās daļas iekļauj šādu ievilkumu:"— pēc izmaiņām uzņēmumā vai iekārtā, kurām var būt nopietnas sekas sakarā ar smagu nelaimes gadījumu draudiem, vai".3. Direktīvas 7. pantā iekļauj šādu punktu:"1. a Ja tie ir uzņēmumi, uz kuriem vēlāk attieksies šī direktīva, 1. punktā minēto dokumentu izstrādā nekavējoties, bet jebkurā gadījumā trīs mēnešu laikā, skaitot no dienas, kad šo direktīvu sāk piemērot attiecīgajam uzņēmumam, kā noteikts 2. panta 1. punkta pirmajā daļā."4. Direktīvas 8. panta 2. punkta b) apakšpunktu aizstāj ar šādu:"b) paredz sadarbību sabiedrības informēšanā un informācijas sniegšanā iestādei, kas atbild par ārējo operatīvās rīcības plānu izstrādi."5. Direktīvas 9. pantu groza šādi:a) tās 2. punkta pirmo daļu aizstāj ar šādu:"2. Drošības pārskatā iekļauj vismaz II pielikumā norādītos datus un informāciju. Tajā norāda attiecīgās organizācijas, kas piedalās pārskata sagatavošanā. Tāpat pārskatā iekļauj uzņēmumā esošo bīstamo vielu atjauninātu sarakstu.";b) starp 3. punkta trešo un ceturto ievilkumu iekļauj šādu ievilkumu:"— ja tie ir uzņēmumi, uz kuriem vēlāk attieksies šī direktīva – nekavējoties, bet jebkurā gadījumā gada laikā, skaitot no dienas, kad šo direktīvu sāk piemērot attiecīgajam uzņēmumam, kā noteikts 2. panta 1. punkta pirmajā daļā.";c) norādi uz otro, trešo un ceturto ievilkumu 4. punktā attiecīgi nomaina pret norādi uz otro, trešo, ceturto un piekto ievilkumu;d) Direktīvas 9. panta 6. punktu papildina ar šādu apakšpunktu:"d) Komisiju aicina līdz 2006. gada 31. decembrim pārskatīt esošos "Norādījumus drošības pārskata sagatavošanai", ko tā veic ciešā sadarbībā ar dalībvalstīm."6. Direktīvas 11. pantu groza šādi:a) tās 1. punkta a) un b) apakšpunktu papildina ar šādu ievilkumu:"— ja tie ir uzņēmumi, uz kuriem vēlāk attieksies šī direktīva – nekavējoties, bet jebkurā gadījumā gada laikā, skaitot no dienas, kad šo direktīvu sāk piemērot attiecīgajam uzņēmumam, kā noteikts 2. panta 1. punkta pirmajā daļā.";b) tās 3. punktu aizstāj ar šādu tekstu:"3. Neskarot kompetento iestāžu pienākumus, dalībvalstis gādā par to, lai šajā direktīvā paredzēto iekšējo operatīvās rīcības plānu izstrādāšana notiktu, apspriežoties ar uzņēmumā strādājošo personālu, tostarp ar kompetento personālu, kas strādā saskaņā ar ilgtermiņa apakšlīgumiem, bet ārējo operatīvās rīcības plānu izstrādāšana vai atjaunināšana notiktu, apspriežoties ar sabiedrību.";c) pievieno šādu punktu:"4. a Kas attiecas uz ārējiem operatīvās rīcības plāniem, dalībvalstīm jāņem vērā, ka ir jāveicina ciešāka sadarbība, sniedzot palīdzību civilās aizsardzības pasākumos smagu avāriju gadījumā."7. Direktīvas 12. pantu groza šādi:a) tās 1. punkta otro daļu aizstāj ar šādu tekstu:"Dalībvalstis gādā par to, lai zemes izmantošanas politikā un/vai citos attiecīgajos darbības plānos un īstenošanas procedūrās būtu ilglaicīgi paredzēts, ka ir jāsaglabā pietiekams atstatums starp uzņēmumiem, uz kuriem attiecas šī direktīva, un dzīvojamām zonām, bieži apmeklētām ēkām un teritorijām, galvenajiem transporta ceļiem (ja vien iespējams), īpaši nozīmīgām vai aizsargājamām dabas teritorijām, bet, ja uzņēmumi jau pastāv, ir jāveic papildu tehniskie pasākumi saskaņā ar 5. pantu tā, lai nepieaugtu cilvēku apdraudējums.";b) pievieno šādu punktu:"1. a Komisiju aicina līdz 2006. gada 31. decembrim ciešā sadarbībā ar dalībvalstīm izstrādāt pamatnostādnes, kas ļauj izveidot tehnisku datu bāzi, kurā ietilptu dati par riska faktoriem un apdraudējuma scenāriji, ko izmantos, lai novērtētu šajā direktīvā minēto uzņēmumu un 1. punktā aprakstīto teritoriju atbilstību prasībām. Izveidojot šo datu bāzi, ciktāl iespējams ņem vērā kompetento iestāžu novērtējumu, uzņēmēju sniegto informāciju un jebkuru noderīgu informāciju, piemēram, par sociālekonomisko ieguvumu, ko dod operatīvās rīcības plānu izstrāde, un par to nozīmi apdraudējuma mazināšanā."8. Direktīvas 13. pantu groza šādi:a) tās 1. punkta pirmo daļu aizstāj ar šādu tekstu:"1. Dalībvalstis gādā par to, lai visām personām un visām publiskām iestādēm (piemēram, skolām un slimnīcām), ko var skart smags nelaimes gadījums uzņēmumā, uz kuru attiecas 9. pants, bez īpaša pieprasījuma, sistemātiski un vispiemērotākajā veidā tiktu sniegta informācija par drošības pasākumiem un pareizo rīcību avārijas gadījumā.";b) tās 6. punktu aizstāj ar šādu tekstu:"6. Ja uz uzņēmumiem attiecas 9. panta noteikumi, dalībvalstis gādā par to, lai 9. panta 2. punktā paredzētais bīstamo vielu saraksts būtu pieejams sabiedrībai saskaņā ar šā panta 4. punktu un 20. pantu."9. Direktīvas 19. pantu papildina ar šādu punktu:"1. a Dalībvalstis sniedz Komisijai vismaz šādu informāciju par uzņēmumiem, uz kuriem attiecas šī direktīva:a) uzņēmēja vārds un uzvārds vai uzņēmuma komercnosaukums un attiecīgā uzņēmuma pilna adrese; unb) uzņēmuma darbības joma(-as).Komisija izveido un atjaunina datu bāzi, kas satur dalībvalstu sniegtās ziņas. Šī datu bāze ir pieejama tikai personām, ko pilnvarojusi Komisija vai dalībvalstu kompetentās iestādes."11. Direktīvas II pielikuma IV punkta B daļu aizstāj ar šādu tekstu:"B. Apzinātu smagu nelaimes gadījumu seku un smaguma novērtējums, izmantojot kartes, attēlus vai, atkarībā no gadījuma, attiecīgus aprakstus, norādot teritorijas, kuras var skart šādi nelaimes gadījumi uzņēmumā, saskaņā ar 13. panta 4. punktu un 20. pantu."12. Direktīvas III pielikuma c) punktu groza šādi:a) tās i) apakšpunktu aizstāj ar šādu tekstu:"i) organizācija un personāls – visu līmeņu darbinieku uzdevumi un pienākumi, novēršot nopietnu avāriju briesmas. Šiem darbiniekiem nepieciešamā apmācība un apzināto vajadzību nodrošināšana. Uzņēmuma darbinieku un saskaņā ar apakšlīgumu strādājošo darbinieku iesaistīšana.";b) tās v) apakšpunktu aizstāj ar šādu tekstu:"v) gatavošanās avārijas situācijām – nosaka un ievieš kārtību, kas jāievēro, lai apzinātu paredzamus nelaimes gadījumus, veicot sistemātisku analīzi, izstrādātu, pārbaudītu un pārskatītu operatīvās rīcības plānus avārijas situācijas gadījumiem un nodrošinātu īpašu attiecīgā personāla apmācību. Šo apmācību nodrošina visiem uzņēmuma darbiniekiem, tostarp arī tiem, kas tajā strādā saskaņā ar apakšlīgumu."2. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai līdz 2005. gada 1. jūlijam izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.Dalībvalstīm pieņemot šos tiesību aktus, tajos iekļauj atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kādā veidā ir izdarāmas šādas atsauces.2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.3. pantsŠī direktīva stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.4. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2003. gada 16. decembrīEiropas Parlamenta vārdā —priekšsēdētājsP. CoxPadomes vārdā —priekšsēdētājsG. Alemanno[1] OV C 75 E, 26.3.2002., 357. lpp., un OV C 20 E, 28.1.2003., 255. lpp.[2] OV C 149, 21.6.2002., 13. lpp.[3] Eiropas Parlamenta 2002. gada 3. jūlija Atzinums (OV C 271 E, 12.11.2003., 315. lpp.), Padomes 2003. gada 20. februāra Kopējā nostāja (OV C 102 E, 29.4.2003., 1. lpp.) un Eiropas Parlamenta 2003. gada 19. jūnija Nostāja (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēta). Eiropas Parlamenta 2003. gada 19. novembra Normatīvā rezolūcija (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēta) un Padomes 2003. gada 1. decembra Lēmums.[4] OV L 10, 14.1.1997., 13. lpp.[5] OV C 65 E, 14.3.2002., 382. lpp.[6] OV L 297, 15.11.2001., 7. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSDirektīvas 96/82/EK I pielikumā izdara šādus grozījumus:1. Ievadu papildina ar šādiem punktiem:"6. Šajā direktīvā gāze ir jebkura viela, kuras absolūtais tvaika spiediens 20 oC temperatūrā ir 101,3 kPa vai lielāks par to.7. Šajā direktīvā šķidrums ir jebkura viela, kas neatbilst gāzes definīcijai un 20 oC temperatūrā un 101,3 kPa standartspiedienā atrodas cietajā agregātstāvoklī."2. Tabulā, kas iekļauta pielikuma 1. daļā:a) ierakstus, kuri attiecas uz amonija nitrātu, aizstāj ar šādiem:"Amonija nitrāts (sk. 1. piezīmi) | 5000 | 10000 |Amonija nitrāts (sk. 2. piezīmi) | 1250 | 5000 |Amonija nitrāts (sk. 3. piezīmi) | 350 | 2500 |Amonija nitrāts (sk. 4. piezīmi) | 10 | 50" |b) pēc ierakstiem, kuri attiecas uz amonija nitrātu, iekļauj šādus ierakstus:"Kālija nitrāts (sk. 5. piezīmi) | 5000 | 10000 |Kālija nitrāts (sk. 6. piezīmi) | 1250 | 5000" |c) sadaļu"Tālāk norādītie KANCEROGĒNI"aizstāj ar šādu:"Tālāk norādītie KANCEROGĒNI, kuru koncentrācija pārsniedz 5 svara %: 4-aminobifenils un/vai tā sāļi, benztrihlorīds, benzidīns un/vai tā sāļi, bis(hlormetil)ēteris, hlor-o-metilmetilēteris, 1,2-dibrometāns, dietilsulfāts, dimetilsulfāts, dimetilkarbamilhlorīds, 1,2-dibrom-3-hlorpropāns, 1,2-dimetilhidrazīns, dimetilnitrozamīns, heksametilfosforskābes triamīds, hidrazīns, 2-naftilamīns un/vai tā sāļi, 4-nitrodifenils un 1,3-propānsultons | 0,5 | 2" |d) sadaļu"Autobenzīns un pārējie benzīni"aizstāj ar šādu:"Naftas produkti: a)benzīns un naftab)petroleja (ieskaitot reaktīvo dzinēju degvielu)c)gāzeļļas (ieskaitot dīzeļdegvielu, šķidro kurināmo mājokļiem un gāzeļļas sajaukšanas strūklas) | 2500 | 25000" |e) i) 1. un 2. piezīmi aizstāj ar šādu tekstu:"1. Amonija nitrāts (5000/10000): minerālmēsli, kas spēj pašsadalītiesTas attiecas uz kombinētiem amonija nitrāta minerālmēsliem (kombinētie minerālmēsli, kas satur amonija nitrātu kopā ar fosfātu un/vai potašu), kuros amonija nitrāta nodrošinātais slāpekļa saturs:- svārstās starp 15,75 1 un 24,5 2 svara %, bet kopējais degošo/organisko materiālu saturs nepārsniedz 0,4 %, vai kas atbilst Direktīvas 80/876/EEK II pielikumā noteiktajām prasībām,- nepārsniedz 15,75 svara % 3 un degošu materiālu saturs nav ierobežots,un kas spēj pašsadalīties saskaņā ar ANO "Notecējumu pārbaudi"; (sk. Apvienoto Nāciju Organizācijas ieteikumus par bīstamu kravu pārvadāšanu "Pārbaužu un kritēriju rokasgrāmatas"; III daļas 38.2. sadaļā).2. Amonija nitrāts (1250/5000): minerālmēslu formulaTas attiecas uz minerālmēsliem, kas satur tikai amonija nitrātu, un kombinētiem amonija nitrāta minerālmēsliem, kuros amonija nitrāta nodrošinātais slāpekļa saturs:- pārsniedz 24,5 svara %, izņemot amonija nitrāta maisījumus ar dolomītu, kaļķakmeni un/vai kalcija karbonātu, ar tīrības pakāpi vismaz 90 %,- pārsniedz 15,75 svara %, ja tas ir amonija nitrāta un amonija sulfāta maisījums,- pārsniedz 28 svara % 4, ja tas ir amonija nitrāta maisījums ar dolomītu, kaļķakmeni un/vai kalcija karbonātu, ar tīrības pakāpi vismaz 90 %,un atbilst Direktīvas 80/876/EEK II pielikumā noteiktajām prasībām.3. Amonija nitrāts (350/2 500): tehniskaisTas attiecas uz:- amonija nitrātu un amonija nitrāta preparātiem, kuros amonija nitrāta nodrošinātais skābekļa saturs:- svārstās no 24,5 līdz 28 svara % un kas satur ne vairāk kā 0,4 % degošu vielu,- pārsniedz 28 svara % un kas satur ne vairāk kā 0,2 % degošu vielu,- amonija nitrāta šķīdumiem ūdenī, kuros amonija nitrāta koncentrācija pārsniedz 80 svara %.4. Amonija nitrāts (10/50): specifikācijai neatbilstīgi off-specs ražojumi un minerālmēsli, kas nav izturējuši detonācijas pārbaudi.Tas attiecas uz:- ražošanas gaitā izbrāķētiem ražojumiem, kā arī uz amonija nitrātu un amonija nitrāta preparātiem, vienkāršiem amonija nitrāta minerālmēsliem un kombinētiem amonija nitrāta minerālmēsliem, kas minēti 2. un 3. piezīmē un ko tiešais lietotājs sūta vai ir nosūtījis atpakaļ ražotājam pagaidu uzglabāšanai vai uz pārstrādes rūpnīcu otrreizējai pārstrādei, utilizācijai vai apstrādei, lai to izmantošana būtu droša, jo tie vairs neatbilst 2. un 3 piezīmē norādītajai specifikācijai,- 1. piezīmes pirmajā ievilkumā un 2. piezīmē minētajiem minerālmēsliem, kas neatbilst Direktīvas 80/876/EEK II pielikumā noteiktajām prasībām.5. Kālija nitrāts (5000/10000): kombinētie kālija nitrāta minerālmēsli, kas satur kālija nitrāta mikrogranulas vai granulas.6. Kālija nitrāts (1250/5000): kombinētie kālija nitrāta minerālmēsli, kas satur kristālisko kālija nitrātu.";ii) piezīme, kas attiecas uz polihlordibenzfurāniem un polihlordibenzdioksīniem, kļūst par 7. piezīmi;iii) tabulai ar nosaukumu"International Toxic Equivalent Factors (ITEF) for the congeners of concern (NATO/CCMS)"pievieno šādas zemsvītras piezīmes:"1 Amonija nitrāta nodrošinātais slāpekļa saturs 15,75 svara % atbilst 45 % amonija nitrātam.2 Amonija nitrāta nodrošinātais slāpekļa saturs 24,5 svara % atbilst 70 % amonija nitrātam.3 Amonija nitrāta nodrošinātais slāpekļa saturs 15,75 svara % atbilst 45 % amonija nitrātam.4 Amonija nitrāta nodrošinātais slāpekļa saturs 28 svara % atbilst 80 % amonija nitrātam."3. Pielikuma 2. daļāa) tās 4. un 5. punktu aizstāj ar šādiem punktiem:"4.SPRĀDZIENBĪSTAMS (sk. 2. piezīmi)ja viela, preparāts vai izstrādājums atbilst UN/ADR 1.4. apakšklasei | 50 | 200 |5.SPRĀDZIENBĪSTAMS (sk. 2. piezīmi)ja viela, preparāts vai izstrādājums atbilst UN/ADR 1.1., 1.2., 1.3., 1.5. vai 1.6 apakšklasei un R2 vai R3 brīdinājumam par risku | 10 | 50" |b) tās 9. punktu aizstāj ar šādu:"9.BĪSTAMS VIDEI, brīdinājumi par risku:i)R50: "Ļoti toksisks ūdens organismiem" (ieskaitot R50/53) | 100 | 200 |ii)R51/53: "Toksisks ūdens organismiem; var radīt ilglaicīgu negatīvu ietekmi ūdens vidē" | 200 | 500" |c) groza šādas piezīmes:i) 1. piezīmi aizstāj ar šādu tekstu:"1. Vielas un preparātus klasificē saskaņā ar šādām direktīvām un to jaunākajiem pielāgojumiem tehnikas attīstībai:Padomes 1967. gada 27. jūnija Direktīvu 67/548/EEK par normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu vielu klasifikāciju, iepakojumu un marķēšanu 1,Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 31. maija Direktīvu 1999/45/EK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu preparātu klasifikāciju, iepakojumu un marķēšanu 2.Vielām un preparātiem, kas saskaņā ar iepriekš minētajām direktīvām nav klasificējami kā bīstami (piemēram, atkritumi), bet kas tomēr atrodas vai var atrasties uzņēmumā un kuriem konkrētā uzņēmuma apstākļos piemīt vai var piemist tādas pašas spējas izraisīt smagu nelaimes gadījumu, piemēro pagaidu klasifikāciju saskaņā ar attiecīgās direktīvas atbilstīgo pantu.Kas attiecas uz vielām un preparātiem, kurus, ņemot vērā to īpašības, var iedalīt vairākās kategorijās saskaņā ar šo direktīvu, tiem piemēro mazāko kritisko daudzumu. Ja piemēro 4. piezīmē norādīto formulu, tomēr katrreiz jāizmanto kritiskais daudzums, kas atbilst attiecīgajai klasifikācijai.Šīs direktīvas vajadzībām Komisija izveido un pastāvīgi atjaunina to vielu sarakstu, kuras iekļautas iepriekš minētajās kategorijās pēc lēmuma pieņemšanas, kas saskaņots atbilstīgi Direktīvai 67/548/EEK.";ii) 2. piezīmi aizstāj ar šādu tekstu:"2. Ar vārdu "sprādzienbīstams"; apzīmē:- vielu vai preparātu, ja pastāv sprādziena risks pēc trieciena, berzes un saskarē ar uguni vai citu aizdegšanās avotu (brīdinājums par risku R2),- vielu vai preparātu, ja pastāv īpaši liels sprādziena risks pēc trieciena, berzes un saskarē ar uguni vai citu aizdegšanās avotu (brīdinājums par risku R3), vai- vielu, preparātu vai izstrādājumu, kas atbilst 1. klasei saskaņā ar 1957. gada 30. septembrī noslēgto Eiropas Līgumu par starptautiskiem bīstamo kravu autopārvadājumiem (UN/ADR), ar grozījumiem, kas transponēts ar Padomes 1994. gada 21. novembra Direktīvu 94/55/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamo kravu autopārvadājumiem 3.Šajā definīcijā ietilpst pirotehniskie līdzekļi, kas ir definēti šīs direktīvas vajadzībām kā vielas (vai vielu maisījumi), kuras pašuzturošas eksotermiskas ķīmiskās reakcijas gaitā spēj izdalīt siltumu, gaismu, skaņu, gāzi vai dūmus, vai tām vienlaikus piemīt vairākas šādas īpašības. Ja vielai vai preparātam var piemērot gan UN/ADR klasifikāciju, gan brīdinājumus par risku R2 vai R3, UN/ADR klasifikācijai ir lielāks spēks nekā brīdinājumiem par risku.Vielas un izstrādājumus, kas atbilst 1. klasei, iedala kādā no apakšklasēm (1.1. līdz 1.6.) saskaņā ar UN/ADR klasifikācijas shēmu. Šīs apakšklases ir šādas:1.1. : apakšklase: "Vielas un izstrādājumi, kas spēj izraisīt masveidīgu sprādzienu (masveidīgs sprādziens ir sprādziens, kas praktiski uzreiz aptver gandrīz visu vielas daudzumu).";1.2. : apakšklase: "Vielas un izstrādājumi, kas ir bīstami šķembu dēļ, bet nespēj izraisīt masveidīgu sprādzienu.";1.3. "apakšklase: "Vielas un izstrādājumi, kas rada ugunsgrēka briesmas, arī nelielas eksplozijas briesmas, ir bīstami šķembu vai abu šo iemeslu dēļ, bet nespēj izraisīt masveidīgu sprādzienu:";a) kuriem sadegot rodas ievērojams starojuma siltums vaib) kuri sadeg cits pēc cita un spēj izraisīt nelielu eksploziju, ir bīstami šķembu dēļ vai kuriem piemīt abas šīs īpašības.";1.4. : apakšklase: "Vielas un izstrādājumi, kas rada tikai nelielu apdraudējumu, aizdegoties vai sākot gruzdēt pārvadājuma laikā. Šīs parādības parasti skar vienu iepakojumu, un nenotiek sadalīšanās lielos gabalos ar lielu darbības rādiusu. Ārējas liesmas praktiski nevar izraisīt tūlītēju sprādzienu, kas aptvertu faktiski visu iepakojuma saturu.";1.5. : apakšklase: "Ļoti inertas vielas, kas spēj izraisīt masveidīgu sprādzienu, bet kuras ir tik inertas, ka pastāv pavisam niecīga varbūtība, ka normālos pārvadāšanas apstākļos tās aizdegsies un degšana izraisīs detonāciju. Šīs vielas vismaz nedrīkst izraisīt sprādzienu pārbaudē ar ārējām liesmām.";1.6. : apakšklase: "Sevišķi inerti izstrādājumi, kas nespēj izraisīt masveidīgu sprādzienu. Šie izstrādājumi satur tikai sevišķi inertas detonējošas vielas, un varbūtība, ka tie var nejauši aizdegties vai turpināt degt, ir visai niecīga. Sprādziena risks pastāv tikai attiecībā uz vienu priekšmetu.";Šajā definīcijā ietilpst arī sprāgstvielas vai pirotehniskās vielas un preparāti, ko satur šie izstrādājumi. Ja ir zināms pirotehnisko vielu un preparātu daudzums izstrādājumos, kas satur sprāgstvielas vai pirotehniskas vielas un preparātus, šis daudzums ir jāņem vērā, piemērojot šo direktīvu. Ja šis daudzums nav zināms, piemērojot šo direktīvu, uzskata, ka viss izstrādājums ir sprādzienbīstams.";iii) 3. piezīmes b) punkta 1. apakšpunkta otro ievilkumu aizstāj ar šādu:"— vielas un preparāti, kuru uzliesmošanas temperatūra ir zemāka par 55oC un kuri saglabā šķidro agregātstāvokli zem spiediena, gadījumos, kad īpaši pārstrādes apstākļi, piemēram, augsts spiediens vai augsta temperatūra, var radīt smagu nelaimes gadījumu briesmas,";iv) 3. piezīmes c) punkta 2. apakšpunktu aizstāj ar šādu:"2) "gāzes, kas uzliesmo apkārtējā temperatūrā un spiedienā, nonākot saskarē ar gaisu (brīdinājuma par risku R12 otrais ievilkums), un ir gāzveida vai virskritiskā stāvoklī, vai";";v) 3. piezīmes c) punkta 3. apakšpunktu aizstāj ar šādu:"3) uzliesmojošas un viegli uzliesmojošas šķidras vielas un preparāti, kas atrodas temperatūrā, kura ir augstāka par to viršanas temperatūru.";vi) 4. piezīmi aizstāj ar šādu tekstu:"4. Ja uzņēmumā neatrodas atsevišķas vielas vai preparāti tādā daudzumā, kas atbilst vai pārsniedz kritisko daudzumu, izmanto tālāk norādīto formulu, lai noteiktu, vai uz šo uzņēmumu attiecas šīs direktīvas prasības.Šo direktīvu piemēro, ja summa, ko iegūst pēc formulasq1/QU1 + q2/Q U21 + q3/Q U3 + q4/Q U4 + q5/Q U5 +…, ir vienāda ar 1 vai lielāka par to,kur qx = bīstamas vielas x (vai vienas kategorijas bīstamo vielu) daudzums, kas norādīts šā pielikuma 1. un 2. daļā,un QUX = attiecīgais vielas vai vielu kategorijas x kritiskais daudzums, kas norādīts 1. vai 2. daļas 3. slejā.Šo direktīvu, izņemot 9., 11. un 13. pantu, piemēro, ja summa, ko iegūst pēc formulasq1/QL1 + q2/Q L2 + q3/Q L3 + q4/Q L4 + q5/Q L5 +…, ir vienāda ar 1 vai lielāka par to,kur qX = bīstamas vielas x (vai vienas kategorijas bīstamo vielu) daudzums, kas norādīts šā pielikuma 1. un 2. daļā,un Q LX = attiecīgais vielas vai vielu kategorijas x kritiskais daudzums, kas norādīts 1. vai 2. daļas 2. slejā.Šo formulu izmanto, novērtējot vispārējo apdraudējumu, kas saistīts ar toksicitāti, uzliesmojamību un ekotoksicitāti. Tādējādi tā ir jāizmanto trīs reizes:a) lai sasummētu 1. daļā minētās vielas un preparātus, kas saskaņā ar klasifikāciju ir toksiski vai ļoti toksiski, kā arī 1. un 2. kategorijas vielas un preparātus;b) lai sasummētu 1. daļā minētās vielas un preparātus, kas saskaņā ar klasifikāciju ir oksidējoši, sprādzienbīstami, uzliesmojoši, viegli uzliesmojoši vai īpaši viegli uzliesmojoši, kā arī 3., 4., 5., 6., 7.a, 7.b un 8. kategorijas vielas un preparātus;c) lai sasummētu kopā 1. daļā minētās vielas un preparātus, kas saskaņā ar klasifikāciju ir bīstami videi (R50 (ieskaitot R50/53) vai R51/53), kā arī 9.i) un 9.ii) kategorijas vielas un preparātus.Šīs direktīvas attiecīgos noteikumus piemēro tad, ja kāda no summām, kas aprēķināta a), b) vai c) gadījumā, ir vienāda ar 1 vai lielāka par to.";vii) pēc piezīmēm iekļauj šādas zemsvītras piezīmes:"1 OV 196, 16.8.1967., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 807/2003 (OV L 122, 16.5.2003., 36. lpp.).2 OV L 200, 30.7.1999., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2001/60/EK (OV L 226, 22.8.2001., 5. lpp.).3 OV L 319, 12.12.1994., 7. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2003/28/EK (OV L 90, 8.4.2003., 45. lpp.)."--------------------------------------------------


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2000/18/EK (2000. gada 17. aprīlis) par minimālajām eksaminācijas prasībām drošības konsultantiem bīstamo kravu pārvadājumos pa autoceļiem, dzelzceļu un iekšējiem ūdensceļiem

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32000L0018

Oficiālais Vēstnesis L 118 , 19/05/2000 Lpp. 0041 - 0043

		Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2000/18/EK(2000. gada 17. aprīlis)par minimālajām eksaminācijas prasībām drošības konsultantiem bīstamo kravu pārvadājumos pa autoceļiem, dzelzceļu un iekšējiem ūdensceļiemEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 75. panta 1. punkta c) apakšpunktu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],pēc apspriešanās ar Reģionu komiteju,rīkojoties saskaņā ar Līguma 251. pantā izklāstīto procedūru [3],(1) tā kā transporta drošības un vides aizsardzības uzlabošana ir svarīgs jautājums, jo īpaši attiecībā uz bīstamo kravu pārvadājumiem pa autoceļiem, dzelzceļu un iekšējiem ūdensceļiem, tāpat kā šo pārvadājumu drošai veikšanai svarīgs ir cilvēka faktors;(2) tā kā saskaņā ar Padomes 1996. gada 3. jūnija Direktīvu 96/35/EK par drošības konsultantu iecelšanu bīstamo kravu pārvadājumiem pa autoceļiem, dzelzceļu un iekšējiem ūdensceļiem un viņu profesionālo kvalifikāciju [4] visiem uzņēmumiem, kuri nodarbojas ar bīstamo kravu pārvadājumiem vai iekraušanas vai izkraušanas operācijām, kas saistītas ar šādiem pārvadājumiem, obligāti jāieceļ viens vai vairāki drošības konsultanti. Minētajā direktīvā nav paredzēti ne sīkāki noteikumi par drošības konsultantu eksaminācijas prasību saskaņošanu, ne noteikumi attiecībā uz eksaminācijas organizācijām;(3) tā kā dalībvalstīm jāievieš kopīgi obligāti noteikumi drošības konsultantu eksaminācijai un nosacījumiem, kas attiecas uz eksaminācijas organizācijām, lai garantētu noteiktu kvalitātes līmeni un veicinātu EK izglītības apliecību savstarpēju atzīšanu;(4) tā kā drošības konsultantu eksāmenos jebkurā gadījumā jāiekļauj rakstiska pārbaude par jautājumiem, kas saistīti vismaz ar tiem tematiem, kuri uzskaitīti Direktīvas 96/35/EK II pielikumā, kā arī praktisks uzdevums, kurā pretendenti var apliecināt, ka spēj pildīt drošības konsultanta pienākumus;(5) tā kā dalībvalstis var paredzēt, ka pretendentus, kas plāno strādāt uzņēmumos, kuru darbība saistīta tikai ar konkrētām bīstamām kravām, eksaminē tikai par tiem jautājumiem, kas attiecas uz šādām darbībām. Tādos gadījumos EK izglītības apliecībā skaidri jānorāda joma, uz kuru apliecība attiecas;(6) tā kā eksāmeni, ko organizē eksaminācijas organizācijas, vēlāk jāapstiprina dalībvalstu kompetentām iestādēm. Dalībvalstīm jādefinē kritēriji, ko piemērot eksaminācijas organizācijām, lai saglabātu augstu kvalitātes līmeni. Eksaminācijas organizācijām jābūt tehniski kompetentām, uzticamām un neatkarīgām;(7) tā kā dalībvalstīm savstarpēji jāpalīdz īstenot šo direktīvu,IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.I NODAĻAPiemērošanas joma un definīcijas1. pants1. Šajā direktīvā noteiktas minimālās eksaminācijas prasības eksāmeniem, kas ir vajadzīgi, lai drošības konsultanti iegūtu EK izglītības apliecību darbam ar tādu bīstamo kravu pārvadājumiem, kas minētas Direktīvā 96/35/EK.2. Dalībvalstis veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka bīstamo kravu pārvadājumu drošības konsultantus eksaminē tā, lai tie atbilstu šādām minimālajām prasībām.2. pantsŠajā direktīvā:a) "drošības konsultants bīstamo kravu pārvadājumiem", še turpmāk — "konsultants", nozīmē jebkuru personu, kas minēta Direktīvas 96/35/EK 2. panta b) apakšpunktā;b) "bīstamās kravas" nozīmē kravas, kas definētas Direktīvas 94/55/EK [5] 2. pantā un Direktīvas 96/49/EK [6] 2. pantā;c) "uzņēmums" nozīmē uzņēmumus, kas minēti Direktīvas 96/35/EK 2. panta a) apakšpunktā;d) "eksāmens" nozīmē eksāmenu, kas minēts Direktīvas 96/35/EK 5. panta 2. punktā;e) "eksaminācijas organizācija" nozīmē jebkuru organizāciju, ko eksāmenu rīkošanai izraugās dalībvalstu kompetentās iestādes;f) "EK apliecība" nozīmē apliecību, kas izdota atbilstīgi Direktīvas 96/35/EK III pielikumā norādītajam paraugam.II NODAĻAEksāmeni3. pants1. Kompetentā iestāde vai eksaminācijas organizācija organizē obligātu rakstisku eksāmenu, kuru var papildināt ar mutisku eksāmenu, lai pārbaudītu, vai pretendentiem ir attiecīgs zināšanu līmenis, kas vajadzīgs konsultanta pienākumu veikšanai un EK apliecības saņemšanai.2. Obligātais eksāmens ir rakstisks eksāmens, kas pielāgots tiem pārvadājumu veidiem, par kuriem paredzēts izsniegt EK apliecību.3. a) Pretendentiem izsniedz jautājumu lapu. Jautājumu lapā tiek uzdoti vismaz 20 brīvu atbilžu jautājumi, kas atbilstīgi Direktīvas 96/35/EK 5. panta 4. punktam ir saistīti vismaz ar tām tēmām, kas uzskaitītas minētās direktīvas II pielikumā. Tomēr ir iespējams izmantot jautājumus ar atbilžu variantiem. Tādā gadījumā divi jautājumi ar atbilžu variantiem tiek pielīdzināti vienam brīvas atbildes jautājumam.Izvēloties jautājumus, atkarībā no konkrētā pārvadājumu veida īpašu uzmanību pievērš šādiem tematiem:- vispārējie profilakses un drošības pasākumi,- bīstamo kravu klasifikācija,- vispārējas iepakošanas prasības, tostarp tvertnes, cisternas un cisternvagoni,- marķējumi un etiķetes par kravu bīstamību,- atsauces pārvadājumu dokumentos,- apstrādes un nostiprināšanas operācijas,- apkalpes arodizglītība,- transportlīdzekļu dokumenti un pārvadājumu apliecības,- drošības instrukcijas,- pārvadāšanas aprīkojuma prasības;b) pretendenti izpilda praktisku uzdevumu atbilstīgi Direktīvas 96/35/EK I pielikumam, kurā viņi var apliecināt, ka spēj pildīt konsultanta pienākumus;c) dalībvalstis var paredzēt, ka pretendentus, kas plāno strādāt uzņēmumos, kuri specializējas konkrētu veidu bīstamo kravu pārvadāšanā, atbilstīgi Direktīvas 96/35/EK II pielikumam eksaminē tikai par tiem jautājumiem, kas attiecas uz šādām darbībām.Minētie bīstamo kravu veidi ir:- 1. klase (sprāgstvielas),- 2. klase (gāzes),- 7. klase (radioaktīvi materiāli),- 3., 4.1., 4.2., 4.3., 5.1., 5.2., 6.1., 6.2., 8. un 9. klase (cietas un šķidras vielas),- ANO numuri 1202, 1203, 1223 (minerāleļļas).EK apliecības virsrakstā skaidri norāda, ka apliecība derīga tikai attiecībā uz šajā punktā norādītajiem bīstamo kravu veidiem, par kuriem konsultants nolicis eksāmenu saskaņā ar a) un b) apakšpunkta prasībām.4. Kompetentā iestāde vai eksaminācijas organizācija pakāpeniski apkopo eksāmenos iekļautos jautājumus.III NODAĻAKritēriji, ko piemēro eksaminācijas organizācijām4. pants1. Ja dalībvalsts pati tieši neuzņemas eksāmenu organizēšanu, tad tā izraugās eksaminācijas organizāciju, pamatojoties uz šādiem kritērijiem:a) eksaminācijas organizācijas kompetence;b) eksāmenu kārtība, ko ierosinājusi eksaminācijas organizācija;c) pasākumi, ar kuriem plāno nodrošināt eksāmenu objektivitāti;d) eksaminācijas organizācijas neatkarība no jebkurām fiziskām vai juridiskām personām, kuras nodarbina konsultantus.2. Eksaminācijas organizāciju izraudzīšanu apstiprina rakstiski. Tādu apstiprinājumu var piešķirt uz noteiktu termiņu.5. pantsDalībvalstis cita citai palīdz īstenot šo direktīvu.Katra dalībvalsts regulāri iesniedz Komisijai 3. panta 4. punktā minēto jautājumu apkopojumu. Komisija par to informē pārējās dalībvalstis.IV NODAĻANobeiguma noteikumi6. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības trīs mēnešos pēc tās stāšanās spēkā. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem šos tiesību aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarīt šādas atsauces.2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus tiesību aktus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.7. pantsŠī direktīva stājas spēkā dienā, kad tā publicēta Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.8. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 2000. gada 17. aprīlīEiropas Parlamenta vārdā —priekšsēdētājaN. FontainePadomes vārdā —priekšsēdētājsL. Capoulas Santos[1] OV C 148, 14.5.1998., 21. lpp., and OV C 52, 23.2.1999., 16. lpp.[2] OV C 407, 28.12.1998., 118. lpp.[3] Eiropas Parlamenta 1998. gada 20. oktobra Atzinums (OV C 341, 9.11.1998., 29. lpp.), apstiprināts 1999. gada 16. septembrī, Padomes 1999. gada 29. marta Kopējā nostāja (OV C 36, 8.2.2000., 1. lpp.) un Eiropas Parlamenta 2000. gada 18. janvāra Lēmums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts). Padomes 2000. gada 28. marta Lēmums.[4] OV L 145, 19.6.1996., 10. lpp.[5] Padomes Direktīva 94/55/EK (1994. gada 21. novembris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamo kravu pārvadāšanu pa autoceļiem (OV L 319, 12.12.1994., 7. lpp.). Direktīva grozīta ar Komisijas Direktīvu 96/86/EK (OV L 335, 24.12.1996., 43. lpp. un OV L 251, 15.9.1997., 1. lpp.).[6] Padomes Direktīva 96/49/EK (1996. gada 23. jūlijs) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamo kravu pārvadāšanu pa dzelzceļu (OV L 235, 17.9.1996., 25. lpp.). Direktīva grozīta ar Komisijas Direktīvu 96/87/EK (OV L 335, 24.12.1996., 45. lpp.).--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva 96/43/EK, (1996. gada 26. jūnijs), kas labo un konsolidē Direktīvu 85/73/EEK, lai nodrošinātu dzīvu dzīvnieku un atsevišķu dzīvnieku produktu veterinārās pārbaudes un kontroles finansēšanu, un labo Direktīvas 90/675/EEK un 91/496/EEK

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31996L0043

Oficiālais Vēstnesis L 162 , 01/07/1996 Lpp. 0001 - 0013

		Padomes Direktīva 96/43/EK,(1996. gada 26. jūnijs),kas labo un konsolidē Direktīvu 85/73/EEK, lai nodrošinātu dzīvu dzīvnieku un atsevišķu dzīvnieku produktu veterinārās pārbaudes un kontroles finansēšanu, un labo Direktīvas 90/675/EEK un 91/496/EEKEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomiskās Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 43. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā dzīvi dzīvnieki un dzīvnieku produkti ir iekļauti līguma II pielikuma produktu sarakstā; tā kā šādi dzīvnieki un dzīvnieku produkti ir ienākumu avots daļai lauksaimniecībā nodarbināto iedzīvotāju;tā kā Padomes 1985. gada 29. janvāra Direktīva 85/73/EEK par to dzīvnieku produktu veterinārās pārbaudes un kontroles finansēšanu, kas ietverti Direktīvas 89/662/EEK A pielikumā un Direktīvā 90/675/EEK [4], noteica principus maksas iekasēšanai par šādām kontrolēm;tā kā Padomes 1990. gada 26. jūnija Direktīva 90/425/EEK par veterinārajām un zootehniskajām pārbaudēm, kas piemērojamas Kopienā iekšējā tirdzniecībā ar dažiem dzīviem dzīvniekiem un dzīvnieku produktiem, lai izveidotu iekšējo tirgu [5], īpaši nosaka prasības dzīvu dzīvnieku un atsevišķu dzīvnieku produktu veterinārajām pārbaudēm nosūtīšanas dalībvalstī;tā kā Padomes 1990. gada 10. decembra Direktīva 90/675/EEK, kas nosaka no trešām valstīm Kopienā ievesto produktu veterināro pārbaužu organizācijas principus [6], un Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīva 91/496/EEK, kas nosaka no trešām valstīm Kopienā ievesto dzīvnieku veterinārās pārbaudes organizācijas principus un labo Direktīvas 89/662/EEK, 90/425/EEK un 90/675/EEK [7], īpaši nosaka prasības dokumentu, identitātes un fiziskajām pārbaudēm, kas jāveic dzīvniekiem no trešām valstīm;tā kā šādu veterināro un veselības pārbaužu finansēšana dažādās dalībvalstīs atšķiras un pamatā notiek, iekasējot maksas, kas var atšķirties; tā kā šādas atšķirības var ietekmēt konkurences apstākļus starp produktiem, uz kuriem pa lielākai daļai attiecas tirgus kopīgā organizācija;tā kā dzīvu dzīvnieku ievešanas gadījumā no trešām valstīm Kopienā, fakts, ka no dažādiem uzņēmējiem tiek iekasētas atšķirīgas maksas, var novest pie tirgus novirzēm;tā kā, lai labotu šo situāciju, jāizstrādā noteikumi šādas kontroles un pārbaužu finansēšanas harmonizētiem noteikumiem;tā kā valsts iestādes ir atbildīgas par šādas kontroles un pārbaužu veikšanu; tā kā tomēr jāizstrādā noteikumi maksas iekasēšanai no uzņēmējiem šādas kontroles un pārbaužu finansēšanai;tā kā Direktīvas 90/675/EEK un 91/496/EEK ir jāpiemēro šiem principiem;tā kā ir nepieciešams nodrošināt Padomes 1996. gada 29. aprīļa Direktīvā 96/23/EK par atsevišķu vielu un to atlieku dzīvos dzīvniekos un dzīvnieku produktos uzraudzības pasākumiem izstrādāto pārbaužu finansēšanu, kā arī atcelt Direktīvas 85/358/EEK un 86/496/EEK, un Lēmumus 89/187/EEK un 91/664/EEK [8];tā kā jāveic tehniskās korekcijas Direktīvas 85/73/EEK esošajiem pielikumiem, lai ņemtu vērā gūto pieredzi;tā kā dzīvnieku izcelsmes produktiem, izņemot gaļu, kas minēti Direktīvās 64/433/EEK [9] 71/118/EEK [10] un 72/462/EEK [11], joprojām nepieciešams noteikt detalizētus noteikumus veterināro pārbaužu finansēšanai;tā kā, lai nodrošinātu zvejniecības produktu pārbaudes sistēmas efektīvu funkcionēšanu un izvairītos no konkurences izkropļojumiem šajā sektorā, šādi detalizēti noteikumi jāizstrādā attiecībā uz zvejniecības produktiem, kas minēti Padomes 1991. gada 22. jūlija Direktīvā 91/493/EEK, kas nosaka zvejniecības produktu veselības un tirgū laišanas nosacījumus [12];tā kā ierosinātie detalizētie noteikumi ņem vērā zvejniecības produktu specifisko dabu, ar Direktīvu 91/493/EEK noteikto pārbaužu dabu un Kopienas maksu noteikšanas nozīmi saistībā ar konkurences noteikumiem;tā kā šiem pasākumiem nav jāietver zvejniecības produkti, uz kuru laišanu tirgū neattiecas Direktīvas 91/493/EEK noteikumi;tā kā attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes produktiem no trešām valstīm ir jānosaka saikne ar datumu, sākot no kura jānoslēdz nolīgumi par veterināro garantiju ekvivalenci,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvas 85/73/EEK nosaukums, panti un pielikumi ir jāaizvieto ar šīs direktīvas pielikumā doto tekstu.2. pants1. Direktīvas 90/675/EEK 3. panta ii) daļā frāze "kas paredzēts Direktīvā 96/23/EEK [13]" ir jāievieto pirmajā rindiņā pēc "ii) ka veterinārās pārbaudes" un pirms… "ir apmaksāts, un tas…"2. Direktīvas 91/496/EEK 15. pantu izteikt sekojoši:"15. pantsDalībvalstis iekasē maksu par veterinārajām un veselības pārbaudēm, ja šajā direktīvā norādītie dzīvnieki, tiek importēti saskaņā ar Direktīvu 96/23/EK [14]."3. pantsPirms 1999. gada 1. janvāra Padome pārskata šo direktīvu, balstoties uz Komisijas atskaiti, un, kur iespējams, ņemot vērā arī priekšlikumus.4. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā likumi, normatīvi un administratīvi akti, kas nepieciešami, lai izpildītu:i) 7. panta un A pielikuma I nodaļas 1.e daļas noteikumus līdz 1996. gada 1. jūlijam;ii) A pielikuma II nodaļas, III nodaļas II daļas noteikumus un C pielikuma II nodaļas noteikumus līdz 1997. gada 1. janvārim;iii) citu labojumu prasības līdz 1997. gada 1. jūlijam.Dalībvalstu rīcībā būs papildus laika periods, kas var ilgt līdz 1999. gada 1. jūlijam, kura ietvaros panākt atbilstību A pielikuma III nodaļas I daļai.Kad dalībvalstis paredz šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu, vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka metodes, kā veikt šādas atsauces.2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus galvenos tiesību aktus, ko tās pieņem jomā, kuru regulē šī direktīva.5. pantsŠī direktīva stājas spēkā tās publicēšanas dienā Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.6. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 1996. gada 26. jūnijāPadomes vārdā —priekšsēdētājsM. Pinto[1] OV C 219, 3.8.1993., 15. lpp.[2] OV C 315, 22.11.1993., 630. lpp.[3] OV C 34, 2.4.1994., 23. lpp.[4] OV L 32, 5.2.1985., 14. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 96/17/EK (OV L 78, 28.3.1996., 30. lpp.).[5] OV L 224, 18.8.1990. 29. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 92/118/EEK (OV L 62, 15.3.1993., 49. lpp.).[6] OV L 373, 31.12.1990., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 95/52/EK (OV L 265, 8.11.1995., 16. lpp.).[7] OV L 268, 24.9.1991., 56. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Lēmumu 92/438/EEK (OV L 243, 25.8.1992., 27. lpp.).[8] OV L 125, 23.5.1996., 10. lpp.[9] OV 121, 29.7.1964., 2012./64. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 92/5/EEK (OV L 57, 2.3.1992., 1. lpp.).[10] OV L 55, 8.3.1971., 23. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 92/116/EEK (OV L 62, 15.3.1993., 1. lpp.).[11] OV L 302, 31.12.1972., 28. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EEK) No 1601/92 (OV L 173, 27.6.1992., 13. lpp.).[12] OV L 268, 24.9.1991., 15. lpp.[13] OV L 125, 23.5.1996., 10. lpp.[14] OV L 125, 23.5.1996., 10. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSPADOMES DIREKTĪVA 85/73/EEK(1985. gada 29. janvāris)par Direktīvās 89/662/EEK, 90/425/EEK, 90/675/EEK un 91/496/EEK minēto veterināro pārbaudēm un kontroli(labota un konsolidēta)1. pantsSaskaņā ar A pielikumā noteiktajiem pasākumiem dalībvalstis nodrošina, ka tiek iekasēta Kopienas maksa, kas nosegtu šajā pielikumā uzskaitīto produktu pārbaudes un kontroles radītās izmaksas, ieskaitot tās, kas rodas, nodrošinot dzīvnieku produktu ražošanu kautuvēs saskaņā ar Direktīvas 93/119/EEK prasībām.2. pantsSaskaņā ar B pielikumā noteiktajiem pasākumiem dalībvalstis nodrošina, ka tiek iekasēta Kopienas maksa, lai segtu ar Direktīvā 96/23/EK [1] noteiktajām pārbaudēm un kontrolēm saistītās izmaksas.3. pantsSaskaņā ar C pielikumā noteiktajiem pasākumiem dalībvalstis nodrošina, ka tiek iekasēta Kopienas maksa, lai segtu šajā pielikumā uzskaitīto dzīvu dzīvnieku pārbaudes un kontroles izmaksas.4. pants1. Līdz Kopienas maksu regulējošo noteikumu pieņemšanai, dalībvalstis nodrošina to pārbaužu un kontroļu finansēšanu, uz kurām neattiecas 1., 2. un 3. pantu noteikumi.2. 1. punkta nolūkā dalībvalstis var iekasēt valsts maksu saskaņā ar Kopienas maksu regulējošiem principiem.5. pants1. Kopienas maksas jānosaka tādā līmenī, kas nosedz kompetentās iestādes izmaksas attiecībā uz:- algām un sociālās nodrošināšanas izdevumiem pārbaudes dienestiem,- administratīvajām izmaksām sakarā ar kontroles un pārbaudes veikšanu, kas var ietvert inspektoru kvalifikācijas celšanas izdevumus, 1., 2. un 3. pantos minēto kontroli un pārbaudi.2. Nav atļauta ne tieša, ne netieša šajā direktīvā noteikto maksu kompensēšana. Tomēr, pārskatot individuālus gadījumus, par netiešu kompensāciju netiek uzskatīts dalībvalsts varbūtējais iesniegums par vidējo maksas standartu, kas noteikts A, B un C pielikumos.3. Dalībvalstīm jābūt tiesīgām iekasēt maksu, kas augstāka par Kopienā noteikto, ja katras dalībvalsts kopējais iekasētais maksas lielums nepārsniedz pārbaudes faktiskās izmaksas.4. Neietekmējot iestādes izvēli, kura ir pilnvarota iekasēt Kopienas maksas, Kopienas maksas aizvieto visus citus veselības pārbaudes maksājumus vai maksas, ko uzlikušas dalībvalstu valsts, reģionālās vai vietējās pārbaužu un kontroļu iestādes, kas minētas 1., 2. un 3. pantos un to sertifikāciju.Šī direktīva neattur dalībvalstis no maksas ieksēšanas par cīņu pret epizootiskajām un enzootiskajām slimībām.6. pants1. Dalībvalstis regulāri dara zināmu Komisijai:- Kopienas maksu sadalījumu un izlietojumu; tām ir jāspēj pamatot savas aprēķinu metodes,- saskaņā ar 7. pantu katru gadu pieņemtās konversijas likmes,- vietu vai vietas, kur Kopienas maksas tiek iekasētas, nepieciešamības gadījumā sniedzot jebkādus paskaidrojumus.2. Sadarbībā ar kompetentām valsts iestādēm Komisija var, kā daļu no pārbaudēm uz vietām pārbaudīt šis direktīvas noteikumu izpildi.3. Ja kāda dalībvalsts uzskata, ka citā dalībvalstī kontroles netiek veiktas apmierinoši, un ka šajā direktīvā noteiktās maksas nesedz kontroles izmaksas, vai arī nesedz tās pietiekami, tad tai ir iespēja atsaukties uz attiecīgiem Direktīvas 89/608/EEK noteikumiem un, jo īpaši tās 10. un 11. pantu.7. pants1. Šajā direktīvā paredzēto summu ekijos konversijas likme nacionālajā valūtā ir katru gadu jāpublicē Eiropas Kopienu Oficiālā Vēstneša C sērijā septembra pirmajā darbadienā.Attiecīgā likme tiek piemērota no nākamā gada 1. janvāra.2. Atkāpjoties no 1. punkta:- 1994. gadā dalībvalstis lieto 1992. gada 1. septembrī noteikto konversijas likmi,- no 1995 līdz 1998. gadam dalībvalstis lieto vidējo konversijas likmi, kas saskaņā ar 1. punktu publicēta iepriekšējiem trim gadiem.8. pantsPēc Komisijas priekšlikuma Padome ar kvalificētu balsu vairākumu var labot šīs direktīvas A, B un C pielikumus, sevišķi ar mērķi iedibināt Kopienas maksu standarta līmeņus, nosakot detalizētus normatīvus to īstenošanai un izņēmumu pastāvēšanai.9. pants1. Grieķijas Republika ir tiesīga izņēmuma kārtā novirzīties no šajā direktīvā noteiktajiem principiem gadījumos, kad ģeogrāfisku īpatnību dēļ attālākos rajonos maksas iekasēšanas izmaksas ir augstākas par iekasēto maksu kopējo vērtību.Grieķijas iestādes informē Komisiju par piešķirto izņēmuma statusu teritoriālo skaitu.Šai informācijai līdzi tiek sūtīti jebkādi nepieciešamie paskaidrojumi.2. Attiecībā uz citiem visattālākajiem reģioniem, citām dalībvalstīm jābūt tiesīgām saskaņā ar Direktīvas 89/662/EEK 18. pantā noteikto kārtību piešķirt tādu pašu izņēmuma stāvokli.[1] OV L 125, 23.5.1996., 10. lpp.--------------------------------------------------A pielikumsI NODAĻA Direktīvās 64/433/EEK, 71/118/EEK, 91/495/EEK un 92/45/EEK minētajai gaļai piemērojamās maksas1. pantā minētā maksa tiek noteikta saskaņā ar 5. panta 1. punktu šādā veidā:1. Neietekmējot 4. un 5. punktus, dalībvalstis iekasē maksu par pārbaudi attiecībā uz kaušanu šādos standarta apmēros:a) liellopu un teļa gaļai:- par pieaugušām govīm: 4,5 ECU par dzīvnieku,- par jaunlopiem: 2,5 ECU par dzīvnieku;b) nepārnadžiem/zirgu dzimtas dzīvniekiem: 4,4 ECU par dzīvnieku;c) cūkgaļai: par dzīvniekiem kautsvarā:- vieglākiem par 25 kg: 0,5 ECU par dzīvnieku,- 25 kg smagiem un smagākiem: 1,30 ECU par dzīvnieku;d) aitu un kazu gaļai: par dzīvniekiem kautsvarā:- vieglākiem par 12 kg: 0, 175 ECU par dzīvnieku,- svarā starp 12 un 18 kg: 0,35 ECU par dzīvnieku,- smagākiem par 18 kg: 0,5 ECU par dzīvnieku;e) putnu gaļai:i) vai nu pēc šādas standarta likmes:- broileriem, citiem nobarojamiem jaunputniem, svarā vieglākiem par 2 kg, un brāķētajām vistām: 0,01 ECU par putnu,- citiem nobarojamiem jaunputniem, 2 kg kautsvarā vai smagākiem: 0,02 ECU par putnu,- citiem smagajiem pieaugušajiem putniem, 5 kg smagiem un smagākiem: 0,04 ECU par putnu;ii) vai, ja dalībvalsts nolemj nešķirot mājputnus kategorijās, kā i) daļā, tad 0,03 ECU par putnu;f) trušu un mazo medījamo putnu, vai medījamo dzīvnieku gaļai:- trušiem un mazajiem medījamajiem putniem, un medījamajiem dzīvniekiem, e) apakšpunktā noteiktās standarta likmes,- šādiem sauszemes zīdītājdzīvniekiem:- mežacūkām: c) apakšpunktā noteiktās likmes, kas palielinās, ja līmenis ir nepietiekams, lai nosegtu šīs izmaksas, ar Direktīvu 92/45/EEK noteiktās trihinoskopiskās analīzes izdevumus,- atgremotājiem: d) apakšpunktā noteiktās likmes.2. Kontroļu un pārbaužu, saistītu ar izciršanas darbībām, kas, cita starpā, minētas Direktīvas 64/433/EEK 3. panta 1.B punktā un Direktīvas 71/118/EEK 3. panta 1.B punktā, izmaksas ir jāsedz šādā veidā:a) vai nu, piemērojot standarta likmi, kam pievieno standarta apjomu 3 ECU par tonnu izciršanas uzņēmumā ievestās gaļas.Šis apjoms tiek pieskaitīts iepriekš 1. punktā minētajiem apjomiem;b) vai arī, iekasējot reālās pārbaudes izmaksas par 1 stundas darbu.Ja izciršanas darbības veic uzņēmumā, kas iegādājas gaļu, pirmajā apakšpunktā noteiktie apjomi tiek samazināti pat par 55 %. Dalībvalstij, kas izvēlas uzlikt maksu atkarībā no darba stundām, ir jāspēj parādīt Komisijai, ka reālās izmaksas nevar nosegt, iekasējot maksu saskaņā ar a) apakšpunktu.3. Dalībvalstīm ir jāiekasē summas, kas atbilst reālajiem glabājamās gaļas pārbaužu un kontroļu izdevumiem saskaņā ar Direktīvas 64/433/EEK 3. panta 1).D punktu un Direktīvas 71/118/EEK 3. panta 1.C punktu.Detalizēti noteikumi šī punkta pielietošanai var tikt pieņemti saskaņā ar Direktīvas 64/433/EEK 16. pantā vai Direktīvas 71/118/EEK 21. pantā noteikto kārtību, jo sevišķi ar mērķi noregulēt gadījumus ar intervences gaļu un gaļu, kas pakļauta īstermiņa uzglabāšanai virknē saldētavu.4. Lai nosegtu palielinātās izmaksas, dalībvalstis drīkst:a) vai nu palielināt maksu standarta lielumus, kā noteikts 1. un 2.a punktos individuālajiem uzņēmumiem.Papildus 5.a punktā noteiktajiem, varētu būt saskare ar šādiem apstākļiem:- augstākas pārbaudes izmaksas, daļēji sakarā ar kaujamo dzīvnieku dažādību vecuma, izmēru, svara un veselības stāvokļa ziņā,- ilgāka dīkstāve un citādi pārbaudes personālam neproduktīvi periodi, sakarā ar neatbilstošu uzņēmuma dzīvnieku piegādes plānošanu, vai tehniskajām neatbilstībām, vai avārijām, piemēram, vecos uzņēmumos,- bieža kaušanas procesa novilcināšana, piem., nepietiekama kāvēju skaita rezultātā, un, tādējādi, pārbaudes personāla nepietiekama nodarbinātība,- augstākas izmaksas, saistībā ar specifiskiem transportēšanas laikiem,- ilgāks pārbaudes laiks, saistībā ar kaušanas periodu biežām izmaiņām, ko pārbaudes personāls nevar ietekmēt,- bieži pārtraukumi kaušanas procesā, lai izpildītu higiēnas un dezinfekcijas prasības,- tādu dzīvnieku pārbaude, kas pēc īpašnieka lūguma tiek nokauti ārpus normālā kaušanas laika.Maksas centrālās standarta likmes palielinājums ir atkarīgs no sedzamajām izmaksām;b) vai arī iekasēt speciālu maksu, kas atbilst faktiskajām izmaksām.5. Dalībvalstis, kur algu izmaksas, uzņēmumu struktūra un attiecības starp veterinārārstiem un inspektoriem atšķiras no kopienas vidējā rādītāja, kas ņemts par pamatu 1. un 2.a punktos fiksēto standarta apjomu aprēķiniem, var tos izņēmuma kārtā samazināt, lai nosegtu reālās pārbaudes izmaksas:a) kopumā tur, kur pastāv ievērojamas iztikas minimuma un algu izmaksu atšķirības;b) individuālos uzņēmumos, kur tiek nodrošināti šādi priekšnoteikumi:- minimālais dienā nokautais daudzums, kas dod iespēju attiecīgi plānot pārbaudes personāla izvietošanu,- nokauto dzīvnieku skaits ir konstants, tā kā dzīvnieku piegādes var tikt plānotas iepriekš, tādējādi ļaujot racionāli izmantot pārbaudes personālu,- uzņēmumā pastāv stingra organizācijas un plānošanas sistēma vienlaicīgi ar ātru kaušanas tempu, kas ļauj optimāli izmantot pārbaudes personālu,- nav dīkstāvju vai citādi neproduktīvu periodu pārbaudes personāla darbā,- kaujamie dzīvnieki ir, cik vien iespējams, vienveidīgi vecuma, izmēru, svara un veselības stāvokļa ziņā.Šo izņēmumu piemērošana nekādā gadījumā nedrīkst novest pie 1. un 2.a punktā noteikto līmeņu samazinājumiem par vairāk nekā 55 %.6) a) Maksa, kas minēta 1., 2. un 3. punktos, ir jāiekasē attiecīgi lopkautuvē, izciršanas uzņēmumā vai saldētavā. To maksā uzņēmējs vai īpašnieks, kas veic iepriekšminētās darbības, kurš tomēr drīkst šo maksājumu par attiecīgo darbību tālāk uzticēt tai fiziskajai vai juridiskajai personai, kuras vārdā šī operācija tiek veikta. Ja saskaņā ar Direktīvu 71/118/EEK izcelsmes saimniecībā uz vietas tiek veikta veselības pārbaude dzīviem mājputniem, izcelsmes saimniecībā var tikt iekasēta maksa līdz 20 % no 1.e punktā noteiktās standarta likmes.b) Atkāpjoties no koncepcijas par maksas uzlikšanas vietu, kas minēta a) apakšpunkta pirmajā teikumā, gadījumā, ja uzņēmumi veic vairāk kā vienu darbību, kā arī, ja ražošanas ķēdes veic vairāk kā vienu operāciju, dalībvalstis var iekasēt no dažādiem maksājumiem sastāvošu kopējo maksu un vienā un tai pašā vietā.c) Ja kautuvē iekasētā maksa sedz visas a) apakšpunktā norādītās pārbaudes izmaksas, tad dalībvalsts neiekasē maksu ne izciršanas uzņēmumā, ne saldētavā.II NODAĻA Direktīvā 72/462/EEK, Direktīvas 71/188/EEK III nodaļā, Direktīvas 92/45/EEK III nodaļā un Direktīvas 92/118/EEK I pielikuma 11. nodaļā noteiktās gaļai piemērojamās maksas1. 1. pantā minētā maksa tiek noteikta minimālajā standarta līmenī 5 ECU par tonnu (neatkaulotas) gaļas, ar minimālo summu 30 ECU par kravu.Izņēmuma kārtā dalībvalstis var šo summu palielināt, lai segtu reālās izmaksas.2. Tomēr, attiecībā uz ievedumiem no valstīm, kas līdz 1995. gada 20. februārim ir sākušas sarunas ar Eiropas Savienību, ar mērķi noslēgt daudzpusīgu veterināro garantiju ekvivalences nolīgumu (dzīvnieku un cilvēku veselība), kas balstītos uz savstarpējības principu, kā arī attiecībā uz valstīm, ar kurām šādi nolīgumi ir noslēgti pirms 1996. gada 31. decembra, dalībvalstis līdz 1997. gada 30. jūnijam var saglabāt šo pazemināto maksu līmeni.Maksas lielums, kas jāuzliek ievedumiem no jebkuras pirmajā apakšpunktā minētās valsts, ir jānosaka pēc daudzpusīgā ekvivalences nolīguma noslēgšanas ar minēto trešo valsti saskaņā ar 3. punktā minēto kārtību, ievērojot šādus principus:- pārbaužu biežumu,- maksas līmeni, ko trešā valsts piemēro ievedumiem ar Eiropas Savienības izcelsmi,- visu citu, trešās valsts uzliktu maksājumu, kā piemēram, obligātā dzīvnieku veselības nodrošinājuma, atcelšanu.3. Kad Direktīvas 90/675/EEK 8.panta 3 punktā noteiktie lēmumi ir pieņemti, un saskaņā ar to pašu procedūru 1. punktā minētie daudzumi tiek koriģēti, ņemot vērā noteikto pārbaužu samazināto biežumu.Pieņemot šos lēmumus, Komisija īpaši ņem vērā trešās valsts dotās garantijas attiecībā uz reģionalizācijas principu un Kopienas principiem.4. 1. punktā minēto maksu iekasē no importētāja vai viņa muitas aģenta par robežposteni atbildīgajā muitas iestādē vai tieši robežpostenī.5. Daļu no līdzekļiem, kas iekasēti saskaņā ar šo nodaļu, dalībvalstis drīkst piešķirt veselības solidaritātes fondam, kas izveidots, veterināro nostiprināšanai, lai ļautu tiem efektīvāk reaģēt uz retu slimību parādīšanos.III NODAĻA Direktīvā 91/493/EEK minētajiem zvejniecības produktiem piemērojamās maksasI daļa Zvejniecības produkti, uz kuriem attiecas Direktīvas 91/493/EEK I. nodaļa1.pantā minētā maksa ir jānosaka saskaņā ar 5. panta 1. punktu šādā veidā:1) a) Dalībvalstis iekasē maksu par pārbaudēm attiecībā uz Direktīvas 91/493/EEK V pielikuma II) nodaļā noteiktajām pārbaudēm;b) maksa, kas minēta a) apakšpunktā, tiek noteikta līmenī 1 ECU par tonnu zvejniecības produktu pirmajām 50 tonnām un 0,5 ECU par tonnu tālākajiem daudzumiem. To iekasē, pirmo reizi laižot produktus tirdzniecībā, ja vien tā nav jau iekasēta pie piegādes krastā, un, jebkurā gadījumā, no pirmā pircēja. Dalībvalstis drīkst izveidot sistēmu, kas ļautu zvejniecības produktu daudzumu uzkrāšanu zināmā laika periodā un pasākumus maksas centralizētai iekasēšanai pirmās pārdošanas laikā;c) atkāpjoties no b) apakšpunkta, iekasētā maksa par Komisijas Regulas (EEK) Nr. 3703/85 II pielikumā minētajām sugām nedrīkst pārsniegt 50 ECU par izkrautu kravu, ja reālās izmaksas nepārsniedz šo lielumu;d) a) apakšpunktā noteiktās maksas iekasēšana neietekmē 2. punktā noteiktās maksas iekasēšanu zvejniecības produktu tālākas pārstrādes gadījumā, neietekmējot 7.b punktu.2) a) Dalībvalstis iekasē maksu par pārbaudi, sevišķi attiecībā uz oficiālajām pārbaudēm, kuras veic saskaņā ar Direktīvas 91/493/EEK pielikuma V nodaļas I punktu, un attiecībā uz oficiālajām pārbaudēm, kuras veic atbilstoši minētās V nodaļas II punktam.b) Maksa, kas minēta a) apakšpunktā, ir jānosaka 1 ECU līmenī un jāiekasē par katru tonnu zivju produktu, kas tiek ievesta sagatavošanas un/vai pārstrādes uzņēmumā, vai arī tiek izkrauta no rūpnīcas kuģa.Tālāk, veicot pārbaudi uz rūpnīcas kuģa, dalībvalstis iekasē minētās pārbaudes reālās izmaksas.c) Pēc dalībvalsts pieprasījuma, ar kuru kopā tiek iesniegti nepieciešamie pavaddokumenti, 1.c punktā minētajām sugām var noteikt pazeminātu maksas līmeni saskaņā ar Direktīvas 89/662/EEK 18. pantā noteikto procedūru.3) a) Ja pēc detalizētas 1.a punktā minēto pārbaužu izmaksu novērtēšanas dalībvalsts uzskata, ka maksas iekasēšana saskaņā ar 1.b punktu nevar nosegt attiecīgo produktu pārbaužu izmaksas tās teritorijā, dalībvalstij var atļaut veikt pasākumus maksas noteikšanai pēc stundu darba, kas veltīts attiecīgajam produktam.b) Ja pēc detalizētas 2.a punktā minēto pārbaužu izmaksu novērtēšanas attiecīgajam produktam tās teritorijā dalībvalsts uzskata, ka reālās izmaksas nevar nosegt, iekasējot maksu saskaņā ar 2.b punktu attiecīgajā uzņēmumā, dalībvalstij var atļaut veikt pasākumus maksas noteikšanai pēc stundu darba uzņēmumos, kas strādā ar šo produktu.Dalībvalstij, kas izvēlas uzlikt maksu atkarībā no stundu darba, ir jāvar pierādīt komisijai, ka reālās izmaksas nevar nosegt, iekasējot maksu saskaņā ar ar 1.a un 2.b punktiem.4) a) Dalībvalstīm ir atļauts samazināt 1.b punktā noteikto maksu, ja 1. punktā noteiktās pārbaudes atvieglo šādi fakti:- zivis ir sašķirotas pēc svaiguma un/vai izmēriem saskaņā ar Regulām (EEK) Nr. 103/76 un Nr. 104/76, vai atzītas saskaņā ar nacionālajiem noteikumiem, un/vai- pirmās pārdošanas darījumi ir sagrupēti kopā, sevišķi zivju izsolē vai vairumtirdzniecības tirgū.Augšminēto noteikumu piemērošana nekādā gadījumā nevar novest pie samazinājumiem, kas lielāki par 55 %.Tomēr pēc dalībvalsts pieprasījuma, ar kuru kopā tiek iesniegti nepieciešamie pavaddokumenti, Direktīvas 89/662/EEK 18. panta kārtībā var tikt pieņemts lēmums par papildus samazinājumu.b) Dalībvalstīm ir atļauts samazināt 2. punktā noteiktās maksas lielumu, ja:- sagatavošana un pārstrāde notiek tai pašā vietā kā pirmā pārdošana vai pārstrāde, un/vai- darbības apstākļi attiecīgajā uzņēmumā un uzņēmuma iekšējo pārbaužu garantijas ir tādas, ka prasības pret pārbaudes personālu var samazināt.Augšminēto noteikumu piemērošana nekādā gadījumā nevar novest pie samazinājumiem, kas lielāki par 55 %.Tomēr pēc dalībvalsts pieprasījuma, kas iesniegts kopā ar atbilstošiem pavaddokumentiem, Direktīvas 89/662/EEK 18. panta kārtībā var tikt pieņemts lēmums par papildus samazinājumu.5. Dalībvalstis iekasē maksu, kas atbilst zvejniecības produktu pārbaužu reālajām izmaksām, uzņēmumos, kas tikai atdzesē, saldē, iepako vai uzglabā. Tomēr, ja saskaņā ar 1. un 2. punktiem iekasētā maksa sedz visus pārbaudes izdevumus saistībā ar Direktīvas 91/493/EEK pielikuma V nodaļā noteiktajām pārbaudēm, dalībvalsts neiekasē šajā punktā noteikto maksu.6) a) Maksu, kas noteikta 2. un 5. punktos, iekasē no uzņēmēja vai uzņēmuma īpašnieka, kas veic augšminētās darbības, kurš tomēr drīkst tālāk uzticēt šo maksājumu par attiecīgo operāciju tai fiziskajai vai juridiskajai personai, kuras vārdā šī operācija tiek veikta.b) Gadījumā ar zvejniecības produktiem, kas paredzēti tālākai sagatavošanai un/vai pārstrādei to teritorijā, dalībvalstis var iekasēt no dažādiem maksājumiem sastāvošu kopējo maksu un vienā un tai pašā vietā.Dalībvalstīm, kas vēlas izmantot šo iespēju, ir vispirms jāinformē komisija.7. Dalībvalstis izveido attiecīgas sistēmas, lai pārbaudītu, vai attiecīgie uzņēmēji samaksā šajā nodaļā noteikto maksu.Ar savas valsts noteikumiem dalībvalstis īpaši garantē to, ka uzņēmēji saņem rakstiskus apliecinājumus vai citus pierādījumus par šīs nodaļas 1.a punktā noteiktās individuālās vai vispārējās maksas veikšanu vai šīs maksas veikšanas pieprasījumu, ja vien attiecīgie zvejniecības produkti nav paredzēti sagatavošanai vai pārstrādei tās pašas dalībvalsts teritorijā, kur tie tika piegādāti krastā, un ja maksa pilnā apjomā tiek samaksāta pārstrādes vai sagatavošanas uzņēmumā.Ja nepieciešams, saskaņā ar Direktīvas 89/662/EEK 18. punktā noteikto kārtību tiek pieņemti detalizēti izpildes noteikumi.Dalībvalstis par to informē komisiju.8. Ņemot vērā Somijai un Zviedrijai piešķirto strukturālo izņēmuma statusu attiecībā uz tirgu kopīgo organizāciju Lēmuma (EEK) Nr. 3759/92 kontekstā un, neietekmējot šajā nodaļā noteiktos maksas līmeņus, Somijai un Zviedrijai saskaņā ar Direktīvas 89/662/EEK 18. pantā noteikto kārtību, balstoties uz atbilstošu pavaddokumentāciju, var atļaut pielietot maksas iekasēšanas alternatīvus līdzekļus līdz Direktīvas 96/43/EK 3. pantā noteiktā pārskata iznākumam.II daļa Zvejniecības produkti, uz kuriem attiecas Direktīvas 91/493/EEK II nodaļa1. Gadījumā ar zvejniecības produktiem, kas minēti Direktīvas 91/493/EEK 10.panta otrajā daļā, tiek piemēroti šī pielikuma I daļas 1. punkta noteikumi.Dalībvalstis iekasē arī papildus summas, lai segtu šiem kuģiem un izkraušanai raksturīgās izmaksas, ar minimālo summu 1 ECU par izkrauto tonnu.2. Zvejniecības produktiem, kas nav minēti 1. punktā, tas ir, visiem zvejniecības produktiem, ko jāved caur robežkontroles punktiem, 1. pantā minētā maksa saskaņā ar 5. panta 1. punktu ir jānosaka minimālajā standarta līmenī 5 ECU par tonnu, ar minimālo maksu 30 ECU par kravu, kaut gan, virs 100 tonnām, minimālo standarta līmeni 5 ECU var samazināt līdz:- 1,5 ECU par katru papildus tonnu zvejniecības produktu, kas nav sagatavoti citādi kā izķidājot,- 2,5 ECU par katru papildus tonnu citu zvejniecības produktu.3. Kad Direktīvas 90/675/EEK 8. panta 3. punktā noteiktie lēmumi ir pieņemti tādā pašā kārtībā, 2. punktā minētie lielumi tiek koriģēti, saistībā ar noteikto pārbaužu biežuma samazināšanu.Pēc šo lēmumu pieņemšanas komisija īpaši ņem vērā trešo valstu sniegtās garantijas attiecībā uz reģionalizācijas, ekvivalences, savstarpējības un citu Kopienas principu pieņemšanu, sevišķi ja šīs trešās valstis ir noslēgušas daudzpusīgu nolīgumu ar Kopienu par veterināro garantiju (dzīvnieku un cilvēku veselība) ekvivalenci. Šīs variācijas piemērošana nekādā gadījumā nevar novest pie zemākas maksas iekasēšanas par apjomiem, ko saskaņā ar I daļas 1.b un 2.b daļām iekasē par krastā piegādātajiem produktiem no kuģiem ar Kopienas karogiem.Šīs maksas iekasēšana neietekmē I nodaļas 2.b punktā noteiktās maksas iekasēšanu tālākas pārstrādes gadījumā.Šīs nodaļas izpildes nolūkā dalībvalstis piemēro I daļā noteikto maksu krastā piegādātajiem importētajiem produktiem no kuģiem ar Grenlandes karogu.4. Atkāpjoties no 2. punkta, dalībvalstis drīkst palielināt maksu līdz reālo izmaksu līmenim.5. 2. punktā noteikto maksu iekasē no importētāja vai viņa muitas aģenta par robežkontroles punktu atbildīgajā muitas iestādē vai arī tieši robežkontroles punktā.6. Līdz 1999. gada 31. decembrim dalībvalstis drīkst piemērot I daļā noteikto maksu importētajiem produktiem, kas piegādāti krastā no saskaņā ar atbilstošiem Kopienas noteikumiem reģistrētiem kopuzņēmumiem piederošajiem kuģiem.--------------------------------------------------B pielikumsDIREKTĪVĀ 96/23/EEK NOTEIKTO DZĪVO DZĪVNIEKU UN DZĪVNIEKU PRODUKTU KONTROLI GARANTĒJOŠĀ MAKSA1. Maksa, kas noteikta 2. pantā, tiek noteikta šādi:a) gaļas un kaujamiem dzīviem dzīvniekiem, kas minēti A pielikuma I nodaļā, - 1,35 ECU par tonnu gaļas;b) A pielikuma III nodaļai atbilstošajiem produktiem - 0,1 ECU par tonnu pārdotās produkcijas;c) pienam un piena produktiem - 0,02 ECU par 1000 litriem nepasterizēta piena;d) olu produktiem - atkarībā no kontroles reālajām izmaksām;e) medum - dalībvalstis drīkst iekasēt tāda apjoma maksu, kas atbilst reālajām pārbaudes vai kontroles izmaksām.2. Atbilstoši 1. punktā noteiktajiem līmeņiem, dalībvalstis var izvēlēties vienu no šādām shēmām:a) 1. punktā minētā maksa tiek iekasēta pilnā apjomā kādā no uzņēmumiem, kas veido ražošanas ķēdi:- kautuvē, gadījumos ar 1.a punktā noteikto maksu,- uzņēmumā, kas veic sagatavošanu un/vai pārstrādi, gadījumos ar 1.b punktā noteikto maksu,- nepasterizētā piena savāktuvē, gadījumos ar 1.c punktā noteikto maksu;b) zināma daļa no 1. punktā minētās maksas tiek iekasēta katrā ražošanas ķēdes stadijā, ieskaitot audzēšanas stadiju, saskaņā ar kritērijiem, kuri jādefinē dalībvalstīm.3. 1. punktā minēto maksu iekasē no uzņēmēja, vai attiecīgā uzņēmuma vai uzņēmumu īpašnieka, kurš tomēr drīkst maksāšanu uzticēt tai fiziskajai vai juridiskajai personai, kuras vārdā tiek veiktas attiecīgās darbības.--------------------------------------------------C pielikumsPAR DZĪVIEM DZĪVNIEKIEM IEKASĒJAMĀ MAKSAI NODAĻA Dzīvi dzīvnieki un dzīvnieku izcelsmes produkti, uz kuriem attiecas Direktīva 90/425/EEK1. Jāiekasē maksa, lai finansētu kontroli izcelsmes vietā.2. Saskaņā ar 8. pantā noteikto kārtību jānosaka maksas apjoms un līmenis, jāizstrādā detalizēti noteikumi tās piemērošanai, īpaši, ieskaitot maksātāju definēšanu un jebkuru izņēmumu noformulēšanu.II NODAĻA Importam paredzētie dzīvie dzīvnieki, uz kuriem attiecas Direktīva 91/496/EEK1. Maksa, kas minēta. 3. pantā, tiek noteikta šādi:a) A pielikuma I nodaļā minētajām dzīvnieku sugām - pēc standarta likmes 5 ECU par tonnu dzīvsvarā, kur minimālā summa par kravu ir 30 ECU;b) citu sugu dzīvniekiem - reālo pārbaudes izmaksu līmenī, kas izteikts vai nu uz importēto dzīvnieku, vai arī uz importēto tonnu, kur minimālā summa par kravu ir 30 ECU, ņemot vērā, ka šis minimums neattiecas uz Komisijas lēmumā 92/432/EEK minēto sugu importu.Tomēr dalībvalstis izņēmuma kārtā var palielināt maksu līdz faktisko izmaksu līmenim.2. Attiecībā uz ievedumiem no valstīm, kas līdz 1995. gada 20. februārim ir sākušas sarunas ar Eiropas Savienību ar mērķi noslēgt daudzpusīgu veterināro garantiju ekvivalences nolīgumu (dzīvnieku un cilvēku veselība), kas balstītos uz savstarpējības principa, un ar kurām šādi nolīgumi ir noslēgti pirms 1996. gada 31. decembra, dalībvalstis līdz 1997. gada 30. jūnijam var saglabāt šo pazemināto maksu līmeni.Iekasējamās maksas apjomu ievedumiem no ikvienas trešās valsts, kas minēta pirmajā apakšpunktā, nosaka daudzpusīgajā ekvivalences nolīgumā ar šo trešo valsti, ņemot vērā šādus principus:- pārbaužu biežumu,- attiecīgajā trešā valstī piemēroto maksas līmeni ievedumiem ar Eiropas Savienības izcelsmi,- jebkuras citas attiecīgajā tršā valstī iekasētās maksas, piemēram, obligātās dzīvnieku veselības nodrošinājuma, atcelšanu.3. 1. punktā minēto maksu iekasē no importētāja vai viņa muitas aģenta par robežkontroles punktu atbildīgajā muitas iestādē vai arī tieši robežkontroles punktā.4. Pēc dalībvalsts pieprasījuma, kas tiek iesniegts kopā ar atbilstošiem pavaddokumentiem, un saskaņā ar Direktīvas 89/662/EEK 18. pantā noteikto kārtību ievedumiem no atsevišķām tršām valstīm var piemērot zemāku maksu.5. Daļu no līdzekļiem, kas iekasēti saskaņā ar šo nodaļu, dalībvalstis drīkst piešķirt veselības solidaritātes fondam, kas izveidots veterināro dienestu nostiprināšanai, lai ļautu tiem efektīvāk reaģēt uz retu slimību parādīšanos.--------------------------------------------------