title: Padomes Direktīva (1977. gada 17. maijs), ar ko ievieš Kopienas pasākumus liellopu brucelozes, tuberkulozes un leikozes izskaušanai

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31977L0391

Oficiālais Vēstnesis L 145 , 13/06/1977 Lpp. 0044 - 0047 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 3 Sējums 8 Lpp. 0244  Speciālizdevums grieķu valodā Nodaļa 03 Sējums 18 Lpp. 0144  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 3 Sējums 8 Lpp. 0244  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 03 Sējums 12 Lpp. 0195  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 03 Sējums 12 Lpp. 0195

		Padomes Direktīva(1977. gada 17. maijs),ar ko ievieš Kopienas pasākumus liellopu brucelozes, tuberkulozes un leikozes izskaušanai(77/391/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 43. un 100. pantu,ņemot vērā Komisijas iesniegto priekšlikumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],tā kā viens no Kopienas uzdevumiem veterinārijas jomā ir uzlabot lauksaimniecības dzīvnieku veselības stāvokli, tādējādi paaugstinot lopkopības nozares ienesīgumu un vienlaicīgi izsargājoties no noteiktām slimībām, kas var tikt pārnestas uz cilvēku;tā kā šādiem pasākumiem jāpalīdz novērst tos šķēršļus dalībvalstu savstarpējā tirdzniecībā ar svaigu gaļu vai dzīviem dzīvniekiem, kas radušies dažādo situāciju dzīvnieku veselības jomā dēļ;tā kā Kopienas iniciatīvas šādā nolūkā sākotnēji jākoncentrē uz noteiktām slimībām, attiecībā uz kurām iespējama tūlītēja rīcība; tā kā tas iespējams brucelozes, tuberkulozes un leikozes gadījumā;tā kā ciktāl paredzētie pasākumi paredzēti, lai sasniegtu Līguma 39. panta 1. punkta a) apakšpunktā minētos mērķus, tie uzskatāmi par kopējiem pasākumiem Padomes 1970. gada 21. aprīļa Regulas (EEK) Nr.729/70 par kopīgās lauksaimniecības politikas finansēšanu [3] 6. panta 1. punkta izpratnē;tā kā tik daudz, cik Kopiena piedalās kopējo pasākumu finansēšanā, tai jāspēj pārliecināties, ka dalībvalstu pieņemtie nosacījumi pasākumu īstenošanā veicina šo pasākumu mērķusasniegšanu; tā kā, lai to panāktu, būtu jāparedz kārtība, kas iedibina ciešu sadarbību starp dalībvalstīm un Komisiju ar Lēmumu 68/361/EEK [4] izveidotās Pastāvīgās veterinārās komitejas ietvaros,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsŠīs direktīvas mērķis ir uzlabot liellopu veselības stāvokli Kopienā ar Kopienas pasākumiem brucelozes un tuberkulozes izskaušanas paātrināšanai vai intensificēšanai un leikozes izskaušanai.I NODAĻA Tehniski noteikumi attiecībā uz brucelozi, tuberkulozi un leikozi2. pants1. Šajā direktīvā dalībvalstis, kurās liellopu ganāmpulki ir inficēti ar liellopu brucelozi, izstrādā plānus šīs slimības izskaušanas paātrināšanai savās teritorijās saskaņā ar 2. un 3. punktā izklāstītajiem nosacījumiem.2. a) Plānus liellopu brucelozes izskaušanas paātrināšanai izstrādā tā, lai pēc to īstenošanas ganāmpulki atbilstu kategorijai "oficiāli atzīts par ar brucelozi neinficētu" saskaņā ar Kopienas nosacījumiem šajā jomā un jo īpaši ar Padomes 1964. gada 26. jūnija Direktīvu 64/432/EEK par dzīvnieku veselības problēmām, kas ietekmē Kopienas iekšējo tirdzniecību ar liellopiem un cūkām [5], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 75/379/EEK [6].b) Plānā jāuzskaita veicamie pasākumi, lai paātrinātu un intensificētu liellopu brucelozes izskaušanu, un jānosaka pasākumi šīs slimības apkarošanai un profilaksei.3. Dalībvalstis dara Komisijai zināmu:a) kontroles pasākumiem pakļauto ganāmpulku procentuālo un skaitlisko daudzumu un to ganāmpulku skaitu, kuros apstiprināta saslimšana ar liellopu brucelozi;b) šādu kategoriju dzīvnieku kopskaitu:- kontroles pasākumiem pakļautie dzīvnieki,- dzīvnieki, kas ir iespējami inficēti vai slimo ar brucelozi,- inficētie dzīvnieki,- nokautie dzīvnieki;c) sākotnējo slimības izskaušanas programmu un paātrinātās izskaušanas plānu paredzēto ilgumu;d) paātrinātās izskaušanas plānu īstenošanas efektivitātes kontroles metodi;e) valsts budžeta piešķirtajiem līdzekļiem liellopu brucelozes izskaušanai un šo līdzekļu sadalījumu pa pozīcijām.a), b) un e) apakšpunktos minēto informāciju sniedz par iepriekšējiem trim gadiem pirms paātrinātās izskaušanas pasākumu piemērošanas un pēc tam – katru gadu.4. Dalībvalstis, kurās mājlopu saslimstība ar liellopu brucelozi nav konstatēta, informē Komisiju par visiem pasākumiem, kas veikti, lai novērstu šīs slimības parādīšanos.3. pants1. Šajā direktīvā dalībvalstis, kurās mājlopu ganāmpulki ir inficēti ar liellopu tuberkulozi, izstrādā plānus šīs slimības izskaušanas paātrināšanai savās teritorijās saskaņā ar 2. un 3. punktā izklāstītajiem nosacījumiem.2. a) Plānus liellopu tuberkulozes izskaušanas paātrināšanai izstrādā tā, lai pēc to īstenošanas ganāmpulki atbilstu kategorijai "oficiāli atzīts, ka nav inficēts ar tuberkulozi" saskaņā ar Kopienas nosacījumiem šajā jomā un jo īpaši Direktīvu 64/432/EEK.b) Plānā jāuzskaita veicamie pasākumi, lai paātrinātu, intensificētu vai pabeigtu liellopu tuberkulozes izskaušanu, un jānosaka pasākumi šīs slimības apkarošanai un profilaksei.3. Dalībvalstis dara Komisijai zināmu:a) kontroles pasākumiem pakļauto ganāmpulku procentuālo un skaitlisko daudzumu un to ganāmpulku skaitu, kuros apstiprināta liellopu tuberkulozes diagnoze;b) šādu kategoriju dzīvnieku kopskaitu:- kontroles pasākumiem pakļautie dzīvnieki,- dzīvnieki, kas ir iespējami inficēti vai slimo ar tuberkulozi,- slimie dzīvnieki,- nokautie dzīvnieki;c) sākotnējo slimības izskaušanas programmu un paātrinātās izskaušanas plānu paredzēto ilgumu;d) paātrinātās izskaušanas plānu īstenošanas efektivitātes kontroles metodi;e) valsts budžeta piešķirtajiem līdzekļiem liellopu tuberkulozes izskaušanai un šo līdzekļu sadalījumu pa pozīcijām.a), b) un e) apakšpunktos minēto informāciju sniedz par iepriekšējiem trim gadiem pirms paātrinātās izskaušanas pasākumu piemērošanas un pēc tam – katru gadu.4. Dalībvalstis, kurās mājlopu saslimstība ar liellopu tuberkulozi nav konstatēta, informē Komisiju par visiem pasākumiem, kas veikti, lai novērstu šīs slimības parādīšanos.4. pantsŠajā direktīvā dalībvalstis, kuru ganāmpulkos konstatēta saslimstība ar enzootisko leikozi, izstrādā šīs slimības izskaušanas plānus.Plānos jānosaka pasākumi šīs slimības apkarošanai.Analīzes vai metodes, kuras izmanto, lai atzītu, ka ganāmpulks nav inficēts ar leikozi, ir tās pašas, kas pieņemtas ar Komisijas 1973. gada 23. janvāra Lēmumu 73/30/EEK, kas pilnvaro Vācijas Federatīvo Republiku piemērot īpašas veselības garantijas, lai novērstu saslimstību ar leikozi gadījumā, kad liellopus ieved vaislai vai audzēšanai [7], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Lēmumu 75/64/EEK [8], vai jebkādas citas analīzes vai metodes, kas apstiprinātas 11. pantā noteiktajā kārtībā.Dalībvalstis pēc tās pieprasījuma apgādā Komisiju ar visu informāciju, kas attiecas uz plānu izpildi.II NODAĻA Vispārīgi un finanšu noteikumi5. pantsCiktāl tie domāti, lai sasniegtu Līguma 39. panta 1.punkta a) apakšpunkta mērķus, 1. nodaļā paredzētie pasākumi uzskatāmi par kopējiem pasākumiem Regulas (EEK) Nr.729/70 6. panta 1. punkta izpratnē.6. pants1. Kopējo pasākumu veikšanas laiks ir trīs gadi.2. Kopējais Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (šeit un turpmāk "Fonds") trīs gadu ieguldījums kopējo pasākumu izmaksu segšanā tiek lēsts 130 miljonu norēķinu vienību apmērā.7. pants1. Dalībvalstu izdevumi attiecībā uz 2., 3. un 4. panta ietvaros veiktajiem pasākumiem atbilst Fonda Virzības nodaļas palīdzības saņemšanas kritērijiem 6. pantā norādīto apmēru robežās.2. No Fonda Virzības nodaļas līdzekļiem dalībvalstīm izmaksā 60 norēķinu vienības par govi un 30 norēķinu vienības par katru liellopu, kas nav govs, kas nokauts 1. nodaļā minēto pasākumu ietvaros.3. Sīkākus noteikumus šī panta piemērošanā pieņem Regulas (EEK) Nr.729/70 13. pantā noteiktajā kārtībā.4. Dalībvalstu veiktie pasākumi neatbilst Kopienas finansiālā atbalsta saņemšanas kritērijiem, ja vien saistībā ar attiecīgajiem noteikumiem nav pieņemts labvēlīgs lēmums saskaņā ar 9. pantu.8. pants1. Maksājumu pieteikumi attiecas uz dalībvalstīs kalendārā gada laikā nokautajiem lopiem un tos iesniedz Komisijai līdz nākamā gada 1. jūlijam.2. Par atbalsta piešķiršanu no Fonda līdzekļiem lemj Regulas (EEK) Nr.729/70 7. panta 1. punkta kārtībā.3. Sīki izstrādātus noteikumus šī panta piemērošanai pieņem Regulas (EEK) Nr.729/70 13. pantā noteiktajā kārtībā.9. pants1. Dalībvalstis nosūta Komisijai 2. un 3. pantā paredzētos plānus un 2. panta 3. punkta c) un d) apakšpunktā un 3. panta 3. punkta c) un d) apakšpunktā pieprasīto informāciju pirms plānu īstenošanas un ne vēlāk kā trīs mēnešus pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā, un pēc tam – katru gadu. 4. pantā paredzētos plānus dalībvalstis Komisijai nosūta katru gadu, bet tās dalībvalstis, kas šādus plānus vēl nav izstrādājušas, pirms plānu īstenošanas.2. Komisija izskata plānus, kas tai nosūtīti saskaņā ar 1. punkta prasībām, lai noteiktu, vai šie plāni atbilst šīs direktīvas prasībām un ņem vērā tās mērķus, un tādējādi – vai ir izpildīti Kopienas finansiālā atbalsta saņemšanas nosacījumi. Divu mēnešu laikā pēc jebkura šāda plāna saņemšanas, Komisija iesniedz Pastāvīgajai veterinārajai komitejai lēmuma projektu. Komiteja tās priekšsēdētāja noteiktā laikā sniedz savu atzinumu 11. pantā noteiktajā kārtībā. Par finansu aspektiem Komiteja konsultējas ar Fonda komiteju.10. pantsKomisija veic regulāras pārbaudes uz vietas, lai no veterinārijas viedokļa pārbaudītu, vai plāni tiek īstenoti.Dalībvalstis veic visus vajadzīgos pasākumus, lai veicinātu šādu pārbaužu norisi un jo īpaši nodrošina, lai ekspertiem pēc viņu pieprasījuma piegādātu visu informāciju un dokumentus, kas vajadzīgi, lai izvērtētu plānu īstenošanu.Noteikumus šī panta īstenošanai, jo īpaši attiecībā uz pirmajā daļā minēto pārbaužu veikšanas biežumu un metodēm, noteikumiem, kas reglamentē valsts pilnvarotu veterinārārstu norīkošanu un kārtību, kas viņiem jāievēro, sastādot ziņojumus, nosaka saskaņā ar 11. pantā paredzēto kārtību.11. pants1. Ja piemērojama šajā pantā paredzētā kārtība, Komitejas priekšsēdētājs vai nu pēc paša iniciatīvas, vai pēc dalībvalsts pieprasījuma jautājumu nekavējoties nodod izskatīšanai Pastāvīgajā veterinārajā komitejā (šeit un turpmāk – "Komiteja").2. Dalībvalstu balsis Komitejā vērtē saskaņā ar Līguma 148. panta 2. punktu. Priekšsēdētājs nebalso.3. Komisijas pārstāvis iesniedz paredzēto pasākumu projektu. Komiteja sniedz atzinumu par šiem pasākumiem laikā, ko priekšsēdētājs nosaka, ņemot vērā izskatāmo jautājumu steidzamību. Atzinumu sniedz ar vismaz 41 balss vairākumu.4. Komisija pieņem un nekavējoties piemēro paredzētos pasākumus, ja tie ir saskaņā ar Komitejas atzinumu. Ja paredzētie pasākumi nav saskaņā ar Komitejas atzinumu, vai ja atzinums netiek sniegts, Komisija bez kavēšanās iesniedz Padomei priekšlikumu par paredzētajiem pasākumiem. Padome tos pieņem ar kvalificētu balsu vairākumu.Ja trīs mēnešu laikā no priekšlikuma iesniegšanas dienas Padome nav pieņēmusi nekādus pasākumus, Komisija pieņem un nekavējoties piemēro paredzētos pasākumus, izņemot, ja Padome ar vienkāršu balsu vairākumu balsojusi pret tiem.12. pants11. pantu piemēro līdz 1981. gada 21. jūnijam.13. pantsPadome pēc Komisijas priekšlikuma un līdz 1977. gada 1. augustam pieņem noteikumus par kritērijiem, kam 2., 3. un 4. pantā minētajiem slimības izskaušanas valsts plāniem jāatbilst, lai būtu iespējams pretendēt uz Kopienas finansiālu atbalstu.14. pantsDalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības līdz dienai, kad stājas spēkā 13. pantā paredzētie noteikumi.15. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1977. gada 17. maijāPadomes vārdā –priekšsēdētājsJ. Silkin[1] OV C 6, 10.1.1977., 13. lpp.[2] OV C 56, 7.3.1977., 28. lpp.[3] OV L 94, 28.4.1970., 13. lpp.[4] OV L 255, 28.10.1968., 23. lpp.[5] OV L 121, 29.7.1964., 1977./64. lpp.[6] OV L 172, 3.7.1975., 17. lpp.[7] OV L 77, 26.3.1973., 40. lpp.[8] OV L 21, 28.1.1975., 20. lpp.--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva 96/96/EK (1996. gada 20. decembris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju tehniskajām apskatēm

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31996L0096

Oficiālais Vēstnesis L 046 , 17/02/1997 Lpp. 0001 - 0019

		Padomes Direktīva 96/96/EK(1996. gada 20. decembris)par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju tehniskajām apskatēmEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 75. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],saskaņā ar Līguma 189.c pantā paredzēto procedūru [3],(1) tā kā Padomes 1976. gada 29. decembra Direktīva 77/143/EEK par to dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju tehniskajām apskatēm [4] ir vairākas reizes būtiski grozīta; tā kā pašlaik tā atkal jāgroza, tad skaidrības labad direktīva būtu jākonsolidē vienā dokumentā;(2) tā kā atbilstīgi kopējai transporta politikai dažām ceļu satiksmes nozarēm Kopienā būtu jādarbojas ar vislabvēlīgākajiem nosacījumiem, ciktāl tas attiecas uz drošību un konkurences nosacījumiem, kādus pārvadātājiem piemēro dalībvalstīs;(3) tā kā ceļu satiksmes pieaugums un tā izraisītais apdraudējumu un traucējumu pieaugums visās dalībvalstīs rada līdzīgas iedabas un nopietnības problēmas, kas saistītas ar drošību uz ceļiem;(4) tā kā pašreiz dažādās dalībvalstīs piemēro atšķirīgus apskates standartus un metodes, un tāpēc drošības un vides aizsardzības rādītāji, ko nosaka transportlīdzekļu pārbaudēs dažādās dalībvalstīs, nav līdzvērtīgi; tā kā turklāt šī situācija var traucēt nosacījumus, kas regulē konkurenci starp dažādo dalībvalstu transporta uzņēmumiem;(5) tā kā tāpēc, cik vien iespējams, jāsaskaņo apskašu biežums un obligāti pārbaudāmo rādītāju saraksts;(6) tā kā apskatēm transportlīdzekļa aprites ciklā vajadzētu būt samērā vienkāršām, ātrām un lētām;(7) tā kā tāpēc II pielikumā iekļauto rādītāju pārbaudēs piemērojamo Kopienas standartu un metožu minimums būtu jānosaka atsevišķās direktīvās;(8) tā kā pārejas nolūkā rādītājiem, uz ko neattiecas atsevišķas direktīvas, turpina piemērot dalībvalstu standartus;(9) tā kā atsevišķajās direktīvās noteiktie standarti un metodes ātri jāpielāgo tehnikas attīstībai un, lai atvieglotu šajā nolūkā veicamo pasākumu īstenošanu, jāievieš procedūra dalībvalstu ciešai sadarbībai ar Komisiju komitejā, kas izveidota, lai tehniskās apskates pielāgotu tehnikas attīstībai;(10) tā kā, ņemot vērā iekārtu un metožu dažādību Kopienā, būtu priekšlaicīgi noteikt gaisa spiediena, iedarbināšanas laiku u.c. vērtības bremžu sistēmām;(11) tā kā ir nodomāts turpmāk grozīt šo direktīvu, lai iekļautu tajā saskaņotu un uzlabotu apskates metodoloģiju;(12) tā kā līdz saskaņotu apskates procedūru un prakses ieviešanai dalībvalstis atbilstīgi tajās piemērotajai apskates procedūrai var pašas lemt par attiecīgo transportlīdzekļu atbilstību bremzēšanas prasībām;(13) tā kā katrai dalībvalstij tās jurisdikcijā esošajā teritorijā jānodrošina tehnisko apskašu metodiski pareiza izpilde augstā līmenī;(14) tā kā Komisijai būtu jāpārliecinās par šīs direktīvas praktisko piemērošanu un secinājumi regulāri jādara zināmi Eiropas Parlamentam un Padomei;(15) tā kā visi, kas saistīti ar transportlīdzekļu apskatēm, ir atzinuši, ka apskates metode un īpaši tas, vai apskata noslogotu, daļēji noslogotu vai nenoslogotu transportlīdzekli, var ietekmēt apskates izpildītāju paļāvību uz bremžu sistēmas tehniskās apskates rādītājiem;(16) tā kā minēto paļāvību varētu atjaunot, nosakot bremžu spēka references vērtības katram transportlīdzekļa modelim, ņemot vērā dažādus noslogojuma nosacījumus; tā kā šī direktīva dod iespēju izdarīt apskati šādā režīmā, kas ir alternatīvs apskatei, piemērojot rādītāju minimālās vērtības katrai transportlīdzekļu kategorijai;(17) tā kā šī direktīva attiecas galvenokārt uz to transportlīdzekļu bremžu sistēmām, kuriem detaļas tipa apstiprinājums ir piešķirts saskaņā ar Direktīvu 71/320/EEK [5], lai gan ir atzīts, ka dažu tipu transportlīdzekļiem šāds apstiprinājums ir piešķirts saskaņā ar dalībvalstu standartiem, kas var atšķirties no šīs direktīvas prasībām;(18) tā kā dalībvalstis bremžu apskati var attiecināt arī uz transportlīdzekļiem vai pārbaudāmajiem rādītājiem, uz kuriem šī direktīva neattiecas;(19) tā kā dalībvalstis var noteikt stingrāku vai biežāku bremžu apskati;(20) tā kā šīs direktīvas mērķis ir uzturēt zemu izplūdes emisijas līmeni visā transportlīdzekļa izmantošanas laikā, regulāri pārbaudot izplūdes emisiju un nodrošinot, ka līdz attiecīgai tehniskai pilnveidošanai izņem no ekspluatācijas transportlīdzekļus, kas ir lieli piesārņotāji;(21) tā kā nepareizs regulējums un nepietiekama apkope ir kaitīga ne tikai motoram, bet arī videi, jo palielinās piesārņojums un degvielas patēriņš; tā kā ir svarīgi attīstīt videi nekaitīgu transportu;(22) tā kā kompresijas aizdedzes motoru (dīzeļmotoru) izplūdes dūmu blīvuma mērījumu uzskata par pietiekamu transportlīdzekļa tehniskās apkopes stāvokļa rādītāju, ciktāl tas attiecas uz emisiju;(23) tā kā no piespiedu aizdedzes (benzīna) motoru izplūdes caurules izplūstošā oglekļa oksīda mērījumu, kas izdarīts, motoram darbojoties tukšgaitā, uzskata par pietiekamu transportlīdzekļa tehniskās apkopes stāvokļa rādītāju, ciktāl tas attiecas uz emisiju;(24) tā kā ir ļoti iespējams, ka to transportlīdzekļu skaits, kuri neregulāras apkopes dēļ neiztur izplūdes emisijas pārbaudes, var būt liels;(25) tā kā transportlīdzekļiem ar benzīna motoriem, attiecībā uz kuriem tipa apstiprinājuma standartos ir norādīts, ka tie jāaprīko ar tādām augsta līmeņa izplūdes kontroles sistēmām kā trīskomponentu katalītiskie neitralizatori, kurus vada ar lambda zondi, regulāro izplūdes pārbaužu standartiem jābūt stingrākiem nekā tiem, ko piemēro parastiem transportlīdzekļiem;(26) tā kā dalībvalstis vajadzības gadījumā šo direktīvu var neattiecināt uz dažiem transportlīdzekļiem, kas uzskatāmi par vēsturiskiem; tā kā tās var arī ieviest pašas savus standartus šādu transportlīdzekļu apskatei; tā kā tādas tiesības tomēr nedrīkst būt par cēloni tam, ka dalībvalstis minētajiem transportlīdzekļiem piemēro stingrākus standartus nekā tos, kuri tiem ir sākotnēji paredzēti;(27) tā kā jābūt iespējai šo direktīvu laiku pa laikam pielāgot, lai ņemtu vērā transportlīdzekļu konstruēšanas attīstību, kas atvieglo apskati ekspluatācijā, un tādu apskates metožu attīstību, kuras precīzāk atspoguļo faktiskos apstākļus, kādos transportlīdzekli ekspluatē;(28) tā kā Padomes Direktīvā 92/6/EEK [6] noteikta prasība, ka dažu kategoriju autotransporta līdzekļos jāuzstāda un jālieto ātruma ierobežošanas ierīces;(29) tā kā, ātruma ierobežošanas ierīču tehnoloģijai attīstoties un rodoties iespējai tās vieglāk kontrolēt, dažām šo ierīču daļām tomēr, ja iespējams, tehniskajā apskatē jau var izdarīt vairākas pārbaudes;(30) tā kā pašlaik ātruma ierobežošanas ierīču darbības pareizību dalībvalstis nosaka ar tādiem līdzekļiem, kādus tās uzskata par šim nolūkam atbilstīgiem; tā kā ar laiku ir paredzēts saskaņot apskates metodes un standartus;(31) tā kā Komisijai būtu jānovērtē ātruma ierobežošanas ierīču darbības pareizības pārbaudes ekspluatācijā un jāiesniedz ziņojums Padomei; tā kā minētā ziņojuma secinājumi būs pamats jebkuriem turpmākajiem priekšlikumiem par grozījumiem noteikumos, kas piemērojami ātruma ierobežošanas ierīcēm;(32) tā kā tehniskās prasības, kas attiecas uz taksometriem un ātrās medicīniskās palīdzības automašīnām, ir līdzīgas tām, kuras attiecas uz privātajām automašīnām; tā kā līdz ar to pārbaudāmie rādītāji var būt līdzīgi, lai gan apskašu biežums atšķiras;(33) tā kā, ņemot vērā gaidāmo šīs direktīvas ietekmi uz attiecīgo nozari un ievērojot subsidiaritātes principu, šajā direktīvā paredzētie Kopienas pasākumi ir vajadzīgi, lai panāktu tehnisko apskašu noteikumu saskaņošanu, novērstu autopārvadātāju konkurences izkropļojumus un garantētu transportlīdzekļu pareizu pārbaudi un apkopi; tā kā šos mērķus dalībvalstis nevarētu pilnībā sasniegt, rīkojoties atsevišķi;(34) tā kā ar šo direktīvu nav paredzētas pārmaiņas dalībvalstu pienākumos, kas attiecas uz atcelto direktīvu transponēšanas un īstenošanas termiņiem,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.I NODAĻAVispārīgie noteikumi1. pants1. Katrā dalībvalstī tajā reģistrētajiem mehāniskajiem transportlīdzekļiem un to piekabēm un puspiekabēm periodiski veic tehniskās apskates saskaņā ar šo direktīvu un īpaši tās I un II pielikumu.2. Tehnisko apskašu biežums ir noteikts un pārbaudāmo transportlīdzekļu kategoriju un pārbaudāmo rādītāju saraksts ir iekļauts I un II pielikumā.2. pantsTehniskās apskates, kas paredzētas šajā direktīvā, veic valsts vai publiskā struktūra, kurai valsts uzticējusi šo uzdevumu, vai struktūras vai uzņēmumi, kas izraudzīti šim nolūkam un kas ir tiešā valsts uzraudzībā, tostarp attiecīgi pilnvarotas privātas struktūras. Īpaši, ja uzņēmumos, kas ir transportlīdzekļu apskates centri, arī remontē mehāniskos transportlīdzekļus, dalībvalstis veic visus pasākumus, kuri vajadzīgi, lai nodrošinātu transportlīdzekļu apskates objektivitāti un augstu kvalitāti.3. pants1. Dalībvalstis veic pasākumus, ko tās uzskata par vajadzīgiem, lai varētu pierādīt, ka transportlīdzeklis ir veiksmīgi izgājis tehnisko apskati, kas atbilst vismaz šīs direktīvas noteikumiem.Par šiem pasākumiem informē pārējās dalībvalstis un Komisiju.2. Pierādījumus, kas citā dalībvalstī izdoti, lai pierādītu, ka attiecīgajā dalībvalstī reģistrētam mehāniskajam transportlīdzeklim un tā piekabei vai puspiekabei ir veiksmīgi nokārtota tehniskā apskate, kas atbilst vismaz šīs direktīvas noteikumiem, visas dalībvalstis atzīst tā, it kā tās pašas būtu izdevušas šos pierādījumus.3. Dalībvalstis, cik iespējams, piemēro piemērotas procedūras, lai konstatētu, vai to teritorijā reģistrēto transportlīdzekļu bremžu darbības rādītāji atbilst šajā direktīvā noteiktajām prasībām.II NODAĻAIzņēmumi un atkāpes4. pants1. Dalībvalstīm ir tiesības šo direktīvu neattiecināt uz transportlīdzekļiem, kas pieder bruņotajiem spēkiem, likumības un kārtības sargāšanas spēkiem un ugunsdzēsības dienestam.2. Pēc apspriedēm ar Komisiju dalībvalstis var neattiecināt šo direktīvu vai attiecināt īpašus noteikumus uz dažiem transportlīdzekļiem, ko darbina vai ekspluatē ārkārtas apstākļos, un uz transportlīdzekļiem, kurus nekad vai gandrīz nekad neekspluatē uz publiskām automaģistrālēm, tostarp uz transportlīdzekļiem ar vēsturisku vērtību, kas izgatavoti līdz 1960. gada 1. janvārim, vai kas uz laiku izņemti no apgrozības.3. Pēc apspriedēm ar Komisiju dalībvalstis var noteikt pašas savus apskates standartus transportlīdzekļiem, ko uzskata par vēsturiskiem.5. pantsNeatkarīgi no I un II pielikuma noteikumiem dalībvalstis var:- paredzēt pirmās obligātās tehniskās apskates dienu pirms šajā direktīvā noteiktā termiņa un, ja vajadzīgs, nodot transportlīdzekli apskatei pirms reģistrācijas,- saīsināt intervālu starp divām secīgām obligātajām tehniskajām apskatēm,- noteikt, ka papildu aprīkojuma apskate ir obligāta,- noteikt lielāku pārbaudāmo rādītāju skaitu,- attiecināt prasību veikt periodiskas apskates arī uz citu kategoriju transportlīdzekļiem,- noteikt īpašas papildu pārbaudes,- uz to teritorijā reģistrētiem transportlīdzekļiem attiecināt augstākas bremzēšanas efektivitātes minimālos standartus nekā II pielikumā noteiktie un iekļaut pārbaudi transportlīdzekļiem ar lielāku noslogojumu, ja tādas prasības nepārsniedz tās prasības, kas paredzētas transportlīdzekļa sākotnējā tipa apstiprinājumā.6. pants1. Atkāpjoties no I un II pielikuma noteikumiem, līdz 1993. gada 1. janvārim dalībvalstis var:- atlikt pirmās obligātās tehniskās apskates dienu,- pagarināt intervālu starp divām secīgām obligātajām tehniskajām apskatēm,- samazināt pārbaudāmo rādītāju skaitu,- grozīt transportlīdzekļu kategorijas, uz kurām attiecas obligātās tehniskās apskates,ar noteikumu, ka visiem I pielikuma 5. iedaļā minētajiem vieglajiem komerciālajiem transportlīdzekļiem jāizdara tehniskās apskates saskaņā ar šo direktīvu līdz minētajai dienai.Tomēr tajās dalībvalstīs, kur līdz 1988. gada 28. jūlijam minētās kategorijas transportlīdzekļiem nav piemērota regulāru tehnisko apskašu sistēma, kas ir salīdzināma ar šajā direktīvā paredzēto, 1. punktu piemēro līdz 1995. gada 1. janvārim.2. Privātajām automašīnām, kas minētas I pielikuma 6. iedaļā, 1. punktu piemēro līdz 1994. gada 1. janvārim.Tomēr tajās dalībvalstīs, kur līdz 1991. gada 31. decembrim minētās kategorijas transportlīdzekļiem nav piemērota regulāru tehnisko apskašu sistēma, kas ir salīdzināma ar šajā direktīvā paredzēto, 1. punktu piemēro līdz 1998. gada 1. janvārim.III NODAĻANobeiguma noteikumi7. pants1. Padome ar kvalificētu balsu vairākumu pēc Komisijas priekšlikuma pieņem atsevišķās direktīvas, kas vajadzīgas, lai noteiktu II pielikumā iekļautajiem pārbaudāmajiem rādītājiem piemērojamos minimālos standartus un pārbaudes metodes.2. Jebkurus grozījumus, kas vajadzīgi, lai atsevišķajās direktīvās noteiktos standartus un metodes pielāgotu tehnikas attīstībai, pieņem saskaņā ar 8. pantā izklāstīto procedūru.8. pants1. Komisijai palīdz komiteja, kura izveidota, lai direktīvu par mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju tehniskajām apskatēm pielāgotu tehnikas attīstībai, še turpmāk "komiteja", un kuras sastāvā ir dalībvalstu pārstāvji, un kuras priekšsēdētājs ir Komisijas pārstāvis.2. Komiteja pieņem savu reglamentu.3. Komisijas pārstāvis iesniedz komitejai veicamo pasākumu projektu. Komiteja sniedz atzinumu par šo projektu termiņā, kuru priekšsēdētājs var noteikt atkarībā no jautājuma steidzamības. Atzinumu sniedz, pieņemot lēmumu ar balsu vairākumu, kas Līguma 148. panta 2. punktā paredzēts lēmumiem, kuri Padomei jāpieņem pēc Komisijas priekšlikuma. Dalībvalstu pārstāvju balsis komitejā vērtē, kā noteikts minētajā pantā. Priekšsēdētājs nebalso.4. a) Komisija pieņem paredzētos pasākumus, ja tie saskan ar komitejas atzinumu.b) Ja paredzētie pasākumi nesaskan ar komitejas atzinumu vai ja atzinums nav sniegts, Komisija nekavējoties iesniedz Padomei priekšlikumu par veicamajiem pasākumiem. Padome pieņem lēmumu ar kvalificētu balsu vairākumu.Ja trīs mēnešos pēc priekšlikuma iesniegšanas Padomei tā nav pieņēmusi lēmumu, priekšlikumā paredzētos pasākumus pieņem Komisija.9. pants1. Komisija ne vēlāk kā 1998. gada 31. decembrī iesniedz Padomei ziņojumu par privāto automašīnu tehnisko apskašu ieviešanu un pievieno visus priekšlikumus, ko tā uzskata par vajadzīgiem, īpaši, ja tie attiecas uz apskašu biežumu un saturu.2. Ne vēlāk kā trīs gadus pēc ātruma ierobežošanas ierīču regulāro apskašu ieviešanas Komisija pārliecinās, vai, pamatojoties uz iegūto pieredzi, noteiktās apskates ir pietiekamas, lai atklātu ātruma ierobežošanas ierīču bojājumus un to, vai ar tām izdarītas manipulācijas, un vai noteikumi jāgroza.10. pantsAr šo pantu no 11. pantā norādītās dienas atceļ III pielikuma A daļā minētās direktīvas, neskarot dalībvalstu saistības attiecībā uz transponēšanas un īstenošanas termiņiem, kas noteikti III pielikuma B daļā.Atsauces uz atceltajām direktīvām uzskata par atsaucēm uz šo direktīvu, un tās jālasa saskaņā ar IV pielikumā iekļautajām atbilstības tabulām.11. pants1. Dalībvalstīs ne vēlāk kā 1998. gada 9. martā stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.Dalībvalstis, pieņemot minētos noteikumus, tiem pievieno atsauci uz šo direktīvu, vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālām publikācijām. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā pievienot šādas atsauces.2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu svarīgākos noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, kuru reglamentē šī direktīva.3. Dalībvalstis pieņem pasākumus, kas vajadzīgi, lai ieviestu šajā direktīvā noteikto apskašu sistēmu. Pieņemtajiem pasākumiem jābūt efektīviem, samērīgiem un preventīviem.12. pantsŠī direktīva stājas spēkā 20. dienā pēc publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.13. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1996. gada 20. decembrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsS. Barrett[1] OV C 193, 4.7.1996., 5. un 31. lpp.[2] OV C 39, 12.2.1996., 24. lpp.[3] Eiropas Parlamenta 1996. gada 29. februāra atzinums (OV C 78, 18.3.1996., 27. lpp.), Padomes 1996. gada 18. jūnija kopējā nostāja (OV C 248, 26.8.1996., 49. lpp.) un Eiropas Parlamenta 1996. gada 24. oktobra lēmums (OV C 347, 18.11.1996.).[4] OV L 47, 18.2.1977., 47. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 94/23/EK (OV L 147, 14.6.1994., 6. lpp.).[5] Padomes 1971. gada 26. jūlija Direktīva 71/320/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz noteiktu kategoriju mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju bremžu iekārtām (OV L 202, 6.9.1971., 37. lpp.) Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 91/422/EEK (OV L 233, 22.8.1991., 21. lpp.).[6] Padomes 1992. gada 10. februāra Direktīva 92/6/EEK par ātruma ierobežošanas ierīču uzstādīšanu un izmantošanu noteiktu kategoriju transportlīdzekļos Kopienā (OV L 57, 2.3.1992., 27. lpp.).--------------------------------------------------I PIELIKUMSTRANSPORTLĪDZEKĻU KATEGORIJAS, UZ KURĀM ATTIECAS TEHNISKĀS APSKATES, UN APSKAŠU BIEŽUMSTransportlīdzekļu kategorijas | Apskašu biežums |1.Mehāniskie transportlīdzekļi, kurus izmanto pasažieru pārvadāšanai un kuros ir vairāk par astoņām sēdvietām, neskaitot vadītāja sēdvietu. | Vienu gadu pēc dienas, kad transportlīdzeklis ir pirmo reizi izmantots, un turpmāk katru gadu. |2.Mehāniskie transportlīdzekļi, kurus izmanto kravu pārvadāšanai un kuru maksimālā atļautā masa pārsniedz 3500 kg. | Vienu gadu pēc dienas, kad transportlīdzeklis ir pirmo reizi izmantots, un turpmāk katru gadu. |3.Piekabes un puspiekabes, kuru maksimālā atļautā masa pārsniedz 3500 kg. | Vienu gadu pēc dienas, kad transportlīdzeklis ir pirmo reizi izmantots, un turpmāk katru gadu. |4.Taksometri, ātrās medicīniskās palīdzības automašīnas. | Vienu gadu pēc dienas, kad transportlīdzeklis ir pirmo reizi izmantots, un turpmāk katru gadu. |5.Mehāniskie transportlīdzekļi, kuriem ir vismaz četri riteņi un kurus parasti izmanto kravu autopārvadājumiem, un kuru maksimālā atļautā masa nepārsniedz 3500 kg, izņemot lauksaimniecības traktorus un mašīnas. | Četrus gadus pēc dienas, kurā transportlīdzeklis ir pirmo reizi izmantots, un turpmāk reizi divos gados. |6.Mehāniskie transportlīdzekļi, kuriem ir vismaz četri riteņi un kurus izmanto pasažieru pārvadāšanai, un kuros nav vairāk par astoņām sēdvietām, neskaitot vadītāja sēdvietu. | Četrus gadus pēc dienas, kurā transportlīdzeklis ir pirmo reizi reģistrēts, un turpmāk reizi divos gados. |--------------------------------------------------II PIELIKUMSOBLIGĀTI PĀRBAUDĀMIE RĀDĪTĀJIApskatē jāpārbauda vismaz turpmāk uzskaitītie rādītāji, ja tie ietilpst attiecīgajā dalībvalstī apskatāmā transportlīdzekļa obligātajā aprīkojumā.Šajā pielikumā iekļautās pārbaudes var izdarīt vizuāli, neizjaucot transportlīdzekļa daļas.Ja atklājas, ka transportlīdzeklim ir bojājums kādā no turpmāk uzskaitītajām vienībām, dalībvalstu kompetentajām iestādēm jāpieņem procedūra, saskaņā ar ko izvirza nosacījumus, ar kādiem transportlīdzekli drīkst ekspluatēt līdz citai tehniskajai apskatei.1., 2., 3., 4., 5. UN 6. KATEGORIJAS TRANSPORTLĪDZEKĻI |1.Bremžu sistēmasTransportlīdzekļu bremžu sistēmu tehniskajā apskatē jāiekļauj turpmāk minētās vienības. Bremžu sistēmu apskatēs iegūtajiem rezultātiem, cik iespējams, jāatbilst Direktīvas 71/320/EEKtehniskajām prasībām. |Pārbaudāmie rādītāji | Bojājuma cēloņi |1.1.Mehāniskais stāvoklis un darbība | |1.1.1.Kājas bremzes pedāļa vira | pārāk stingranolietojies gultnispārmērīgs nolietojums/brīvgājiens |1.1.2.Pedāļa stāvoklis un bremzes darbināšanas ierīces gājiens | pārlieku liels gājiens vai nepietiekama gājiena rezervenepietiekami brīva bremžu pedāļa atgriešanās sākumstāvoklīnav bremzes pedāļa neslīdīgā pārklājuma vai arī tas ir vaļīgs vai nodilis gluds |1.1.3.Vakuumsūknis vai kompresors un cilindri | bremžu efektīvai darbībai vajadzīgā gaisa spiediena/vakuuma radīšanai vajadzīgs pārāk ilgs laiksgaisa spiediens/vakuums nav pietiekams vismaz diviem bremžu iedarbināšanas gadījumiem pēc signālierīces ieslēgšanās (vai kad mēraparāta rādījums ir nedrošs)ir dzirdama gaisa noplūde vai gaisa noplūde rada jūtamu spiediena pazemināšanos |1.1.4.Zema spiediena brīdinājuma indikators vai mēraparāts | zema gaisa spiediena brīdinājuma indikatora vai mēraparāta nepareiza darbība vai bojājums |1.1.5.Rokas bremzes kontroles vārsts | ieplaisājusi vai bojāta kontroles ierīce, pārmērīgs nolietojumskontroles vārsta disfunkcijakontroles ierīces nepietiekams stiprinājums pie plūsmdaļas vai nepietiekams vārsta mezgla stiprinājumsvaļīgi savienojumi vai noplūde sistēmāneapmierinoša darbība |1.1.6.Stāvbremze, sviras kontrole, stāvbremzes sprūdrats | stāvbremzes sprūdrats nenotur pietiekamipārmērīgs nodilums pie sviras viras vai sprūdrata mehānismasviras pārmērīgs kustīgums, kas liecina par nepareizu regulējumu |1.1.7.Bremžu vārsti (kājas vārsti, izplūdes vārsti, regulatori u.c.) | bojājums, gaisa noplūdepārmērīga eļļas noplūde no kompresoravaļīgs/nepietiekams stiprinājumshidraulisko bremžu šķidruma noplūde |1.1.8.Savienojumi piekabes bremzēm | bojājums izolācijas krānos vai pašblīvējošā vārstāvaļīgs/nepietiekams stiprinājumspārmērīga noplūde |1.1.9.Cilindra spiedtvertne | bojājums, korozija, noplūdenedarbojas drenāžas ierīcevaļīgs/nepietiekams stiprinājums |1.1.10.Bremžu servomezgli, galvenais cilindrs (hidrauliskās sistēmas) | servomezgla bojājums vai nepietiekama darbībabojājums vai noplūde galvenajā cilindrānepietiekami nostiprināts galvenais cilindrsnepietiekams bremžu šķidruma daudzumsnav galvenā cilindra rezervuāra vāciņabremžu šķidruma signāllampiņa spīd vai ir bojātabremžu šķidruma līmeņa signālierīces nepareiza darbība |1.1.11.Stingās bremžu caurulītes | trūkuma vai lūzuma risksnoplūde no caurulītēm vai savienojumiembojājums vai pārmērīga korozijanepareizs novietojums |1.1.12.Lokanās bremžu šļūtenes | trūkuma vai lūzuma risksbojājums, noberzums, nepietiekams garums, savērpšanāsnoplūde no šļūtenēm vai savienojumiemšļūteņu deformēšanās spiediena ietekmēporainums |1.1.13.Bremžu uzlikas | pārmērīgs nolietojumspiesārņojums (eļļa, taukvielas utml.) |1.1.14.Bremžu trumuļi, bremžu diski | pārmērīgs nolietojums, pārmērīgs robojums, plaisas, nestabilitāte vai lūzumipiesārņojums (eļļa, taukvielas utml.)nepietiekami nostiprināta aizmugurējā plāksne |1.1.15.Bremžu troses, vilcējstieņi, sviru savienojumi | trošu bojājumi, samezglojumipārmērīgs nolietojums vai korozijanestabils trošu vai vilcējstieņu savienojumstroses vadīklas bojājumsjebkāds bremžu sistēmas brīvas kustības ierobežojumsjebkāda nenormāla sviru, vilcējstieņu, savienojumu kustība, kas liecina par nepareizu regulējumu vai pārmērīgu nolietojumu |1.1.16.Bremžu piedziņa (ieskaitot bremžu energoakumulatorus vai hidrauliskos riteņu cilindrus) | plaisas vai bojājuminoplūdevaļīgs vai nepietiekams stiprinājumspārmērīga korozijapārmērīgs funkcionējošā virzuļa vai membrānas mehānisma gājiensnav putekļu aizsarga vāciņa vai tas ir pārmērīgi bojāts |1.1.17.Bremžu spēku regulators | savienojuma bojājumsnepareizs regulējumsieķīlēšanāsnav bremžu spēku regulatora |1.1.18.Automātiskie atsperes regulēšanas mehānismi | ieķīlēšanās vai nenormāls kustīgums, pārmērīgs nolietojums vai nepareizs regulējumsbojājums |1.1.19.Palēninātāja sistēma (ja tāda ir vai tādai jābūt) | nestabili savienotāji vai stiprinājumibojājums |1.2.Darba bremzes darbība un efektivitāte | |1.2.1.Darbība (pakāpeniski palielinot līdz maksimālajai piepūlei) | nepietiekams bremzēšanas spēks uz vienu vai vairākiem riteņiembremzēšanas spēks no kāda riteņa ir mazāks par 70 % no lielākā bremzēšanas spēka, kāds reģistrēts citam ritenim uz tās pašas ass; pārbaudot bremzes uz ceļa, transportlīdzeklis pārmērīgi novirzās no taisnas līnijasbremzēšanas spēks nemainās pakāpeniski (rāviens)kāda riteņa bremžu darbības nenormāla aizkavēšanāsbremzēšanas spēka pārmērīgas svārstības, ko rada deformēti diski vai ovāli trumuļi |1.2.2.Efektivitāte | bremzēšanas koeficients attiecībā pret pilnu masu vai puspiekabēm, ja iespējams, uz vienas ass atļauto slodžu summa ir mazāka par šeit norādīto:bremzēšanas efektivitātes minimums1. kategorija — 50 %2. kategorija — 43 %3. kategorija — 40 %4. kategorija — 50 %5. kategorija — 45 %6. kategorija — 50 %vaibremzēšanas spēks ir mazāks par references vērtībām, ja transportlīdzekļa izgatavotājs ir norādījis attiecīgās vērtības uz vienas ass |1.3.Sekundārie (avārijas) bremzēšanas rādītāji un efektivitāte (ja to nodrošina atsevišķa sistēma) | |1.3.1.Darbības rādītāji | bremze nedarbojas vienā pusēkāda riteņa bremzēšanas spēks ir mazāks par 70 % no lielākā bremzēšanas spēka, kāds reģistrēts citam ritenim uz tās pašas assefektivitātes maiņa nav pakāpeniska (rāviens)piekabēm nedarbojas automātiskā bremžu sistēma |1.3.2.Efektivitāte | visu kategoriju transportlīdzekļiem bremzēšanas koeficients ir mazāks par 50 %no darba bremzes darbības efektivitātes rādītājiem, kas noteikti 1.2.2. punktā atkarībā no pilnas masas, vai puspiekabēm, ņemot vērā summu, ko veido uz vienas ass atļautās slodzes |1.4.Stāvbremzes darbības rādītāji un efektivitāte | |1.4.1.Darbības rādītāji | bremze nedarbojas vienā pusē |1.4.2.Efektivitāte | visu kategoriju transportlīdzekļiem bremzēšanas koeficients ir mazāks par 16 % attiecībā pret transportlīdzekļa pilnu masu vai mehāniskajiem transportlīdzekļiem — mazāks par 12 % attiecībā pret transportlīdzekļu sastāva pilnu masu, izvēloties lielāko no minētajām vērtībām |1.5.Palēninātājs vai motora bremžu sistēmas darbības rādītāji | efektivitāte nemainās pakāpeniski (palēninātājs)bojājums |1.6.Bremžu pretbloķēšana | pretbloķēšanas signālierīces disfunkcijabojājums |1., 2. UN 3. KATEGORIJAS TRANSPORTLĪDZEKĻI | 4., 5. UN 6. KATEGORIJAS TRANSPORTLĪDZEKĻI |2.Stūres mehānisms un stūres rats | 2.Stūres mehānisms |2.1.Mehāniskais stāvoklis2.2.Stūres rats2.3.Stūres brīvgājiens2.4.Stūres rata gultņi | 2.1.Mehāniskais stāvoklis2.2.Stūres brīvgājiens2.3.Stūres mehānisma sistēmas stiprinājums |3.Redzamība | 3.Redzamība |3.1.Redzes lauks3.2.Stikla stāvoklis3.3.Atpakaļskata spoguļi3.4.Vējstikla tīrītāji3.5.Stikla apskalotāji | 3.1.Redzes lauks3.2.Stikla stāvoklis3.3.Atpakaļskata spoguļi3.4.Vējstikla tīrītāji3.5.Stikla apskalotāji |4.Lampas, atstarotāji un elektroiekārta | 4.Apgaismes iekārtas |4.1.Tālās un tuvās gaismas priekšējie lukturi4.1.1.Stāvoklis un darbība4.1.2.Centrējums4.1.3.Slēdži4.1.4.Redzamības efektivitāte | 4.1.Tālās un tuvās gaismas priekšējie lukturi4.1.1.Stāvoklis un darbība4.1.2.Centrējums4.1.3.Slēdži |4.2.Sānu gabarītgaismas lukturi un kontūrgaismu lukturi4.2.1.Stāvoklis un darbība4.2.2.Krāsa un redzamības efektivitāte | 4.2.Šādu vienību stāvoklis un darbība, lēcu stāvoklis, krāsu un redzamības efektivitāte:4.2.1.Sānu un pakaļējie gabarītgaismas lukturi4.2.2.Bremžu signāllukturi4.2.3.Virzienrādītāji4.2.4.Atpakaļgaitas lukturi4.2.5.Miglas lukturi4.2.6.Pakaļējās numura zīmes apgaismojuma lukturi4.2.7.Pakaļējie atstarotāji4.2.8.Avārijas brīdinājuma lukturi |4.3.Bremžu signāllukturi4.3.1.Stāvoklis un darbība4.3.2.Krāsu un redzamības efektivitāte | |4.4.Virzienrādītāji4.4.1.Stāvoklis un darbība4.4.2.Krāsa un redzamības efektivitāte4.4.3.Slēdži4.4.4.Mirgošanas frekvence | |4.5.Priekšējie un pakaļējie miglas lukturi4.5.1.Novietojums4.5.2.Stāvoklis un darbība4.5.3.Krāsa un redzamības efektivitāte | |4.6.Atpakaļgaitas lukturi4.6.1.Stāvoklis un darbība4.6.2.Krāsa un redzamības efektivitāte | |4.7.Pakaļējās numura zīmes apgaismojuma lukturi | |4.8.Pakaļējie atstarotājistāvoklis un krāsa | |4.9.Signalizatori | |4.10.Elektriskie savienojumi starp velkošo transportlīdzekli un piekabi vai puspiekabi | |4.11.Elektriskie vadi | |5.Asis, riteņi, riepas, balstiekārta | 5.Asis, riteņi, riepas, balstiekārta |5.1.Asis | 5.1.Asis |5.2.Riteņi un riepas | 5.2.Riteņi un riepas |5.3.Balstiekārta | 5.3.Balstiekārta |6.Šasija un uz šasijas stiprinātas detaļas | 6.Šasija un uz šasijas stiprinātas detaļas |6.1.Šasija vai rāmis un stiprinājumi6.1.1.Vispārīgais stāvoklis6.1.2.Izplūdes caurules un klusinātāji6.1.3.Degvielas tvertne vai caurules6.1.4.Pakaļējās aizsargierīces ģeometriskās īpašības un stāvoklis kravas automašīnām6.1.5.Rezerves riteņa balsts6.1.6.Jūgmehānisms velkošajiem transportlīdzekļiem, piekabēm un puspiekabēm | 6.1.Šasija vai rāmis un stiprinājumi6.1.1.Vispārīgais stāvoklis6.1.2.Izplūdes caurules un klusinātāji6.1.3.Degvielas tvertne vai caurules6.1.4.Rezerves riteņa balsts6.1.5.Jūgmehānisma drošība (ja tāds ir) |6.2.Kabīne un virsbūve6.2.1.Vispārīgais stāvoklis6.2.2.Stiprinājums6.2.3.Durvis un slēdži6.2.4.Grīda6.2.5.Vadītāja sēdeklis6.2.6.Kāpšļi | 6.2.Virsbūve6.2.1.Konstrukcijas stāvoklis6.2.2.Durvis un slēdži |7.Cits aprīkojums | 7.Cits aprīkojums |7.1.Drošības jostas | 7.1.Vadītāja sēdekļa stiprinājums |7.2.Ugunsdzēšamais aparāts | 7.2.Akumulatora stiprinājums |7.3.Slēdži un pretaizdzīšanas ierīce | 7.3.Skaņas signālierīce |7.4.Brīdinājuma trijstūris | 7.4.Brīdinājuma trijstūris |7.5.Pirmās palīdzības piederumi7.5.1.Stiprinājuma drošība7.5.3.Darbība | 7.5.Drošības jostas7.5.2.Jostu stāvoklis |7.6.Riteņa atbalstķīlis (atbalstķīļi) | |7.7.Skaņas signālierīce | |7.8.Spidometrs | |7.9.Tahogrāfs (vai ir un vai plombas nav bojātas)pārbauda tahogrāfa plates derīgumu, ja to prasa Regula (EEK) Nr. 3821/85šaubu gadījumā pārbauda, vai riepu nominālā aploce vai lielums atbilst datiem tahogrāfa platēja iespējams, pārbauda, vai tahogrāfa plombas un, ja vajadzīgs, citi līdzekļi, kas paredzēti tahogrāfa aizsardzībai pret negodīgām manipulācijām, nav bojāti | |7.10.Ātruma ierobežošanas ierīceja iespējams, pārbauda, vai ātruma ierobežotājs ir uzstādīts saskaņā ar Direktīvas 92/6/EEKprasībāmpārbauda ātruma ierobežotāja plates derīgumuja iespējams, pārbauda, vai nav bojātas ātruma ierobežotāja plombas un, attiecīgi, citi līdzekļi, kas paredzēti ātruma ierobežotāja aizsardzībai pret negodīgām manipulācijām | |8.Traucējumi | 8.Traucējumi |8.1.Troksnis | 8.1.Troksnis |1., 2., 3., 4., 5. UN 6. KATEGORIJAS TRANSPORTLĪDZEKĻI |8.2.Izplūdes gāzu emisija8.2.1.Mehāniskie transportlīdzekļi ar piespiedu aizdedzes (benzīna) motoriema)Ja izplūdes gāzu emisiju nekontrolē ar tādu augsta līmeņa kontroles sistēmu kā trīskomponentu katalītisko neitralizatoru, ko vada ar lambda zondi:1.Izplūdes sistēmu pārbauda vizuāli, lai pārliecinātos, ka tajā nav noplūdes.2.Ja vajadzīgs, vizuāli pārbauda izmešu kontroles sistēmu, lai pārliecinātos, ka vajadzīgais aprīkojums ir uzstādīts.Kad pēc motora kondicionēšanas ir pagājis attiecīgs laiks (ņemot vērā transportlīdzekļa izgatavotāja ieteikumus), motoram darbojoties tukšgaitā (bez slodzes) izmēra oglekļa oksīda (CO) saturu izplūdes gāzēs.Maksimāli pieļaujamo CO saturu izplūdes gāzēs ir noteicis transportlīdzekļa izgatavotājs. Ja šī informācija nav pieejama vai dalībvalstu kompetentās iestādes nolemj to neizmantot par atsauces vērtību, CO saturs nedrīkst pārsniegt:CO 4,5 % (tilpumprocenti) transportlīdzekļiem, kas reģistrēti vai pirmo reizi nodoti ekspluatācijā no dienas, kad dalībvalstīs sāka prasīt transportlīdzekļu atbilstību Direktīvai 70/220/EEK, līdz 1986 gada 1. oktobrim,CO 3,5 % (tilpumprocenti) transportlīdzekļiem, kas reģistrēti vai pirmo reizi nodoti ekspluatācijā pēc 1986 gada 1. oktobra.b)Ja izplūdes emisiju kontrolē ar tādu augsta līmeņa kontroles sistēmu kā trīskomponentu katalītiskais neitralizators, ko vada ar lambda zondi:1.Vizuāli pārbauda izplūdes sistēmu, lai pārliecinātos, ka tajā nav noplūdes un ka visas daļas ir nokomplektētas.2.Vizuāli pārbauda emisijas kontroles sistēmu, lai pārliecinātos, ka vajadzīgais aprīkojums ir uzstādīts.3.Transportlīdzekļa emisijas kontroles sistēmas efektivitāti nosaka, izmērot lambda vērtību un CO saturu izplūdes gāzēs saskaņā ar 4. iedaļu vai procedūrām, ko ieteikuši izgatavotāji un kas apstiprinātas, piešķirot tipa apstiprinājumu. Katrai pārbaudei motoru kondicionē saskaņā ar transportlīdzekļa izgatavotāja ieteikumiem.4.Izplūdes gāzu emisijas robežvērtības:mērījumi, motoram darbojoties tukšgaitā:maksimāli pieļaujamo CO saturu izplūdes gāzēs ir noteicis transportlīdzekļa izgatavotājs; ja šī informācija nav pieejama, maksimālais CO saturs nedrīkst pārsniegt 0,5 % (tilpumprocenti);motoram darbojoties ar lieliem (vismaz 2000 min-1) tukšgaitas apgriezieniem:maksimāli pieļaujamais CO saturs ir 0,3 % (tilpumprocenti).Lambda: 1 ± 0,03 saskaņā ar izgatavotāja norādījumiem.8.2.2.Mehāniskie transportlīdzekļi ar kompresijas aizdedzes motoriem (dīzeļmotoriem)Izmēra izplūdes gāzu blīvumu brīva paātrinājuma laikā (no tukšgaitas bez slodzes līdz motora izslēgšanās brīdim). Koncentrācija nedrīkst pārsniegt līmeni, kāds norādīts uz plāksnes, ievērojot Direktīvu 72/306/EEK. Ja minētā informācija nav pieejama vai dalībvalstu kompetentās iestādes nolemj to neizmantot par references vērtību, absorbcijas koeficienta robežvērtības ir šādas.Maksimāli pieļaujamais absorbcijas koeficients:dabiskas vilkmes dīzeļmotoriem 2,5 m-1,dīzeļmotoriem ar turbokompresoru 3,0 m-1,vai līdzīgas vērtības, ja lieto iekārtas, kas atšķiras no EK tipa apstiprināšanai lietotām.Šīs prasības neattiecas uz transportlīdzekļiem, kas reģistrēti vai pirmo reizi nodoti ekspluatācijā līdz 1980. gada 1. janvārim.8.2.3.Testa iekārtasTransportlīdzekļu izplūdes gāzu emisiju pārbauda ar iekārtām, kas paredzētas, lai precīzi konstatētu, vai izplūdes gāzu emisija atbilst tām robežvērtībām, kuras noteicis vai norādījis izgatavotājs.8.2.4.Ja EK tipa apstiprināšanā konstatē, ka kāda tipa transportlīdzekļi neatbilst šajā direktīvā noteiktajām robežvērtībām, dalībvalstis attiecīgā tipa transportlīdzekļiem var noteikt augstākas robežvērtības, pamatojoties uz izgatavotāja iesniegto pierādījumu. Dalībvalstīm par to tūlīt jāinformē Komisija, un tai savukārt jāinformē pārējās dalībvalstis. |1., 2. UN 3. KATEGORIJAS TRANSPORTLĪDZEKĻI | 4., 5. UN 6. KATEGORIJAS TRANSPORTLĪDZEKĻI |8.3.Radio traucējumu novēršana | |9.Papildu pārbaudes sabiedriskajiem transportlīdzekļiem | |9.1.Avārijas izeja (izejas), arī āmuri logu izsišanai, zīmes, kas norāda avārijas izeju (izejas) | |9.2.Apsildes sistēma | |9.3.Ventilācijas sistēma | |9.4.Sēdekļu izvietojums | |9.5.Iekšējais apgaismojums | |10.Transportlīdzekļa identifikācija | 10.Transportlīdzekļa identifikācija |10.1.Numura zīme | 10.1.Numura zīme |10.2.Šasijas numurs | 10.2.Šasijas numurs |--------------------------------------------------III PIELIKUMSA DAĻAAtceltās direktīvas(minētas 10. pantā)Padomes 1976. gada 29. decembra Direktīva 77/143/EEK par to dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu, kas attiecas uz mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju tehniskajām apskatēm, un direktīvas, ar kurām grozīta minētā direktīva:- Padomes Direktīva 88/449/EEK,- Padomes Direktīva 91/225/EEK,- Padomes Direktīva 91/328/EEK,- Padomes Direktīva 92/54/EEK,- Padomes Direktīva 92/55/EEK,- Komisijas Direktīva 94/23/EK.B DAĻADirektīva | Pēdējie izpildes termiņi |transponēšanai | īstenošanai |77/143/EEK (OV L 47, 18.2.1977., 47. lpp.) | 1977. gada 31. decembris | 1977. gada 31. decembris |88/449/EEK (OV L 222, 12.8.1988., 10. lpp.) | 1990. gada 28. jūlijs | 1990. gada 28. jūlijs |91/225/EEK (OV L 103, 23.4.1991., 3. lpp.) | 1992. gada 1. janvāris | 1992. gada 1. janvāris |91/328/EEK (OV L 178, 6.7.1991., 29. lpp.) | 1993. gada 1. jūlijs | 1993. gada 1. jūlijs |92/54/EEK (OV L 225, 10.8.1992., 63. lpp.) | 1993. gada 22. jūnijs | 1993. gada 22. jūnijs |92/55/EEK (OV L 225, 10.8.1992., 68. lpp.) | 1993. gada 22. jūnijs | |transportlīdzekļiem, kas minēti II pielikuma 8.2.1. iedaļas a) punktā | | 1994. gada 1. janvāris |transportlīdzekļiem, kas minēti II pielikuma 8.2.2. iedaļā | | 1996. gada 1. janvāris |transportlīdzekļiem, kas minēti II pielikuma 8.2.1. iedaļas b) punktā | | 1997. gada 1. janvāris |94/23/EK (OV L 147, 14.6.1994., 6. lpp.) | 1997. gada 1. janvāris | 1997. gada 1. janvāris |--------------------------------------------------IV PIELIKUMSATBILSTĪBAS TABULA Nr. 1(rezolutīvā daļa)Šī direktīva | 77/143/EEK | 88/449/EEK | 91/225/EEK | 91/328/EEK | 92/54/EEK | 92/55/EEK | 94/23/EK |1. panta 1. punkts | 1. pants | | | | | | |1. panta 2. punkts | 2. panta 1. punkts | | | | | | |2. pants | 4. pants | | | | | | |3. panta 1. punkta 1. daļa | 5. panta 1. punkts | | | | | | |3. panta 1. punkta 2. daļa | 5. panta 2. punkts | | | | | | |3. panta 2. punkts | 5. panta 3. punkts | | | | | | |3. panta 3. punkts | | | | | | | 2. pants |4. panta 1. punkts | 2. panta 2. punkts | | | | | | |4. panta 2. punkts | 2. panta 3. punkts | | | | | | |4. panta 3. punkts | | | | | | | 4. pants |5. pants (1. līdz 6. ievilkums) | 3. pants | | | | | | |5. panta 7. ievilkums | | | | | | | 3. pants |6. panta 1. punkts | 7. panta 1. punkts | 1. panta 1. punkts | | | | | |6. panta 2. punkts | | | | 1. panta 1. punkts | | | |7. panta 1. un 2. punkts | | | 1. pants | | | | |8. panta 1 līdz 4. punkts | | | 1. pants | | | | |9. panta 1. punkts | | | | 3. pants | | | |9. panta 2. punkts | | | | | | | |10. pants | | | | | | | |11. panta 1. punkts | 6. pants | 2. panta 1. punkts | 2. panta 1. punkts | 2. panta 1. punkts | 2. panta 1. punkts | 2. panta 1. līdz 3. punkts | 5. panta 1. punkts |11. panta 2. punkts | | 2. panta 2. punkts | 2. panta 2. punkts | 2. panta 2. punkts | 2. panta 2. punkts | | 5. panta 2. punkts |11. panta 3. punkts | | | | | | | |12. pants | | | | | | 2. panta 4. punkts | |13. pants | | | | | | | |ATBILSTĪBAS TABULA Nr. 2(transportlīdzekļu kategorijas, uz kurām attiecas tehniskās apskates)Šī direktīva | 77/143/EEK | 88/449/EEK | 91/225/EEK | 91/328/EEK | 92/54/EEK | 92/55/EEK | 94/23/EK |I pielikums | I pielikums | | | | | | |1. kategorija | 1. kategorija | | | | | | |2. kategorija | 2. kategorija | | | | | | |3. kategorija | 3. kategorija | | | | | | |4. kategorija | 4. kategorija | | | | | | |5. kategorija | | 1. panta 2. punkts | | | | | |6. kategorija | | | | 1. panta 2. punkts | | | |ATBILSTĪBAS TABULA Nr. 3(pārbaudāmās/apskatāmās vienības)Šī direktīva | 77/143/EEK | 88/449/EEK | 91/225/EEK | 91/328/EEK | 92/54/EEK | 92/55/EEK | 94/23/EK |II pielikums | II pielikums | | | | | | |1. ievada piezīme | 1. ievada piezīme | | | | | | |2. ievada piezīme | | | | | 1. panta 1. punkts | | |3. ievada piezīme | | | | | 1. panta 1. punkts | | |1. punkts | | | | | 1. panta 1. punkts | | |1.2. punkts | | | | | | | |1.2.1. punkts | | | | | | | 1. pants |1.2.2. punkts | | | | | | | |1.3. punkts | | | | | 1.panta 1. punkts | | |1.3.1. punkts | | | | | | | |1.3.2. punkts | | | | | | | 1. pants |1.4. punkts | | | | | 1. panta 1. punkts | | |1.4.1. punkts | | | | | | | |1.4.2. punkts | | | | | | | 1. pants |1.5. punkts | | | | | 1. panta 1. punkts | | |1.6. punkts | | | | | | | |2. punkts | | 1. panta 3. punkts | | | | | |7.8. punkts | | | | | | | |7.9. punkts (Virsraksts) (1. - 3. ievilkums) | 1. panta 3. punkts | | | | | | |7.10. punkts (1. - 3. ievilkums) | | | | | | | |8. punkts | | 1. panta 3. punkts | | | | | |8.1. punkts | | | | | | | |8.2. punkts | | | | | | | |8.2.4. punkts | | | | | | 1. panta 1. punkts | |8.3. punkts | | 1. panta 3. punkts | | | | | |10.2. punkts | | | | | | | |--------------------------------------------------


title: Padomes Trīspadsmitā direktīva (1986. gada 17. novembris) par dalībvalstu likumu saskaņošanu attiecībā uz apgrozījuma nodokļiem – pievienotās vērtības nodokļa atmaksāšanas kārtība nodokļiem pakļautajām personām, kas nav reģistrētas Kopienas teritorijā

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31986L0560

Oficiālais Vēstnesis L 326 , 21/11/1986 Lpp. 0040 - 0041 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 9 Sējums 1 Lpp. 0130  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 9 Sējums 1 Lpp. 0130

		Padomes Trīspadsmitā direktīva(1986. gada 17. novembris)par dalībvalstu likumu saskaņošanu attiecībā uz apgrozījuma nodokļiem – pievienotās vērtības nodokļa atmaksāšanas kārtība nodokļiem pakļautajām personām, kas nav reģistrētas Kopienas teritorijā(86/560/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 99. un 100. pantu,ņemot vērā Padomes 1977. gada 17. maija Sesto direktīvu 77/388/EEK par dalībvalstu likumu saskaņošanu attiecībā uz apgrozījuma nodokļiem – pievienotās vērtības nodokļu kopīgā sistēma (vienots pamats vērtējumam) [1], un jo īpaši tās 17. panta 4. punktu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [2],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [3],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [4],tā kā 8. pants Direktīvā 79/1072/EEK par pievienotās vērtības nodokļa atmaksāšanu nodokļiem pakļautajām personām, kas nav reģistrētas valsts teritorijā [5], nosaka, ka dalībvalstis var atteikt atmaksāšanu vai uzstādīt īpašus noteikumus, ja nodokļiem pakļautā persona nav reģistrēta Kopienas teritorijā;tā kā ir jānodrošina harmoniska tirdzniecības attiecību attīstība starp Kopienu un trešajām valstīm, kas balstās uz Direktīvas 79/1072/EEK noteikumiem, ņemot vērā dažādās situācijas trešajās valstīs;tā kā jānovērš zināmi izvairīšanās veidi no nodokļu maksāšanas,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsŠajā direktīvā:1. "Nodokļiem pakļauta persona, kas nav reģistrēta valsts teritorijā" ir persona Direktīvas 77/388/EEK 4. panta 1. punkta nozīmē, kam šīs direktīvas 3. panta 1. punktā minētajā laika posmā šajā valstī nav bijusi nedz saimnieciskas darbības vieta, nedz pastāvīgs uzņēmums, no kura notikusi darījumu kārtošana, nedz arī, ja neeksistē šāda saimnieciskas darbības vieta vai pastāvīgs uzņēmums, pastāvīga dzīvesvieta vai parasta uzturēšanās vieta, un kas tajā pašā laikā nav piegādājusi nekādas preces vai pakalpojumus, par kuriem var uzskatīt, ka tie ir piegādāti minētajā valstī, izņemot:a) transporta pakalpojumus un palīgpakalpojumus šajā sakarā, kam piešķirts atbrīvojums saskaņā ar Direktīvas 77/388/EEK 14. panta 1. punkta i) apakšpunktu, 15. pantu vai 16. panta 1. punkta B, C un D daļu;b) pakalpojumus, kas sniegti gadījumos, kad nodoklis jāmaksā tikai un vienīgi personai, kam tie sniegti, saskaņā ar Direktīvas 77/388/EEK 21. panta 1. punkta b) apakšpunktu.2. "Kopienas teritorija" ir to dalībvalstu teritorija, kurās tiek piemērota Direktīva 77/388/EEK.2. pants1. Nemazinot 3. un 4. panta nozīmi, katra dalībvalsts, ievērojot turpmāk minētos nosacījumus, jebkurai nodokļiem pakļautai personai, kas nav reģistrēta Kopienas teritorijā, var atmaksāt visus pievienotās vērtības nodokļus, kas maksāti par pakalpojumiem vai kustamu īpašumu, ko tai šīs valsts teritorijā piegādājušas citas nodokļiem pakļautas personas, vai arī kas maksāti par preču ievešanu valstī, ciktāl šīs preces un pakalpojumus lieto Direktīvas 77/388/EEK 17. panta 3. punkta a) un b) apakšpunktā minētajos darījumos, un 1. panta b) apakšpunktā minēto pakalpojumu sniegšanā.2. Dalībvalstis var padarīt 1. punktā minēto atmaksāšanu atkarīgu no līdzvērtīgu priekšrocību piešķiršanas trešajās valstīs apgrozījuma nodokļa jomā.3. Dalībvalstis var pieprasīt nodokļu pārstāvja norīkošanu.3. pants1. Atmaksāšana, kas minēta 2. panta 1. punktā, notiek pēc nodokļiem pakļautās personas iesnieguma. Dalībvalstis nosaka to iesniegšanas kārtību, ieskaitot laika ierobežojumus šai darbībai, iesniegumos aptveramo laika periodu, kompetento iestādi iesniegumu saņemšanai un summu minimumu, par kurām var iesniegt iesniegumu. Tās nosaka arī atmaksāšanas kārtību, to skaitā laika ierobežojumus šai darbībai. Tās uzliek iesniedzējam pienākumus, kas nepieciešami, lai noteiktu, vai iesniegums ir pamatots, un lai novērstu krāpšanu, jo īpaši pienākumu sagādāt pierādījumus, ka persona ir iesaistīta saimnieciskā darbībā saskaņā ar Direktīvas 77/388/EEK 4. panta 1. punktu. Iesniedzējam ar rakstisku paziņojumu jāapliecina, ka minētajā laika periodā šī persona nav veikusi nekādus darījumus, kas neatbilst šīs direktīvas 1. panta 1. punkta nosacījumiem.2. Atmaksāšana nevar notikt ar labvēlīgākiem noteikumiem nekā attiecībā uz nodokļiem pakļautām personām, kas reģistrētas Kopienas teritorijā.4. pants1. Saskaņā ar šo direktīvu atbilstību prasībām atmaksājumu saņemšanai nosaka atbilstoši Direktīvas 77/388/EEK 17. pantam, kā to piemēro atmaksātājā dalībvalstī.2. Dalībvalstis tomēr var paredzēt zināmus izņēmumus izmaksām vai pakļaut atmaksāšanu papildu nosacījumiem.3. Šo direktīvu nepiemēro preču piegādei, kam saskaņā ar Direktīvas 77/388/EEK 15. panta 2. punktu ir vai var būt piešķirts atbrīvojums.5. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības ne vēlāk kā līdz 1988. gada 1. janvārim. Šo direktīvu piemēro tikai atmaksāšanas iesniegumiem, kas attiecas uz samaksāto pievienotās vērtības nodokli par fakturētu preču vai pakalpojumu iegādi, vai arī par importu, kas veikts šajā datumā vai pēc tam.2. Dalībvalstis dara zināmus Komisijai galvenos savu tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, uz ko attiecas šī direktīva, un informē Komisiju par 2. panta 2. punktā piešķirtās izvēles izmantošanu. Komisija par to informē pārējās dalībvalstis.6. pantsTrīs gadu laikā pēc 5. pantā minētā datuma Komisija, apspriedusies ar dalībvalstīm, Padomei un Eiropas Parlamentam iesniedz ziņojumu par šīs direktīvas, jo īpaši tās 2. panta 2. punkta, piemērošanu.7. pantsNo šīs direktīvas ieviešanas datuma, kā arī visos 5. pantā minētajos gadījumos, Direktīvas 77/388/EEK 17. panta 4. punkta pēdējais teikums un Direktīvas 79/1072/EEK 8. pants dalībvalstīs vairs nav spēkā.8. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1986. gada 17. novembrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsN. Lawson[1] OV L 145, 13.6.1977., 1. lpp.[2] OV C 223, 27.8.1982., 5. lpp. un OV C 196, 23.7.1983., 6. lpp.[3] OV C 161, 20.6.1983., 111. lpp.[4] OV C 176, 4.7.1983., 22. lpp.[5] OV L 331, 27.12.1979., 11. lpp.--------------------------------------------------


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/24/EK ( 2009. gada 23. aprīlis) par datorprogrammu tiesisko aizsardzību (Kodificēta versija) (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               5.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 111/16

      EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA 2009/24/EK
   (2009. gada 23. aprīlis)
   par datorprogrammu tiesisko aizsardzību
   (Kodificēta versija)
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 95. pantu,
   ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,
   ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
   saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru (2),
   tā kā:

               (1)

               Padomes Direktīvas 91/250/EEK (1991. gada 14. maijs) par datorprogrammu tiesisko aizsardzību (3) saturs ir grozīts (4). Skaidrības un praktisku iemeslu labad būtu lietderīgi veikt attiecīgās direktīvas kodifikāciju.

               (2)

               Datorprogrammu izstrāde prasa lielus cilvēku, tehnikas un finanšu resursu ieguldījumus, bet datorprogrammas var nokopēt par niecīgu daļu to līdzekļu, kas vajadzīgi, lai patstāvīgi izstrādātu programmas.

               (3)

               Datorprogrammas daudzās dažādās rūpniecības nozarēs kļūst aizvien svarīgākas, un datorprogrammu tehnoloģija attiecīgi atzīstama par būtiski svarīgu Kopienas rūpniecības attīstībā.

               (4)

               Vairākas dalībvalstu tiesību aktu atšķirības datorprogrammu juridiskā aizsardzībā tieši un nelabvēlīgi iespaido iekšējā tirgus darbību datorprogrammu jomā.

               (5)

               Nelabvēlīgās atšķirības jālikvidē, un jānovērš jaunu atšķirību rašanās, bet atšķirības, kas iekšējā tirgus darbību neietekmē negatīvi, līdz noteiktai pakāpei nav jālikvidē vai nav jānovērš šādu jaunu atšķirību rašanās.

               (6)

               Kopienas tiesību aktu sistēma datorprogrammu aizsardzībai pirmām kārtām var aprobežoties arī ar to, ka tā panāk, lai dalībvalstis aizsargātu datorprogrammas saskaņā ar autortiesību tiesību aktiem, kas attiecas uz literāriem darbiem, un tad precizē, kādas personas un darbi būtu jāaizsargā, kādas ir ekskluzīvās tiesības, uz kurām aizsargātās personas varētu paļauties, lai atļautu vai aizliegtu noteiktas darbības, un cik ilgai būtu jābūt aizsardzībai.

               (7)

               Šajā direktīvā termins “datorprogramma” apzīmē programmas visās to formās, tostarp datortehnikā iekļautās programmas. Šis termins apzīmē arī datorprogrammu izstrādes sagatavošanas un plānošanas darbus ar nosacījumu, ka no šiem sagatavošanas darbiem darba vēlākā stadijā var rasties datorprogramma.

               (8)

               Kritērijos, ko izmanto, nosakot, vai kāda datorprogramma ir oriģināla vai nav, nebūtu jāietver programmu kvalitātes vai estētisko īpašību vērtējumi.

               (9)

               Kopiena ir pilnībā apņēmusies veicināt starptautisku standartizāciju.

               (10)

               Datorprogrammu uzdevums ir savienoties un darboties kopā ar citām datorsistēmas sastāvdaļām un tās lietotājiem, un tas prasa šo sastāvdaļu loģisku un dažkārt arī fizisku savstarpēju savienošanu un mijiedarbi un lai visi tās lietotāji, programmatūras un datortehnikas elementi darbotos, kā paredzēts, kopā ar citām programmatūrām un datortehniku. Programmas daļas, kas nodrošina programmatūras un datortehnikas elementu savstarpēju savienojamību un mijiedarbi, parasti sauc par “saskarnēm”. Šādu funkcionālu savstarpēju savienojamību un mijiedarbi sauc par “sadarbspēju”; sadarbspēju var definēt kā spēju apmainīties ar informāciju un savstarpēji lietot sniegto un saņemto informāciju.

               (11)

               Pilnīgas skaidrības labad jāuzsver, ka saskaņā ar šo direktīvu autortiesības aizsargā tikai pašas datorprogrammas, bet tās neaizsargā idejas un principus, kas ir pamatā atsevišķiem kādas programmas elementiem, ieskaitot tos, kas ir pamatā saskarnēm. Saskaņā ar šo autortiesību principu šī direktīva neaizsargā idejas un principus, ciktāl šīs idejas un principus nosaka loģika, algoritmi un programmēšanas valodas. Autortiesībām jāaizsargā šādu ideju un principu izpausme saskaņā ar dalībvalstu tiesību aktiem un tiesu praksi, kā arī ar starptautiskām autortiesību konvencijām.

               (12)

               Šajā direktīvā termins “īrēt” nozīmē uz ierobežotu laiku ļaut peļņas nolūkos lietot datorprogrammu vai tās eksemplāru. Šis termins neparedz atļaut datorprogrammu izmantot plašai sabiedrībai, ko attiecīgi šī direktīva neregulē.

               (13)

               Datorprogrammu gadījumā būtu jāpieļauj atsevišķa atkāpe no autoru ekskluzīvām tiesībām neļaut nesankcionēti pavairot viņu darbus un jāļauj pavairot šīs programmas pēc tehniskas vajadzības, lai likumīgie ieguvēji varētu tās lietot. Tas nozīmē to, ka līgumi nevar aizliegt uzlādēt un palaist likumīgi iegūtas programmas eksemplārus, kā arī labot tās kļūdas, lai programmu varētu lietot. Ja nav īpašu līguma noteikumu, kas paredzētu citādi, tad pārdotu programmas eksemplāru likumīgi ieguvēji var veikt visu pārējo, kas vajadzīgs, lai viņi varētu lietot programmas eksemplāru, kā paredzēts.

               (14)

               Personai, kam ir tiesības lietot kādu datorprogrammu, nebūtu jāaizliedz veikt darbības, kas vajadzīgas, lai novērotu, pētītu vai pārbaudītu programmas darbību, ar nosacījumu, ka šīs darbības nepārkāpj programmas autortiesības.

               (15)

               Nesankcionēta attiecīgās datorprogrammas koda pavairošana, tulkošana, piemērošana vai pārveidošana pārkāpj autora ekskluzīvās tiesības. Tomēr iespējami gadījumi, kad šāda koda pavairošana un tā tulkošana ir obligāti vajadzīga, lai iegūtu informāciju, ar ko panākt neatkarīgi radītas programmas sadarbspēju ar citām programmām. Šā iemesla dēļ jāatzīst, ka tikai šajos atsevišķos gadījumos likumīgi un godīgi programmu pavairot un tulkot drīkst persona vai tādas personas interesēs, kurai ir tiesības to lietot, un tiesību īpašnieka atļauja nav vajadzīga. Šādu atkāpi pieļauj ar mērķi darīt iespējamu visu, arī dažādu ražotāju izgatavotu datorsistēmas komponentu savienošanu, lai tie varētu darboties kopā. Šāda atkāpe no autora ekskluzīvām tiesībām nav izmantojama, lai aizskartu tiesību īpašnieka likumīgas intereses vai būtu pretrunā programmas normālam lietojumam.

               (16)

               Vajadzības gadījumā datorprogrammu aizsardzība saskaņā ar autortiesību tiesību aktiem nedrīkstētu skart citas formas aizsardzību. Tomēr nedrīkstētu būt spēkā tie līgumu noteikumi, kas ir pretrunā šīs direktīvas noteikumiem attiecībā uz dekompilāciju vai atkāpēm, kas noteiktas šajā direktīvā par programmas rezerves kopiju izgatavošanu vai programmas darbības novērošanu, pētīšanu vai pārbaudi.

               (17)

               Šīs direktīvas nosacījumi neskar konkurences tiesību aktu piemērošanu saskaņā ar Līguma 81. un 82. pantu, ja piegādātājs, kas dominē tirgū, atsakās darīt pieejamu informāciju, kas vajadzīga, lai nodrošinātu sadarbspēju, kā definēts šajā direktīvā.

               (18)

               Šīs direktīvas noteikumi nedrīkstētu skart Kopienas tiesību aktu īpašās prasības, kas jau ir spēkā attiecībā uz to, kā saskarnes dara pieejamas telekomunikāciju jomā, vai Padomes lēmumiem, kas attiecas uz standartizāciju informācijas tehnoloģijas un telekomunikāciju jomā.

               (19)

               Šī direktīva neiespaido atkāpes, ko saskaņā ar Bernes konvenciju valstu tiesību akti paredz jautājumos, uz ko šī direktīva neattiecas.

               (20)

               Šī direktīva nedrīkstētu skart dalībvalstu pienākumus attiecībā uz I pielikuma B daļā minētajiem termiņiem direktīvu transponēšanai valsts tiesību aktos,

         IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Aizsargājamais objekts
   1.   Saskaņā ar šīs direktīvas noteikumiem dalībvalstis ar autortiesību tiesību aktiem aizsargā datorprogrammas, tāpat kā Bernes konvencija par literāro un mākslas darbu aizsardzību paredz aizsargāt literārus darbus. Šī direktīva nosaka, ka termins “datorprogrammas” attiecas arī uz programmu sagatavošanas un noformējuma materiāliem.
   2.   Saskaņā ar šo direktīvu datorprogrammas ir aizsargātas visās to formās. Saskaņā ar šo direktīvu autortiesības neaizsargā idejas un principus, kas ir pamatā visiem datorprogrammu elementiem, ieskaitot idejas un principus, kas ir pamatā saskarnēm.
   3.   Datorprogrammu aizsargā, ja tā ir oriģināla tādā ziņā, ka tā ir autora paša intelekta radīta. Nosakot, vai tā jāaizsargā, nelieto nekādus citus kritērijus.
   4.   Šīs direktīvas noteikumi attiecas arī uz programmām, kas radītas pirms 1993. gada 1. janvāra, neskarot tiesību aktus, kas pieņemti, un tiesības, kas iegūtas līdz minētajai dienai.
   2. pants
   Datorprogrammu autorība
   1.   Datorprogrammas autors ir fiziska persona vai fizisku personu grupa, kas radījusi programmu vai, ja dalībvalsts tiesību akti to pieļauj, juridiska persona, ko šie tiesību akti atzīst par tiesību īpašnieku.
   Ja dalībvalsts tiesību akti atzīst kolektīvus darbus, persona, ko dalībvalsts tiesību akti atzīst par darba radītāju, ir tās autors.
   2.   Ekskluzīvas tiesības attiecībā uz datorprogrammām, ko kopīgi radījusi fizisku personu grupa, ir kopīgas.
   3.   Ja datorprogrammu radījis algots darbinieks, pildot savus pienākumus vai pēc darba devēja norādījumiem, darba devējs ir ekskluzīvi tiesīgs izmantot visas mantiskās tiesības šādi radītā programmā, ja vien līgums neparedz citādi.
   3. pants
   Personas, kas gūst labumu no aizsardzības
   Aizsardzību piešķir visām fiziskām vai juridiskām personām, kam to var piešķirt saskaņā ar attiecīgās valsts autortiesību tiesību aktiem, kuri attiecas uz literāriem darbiem.
   4. pants
   Ierobežota rīcība
   1.   Saskaņā ar 5. un 6. panta noteikumiem tiesību īpašnieka ekskluzīvās tiesībās, ko paredz 2. pants, ietilpst tiesības uz šādu rīcību vai tiesības atļaut šādu rīcību:

               a)

               uz visiem laikiem vai uz laiku pavairot datorprogrammu ar visiem līdzekļiem un visās formās, pa daļai vai kopumā. Ciktāl datorprogrammas uzlādēšana, demonstrācija, lietošana, pārraidīšana vai glabāšana prasa to pavairot, šādu rīcību sankcionē tiesību īpašnieks;

               b)

               tulkot, piemērot, pārveidot un citādi modificēt datorprogrammu un pavairot šādi iegūtos rezultātus, ciktāl tas nav pretrunā tās personas tiesībām, kura pārveido programmu;

               c)

               izplatīt sabiedrībā oriģinālo datorprogrammu vai tās eksemplārus jebkādā formā, ieskaitot izīrēšanu.

         2.   Pirmā programmas eksemplāra pārdošana Kopienā, ko izdara tiesību īpašnieks vai ar viņa piekrišanu, ir izsmēlusi tiesības šo eksemplāru izplatīt Kopienā, izņemot tiesības kontrolēt turpmāku programmas vai tās eksemplāru izīrēšanu.
   5. pants
   Atkāpes rīcības ierobežojumu gadījumā
   1.   Ja līgumi to īpaši neparedz, darbības, kas minētas 4. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā, neprasa tiesību īpašnieka atļauju, ja tās jāveic, lai likumīgais ieguvējs lietotu datorprogrammu saskaņā ar mērķi, kam tā domāta, ieskaitot kļūdu labošanu.
   2.   Personai, kas tiesīga lietot datorprogrammu, līgums nedrīkst liegt izgatavot programmas rezerves kopiju, ja tā vajadzīga, lai programmu varētu lietot.
   3.   Persona, kas tiesīga lietot datorprogrammas eksemplāru, bez tiesību īpašnieka atļaujas drīkst novērot, pētīt vai pārbaudīt programmas darbību, lai noteiktu idejas un principus, kas ir visu programmas elementu pamatā, ja šī persona to dara, programmu uzlādējot, demonstrējot, lietojot, pārraidot vai glabājot, ko ir pilnvarota darīt.
   6. pants
   Dekompilācija
   1.   Tiesību īpašnieka atļauja nav vajadzīga, ja koda pavairošana un tā tulkošana saskaņā ar 4. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktu ir obligāti vajadzīga, lai iegūtu informāciju, ar ko panākt neatkarīgi radītas datorprogrammas sadarbspēju ar citām programmām, ar noteikumu, ka ievēroti šādi nosacījumi:

               a)

               šādas darbības veic atļaujas īpašnieks vai cita persona, kam ir tiesības lietot programmas eksemplāru, vai persona, kas saņēmusi atļauju to darīt viņu labā;

               b)

               informācija, kas vajadzīga, lai panāktu sadarbspēju, iepriekš nav bijusi brīvi pieejama personām, kas minētas a) apakšpunktā; un

               c)

               šīs darbības skar tikai tās oriģinālās programmas daļas, kas vajadzīgas, lai panāktu sadarbspēju.

         2.   Šā panta 1. punkta noteikumi liedz informāciju, kas gūta, šo pantu piemērojot:

               a)

               izmantot citiem mērķiem, nevis tikai, lai panāktu neatkarīgi radītas datorprogrammas sadarbspēju;

               b)

               sniegt to citiem, izņemot gadījumus, ja tas vajadzīgs neatkarīgi radītas datorprogrammas sadarbspējai; vai

               c)

               izmantot, lai izstrādātu, ražotu vai pārdotu datorprogrammu, kas ir tai būtiski līdzīga, vai veiktu kādu citu darbību, kas pārkāpj autortiesības.

         3.   Saskaņā ar noteikumiem, kas ietverti Bernes konvencijā par literāro un mākslas darbu aizsardzību, šā panta noteikumus nevar interpretēt tādējādi, lai to izmantotu, nepamatoti apdraudot tiesību īpašnieka likumīgās intereses, vai tas nonāktu pretrunā datorprogrammas normālu lietojumam.
   7. pants
   Īpaši aizsardzības pasākumi
   1.   Ciktāl tas nav pretrunā 4., 5. un 6. panta noteikumiem, dalībvalstis saskaņā ar saviem tiesību aktiem nodrošina piemērotus līdzekļus pret personām, kas veic kādu no šādām darbībām:

               a)

               laiž apgrozībā datorprogrammas eksemplāru, zinot vai pieļaujot iespēju, ka šis eksemplārs izgatavots, pārkāpjot autortiesības;

               b)

               komerciālos nolūkos tur īpašumā datorprogrammas eksemplāru, zinot vai pieļaujot iespēju, ka šis eksemplārs izgatavots, pārkāpjot autortiesības;

               c)

               laiž apgrozībā vai komerciālos nolūkos tur īpašumā līdzekļus, kuru vienīgais mērķis ir veicināt datorprogrammu tehnisku aizsardzības ierīču nesankcionētu likvidāciju vai apiešanu.

         2.   Visus datorprogrammu eksemplārus, kas pārkāpj autortiesības, konfiscē saskaņā ar attiecīgās dalībvalsts tiesību aktiem.
   3.   Dalībvalstis var paredzēt visu 1. punkta c) apakšpunktā minēto līdzekļu konfiskāciju.
   8. pants
   Citu tiesību aktu piemērošana
   Šīs direktīvas noteikumi nav pretrunā citiem tiesību aktu noteikumiem, piemēram, tiem, kas attiecas uz patentu tiesībām, preču zīmēm, negodīgu konkurenci, tirdzniecības noslēpumiem, pusvadītāju izstrādājumu aizsardzību vai saistību tiesībām.
   Neviens līgumu noteikums, kas ir pretrunā 6. pantam vai 5. panta 2. un 3. punktā minētajām atkāpēm, nav spēkā.
   9. pants
   Ziņojums
   Dalībvalstis dara zināmus Komisijai to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   10. pants
   Atcelšana
   Direktīvu 91/250/EEK, kurā grozījumi izdarīti ar I pielikuma A daļā minēto direktīvu, ar šo atceļ, neskarot dalībvalstu pienākumus attiecībā uz termiņiem I pielikuma B daļā minēto direktīvu transponēšanai valsts tiesību aktos.
   Atsauces uz atcelto direktīvu uzskata par atsaucēm uz šo direktīvu, un tās lasa saskaņā ar atbilstības tabulu II pielikumā.
   11. pants
   Stāšanās spēkā
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   12. pants
   Adresāti
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Strasbūrā, 2009. gada 23. aprīlī

            Eiropas Parlamenta vārdā —

            priekšsēdētājs

         H.-G. PÖTTERING

            Padomes vārdā —

            priekšsēdētājs

         P. NEČAS

      (1)  OV C 204, 9.8.2008., 24. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta 2008. gada 17. jūnija Atzinums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts) un Padomes 2009. gada 23. marta Lēmums.

      (3)  OV L 122, 17.5.1991., 42. lpp.

      (4)  Sk. I pielikuma A daļu.

      I PIELIKUMS
      A   DAĻA

         Atceltā direktīva ar tās grozījumu

         (minēta 10. pantā)

                  Padomes Direktīva 91/250/EEK
                  (OV L 122, 17.5.1991., 42. lpp.)

                  Padomes Direktīva 93/98/EEK
                  (OV L 290, 24.11.1993., 9. lpp.)

                  tikai 11. panta 1. punkts

            B   DAĻA

         Termiņi transponēšanai valsts tiesību aktos

         (minēti 10. pantā)

                  Direktīva

                  Termiņš transponēšanai

                  91/250/EEK

                  1992. gada 31. decembris

                  93/98/EEK

                  1995. gada 30. jūnijs

      II PIELIKUMS

         Atbilstības tabula

                  Direktīva 91/250/EEK

                  Šī direktīva

                  1. panta 1., 2. un 3. punkts

                  1. panta 1., 2. un 3. punkts

                  2. panta 1. punkta pirmais teikums

                  2. panta 1. punkta pirmā daļa

                  2. panta 1. punkta otrais teikums

                  2. panta 1. punkta otrā daļa

                  2. panta 2. un 3. punkts

                  2. panta 2. un 3. punkts

                  3. pants

                  3. pants

                  4. panta ievadvārdi

                  4. panta 1. punkta ievadvārdi

                  4. panta a) punkts

                  4. panta 1. punkta a) apakšpunkts

                  4. panta b) punkts

                  4. panta 1. punkta b) apakšpunkts

                  4. panta c) punkta pirmais teikums

                  4. panta 1. punkta c) apakšpunkts

                  4. panta c) punkta otrais teikums

                  4. panta 2. punkts

                  5., 6. un 7. pants

                  5., 6. un 7. pants

                  9. panta 1. punkta pirmais teikums

                  8. panta pirmā daļa

                  9. panta 1. punkta otrais teikums

                  8. panta otrā daļa

                  9. panta 2. punkts

                  1. panta 4. punkts

                  10. panta 1. punkts

                  —

                  10. panta 2. punkts

                  9. pants

                  —

                  10. pants

                  —

                  11. pants

                  11. pants

                  12. pants

                  —

                  I pielikums

                  —

                  II pielikums


title: Komisijas Direktīva 1999/76/EK (1999. gada 23. jūlijs), ar ko nosaka Kopienas analīzes metodi lazalocīdnātrija noteikšanai barībāDokuments attiecas uz EEZ

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31999L0076

Oficiālais Vēstnesis L 207 , 06/08/1999 Lpp. 0013 - 0017

		Komisijas Direktīva 1999/76/EK(1999. gada 23. jūlijs),ar ko nosaka Kopienas analīzes metodi lazalocīdnātrija noteikšanai barībā(Dokuments attiecas uz EEZ)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1970. gada 20. jūlija Direktīvu 70/373/EEK par paraugu ņemšanas un analīžu Kopienas metožu ieviešanu barības oficiālajai kontrolei [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Austrijas, Somijas un Zviedrijas Pievienošanās aktu, un jo īpaši tās 2. pantu,(1) tā kā Direktīva 70/373/EEK izvirza noteikumu, ka, lai pārbaudītu, vai lopbarība atbilst prasībām, kas izriet no normatīviem un administratīviem aktiem, kuri reglamentē tās kvalitāti un sastāvu, oficiālā kontrole jāveic, izmantojot Kopienas paraugu ņemšanas un analīžu metodes;(2) tā kā Padomes 1970. gada 23. novembra Direktīvā 70/524/EEK par barības piedevām [2], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas 1999. gada 26. aprīļa Regulu (EK) Nr. 866/1999 [3], noteikts, ka gadījumā, ja lazalocīdnātriju pievieno premiksiem un barībai, šīs vielas saturam jābūt norādītam attiecīgajā marķējumā;(3) tā kā jānosaka Kopienas analīžu metodes šo vielu noteikšanai;(4) tā kā šajā regulā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Barības pastāvīgās komitejas atzinumu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDalībvalstis nosaka, ka lazalocīdnātrija satura analīzes lopbarības un premiksu oficiālajai kontrolei veic saskaņā ar šīs direktīvas pielikumā aprakstītajām metodēm.2. pantsNe vēlāk kā 2000. gada 31. janvārī dalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas nepieciešami, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.Dalībvalstis piemēro šos pasākumus no 2000. gada 1. februāra.Kad dalībvalstis pieņem minētos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka šādu atsauču izdarīšanas kārtību.3. pantsŠī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.4. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1999. gada 23. jūlijāKomisijas vārdā —Komisijas loceklisFranz Fischler[1] OV L 170, 3.8.1970., 2. lpp.[2] OV L 270, 14.12.1970., 1. lpp.[3] OV L 108, 27.4.1999., 20. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSLAZALOCĪDNĀTRIJA NOTEIKŠANAPoliētera monokarbonskābes nātrija sāls, kuru ražo Streptomyces lasaliensis1. Mērķis un piemērošanas jomaMetode paredzēta lazalocīdnātrija noteikšanai lopbarībā un premiksos. Metodes mazākā nosakāmā koncentrācija ir 5 mg/kg, kvantitatīvās noteikšanas robeža – 0,5 mg/kg.2. PrincipsLazalocīdnātriju no parauga ekstrahē ar paskābinātu metanolu un nosaka ar apgrieztās fāzes augstas izšķirtspējas šķidruma hromatogrāfiju (HPLC), izmantojot fluorescences detektoru.3. Reaģenti3.1. Kālija dihidrogēnfosfāts, KH2PO4.3.2. Ortofosforskābe, w = 85 %.3.3. Ortofosforskābes šķīdums, σ = 20 %.Atšķaida 23,5 ml ortofosforskābes (3.2. punkts) ar ūdeni līdz 100 ml tilpumam.3.4. 6-metil-2-heptilamīns (1,5-dimetilheksilamīns), w = 99 %.3.5. Metanols, HPLC tīrības pakāpē.3.6. Sālsskābe, ρ20 = 1,19 g/ml.3.7. Fosfāta buferšķīdums, c = 0,01 mol/l.Izšķīdina 1,36 g KH2PO4 (3.1. punkts) 500 ml ūdens (3.11. punkts), pievieno 3,5 ml ortofosforskābes (3.2. punkts) un 10,0 ml 6-metil-2-heptilamīna (3.4. punkts). Noregulē pH līdz 4,0 ar ortofosforskābes šķīdumu (3.3. punkts) un atšķaida ar ūdeni (3.11. punkts) līdz 1000 ml tilpumam.3.8. Paskābināts metanols.Iepilda 5,0 ml sālsskābes (3.6. punkts) 1000 ml mērkolbā, uzpilda līdz zīmei ar metanolu (3.5. punkts) un sajauc. Šis šķīdums jāgatavo tieši pirms lietošanas.3.9. HPLC kustīgā fāze, fosfāta bufera-metanola šķīdums 5 + 95 (V + V).Samaisa 5 ml fosfāta buferšķīduma (3.7. punkts) ar 95 ml metanola (3.5. punkts).3.10. Lazalocīdnātrija standartviela ar garantētu tīrību, C34H53O8Na (poliētera monokarbonskābes nātrija sāls, kuru ražo Streptomyces lasaliensis), E763.3.10.1. Lazalocīdnātrija rezerves standartšķīdums, 500 μg/ml.Iesver 50 mg lazalocīdnātrija (3.10. punkts) ar precizitāti 0,1 mg 100 ml mērkolbā, izšķīdina paskābinātā metanolā (3.8. punkts), ar to pašu šķīdinātāju uzpilda līdz zīmei un sajauc. Šis šķīdums jāgatavo tieši pirms lietošanas.3.10.2. Lazalocīdnātrija standartšķīdums, 50 μg/ml.Ar pipeti 10,0 ml rezerves standartšķīduma (3.10.1. punkts) pārnes 100 ml mērkolbā, uzpilda līdz zīmei ar paskābinātu metanolu (3.8. punkts) un sajauc. Šis šķīdums jāgatavo tieši pirms lietošanas.3.10.3. Kalibrēšanas šķīdumi.Iepilda 50 ml kalibrētās kolbās attiecīgi 1,0, 2,0, 4,0, 5,0 un 10,0 ml standartšķīduma (3.10.2. punkts). Uzpilda līdz zīmei ar paskābinātu metanolu (3.8. punkts) un sajauc. Šo šķīdumu mililitrā ir attiecīgi 1,0, 2,0, 4,0, 5,0 un 10,0 ml μg lazalocīdnātrija. Šie šķīdumi jāsagatavo tieši pirms lietošanas.3.11. HPLC tīrības pakāpes ūdens.4. Aparatūra4.1. Ultraskaņas vanna (vai vibrējoša ūdens vanna) ar temperatūras kontroli.4.2. Membrānas filtri, 0,45 μm.4.3. HPLC iekārta ar ievadīšanas sistēmu, piemērota 20 μm tilpuma ievadīšanai.4.3.1. Šķidrumu hromatogrāfa kolonna, 125 mm × 4 mm, apgrieztā fāze C18, 5 μm pildījums vai līdzvērtīgs.4.3.2. Spektrofluorimetrs ar maināmu ierosas un emisijas viļņu viļņa garumu.5. Kārtība5.1. Vispārīgas piezīmes.5.1.1. Tukšais paraugs.Veicot atpazīšanas testu (5.1.2. punkts), jāanalizē tukšais paraugs, lai pārbaudītu, vai paraugā nav lazalocīdnātrija vai traucējošu vielu. Tukšajam paraugam jābūt līdzīgam analizējamajam paraugam pēc veida, un nav jākonstatē lazalocīdnātrijs vai traucējošas vielas.5.1.2. Atpazīšanas tests.Atpazīšanas testu veic, izmantojot tukšo paraugu, kas pastiprināts ar lazalocīdnātriju, kura daudzums ir līdzīgs analizējamajā paraugā esošajam lazalocīdnātrija daudzumam. Lai paraugu pastiprinātu līdz 100 mg/kg, koniskā 250 ml tilpuma kolbā pārnes 10,0 ml rezerves standartšķīduma (3.10.1. punkts), un to ietvaicē līdz apmēram 0,5 ml. Pievieno 50 g tukšā parauga, rūpīgi sajauc un pirms ekstrakcijas posma (5.2. punkts) atstāj uz 10 minūtēm, vairākas reizes sajaucot.Ja nav analizējamajam paraugam līdzīga tukšā parauga (sk. 5.1.1. punktu), atpazīšanas testu var veikt pēc standarta piedevu metodes. Šādā gadījumā analizējamo paraugu pastiprina ar lazalocīdnātrija daudzumu, kas ir līdzīgs analizējamajā paraugā jau esošajam daudzumam. Šo paraugu analizē kopā ar nepastiprinātu paraugu, un atpazīšanu aprēķina pēc starpības.5.2. Ekstrakcija.5.2.1. Lopbarība.Iesver no 5 g līdz 10 g parauga ar precizitāti 0,01 g 250 ml koniskā kolbā ar aizbāzni. Ar pipeti pievieno 100,0 ml paskābināta metanola (3.8. punkts). Vaļīgi aizkorķē un sakrata, lai disperģējas. Kolbu uz 20 minūtēm ieliek ultraskaņas vannā (4.1. punkts) aptuveni 40 °C temperatūrā, tad izņem un atdzesē līdz istabas temperatūrai. Ļauj nostāties apmēram 1 stundu, kamēr suspendētā viela nogulsnējas, tad kārtnīgo daļu filtrē caur 0,45 μm membrānas filtru (4.2. punkts) piemērotā traukā. Nosaka ar HPLC (5.3. punkts).5.2.2. Premiksi.Iesver 2 g nesamalta premiksa ar precizitāti 0,001 g 250 ml mērkolbā. Ar pipeti pievieno 100,0 ml paskābināta metanola (3.8. punkts) un sakrata, lai disperģējas. Kolbu uz 20 minūtēm ieliek ultraskaņas vannā (4.1. punkts) aptuveni 40 °C temperatūrā, tad izņem un atdzesē līdz istabas temperatūrai. Atšķaida līdz zīmei ar paskābinātu metanolu (3.8. punkts) un rūpīgi samaisa. Ļauj nostāties apmēram 1 stundu, kamēr suspendētā viela nogulsnējas, tad filtrē kārtnīgo daļu caur 0,45 μm membrānas filtru (4.2. punkts). Atšķaida piemērotu tilpumu tīra filtrāta ar paskābinātu metanolu (3.8. punkts), izveidojot galīgā testa šķīdumu, kas satur apmēram 4 μg/ml lazalocīdnātrija. Nosaka ar HPLC (5.3. punkts).5.3. HPLC noteikšana.5.3.1. Parametri.Ieteicams ievērot šādus nosacījumus; var izmantot citus nosacījumus, ja tie nodrošina līdzvērtīgus rezultātus.Šķidrumu hromatogrāfa kolonna (4.3.1. punkts) | 125 mm × 4 mm, apgrieztā fāze C18, 5 μm pildījums vai līdzvērtīgs |Kustīgā fāze (3.9. punkts) | Fosfāta buferšķīduma (3.7. punkts) un metanola maisījums (3.5. punkts), 5 + 95 (V + V) |Tecēšanas ātrums | 1,2 ml/min |Viļņa garuma noteikšana:–Ierosināšana | 10 nm |–Emisija | 419 nm |Ievadītais tilpums | 20 µl |Pārbauda hromatogrāfiskās sistēmas stabilitāti, vairākas reizes ievadot kalibrēšanas šķīdumu (3.10.3. punkts) ar koncentrāciju 4,0 μg/ml, līdz sasniedz nemainīgus pīķa augstumus (vai laukumus) un izdalīšanas laiku.5.3.2. Kalibrēšanas grafiks.Katru kalibrēšanas šķīdumu (3.10.3. punkts) ievada vairākas reizes un nosaka katrai koncentrācijai atbilstošo vidējo pīķa augstumu (vai laukumu). Konstruē kalibrēšanas līkni, uz ordinātu ass atzīmējot kalibrēšanas šķīdumu pīķu vidējos augstumus (vai laukumus), un uz abscisu ass – attiecīgās koncentrācijas μg/ml.5.3.3. Parauga šķīdums.Iešļircina parauga ekstraktu (5.2.1. vai 5.2.2. punkts) vairākas reizes, ņemot to pašu tilpumu, kāds bija kalibrēšanas šķīdumiem, un nosaka lazalocīdnātrija pīķa vidējo augstumu (laukumu).6. Rezultātu aprēķināšanaLazalocīdnātrija šķīduma koncentrāciju (μg/ml) nosaka pēc parauga šķīduma (5.3.3. punkts) pīķu vidējā augstuma (laukuma), salīdzinot ar kalibrēšanas grafiku.6.1. Lopbarība.Lazalocīdnātrija saturu paraugā, w (mg/kg) aprēķina pēc šādas formulas:w =β · Vkurß = lazalocīdnātrija koncentrācija parauga šķīdumā (5.2.1. punkts) μg/ml,V1 = saskaņā ar 5.2.1. punktu iegūtā parauga ekstrakta tilpums ml (t.i., 100),m = analizējamā parauga masa gramos.6.2. Premiksi.Lazalocīdnātrija saturu paraugā, w (mg/kg) aprēķina pēc šādas formulas:w =β · V· fkurß = lazalocīdnātrija koncentrācija parauga šķīdumā (5.2.2. punkts) μg/ml,V2 = saskaņā ar 5.2.2. punktu iegūtā parauga ekstrakta tilpums ml (t.i., 250),f = atšķaidījuma pakāpe atbilstīgi 5.2.2. punktam,m = testa daļas masa gramos.7. Rezultātu izvērtējums7.1. Identitāte.Metodes, kuru pamatā ir spektrofluorimetrija, interference ietekmē mazāk nekā tās, kur izmanto UV staru detektoru. Analizējamās vielas identitāti var apstiprināt ar paralēlu hromatogrāfisko analīzi.7.1.1. Paralēla hromatogrāfiskā analīze.Parauga ekstraktu (5.2.1. vai 5.2.2. punkts) pastiprina, pievienojot attiecīgu daudzumu kalibrēšanas šķīduma (3.10.3. punkts). Pievienotā lazalocīdnātrija daudzumam jābūt vienādam ar parauga ekstraktā noteikto lazalocīdnātrija daudzumu. Tikai lazalocīdnātrija pīķa augstums būtu jāpalielina, ņemot vērā pievienoto lazalocīdnātrija daudzumu un ekstrakta atšķaidījumu. Pīķa platumam, tā augstuma pusē, jābūt ± 10 % no sākotnēji nepastiprināta parauga ekstrakta pīķa platuma, tā augstuma pusē.7.2. Atkārtojamība.No viena parauga divās paralēlās noteikšanās iegūto rezultātu atšķirība nedrīkst pārsniegt:- 15 % no lielākās noteiktās vērtības, ja lazalocīdnātrija saturs ir no 30 mg/kg līdz 100 mg/kg;- 15 mg/kg – ja lazalocīdnātrija saturs ir no 100 mg/kg līdz 200 mg/kg;- 7,5 % no lielākās noteiktās vērtības, ja lazalocīdnātrija saturs pārsniedz 200 mg/kg.7.3. Atpazīšana.Stiprināta tukšā parauga atpazīšanai vajadzētu būt vismaz 80 %. Stiprināta premiksa paraugu atpazīšanai vajadzētu būt vismaz 90 %.8. Salīdzinoša pētījuma rezultātiTika sarīkota salīdzinošā testēšana, 12 laboratorijās analizējot 2 premiksus (1. un 2. paraugs) un 5 lopbarības paraugus (3. līdz 7. paraugs). Visus paraugus analizēja divas reizes. Rezultāti apkopoti tabulā.L = laboratoriju skaitsN = iegûto rezultâtu skaitsSr = atpazîðanas vidçjâ kvadrâtiskâ novirzeSR = reproducçjamîbas vidçjâ kvadrâtiskâ novirzeCVr = atpazîðanas variâciju koeficients, %CVR = reproducçjamîbas variâciju koeficients, %| 1. paraugs Cāļu barības premikss | 2. paraugs Tītaru barības premikss | 3. paraugs Granulas tītariem | 4. paraugs Rauši cāļiem | 5. paraugs Tītaru barība | 6. paraugs Mājputnu barība A | 7. paraugs Mājputnu barība B |L | 12 | 12 | 12 | 12 | 12 | 12 | 12 |N | 23 | 23 | 23 | 23 | 23 | 23 | 23 |Vidējais saturs (mg/kg) | 5050 | 16200 | 76,5 | 78,4 | 92,9 | 48,3 | 32,6 |Sr (mg/kg) | 107 | 408 | 1,71 | 2,23 | 2,27 | 1,93 | 1,75 |Cvr (%) | 2,12 | 2,52 | 2,24 | 2,84 | 2,44 | 4,00 | 5,37 |SR (mg/kg) | 286 | 883 | 3,85 | 7,32 | 5,29 | 3,47 | 3,49 |CVR (%) | 5,66 | 5,45 | 5,03 | 9,34 | 5,69 | 7,18 | 10,70 |Nominālais saturs (mg/kg) | 5000 | 16000 | 80 | 105 | 120 | 50 | 35 |--------------------------------------------------