title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2006/7/EK ( 2006. gada 15. februāris ) par peldvietu ūdens kvalitātes pārvaldību un Direktīvas 76/160/EEK atcelšanu

text:
               4.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 64/37

      EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA 2006/7/EK
   (2006. gada 15. februāris)
   par peldvietu ūdens kvalitātes pārvaldību un Direktīvas 76/160/EEK atcelšanu
   EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 175. panta 1. punktu,
   ņemot vērā Komisijas priekšlikumu (1),
   ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (2),
   ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu (3),
   saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru (4), ņemot vērā apvienoto tekstu, ko apstiprinājusi Samierināšanas komiteja 2005. gada 8. decembrī,
   tā kā:

               (1)

               Pamatojoties uz Komisijas Paziņojumu par ilgtspējīgu attīstību, Eiropadome ir noteikusi mērķus, kas ir vispārējas pamatnostādnes attiecībā uz nākotnes attīstību tādās prioritārajās jomās kā dabas resursi un sabiedrības veselības aizsardzība.

               (2)

               Ūdens ir ierobežots dabas resurss, kura kvalitāte būtu kā tāda jāsargā, jāaizstāv, jāpārvalda un ar kuru būtu attiecīgi jārīkojas. Jo īpaši virszemes ūdeņi ir atjaunojamie resursi, attiecībā uz kuriem ir tikai ierobežotas iespējas atgūt to sākotnējo stāvokli pēc tam, kad to negatīvi ietekmējušas cilvēku darbības.

               (3)

               Kopienas vides politikai būtu jāparedz augsts aizsardzības līmenis un jāsniedz ieguldījums to mērķu sasniegšanā, kas attiecas uz vides kvalitātes saglabāšanu, aizsargāšanu un uzlabošanu un cilvēku veselības aizsardzību.

               (4)

               2000. gada decembrī Komisija pieņēma Paziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei par jaunas peldvietu ūdens resursu politikas izstrādāšanu un uzsāka plaša mēroga apspriedes ar visām ieinteresētajām un iesaistītajām pusēm. Šo apspriežu galvenais rezultāts bija vispārējs atbalsts jaunas direktīvas izstrādei, kas būtu balstīta uz jaunākajiem zinātniskajiem datiem, īpašu uzmanību pievēršot lielākai sabiedrības iesaistīšanai.

               (5)

               Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumā Nr. 1600/2002/EK (2002. gada 22. jūlijs), ar ko nosaka Sesto Kopienas vides rīcības programmu (5), ir ietverta saistība nodrošināt peldvietu ūdens augstu kvalitāti, tostarp pārskatot Padomes Direktīvu 76/160/EEK (1975. gada 8. decembris) par peldvietu ūdens kvalitāti (6).

               (6)

               Saskaņā ar Līgumu, izstrādājot vides politikas nostādnes, Kopienai cita starpā jāņem vērā pieejamā zinātniskā un tehniskā informācija. Šajā direktīvā būtu jāizmanto zinātniskie dati, ieviešot visticamākos rādītāju parametrus, lai prognozētu mikrobioloģiskos veselības apdraudējumus un panāktu augsta līmeņa aizsardzību. Būtu steidzami jāveic turpmāki epidemioloģiski pētījumi attiecībā uz veselības apdraudējumiem saistībā ar peldēšanos, jo īpaši saldūdenī.

               (7)

               Lai palielinātu resursu lietderību un atbilstīgu izmantošanu, ir nepieciešams šo direktīvu cieši koordinēt ar citiem Kopienas tiesību aktiem par ūdens resursiem, jo īpaši Padomes Direktīvu 91/271/EEK (1991. gada 21. maijs) par komunālo notekūdeņu attīrīšanu (7), Padomes Direktīvu 91/676/EEK (1991. gada 12. decembris) attiecībā uz ūdeņu aizsardzību pret piesārņojumu, ko rada lauksaimnieciskas izcelsmes nitrāti (8), un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/60/EK (2000. gada 23. oktobris), ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā (9).

               (8)

               Atbilstīga informācija par plānotajiem pasākumiem un īstenošanas progresu būtu jāsniedz ieinteresētajām personām. Sabiedrībai būtu jāsaņem atbilstīga un laikā sniegta informācija par peldvietu ūdens kvalitātes monitoringa un to riska pārvaldības pasākumu rezultātiem, ko veic, lai novērstu veselības apdraudējumus, jo īpaši saistībā ar paredzamu īstermiņa piesārņojumu vai ārkārtas situācijām. Būtu jāizmanto jaunas tehnoloģijas, kas dod iespēju informēt sabiedrību efektīvā un salīdzinošā veidā par peldvietu ūdeņiem visā Kopienā.

               (9)

               Monitoringa nolūkos ir jāizmanto saskaņotas analīzes metodes un prakse. Monitorings un kvalitātes novērtēšana ilgākā laikposmā ir nepieciešama, lai iegūtu reālu peldvietu ūdens klasifikāciju.

               (10)

               Atbilstība būtu jāievēro ne tikai saistībā ar mērīšanu un aprēķiniem, bet arī attiecībā uz atbilstīgiem pārvaldības pasākumiem un kvalitātes nodrošināšanu. Tādējādi peldvietu ūdens aprakstu sistēma ir atbilstīga, lai panāktu labāku izpratni par riskiem kā pamatu pārvaldības pasākumiem. Vienlaikus īpaša uzmanība būtu jāpievērš kvalitātes standartu ievērošanai un saskaņotai pārējai no Direktīvas 76/160/EEK.

               (11)

               Kopiena 2005. gada 17. februārī ratificēja ANO/EEK Konvenciju par piekļuvi informācijai, sabiedrības iesaistīšanu lēmumu pieņemšanā un tiesas pieejamību vides jautājumos (Orhūsas Konvencija). Tādējādi būtu lietderīgi šajā direktīvā ietvert noteikumus par publisku piekļuvi informācijai un paredzēt sabiedrības iesaistīšanu tās īstenošanā, lai papildinātu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/4/EK (2003. gada 28. janvāris) par vides informācijas pieejamību sabiedrībai (10) un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/35/EK (2003. gada 26. maijs), ar ko paredz sabiedrības līdzdalību dažu ar vidi saistītu plānu un programmu izstrādē (11).

               (12)

               Ņemot vērā to, ka šīs direktīvas mērķus, proti, uz kopējo standartu pamata nodrošināt peldvietu ūdens labu kvalitāti un augstu aizsardzības līmeni visā Kopienā, nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs un tos var labāk sasniegt Kopienas līmenī, Kopiena var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā direktīvā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi šo mērķu sasniegšanai.

               (13)

               Šīs direktīvas īstenošanai vajadzīgie pasākumi būtu jāpieņem saskaņā ar Padomes Lēmumu 1999/468/EK (1999. gada 28. jūnijs), ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību (12).

               (14)

               Kopienas peldvietu ūdens resursu politikas nepārtrauktais svarīgums ir acīmredzams katras peldsezonas laikā, jo tā aizsargā sabiedrību no nejauša un pastāvīga piesārņojuma Kopienas peldvietu ūdens apgabalos vai tiem blakus. Vispārējā peldvietu ūdens kvalitāte ir ievērojami uzlabojusies, kopš stājās spēkā Direktīva 76/160/EEK. Tomēr minētajā direktīvā ir atspoguļotas tās zināšanas un pieredze, kas bija gūtas septiņdesmito gadu sākumā. Kopš tā laika ir mainījušies peldvietu ūdens izmantošanas veidi, kā arī zināšanas zinātnes un tehnikas jomā. Tādējādi minētā direktīva būtu jāatceļ,

         IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.
   I NODAĻA
   VISPĀRĪGI NOTEIKUMI
   1. pants
   Mērķis un piemērošanas joma
   1.   Šajā direktīvā ir sniegti noteikumi attiecībā uz:

               a)

               peldvietu ūdens kvalitātes monitoringu un klasifikāciju;

               b)

               peldvietu ūdens kvalitātes pārvaldību; un

               c)

               sabiedrības informēšanu par peldvietu ūdens kvalitāti.

         2.   Šīs direktīvas mērķis ir saglabāt, aizsargāt un uzlabot vides kvalitāti un aizsargāt cilvēku veselību, papildinot Direktīvu 2000/60/EK.
   3.   Šo direktīvu piemēro attiecībā uz jebkuru virszemes ūdeņu daļu, ja kompetentā iestāde paredz, ka tajā peldēsies liels skaits cilvēku, un ja tā nav piemērojusi pastāvīgu peldēšanās aizliegumu vai nav sniegusi pastāvīgu ieteikumu nepeldēties (turpmāk – “peldvietu ūdens”). To nepiemēro attiecībā uz:

               a)

               peldbaseiniem un dziednieciskiem ūdeņiem;

               b)

               norobežotu ūdeni, kas pakļauts apstrādei vai ko izmanto ārstnieciskiem nolūkiem;

               c)

               mākslīgi radītu, norobežotu ūdeni, kas nošķirts no virszemes ūdeņiem un gruntsūdeņiem.

         2. pants
   Definīcijas
   Šajā direktīvā piemēro šādas definīcijas:

               1)

               Terminiem “virszemes ūdeņi”, “gruntsūdeņi”, “iekšējie ūdeņi”, “pārejas ūdeņi”, “piekrastes ūdeņi” un “upes baseins” ir tāda pati nozīme kā Direktīvā 2000/60/EK.

               2)

               “Kompetentā iestāde” ir iestāde vai iestādes, ko dalībvalsts ir izraudzījusies, lai nodrošinātu šīs direktīvas prasību ievērošanu, vai jebkura cita iestāde vai struktūra, kurai ir uzticēts šāds pienākums.

               3)

               “Pastāvīgs” ir apzīmējums attiecībā uz peldēšanās aizliegumu vai ieteikumu nepeldēties, kas ilgst vismaz vienu peldsezonu.

               4)

               “Liels skaits” attiecībā uz peldētājiem ir skaits, ko kompetentā iestāde uzskata par lielu, jo īpaši ņemot vērā tendences pagātnē vai infrastruktūru, iekārtas vai citus veiktos pasākumus, lai veicinātu peldēšanos.

               5)

               “Piesārņojums” ir mikrobioloģisks vai citu organismu piesārņojums vai atkritumi, kas ietekmē peldvietu ūdens kvalitāti un rada apdraudējumu peldētāju veselībai, kā minēts 8. un 9. pantā un I pielikuma A slejā.

               6)

               “Peldsezona” ir laikposms, kad gaidāms liels skaits peldētāju.

               7)

               “Pārvaldības pasākumi” ir šādi pasākumi, kas tiek veikti attiecībā uz peldvietu ūdeni:

                           a)

                           peldvietu ūdens apraksta noteikšana un uzturēšana;

                           b)

                           monitoringa kalendāra izstrādāšana;

                           c)

                           peldvietu ūdens monitorings;

                           d)

                           peldvietu ūdens kvalitātes novērtēšana;

                           e)

                           peldvietu ūdens klasificēšana;

                           f)

                           tā piesārņojuma iemeslu noteikšana un novērtēšana, kas var ietekmēt peldvietu ūdeņus un pasliktināt peldētāju veselību;

                           g)

                           sabiedrības informēšana;

                           h)

                           pasākumu veikšana, lai novērstu peldētāju pakļaušanu piesārņojumam;

                           i)

                           pasākumu veikšana, lai samazinātu piesārņojuma risku.

               8)

               “Īstermiņa piesārņojums” ir I pielikuma A slejā minētais mikrobioloģiskais piesārņojums, kam ir skaidri nosakāmi iemesli, kas parasti neietekmē peldvietu ūdens kvalitāti ilgāk par aptuveni 72 stundām pēc tam, kad peldvietu ūdens kvalitāte ietekmēta pirmoreiz, un par ko kompetentā iestāde ir izstrādājusi procedūras, lai to novērstu un attiecīgi rīkotos, kā noteikts II pielikumā.

               9)

               “Ārkārtas situācija” ir gadījums vai gadījumu kombinācija, kas ietekmē peldvietu ūdens kvalitāti konkrētajā vietā un kas parasti nenotiek biežāk kā reizi četros gados.

               10)

               “Peldvietu ūdens kvalitātes informācijas kopums” ir informācija, kas iegūta saskaņā ar 3. pantu.

               11)

               “Peldvietu ūdens kvalitātes novērtēšana” ir peldvietu ūdens kvalitātes novērtēšanas process, izmantojot novērtēšanas metodi, kas sniegta II pielikumā.

               12)

               “Zilaļģu izplatīšanās” ir zilaļģu vairošanās ziedu, paklāja vai putu veidā.

               13)

               Terminam “attiecīgā sabiedrības daļa” ir tāda pati nozīme kā Padomes Direktīvā 85/337/EEK (1985. gada 27. jūnijs) par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (13).

         II NODAĻA
   PELDVIETU ŪDENS KVALITĀTE UN PĀRVALDĪBA
   3. pants
   Monitorings
   1.   Dalībvalstis katru gadu identificē visus peldvietu ūdeņus un nosaka peldsezonas garumu. Tās dara to pirmo reizi pirms pirmās peldsezonas sākuma pēc 2008. gada 24. marta.
   2.   Dalībvalstis nodrošina, ka to parametru monitoringu, kas minēti I pielikuma A slejā, veic saskaņā ar IV pielikumu.
   3.   Monitoringa vieta ir vieta peldvietu ūdeņos, kur:

               a)

               tiek gaidīta lielākā daļa peldētāju; vai

               b)

               ir paredzams lielākais piesārņojuma risks saskaņā ar peldvietu ūdens aprakstu.

         4.   Monitoringa kalendārs katram peldvietu ūdenim tiek izstrādāts pirms katras peldsezonas sākuma un – pirmo reizi – pirms trešās pilnās peldsezonas sākuma pēc šīs direktīvas spēkā stāšanās. Monitoringu veic ne vēlāk kā četras dienas pēc dienas, kas noteikta monitoringa kalendārā.
   5.   Dalībvalstis var ieviest to parametru monitoringu, kas minēti I pielikumā A slejā, pirmās pilnās peldsezonas laikā pēc šīs direktīvas spēkā stāšanās. Šādā gadījumā monitoringu veic tik bieži, kā tas paredzēts IV pielikumā. Šāda monitoringa rezultātus var izmantot, lai noteiktu peldvietu ūdens kvalitātes informācijas kopumu, kas minēts 4. pantā. Tiklīdz dalībvalstis ievieš monitoringu saskaņā ar šo direktīvu, var pārtraukt to parametru monitoringu, kas minēti Direktīvas 76/160/EEK pielikumā.
   6.   Var neņemt vērā paraugus, kas iegūti īstermiņa piesārņojuma laikā. Tos aizvieto ar paraugiem, kas iegūti saskaņā ar IV pielikumu.
   7.   Ārkārtas situācijās 4. punktā minēto monitoringa kalendāru var apturēt. To atsāk iespējami īsā laikā pēc ārkārtas situācijas izbeigšanas. Jaunus paraugus ņem cik ātri vien iespējams pēc ārkārtas situācijas izbeigšanas, lai aizvietotu paraugus, kas iztrūkst ārkārtas situācijas dēļ.
   8.   Dalībvalstis Komisijai ziņo par jebkādu monitoringa kalendāra apturēšanu. Tās sniedz šādus ziņojumus vēlākais nākamajā gada pārskatā, kas minēts 13. pantā.
   9.   Dalībvalstis nodrošina, ka peldvietu ūdens kvalitātes analīzi veic saskaņā ar I pielikumā noteiktajām standartmetodēm un V pielikumā izklāstītajiem noteikumiem. Tomēr dalībvalstis var atļaut citu metožu vai noteikumu izmantošanu, ja tās var pierādīt, ka šādi iegūtie rezultāti ir līdzvērtīgi rezultātiem, kas iegūti ar I pielikumā noteiktajām metodēm un V pielikumā izklāstītajiem noteikumiem. Dalībvalstis, kas atļauj izmantot šādas līdzvērtīgas metodes vai noteikumus, sniedz Komisijai visu nepieciešamo informāciju par izmantotajām metodēm vai noteikumiem, kā arī par to līdzvērtību.
   4. pants
   Peldvietu ūdens kvalitātes novērtēšana
   1.   Dalībvalstis nodrošina, ka tiek izstrādāti peldvietu ūdens kvalitātes informācijas kopumi, veicot I pielikuma A slejā noteikto parametru monitoringu.
   2.   Peldvietu ūdens kvalitātes novērtēšanu veic:

               a)

               attiecībā uz katru peldvietu ūdeni;

               b)

               pēc katras peldsezonas beigām;

               c)

               pamatojoties uz peldvietu ūdens kvalitātes informācijas kopumu, kas izstrādāts attiecībā uz konkrēto peldsezonu un trim iepriekšējām peldsezonām; un

               d)

               saskaņā ar II pielikumā noteikto procedūru.

         Tomēr dalībvalsts var pieņemt lēmumu veikt peldvietu ūdens novērtēšanu, pamatojoties uz peldvietu ūdens kvalitātes informācijas kopumu, kas izstrādāts tikai attiecībā uz trim iepriekšējām peldsezonām. Ja tiek pieņemts šāds lēmums, dalībvalsts par to paziņo Komisijai iepriekš. Dalībvalsts ziņo Komisijai arī gadījumā, ja tā nolemj atgriezties pie novērtēšanas, kas pamatojas uz četrām peldsezonām. Dalībvalstis nevar mainīt piemērojamo novērtēšanas laikposmu biežāk kā reizi piecos gados.
   3.   Peldvietu ūdens informācijas kopumi, ko izmanto, lai veiktu peldvietu ūdens kvalitātes novērtēšanu, vienmēr ietver vismaz 16 paraugus vai, IV pielikuma 2. punktā minētajos īpašajos apstākļos, 12 paraugus.
   4.   Tomēr, ja:

               —

               šā panta 3. punkta prasība tiek ievērota; vai

               —

               peldvietu ūdens informācijas kopums, ko izmanto, lai veiktu peldvietu ūdens kvalitātes novērtēšanu, ietver vismaz 8 paraugus, gadījumā, ja peldsezona nepārsniedz 8 nedēļas,

         peldvietu ūdens novērtēšanu var veikt, pamatojoties uz peldvietu ūdens kvalitātes informācijas kopumu, kas attiecas uz mazāk nekā četrām peldsezonām, ja:

               a)

               peldvietu ūdens ir tikko noteikts;

               b)

               ir radušās izmaiņas, kas var ietekmēt peldvietu ūdens klasifikāciju saskaņā ar 5. pantu; šādā gadījumā novērtēšanu veic, pamatojoties uz peldvietu ūdens kvalitātes informācijas kopumu, kurā ir tikai rezultāti par paraugiem, kas gūti pēc izmaiņām; vai

               c)

               peldvietu ūdens jau ir ticis novērtēts saskaņā ar Direktīvu 76/160/EEK; šādā gadījumā izmanto līdzvērtīgu informāciju, kas gūta saskaņā ar minēto direktīvu, un 2. un 3. parametrs Direktīvas 76/160/EEK pielikumā tiek uzskatīti par līdzvērtīgiem 1. un 2. parametram šīs direktīvas I pielikuma A slejā.

         5.   Dalībvalstis var sadalīt vai sagrupēt kopā esošos peldvietu ūdeņus, ņemot vērā peldvietu ūdens kvalitātes novērtējumus. Tās var sagrupēt esošos peldvietu ūdeņus tikai gadījumā, ja šie ūdeņi:

               a)

               ir blakusesoši;

               b)

               ir novērtēti līdzīgā veidā iepriekšējo četru gadu laikā saskaņā ar 2., 3. punktu un 4. punkta c) apakšpunktu; un

               c)

               tiem ir tādi peldvietu ūdens apraksti, kas identificē kopējus riska faktorus vai liecina, ka nav šādu faktoru.

         5. pants
   Peldvietu ūdens klasifikācija un kvalitātes statuss
   1.   Pamatojoties uz saskaņā ar 4. pantu veiktās peldvietu ūdens kvalitātes novērtēšanas rezultātiem, dalībvalstis atbilstīgi II pielikumā izklāstītajiem kritērijiem klasificē peldvietu ūdeni kā:

               a)

               “zemas” kvalitātes;

               b)

               “pietiekamas” kvalitātes;

               c)

               “labas” kvalitātes; vai

               d)

               “izcilas” kvalitātes ūdeni.

         2.   Pirmo klasificēšanu saskaņā ar šīs direktīvas prasībām pabeidz vēlākais līdz 2015. gada peldsezonas beigām.
   3.   Dalībvalstis nodrošina, ka līdz 2015. gada peldsezonas beigām visi peldvietu ūdeņi ir vismaz ar “pietiekamu” kvalitāti. Tās veic īstenojamus un samērīgus pasākumus, ko tie uzskata par atbilstīgiem, nolūkā palielināt to peldvietu ūdeņu skaitu, kas tiek klasificēti kā “izcilas” vai “labas” kvalitātes ūdeņi.
   4.   Tomēr neatkarīgi no vispārējās prasības 3. punktā peldvietu ūdeņi var pagaidām tikt klasificēti kā “zemas” kvalitātes ūdeņi un joprojām saglabāt atbilstību šai direktīvai. Šādos gadījumos dalībvalstis nodrošina, ka tiek ievēroti šādi nosacījumi:

               a)

               attiecībā uz katru “zemas” kvalitātes peldvietu ūdeni veic šādus pasākumus, sākot ar nākamo peldsezonu pēc ūdens klasificēšanas:

                           i)

                           piemēroti pārvaldības pasākumi, tostarp peldēšanās aizliegums vai ieteikums nepeldēties, nolūkā novērst peldētāju pakļaušanu apdraudējumam; un

                           ii)

                           labas kvalitātes nesasniegšanas cēloņu un iemeslu noteikšana;

                           iii)

                           piemēroti pasākumi, lai novērstu, samazinātu vai likvidētu piesārņojuma iemeslus; un

                           iv)

                           saskaņā ar 12. pantu sabiedrības brīdināšana ar skaidrām un vienkāršām zīmēm, kā arī informēšana par piesārņojuma avotiem un veiktajiem pasākumiem, ņemot par pamatu peldvietu ūdens aprakstu.

               b)

               Ja peldvietu ūdens tiek klasificēts kā “zemas” kvalitātes ūdens piecu secīgu gadu laikā, nosaka pastāvīgu peldēšanās aizliegumu vai pastāvīgu ieteikumu nepeldēties. Tomēr dalībvalstis var noteikt pastāvīgu peldēšanās aizliegumu vai pastāvīgu ieteikumu nepeldēties pirms piecu gadu laikposma beigām, ja dalībvalsts uzskata, ka “pietiekamas” kvalitātes sasniegšana nav iespējama vai rada nesamērīgus izdevumus.

         6. pants
   Peldvietu ūdens apraksti
   1.   Dalībvalstis nodrošina peldvietu ūdeņu aprakstu izveidošanu saskaņā ar III pielikumu. Katra peldvietu ūdens apraksts var attiekties uz atsevišķu peldvietu ūdeni vai vairākiem blakusesošiem peldvietu ūdeņiem. Peldvietu ūdeņu aprakstus pirmo reizi izveido ne vēlāk kā 2011. gada 24. martā.
   2.   Peldvietu ūdeņu aprakstus pārskata un atjaunina saskaņā ar III pielikumu.
   3.   Izveidojot, pārskatot un atjauninot peldvietu ūdeņu aprakstus, atbilstīgi izmanto informāciju, kas iegūta no monitoringa un novērtēšanas, kura veikta saskaņā ar Direktīvu 2000/60/EK un attiecas uz šo direktīvu.
   7. pants
   Pārvaldības pasākumi ārkārtas apstākļos
   Dalībvalstis nodrošina, ka tiek veikti atbilstīgi un laicīgi pasākumi, ja tās konstatē neparedzētas situācijas, kas nelabvēlīgi ietekmē peldvietu ūdens kvalitāti un peldētāju veselību vai par ko ir pamatotas aizdomas, ka tām varētu būt šāda nelabvēlīga ietekme. Šādi pasākumi ietver sabiedrības informēšanu un, ja nepieciešams, pagaidu peldēšanās aizliegumu.
   8. pants
   Risks saistībā ar zilaļģēm
   1.   Ja peldvietu ūdens apraksts liecina par zilaļģu izplatīšanās iespējamību, veic atbilstīgu monitoringu, lai nodrošinātu veselības apdraudējumu laicīgu noteikšanu.
   2.   Gadījumā, ja notiek zilaļģu izplatīšanās un ir noteikts vai pieņemts, ka pastāv veselības apdraudējums, nekavējoties veic atbilstīgus pārvaldības pasākumus, lai novērstu pakļaušanu riskam, tostarp informējot sabiedrību.
   9. pants
   Citi parametri
   1.   Ja peldvietu ūdens apraksts liecina par tendenci attiecībā uz lielaļģu un/vai jūras fitoplanktona izplatīšanos, veic pārbaudi, lai noteiktu to pieņemamību un veselības apdraudējumus, un atbilstīgus pārvaldības pasākumus, tostarp sabiedrības informēšanu.
   2.   Peldvietu ūdeņus pārbauda attiecībā uz tādu piesārņojumu kā darvaini atlikumi, stikls, plastmasa, gumija vai jebkura cita veida atkritumi. Ja konstatē šāda veida piesārņojumu, veic atbilstīgus pasākumus, tostarp, ja nepieciešams, sabiedrības informēšanu.
   10. pants
   Sadarbība robežšķērsojošo ūdeņu jomā
   Ja upes baseins izraisa pārrobežu ietekmi uz peldvietu ūdens kvalitāti, iesaistītās dalībvalstis atbilstīgi sadarbojas šīs direktīvas īstenošanā, tostarp veicot atbilstīgas informācijas apmaiņu un vienotu rīcību, lai kontrolētu šādu ietekmi.
   III NODAĻA
   INFORMĀCIJAS APMAIŅA
   11. pants
   Sabiedrības līdzdalība
   Dalībvalstis veicina sabiedrības piedalīšanos šīs direktīvas ieviešanā, un nodrošina to, lai attiecīgajai sabiedrības daļai būtu sniegta iespēja:

               —

               iegūt informāciju par līdzdalības veidu; un

               —

               sniegt ierosinājumus, izteikt piezīmes vai sūdzības.

         Jo īpaši tas attiecas uz peldvietu ūdeņu sarakstu izveidošanu, pārskatīšanu un atjaunināšanu saskaņā ar 3. panta 1. punktu. Kompetentās iestādes ņem vērā jebkuru iegūto informāciju.
   12. pants
   Sabiedrības informēšana
   1.   Dalībvalstis nodrošina, ka šādu informāciju aktīvi izplata un dara pieejamu peldsezonas laikā viegli pieejamā vietā katra peldvietu ūdens tuvākajā apkaimē:

               a)

               pašreizējā peldvietu ūdens klasifikācija un jebkāds peldēšanās aizliegums vai ieteikums nepeldēties, kas minēti šajā pantā, izmantojot skaidru un vienkāršu zīmi vai simbolu;

               b)

               peldvietu ūdens vispārējs apraksts, nelietojot tehniskus terminus un ņemot par pamatu peldvietu ūdens aprakstu, kas izveidots saskaņā ar III pielikumu;

               c)

               gadījumā, ja peldvietu ūdeņi ir pakļauti īstermiņa piesārņojumam:

                           —

                           paziņojums par to, ka peldvietu ūdens ir pakļauts īstermiņa piesārņojumam,

                           —

                           norāde par to dienu skaitu, kurās tika aizliegta peldēšanās vai ieteikts nepeldēties iepriekšējā peldsezonā šāda piesārņojuma dēļ, un

                           —

                           brīdinājums par to, kad šāds piesārņojums ir paredzams vai pastāv;

               d)

               informācija par ārkārtas situāciju raksturu un paredzamo ilgumu šādos gadījumos;

               e)

               gadījumā, ja peldēšanās tiek aizliegta vai tiek izdots ieteikums nepeldēties, paziņojums par to sabiedrībai un pamatojums;

               f)

               gadījumā, ja peldēšanās tiek pastāvīgi aizliegta vai tiek izdots pastāvīgs ieteikums nepeldēties, fakts, ka attiecīgais apgabals vairs nav peldvietu ūdens un iemesli tā deklasificēšanai; un

               g)

               norāde par sīkākas informācijas avotiem saskaņā ar 2. punktu.

         2.   Dalībvalstis izmanto piemērotus medijus un tehnoloģijas, tostarp internetu, lai aktīvi un ātri izplatītu informāciju attiecībā uz peldvietu ūdeņiem, kā minēts 1. punktā, un vajadzības gadījumā arī šādu informāciju vairākās valodās:

               a)

               peldvietu ūdeņu saraksts;

               b)

               katra peldvietu ūdens klasifikācija pēdējo trīs gadu laikā un apraksts, tostarp tā monitoringa rezultāti, kas veikts saskaņā ar šo direktīvu kopš pēdējās klasifikācijas;

               c)

               par “zemas” kvalitātes peldvietu ūdeņiem – informācija par piesārņojuma avotiem un veiktajiem pasākumiem, lai novērstu peldētāju pakļaušanu piesārņojumam un atrisinātu tā cēloņus, kā minēts 5. panta 4. punktā; un

               d)

               par peldvietu ūdeņiem, kas ir pakļauti īstermiņa piesārņojumam, – vispārēja informācija par:

                           —

                           apstākļiem, kas varēja izraisīt īstermiņa piesārņojumu,

                           —

                           šāda piesārņojuma iespējamību un tā paredzamo ilgumu,

                           —

                           piesārņojuma cēloņiem un veiktajiem pasākumiem nolūkā novērst peldētāju pakļaušanu piesārņojumam un atrisināt tā cēloņus.

         Šā punkta a) apakšpunktā minēto sarakstu dara pieejamu katru gadu pirms peldsezonas sākuma. Šā punkta b) apakšpunktā minētos monitoringa rezultātus dara pieejamus internetā pēc analīzes pabeigšanas.
   3.   Šā panta 1. un 2. punktā minēto informāciju izplata iespējami īsā laikā pēc tās iegūšanas, sākot ar piektās peldsezonas sākumu pēc 2008. gada 24. marta.
   4.   Dalībvalstis un Komisija, kad vien iespējams, dara pieejamu sabiedrībai informāciju ar ģeogrāfisku piesaisti un sniedz to skaidrā un saskaņotā veidā, jo īpaši izmantojot zīmes un simbolus.
   13. pants
   Ziņojumi
   1.   Dalībvalstis iesniedz Komisijai monitoringa rezultātus un peldvietu ūdens kvalitātes novērtējumus par katru peldsezonu, kā arī būtisko veikto pasākumu aprakstu. Dalībvalstis sniedz šo informāciju katru gadu līdz 31. decembrim attiecībā uz iepriekšējo peldsezonu. Tās sāk iesniegt informāciju, tiklīdz ir veikta pirmā peldvietu ūdens kvalitātes novērtēšana saskaņā ar 4. pantu.
   2.   Dalībvalstis katru gadu ziņo Komisijai pirms peldsezonas sākuma par visiem ūdeņiem, kas identificēti kā peldvietu ūdeņi, tostarp pamatojumu attiecībā uz jebkādām izmaiņām, salīdzinot ar iepriekšējo gadu. Tās dara to pirmo reizi pirms pirmās peldsezonas sākuma pēc 2008. gada 24. marta.
   3.   Kad tiek uzsākts peldvietu ūdens monitorings saskaņā ar šo direktīvu, ikgadējo ziņošanu Komisijai saskaņā ar 1. punktu turpina veikt atbilstīgi Direktīvai 76/160/EEK līdz laikam, kad var veikt pirmo novērtēšanu saskaņā ar šo direktīvu. Šajā laikposmā 1. parametru, kas minēts Direktīvas 76/160/EEK pielikumā, neņem vērā gada ziņojumā, un 2. un 3. parametru Direktīvas 76/160/EEK pielikumā uzskata par līdzvērtīgu 2. un 1. parametram šīs direktīvas I pielikuma A slejā.
   4.   Komisija publicē gada kopsavilkuma ziņojumu par peldvietu ūdens kvalitāti Kopienā, tostarp par peldvietu ūdens klasifikāciju, atbilstību šai direktīvai un būtiskajiem veiktajiem pārvaldības pasākumiem. Komisija publicē šo ziņojumu līdz 30. aprīlim katru gadu, tostarp internetā. Izstrādājot ziņojumu, Komisija, cik iespējams, izmanto vislabākās datu vākšanas, novērtēšanas un noformēšanas sistēmas saskaņā ar attiecīgajiem Kopienas tiesību aktiem, jo īpaši Direktīvu 2000/60/EK.
   IV NODAĻA
   NOBEIGUMA NOTEIKUMI
   14. pants
   Ziņojums un pārskatīšana
   1.   Komisija ne vēlāk kā 2008. gadā iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu. Ziņojumā īpaši ņem vērā:

               a)

               tādu atbilstīgu Eiropas epidemioloģisko pētījumu rezultātus, ko veic Komisija sadarbībā ar dalībvalstīm;

               b)

               citus zinātniskus, analītiskus un epidemioloģiskus pētījumus, kas saistīti ar peldvietu ūdens kvalitātes parametriem, tostarp saistībā ar vīrusiem; un

               c)

               Pasaules Veselības organizācijas ieteikumus.

         2.   Dalībvalstis līdz 2014. gada beigām iesniedz Komisijai rakstiskus apsvērumus par ziņojumu, tostarp par nepieciešamību veikt jebkādus turpmākus pētījumus vai novērtēšanu, kas var būt vajadzīgi, lai palīdzētu Komisijai pārskatīt šo direktīvu saskaņā ar 3. punktu.
   3.   Ņemot vērā ziņojumu, dalībvalstu rakstiskos apsvērumus un izvērstu ietekmes novērtējumu, kā arī paturot prātā pieredzi, kas gūta, īstenojot šo direktīvu, Komisija ne vēlāk kā 2020. gadā pārskata šo direktīvu, īpašu uzmanību pievēršot peldvietu ūdens kvalitātes rādītājiem, tostarp norādot, vai būtu atbilstīgi pārtraukt “pietiekamas” kvalitātes klasifikāciju un iesniedz, ja vajadzīgs, priekšlikumus atbilstīgiem tiesību aktiem saskaņā ar Līguma 251. pantu.
   15. pants
   Tehniskie pielāgojumi un īstenošanas pasākumi
   1.   Saskaņā ar 16. panta 2. punktā minēto procedūru pieņem lēmumu:

               a)

               noteikt EN/ISO standartu par mikrobioloģisko metožu līdzvērtību 3. panta 9. punkta piemērošanas nolūkā;

               b)

               noteikt sīki izstrādātus noteikumus 8. panta 1. punkta, 12. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 4. punkta īstenošanai;

               c)

               pielāgot zinātnes un tehnikas attīstībai analīzes metodes, ko piemēro attiecībā uz I pielikumā noteiktiem parametriem;

               d)

               pielāgot zinātnes un tehnikas attīstībai V pielikumu;

               e)

               noteikt metodiskos norādījumus attiecībā uz kopējām metodēm, lai novērtētu atsevišķos paraugus.

         2.   Komisija iesniedz projektu attiecībā uz pasākumiem, kas jāveic saskaņā ar 1. punkta b) apakšpunktu, ievērojot 12. panta 1. punkta a) apakšpunktu, līdz 2010. gada 24. martam. Pirms iesniegšanas tā apspriežas ar dalībvalstīm, reģionālajām un vietējām iestādēm, attiecīgajām tūrisma un patērētāju organizācijām un citām ieinteresētajām pusēm. Pēc attiecīgu noteikumu pieņemšanas tā izplata informāciju par tiem internetā.
   16. pants
   Komitejas procedūra
   1.   Komisijai palīdz komiteja.
   2.   Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5. un 7. pantu, ņemot vērā tā 8. pantu.
   Lēmuma 1999/468/EK 5. panta 6. punktā noteiktais laikposms ir trīs mēneši.
   3.   Komiteja pieņem savu reglamentu.
   17. pants
   Atcelšana
   1.   Direktīvu 76/160/EEK ar šo atceļ no 2014. gada 13. decembra. Ievērojot 2. punktu, šī atcelšana neskar dalībvalstu saistības attiecībā uz termiņiem atceltās direktīvas transponēšanai un piemērošanai.
   2.   Tiklīdz dalībvalstis būs veikušas visus nepieciešamos juridiskos, administratīvos un praktiskos pasākumus, lai izpildītu šīs direktīvas prasības, piemēros šo direktīvu, kas aizstāj Direktīvu 76/160/EEK.
   3.   Atsauces uz atcelto direktīvu uzskata par atsaucēm uz šo direktīvu.
   18. pants
   Īstenošana
   1.   Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības līdz 2008. gada 24. martam. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.
   Kad dalībvalstis veic minētos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka to, kā izdarīt šādas atsauces.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   19. pants
   Spēkā stāšanās
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   20. pants
   Adresāti
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Strasbūrā, 2006. gada 15. februārī

            Eiropas Parlamenta vārdā –

            priekšsēdētājs

         J. BORRELL FONTELLES

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         H. WINKLER

      (1)  OV C 45 E, 25.2.2003., 127. lpp.

      (2)  OV C 220, 16.9.2003., 39. lpp.

      (3)  OV C 244, 10.10.2003., 31. lpp.

      (4)  Eiropas Parlamenta 2003. gada 21. oktobra Atzinums (OV C 82 E, 1.4.2004., 115. lpp.), Padomes 2004. gada 20. decembra Kopējā nostāja (OV C 111 E, 11.5.2005., 1. lpp.) un Eiropas Parlamenta 2005. gada 10. maija Nostāja (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēta). Eiropas Parlamenta 2006. gada 18. janvāra Normatīvā rezolūcija (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēta) un Padomes 2005. gada 20. decembra Lēmums.

      (5)  OV L 242, 10.9.2002., 1. lpp.

      (6)  OV L 31, 5.2.1976., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 807/2003 (OV L 122, 16.5.2003., 36. lpp.).

      (7)  OV L 135, 30.5.1991., 40. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1882/2003 (OV L 284, 31.10.2003., 1. lpp.).

      (8)  OV L 375, 31.12.1991., 1. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1882/2003.

      (9)  OV L 327, 22.12.2000., 1. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Lēmumu Nr. 2455/2001/EK (OV L 331, 15.12.2001., 1. lpp.).

      (10)  OV L 41, 14.2.2003., 26. lpp.

      (11)  OV L 156, 25.6.2003., 17. lpp.

      (12)  OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp.

      (13)  OV L 175, 5.7.1985., 40. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/35/EK (OV L 156, 25.6.2003., 17. lpp.).

      I PIELIKUMS
      Attiecībā uz iekšējiem ūdeņiem

                  A

                  B

                  C

                  D

                  E

                  Parametrs

                  Izcila kvalitāte

                  Laba kvalitāte

                  Pietiekama kvalitāte

                  Analīzes standartmetodes

                  1.

                  Zarnu enterokoki (KVV/100 ml)

                  200 (1)

                  400 (1)

                  330 (2)

                  ISO 7899–1 vai ISO 7899–2

                  2.

                     Escherichia coli (KVV/100 ml)

                  500 (1)

                  1 000 (1)

                  900 (2)

                  ISO 9308–3 vai ISO 9308–1

            Attiecībā uz piekrastes un pārejas ūdeņiem

                  A

                  B

                  C

                  D

                  E

                  Parametrs

                  Izcila kvalitāte

                  Laba kvalitāte

                  Pietiekama kvalitāte

                  Analīzes standartmetodes

                  1.

                  Zarnu enterokoki (KVV/100 ml)

                  100 (3)

                  200 (3)

                  185 (4)

                  ISO 7899–1 vai ISO 7899–2

                  2.

                     Escherichia coli (KVV/100 ml)

                  250 (3)

                  500 (3)

                  500 (4)

                  ISO 9308–3 vai ISO 9308–1

         (1)  Pamatojoties uz 95. procentiles novērtēšanu. Skatīt II pielikumu.

         (2)  Pamatojoties uz 90. procentiles novērtēšanu. Skatīt II pielikumu.

         (3)  Pamatojoties uz 95. procentiles novērtēšanu. Skatīt II pielikumu.

         (4)  Pamatojoties uz 90. procentiles novērtēšanu. Skatīt II pielikumu.

      II PIELIKUMS
      Peldvietu ūdens novērtēšana un klasifikācija
      1.   ZEMA KVALITĀTE
      Peldvietu ūdens tiek klasificēts kā “zemas kvalitātes” ūdens, ja peldvietu ūdens kvalitātes informācijas kopumā par pēdējo novērtēšanas laikposmu (1) procentiles vērtība (2) attiecībā uz mikrobioloģisko uzskaitījumu ir sliktāka (3) nekā “pietiekamas kvalitātes” vērtība, kas noteikta I pielikuma D slejā.
      2.   PIETIEKAMA KVALITĀTE
      Peldvietu ūdens ir jākvalificē kā “pietiekamas kvalitātes” ūdens:

                  1)

                  ja peldvietu ūdens kvalitātes informācijas kopumā par pēdējo novērtēšanas laikposmu procentiles vērtība attiecībā uz mikrobioloģisko uzskaitījumu ir līdzvērtīga “pietiekamas kvalitātes” vērtībai, kas noteikta I pielikuma D slejā, vai ir labāka (4) par to; un

                  2)

                  ja peldvietu ūdens ir pakļauts īstermiņa piesārņojumam, ar nosacījumu, ka:

                              i)

                              veic atbilstīgus pārvaldības pasākumus, tostarp novērošanu, agras brīdināšanas sistēmas un monitoringu, lai novērstu peldētāju pakļaušanu riskam, brīdinot tos, vai, ja nepieciešams, nosakot peldēšanās aizliegumu;

                              ii)

                              veic atbilstīgus pārvaldības pasākumus, lai novērstu, samazinātu vai likvidētu piesārņojuma avotus; un

                              iii)

                              to paraugu skaits, kas netika ņemti vērā saskaņā ar 3. panta 6. punktu īstermiņa piesārņojuma dēļ, pēdējā novērtēšanas laikposmā nepārsniedz 15 % no kopējā paraugu skaita, kas minētajam laikposmam paredzēts monitoringa kalendāros, vai vienu paraugu vienā peldsezonā, izvēloties lielāku skaitli.

            3.   LABA KVALITĀTE
      Peldvietu ūdens jākvalificē kā “labas kvalitātes” ūdens:

                  1)

                  ja peldvietu ūdens kvalitātes informācijas kopumā par pēdējo novērtēšanas laikposmu procentiles vērtība attiecībā uz mikrobioloģisko uzskaitījumu ir līdzvērtīga “labas kvalitātes” vērtībai, kas noteikta I pielikuma C slejā, vai ir labāka (4) par to; un

                  2)

                  ja peldvietu ūdens ir pakļauts īstermiņa piesārņojumam, ar nosacījumu, ka:

                              i)

                              veic atbilstīgus pārvaldības pasākumus, tostarp novērošanu, agras brīdināšanas sistēmas un monitoringu, lai novērstu peldētāju pakļaušanu riskam, brīdinot tos vai, ja nepieciešams, nosakot peldēšanās aizliegumu;

                              ii)

                              veic atbilstīgus pārvaldības pasākumus, lai novērstu, samazinātu vai likvidētu piesārņojuma avotus; un

                              iii)

                              to paraugu skaits, kas netika ņemti vērā saskaņā ar 3. panta 6. punktu īstermiņa piesārņojuma dēļ, pēdējā novērtēšanas laikposmā nepārsniedz 15 % no kopējā paraugu skaita, kas minētajam laikposmam paredzēts monitoringa kalendāros, vai vienu paraugu vienā peldsezonā, izvēloties lielāku skaitli.

            4.   IZCILA KVALITĀTE
      Peldvietu ūdens jāklasificē kā “izcilas kvalitātes” ūdens:

                  1)

                  ja peldvietu ūdens kvalitātes informācijas kopumā par pēdējo novērtēšanas laikposmu procentiles vērtība attiecībā uz mikrobioloģisko uzskaitījumu ir līdzvērtīga “izcilas kvalitātes” vērtībai, kas noteikta I pielikumā B slejā, vai ir labāka par to; un

                  2)

                  ja peldvietu ūdens ir pakļauts īstermiņa piesārņojumam, ar nosacījumu, ka:

                              i)

                              veic atbilstīgus pārvaldības pasākumus, tostarp novērošanu, agras brīdināšanas sistēmas un monitoringu, lai novērstu peldētāju pakļaušanu riskam, brīdinot tos vai, ja nepieciešams, nosakot peldēšanās aizliegumu;

                              ii)

                              veic atbilstīgus pārvaldības pasākumus, lai novērstu, samazinātu vai likvidētu piesārņojuma avotus; un

                              iii)

                              to paraugu skaits, kas netika ņemti vērā saskaņā ar 3. panta 6. punktu īstermiņa piesārņojuma dēļ, pēdējā novērtēšanas laikposmā nepārsniedz 15 % no kopējā paraugu skaita, kas minētajam laikposmam paredzēts monitoringa kalendāros, vai vienu paraugu vienā peldsezonā, izvēloties lielāku skaitli.

            PIEZĪMES

         (1)  “Pēdējais novērtēšanas laikposms” ir pēdējās četras peldsezonas vai, attiecīgajā gadījumā, laikposms, kas noteikts 4. panta 2. vai 4. punktā.

         (2)  Balstoties uz procentiles novērtēšanu no log10 normālās iespējamās blīvuma funkcijas attiecībā uz mikrobioloģisko informāciju, kas iegūta no konkrēta peldvietu ūdens, procentiles vērtību iegūst šādi:

                  i)

                  ņem log10 vērtību no visiem baktēriju uzskaitījumiem to datu secībā, kas jānovērtē. (Ja tiek iegūta nulles vērtība, ņem log10 vērtību no analītiskās metodes minimālās noteikšanas robežas);

                  ii)

                  aprēķina log10 aritmētisko vidējo vērtību (μ);

                  iii)

                  aprēķina log10 vērtību standartnovirzi (σ).

            Augšējā 90. procentiles vērtība no datu iespējamības blīvuma funkcijas tiek iegūta no šāda vienādojuma: augšējā 90. procentile = antilog (μ + 1,282 σ).
      Augšējā 95. procentiles vērtība no datu iespējamības blīvuma funkcijas tiek iegūta no šāda vienādojuma: augšējā 95. procentile = antilog (μ + 1,65 σ).

         (3)  “Sliktāka” ir ar augstāku koncentrācijas vērtību, kas izteikta KVV/100 ml.

         (4)  “Labāka” ir ar zemāku koncentrācijas vērtību, kas izteikta KVV/100 ml.

      III PIELIKUMS
      Peldvietu ūdens apraksts

                  1.

                  Peldvietu ūdens aprakstā, kas minēts 6. pantā, jāietver:

                              a)

                              peldvietu ūdens un citu virszemes ūdeņu, kas ir peldvietu ūdens sateces baseinā, tādu fizisko, ģeogrāfisko un hidroloģisko iezīmju apraksts, kuras varētu būt piesārņojuma avots un kuras ir svarīgas saistībā ar šo direktīvu un saskaņā ar Direktīvu 2000/60/EK;

                              b)

                              to piesārņojuma avotu identifikācija un novērtējums, kas var ietekmēt peldvietu ūdeņus un peldētāju veselību;

                              c)

                              zilaļģu izplatīšanās potenciāla novērtējums;

                              d)

                              lielaļģu un/vai fitoplanktona izplatīšanās potenciāla novērtējums;

                              e)

                              gadījumā, ja b) apakšpunktā minētais novērtējums liecina par īstermiņa piesārņojuma apdraudējumu, šāda informācija:

                                          —

                                          attiecīgā īstermiņa piesārņojuma paredzamais raksturs, biežums un ilgums,

                                          —

                                          sīkāka informācija par jebkādiem esošiem piesārņojuma avotiem, tostarp informācija par veiktajiem pārvaldības pasākumiem un grafiku piesārņojuma avotu likvidēšanai,

                                          —

                                          īstermiņa piesārņojuma laikā veiktie pārvaldības pasākumi, kā arī to struktūru nosaukums un kontaktinformācija, kas atbildīgas par šiem pasākumiem;

                              f)

                              monitoringa vietas atrašanās.

                  2.

                  Gadījumā, ja peldvietu ūdens ir klasificēts kā “labas”, “pietiekamas” vai “zemas” kvalitātes ūdens, peldvietu ūdens apraksts ir regulāri jāpārskata, lai novērtētu, vai kāds no 1. punktā minētajiem aspektiem ir mainījies. Vajadzības gadījumā aprakstu atjaunina. Pārskatīšanas biežumu un jomu ir jānosaka, pamatojoties uz piesārņojuma raksturu un nopietnību. Tomēr pārskatīšanai jāatbilst vismaz tādiem noteikumiem un jānotiek ar tādu biežumu, kā noteikts turpmāk sniegtajā tabulā.

                              Peldvietu ūdens klasifikācija

                              “Labas” kvalitātes

                              “Pietiekamas” kvalitātes

                              “Zemas” kvalitātes

                              Pārskatīšanai jānotiek ne retāk kā reizi

                              4 gados

                              3 gados

                              2 gados

                              Aspekti, kas jāpārskata (1. punkta apakšpunkti)

                              a) līdz f)

                              a) līdz f)

                              a) līdz f)

                        To peldvietu ūdeņu apraksts, kas pirms tam tika klasificēti kā “izcilas” kvalitātes ūdeņi, ir jāpārskata un pēc vajadzības jāatjaunina tikai gadījumā, ja klasifikācija mainās uz “labu”, “pietiekamu” vai “zemu” kvalitāti. Pārskatīšanā jāizskata visi aspekti, kas minēti 1. punktā.

                  3.

                  Gadījumā, ja tiek veikti nozīmīgi būvdarbi vai ievērojamas izmaiņas infrastruktūrā peldvietu ūdeņos vai to apkaimē, peldvietu ūdens apraksts ir jāatjaunina pirms nākamās peldsezonas sākuma.

                  4.

                  Informācija, kas minēta 1. punkta a) un b) apakšpunktā, ir jāsniedz sīki izstrādātā kartē, ja tas ir izpildāms.

                  5.

                  Cita svarīga informācija var būt pievienota vai ietverta, ja kompetentā iestāde uzskata to par atbilstīgu.

      IV PIELIKUMS
      Peldvietu ūdens monitorings

                  1.

                  Viens paraugs ir jāņem tieši pirms katras peldsezonas sākuma. Ņemot vērā šo papildu paraugu un ievērojot 2. punktu, ne mazāk kā četri paraugi ir jāņem un jāanalizē katru peldsezonu.

                  2.

                  Tomēr ir jāņem un jāanalizē tikai trīs paraugus peldsezonas laikā, ja attiecīgajā peldvietu ūdenī:

                              a)

                              peldsezona nepārsniedz 8 nedēļas; vai

                              b)

                              tas atrodas apgabalā ar īpašiem ģeogrāfiskiem ierobežojumiem.

                  3.

                  Paraugu ņemšanas dienas ir jānosaka ar atbilstīgiem intervāliem visā peldsezonas laikā, un intervāls starp paraugu ņemšanas dienām nedrīkst pārsniegt vienu mēnesi.

                  4.

                  Īstermiņa piesārņojuma gadījumā ir jāņem viens papildu paraugs, lai pārliecinātos, ka starpgadījums ir beidzies. Šis paraugs neveido daļu no peldvietu ūdens kvalitātes informācijas kopuma. Ja ir nepieciešams aizvietot vērā neņemto paraugu, papildu paraugs ir jāņem 7 dienu laikā pēc īstermiņa piesārņojuma beigām.

      V PIELIKUMS
      Noteikumi par to, kā rīkoties ar paraugiem, kas paredzēti mikrobioloģiskās analīzes veikšanai
      1.   PARAUGU ŅEMŠANAS VIETA
      Ja iespējams, paraugs ir jāņem 30 centimetrus zem ūdens virsmas ūdenī, kas ir vismaz 1 metru dziļš.
      2.   PARAUGU PUDEĻU STERILIZĒŠANA
      Paraugu pudelēm:

                  —

                  jāveic sterilizēšana autoklāvā vismaz 15 minūtes 121 oC temperatūrā; vai

                  —

                  jāveic sauso sterilizēšanu 160 oC līdz 170 oC temperatūrā vismaz 1 stundu; vai

                  —

                  jābūt apstarotajiem paraugu traukiem, kas iegūti tieši no ražotāja.

            3.   PARAUGU ŅEMŠANA
      Paraugu pudeles/trauka apjoms ir atkarīgs no ūdens daudzuma, kas nepieciešams, lai pārbaudītu katru parametru. Minimālais tilpums ir 250 ml.
      Paraugu traukiem ir jābūt no caurspīdīga un bezkrāsaina materiāla (stikla, plastmasas vai polipropilēna).
      Lai novērstu parauga nejaušu piesārņojumu, paraugu ņēmējam ir jāpielieto dezinfekcijas metodes, lai uzturētu paraugu pudeļu sterilitāti. Sterils aprīkojums (piemēram, sterili ķirurģiskie cimdi, knaibles vai paraugu spailes) nav nepieciešams, ja procedūra tiek izpildīta rūpīgi.
      Paraugs ir skaidri jāapzīmē ar neizdzēšamo tinti uz trauka un uz paraugu ņemšanas veidlapas.
      4.   PARAUGU GLABĀŠANA UN TRANSPORTĒŠANA PIRMS ANALĪZES
      Visos transportēšanas posmos ūdens paraugi ir jāaizsargā no gaismas, jo īpaši no tiešas saules gaismas.
      Paraugs ir jāglabā apmēram 4 oC temperatūrā aukstumu saglabājošā kārbā vai ledusskapī (atkarībā no klimata) līdz atvešanai uz laboratoriju. Ja transportēšana uz laboratoriju aizņem vairāk nekā 4 stundas, ir nepieciešama transportēšana ledusskapī.
      Laikam starp paraugu ņemšanu un analīzes veikšanu ir jābūt iespējami īsam. Ir ieteicams paraugus analizēt tajā pašā darba dienā. Ja tas nav iespējams praktisku apsvērumu dēļ, paraugus apstrādā ne vairāk kā 24 stundu laikā. Līdz tam tos glabā tumsā un 4 oC ± 3 oC temperatūrā.


title: Padomes Direktīva 1999/29/EK (1999. gada 22. aprīlis) par dzīvnieku ēdināšanā nevēlamām vielām un produktiem

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31999L0029

Oficiālais Vēstnesis L 115 , 04/05/1999 Lpp. 0032 - 0046

		Padomes Direktīva 1999/29/EK(1999. gada 22. aprīlis)par dzīvnieku ēdināšanā nevēlamām vielām un produktiemEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un īpaši tā 43. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [1],ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],(1) tā kā Padomes 1973. gada 17. decembra Direktīva 74/63/EEK par dzīvnieku ēdināšanā nevēlamām vielām [3]ir bieži un būtiski grozīta; tā kā skaidrības un lietderības labad minētā direktīva ir jākonsolidē;(2) tā kā lopkopība ir ļoti būtiska Kopienas lauksaimniecības sastāvdaļa; tā kā apmierinoši rezultāti lielā mērā ir atkarīgi no piemērotas, labas kvalitātes barības izmantošanas;(3) tā kā noteikumi attiecībā uz barību ir būtiski lauksaimniecības produktivitātes palielināšanai;(4) tā kā barība bieži satur nevēlamas vielas vai produktus, kas var apdraudēt dzīvnieku veselību, vai arī to klātbūtne dzīvnieku izcelsmes produktos var apdraudēt cilvēka veselību;(5) tā kā nav iespējams pilnībā izslēgt šādu vielu un produktu klātbūtni; tā kā ir svarīgi to saturu barībā samazināt, lai novērstu nevēlamu un kaitīgu iedarbību; tā kā šobrīd ir neiespējami noteikt šo saturu zem līmeņiem, kas nosakāmi ar Kopienai definējamām analīžu metodēm;(6) tā kā nevēlamu vielu un produktu klātbūtne barībā ir iespējama tikai saskaņā ar šajā direktīvā izklāstītajiem nosacījumiem un tos nedrīkst citādi izmantot dzīvnieku barošanā; tā kā šī direktīva tāpēc jāpiemēro, neskarot citus Kopienas noteikumus attiecībā uz barību, un jo īpaši noteikumus, ko piemēro barības maisījumiem;(7) tā kā dalībvalstīm tomēr, pastāvot zināmiem nosacījumiem, ir jāsaglabā tiesības atļaut barību ar augstāku nevēlamu vielu un produktu līmeni nekā noteikts I pielikumā;(8) tā kā šo direktīvu ir jāpiemēro barības sastāvdaļām un barībai no to ieviešanas Kopienā; tā kā tāpēc būtu jānosaka, ka noteiktos nevēlamu vielu un produktu maksimālos līmeņus parasti piemēro, sākot no dienas, kad barības sastāvdaļas un barība ir laista apgrozībā, ietverot visus tirdzniecības posmus, bet jo īpaši no to importēšanas dienas;(9) tā kā būtu vēlams noteikt principu, ka dzīvnieku ēdināšanā izmantojamajām izejvielām ir jābūt nevainojamai un tirgus prasībām atbilstošai kvalitātei; tā kā tāpēc ir jāaizliedz lietot vai laist apgrozībā barības sastāvdaļas, kurās ir pārāk augsts nevēlamu vielu vai produktu līmenis, kā rezultātā ir pārsniegts barības maisījumiem I pielikumā noteiktais maksimālais līmenis;(10) tā kā ir jāierobežo noteiktu nevēlamu vielu vai produktu klātbūtne papildbarībā, nosakot atbilstošus maksimālos līmeņus;(11) tā kā dalībvalstīm jāsaglabā pilnvaras gadījumā, ja ir apdraudēta dzīvnieku vai cilvēku veselība, uz laiku samazināt noteiktos maksimāli pieļaujamos līmeņus vai noteikt maksimālos līmeņus citām vielām un produktiem, vai arī aizliegt šādu vielu vai produktu klātbūtni barībā; tā kā, lai dalībvalsts ļaunprātīgi neizmantotu šīs pilnvaras, izmantojot Kopienas procedūru ārkārtas gadījumiem un pamatojoties uz apliecinošiem dokumentiem, lemj par iespējamiem grozījumiem I un II pielikumā;(12) tā kā uz barību, kas atbilst šīs direktīvas prasībām, attiecībā uz to nevēlamo vielu un produktu līmeni, laižot to apgrozībā, nedrīkst attiecināt citus ierobežojumus kā tos, kas minēti šajā direktīvā;(13) tā kā, lai nodrošinātu, ka prasības, kas noteiktas attiecībā uz nevēlamām vielām un produktiem tiek ievērotas barības tirdzniecībā, dalībvalstīm ir jāveic piemēroti kontroles pasākumi;(14) tā kā ar šo direktīvu valsts kontroles departamentos ieviestās informācijas sistēmas ietvaros uzņēmējiem ir jāinformē dalībvalstis par gadījumiem, kad nav ievēroti šīs direktīvas noteikumi; tā kā šādos gadījumos dalībvalstīm ir jāveic visi pasākumi, lai izslēgtu iespēju izmantot dzīvnieku ēdināšanā nevēlamas vielas un produktus; tā kā dalībvalstīm, ja nepieciešams, ir jānodrošina, ka barības sastāvdaļas vai barības partijas iznīcina, ja tā ir nolēmis to īpašnieks;(15) tā kā attiecīga Kopienas procedūra ir būtiska, lai zinātnes un tehnikas attīstībai pielāgotu tehniskos noteikumus, kas ir izklāstīti I un II pielikumā;(16) tā kā, lai veicinātu ieteikto pasākumu ieviešanu, ir jānosaka procedūra ciešas sadarbības izveidei starp dalībvalstīm un Komisiju Barības pastāvīgajā komitejā, kas izveidota ar Lēmumu 70/372/EEK [4];(17) tā kā šai direktīvai nebūtu jāietekmē dalībvalstu saistības attiecībā uz III pielikuma B daļā noteikto direktīvu transponēšanas termiņiem,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pants1. Šī direktīva attiecas uz dzīvnieku ēdināšanā nevēlamām vielām un produktiem.2. Šo direktīvu piemēro, neskarot noteikumus attiecībā uz:a) barības piedevām;b) barības tirdzniecību;c) pesticīdu atlieku maksimālo atļauto līmeņu fiksēšanu uz produktiem, kas paredzēti dzīvnieku barošanai, kā arī šajos produktos, ja šīs atliekas nav uzskaitītas I pielikuma B iedaļā;d) mikroorganismiem barībā;e) noteiktiem produktiem, ko izmanto dzīvnieku ēdināšanā;f) barību īpašām uztura vajadzībām.2. pantsŠajā direktīvā piemēro šādas definīcijas:a) barība – augu vai dzīvnieku izcelsmes produkti to dabiskajā stāvoklī, svaigi vai konservēti, un produkti, kas ir iegūti to rūpnieciskā pārstrādē, kā arī organiskas vai neorganiskas vielas, ko lieto atsevišķi vai maisījumos, kas satur vai nesatur piedevas, dzīvnieku orālai barošanai;b) barības sastāvdaļas – dažādi augu vai dzīvnieku valsts produkti to dabiskajā stāvoklī, svaigi vai konservēti un produkti, kas iegūti to rūpnieciskā pārstrādē, kā arī organiskas vai neorganiskas vielas, kas satur vai nesatur piedevas, ko izmanto dzīvnieku orālai barošanai tieši vai pēc pārstrādes, barības maisījumu sagatavošanā vai kā premiksu nesējvielas;c) kompleksā barība – barības maisījumi, kas pēc to sastāva ir pietiekami dienas devai;d) papildbarība – barības maisījumi ar augustu noteiktu vielu saturu un kas tā sastāva dēļ ir pietiekami dienas devai tikai tad, ja tos lieto kopā ar citu barību;e) barības maisījums – barības sastāvdaļu maisījumi, ar vai bez piedevām, kas ir paredzēti dzīvnieku orālai barošanai kā kompleksā barība vai papildbarība;f) dienas deva – vidējais kopējais barības daudzums, aprēķināts mitruma procentam 12 % un kas ir katru dienu nepieciešams attiecīgo sugu, vecuma un produktivitātes dzīvniekiem, lai apmierinātu to vajadzības;g) dzīvnieki – to sugu dzīvnieki, ko parasti baro un tur vai uzturā lieto cilvēks, kā arī dzīvnieki savvaļā, ja tos ēdina ar barību;h) lolojumdzīvnieki – to sugu dzīvnieki, ko parasti baro un tur, bet uzturā nelieto cilvēks, izņemot dzīvniekus, ko audzē kažokādu ieguvei.3. pants1. Dalībvalstis nosaka, ka barības sastāvdaļas var laist apgrozībā Kopienā tikai, ja tām ir nevainojama un tirgus prasībām atbilstoša kvalitāte.2. Saskaņā ar II pielikuma A daļas noteikumiem, barības sastāvdaļas jo īpaši nevar uzskatīt par tādām, kam ir nevainojama un tirgus prasībām atbilstoša kvalitāte, ja nevēlamu vielu vai produktu līmenis ir tik augsts, ka tas neļauj ievērot barības maisījumiem noteiktos I pielikumā maksimālos līmeņus.4. pants1. Dalībvalstis nosaka, ka I pielikumā uzskaitīto vielu un produktu klātbūtni barībā pieļauj, tikai ievērojot šeit paredzētos nosacījumus.2. Attiecībā uz barību dalībvalstis var atļaut pārsniegt I pielikumā noteiktos maksimālos atļautos līmeņus, ja rupjo barību ražo un izmanto vienā un tajā pašā valstī vai lauku saimniecībā, ja tas ir nepieciešams īpašu vietējo apstākļu dēļ. Attiecīgās dalībvalstis nodrošina, ka tādēļ necieš ne dzīvnieku, ne cilvēku veselība.5. pants1. Dalībvalstis nosaka, ka II pielikuma A daļā uzskaitītās barības sastāvdaļas var laist apgrozībā tikai, ja minētā pielikuma 1. ailē uzskaitīto nevēlamo vielu vai produktu saturs nepārsniedz šā pielikuma 3. ailē noteikto maksimālo līmeni.2. Ja nevēlamās vielas vai produkta, kas ir uzskaitīti II pielikuma A daļas 1. ailē, saturs pārsniedz I pielikuma 3. ailē noteikto līmeni attiecībā uz barības sastāvdaļām, tad II pielikuma A daļas 2. ailē uzskaitītās barības sastāvdaļas, neierobežojot 1.punktu, var laist apgrozībā tikai, ja:a) tās paredzēts izmantot uzņēmumos, kas atbilst Padomes 1995. gada 22. decembra Direktīvas 95/69/EK, ar ko paredz dažu dzīvnieku barības nozarē strādājošu uzņēmumu un starpnieku apstiprināšanas un reģistrēšanas nosacījumus un kārtību [5], nosacījumiem;unb) tām ir pievienots dokuments, kurā noteikts:- tas, ka barības sastāvdaļas ir paredzētas barības maisījumu ražotājiem, kas izpilda a) apakšpunkta nosacījumus,- tas, ka barības sastāvdaļas nedrīkst nepārstrādātas izbarot mājlopiem,- nevēlamo vielu vai produktu saturs barības sastāvdaļās.3. Dalībvalstis nosaka, ka 2. punkta a) un b) apakšpunkts attiecas arī uz barības sastāvdaļām un nevēlamām vielām vai produktiem, kas ir uzskaitīti II pielikuma B daļā, kuru maksimālais līmenis nav noteikts II pielikuma A daļā, ja nevēlamo vielu vai produktu līmenis barības sastāvdaļās pārsniedz I pielikuma 3. ailē noteikto līmeni attiecīgajām barības sastāvdaļām.6. pantsDalībvalstis var ierobežot 5. panta 2. punkta a) apakšpunkta piemērošanu attiecībā uz tiem barības maisījumu ražotājiem, kas izmanto attiecīgās sastāvdaļas, lai ražotu un laistu apgrozībā barības maisījumus.7. pantsDalībvalstis nosaka, ka II pielikuma A daļā uzskaitīto barības sastāvdaļu, kas satur lielāku daudzumu nevēlamu vielu vai produktu nekā iepriekšminētā pielikuma 3. ailē noteiktie maksimālie līmeņi, partijas nedrīkst sajaukt ar citiem barības sastāvdaļu sūtījumiem vai barības sūtījumiem.8. pantsDalībvalstis nosaka, ka gadījumos, ja nav īpašu noteikumu par papildbarību, tā, ņemot vērā atšķaidījuma pakāpi tās izmantošanai, nedrīkst saturēt I pielikumā uzskaitīto nevēlamās vielas un produktus tādā līmenī, kas pārsniedz kompleksajai barībai noteikto.9. pants1. Ja dalībvalstij jaunas informācijas rezultātā vai pārvērtējot esošo informāciju, kas bijusi zināma kopš attiecīgo noteikumu pieņemšanas, ir pamatots iemesls secināt, ka I vai II pielikumā noteiktais maksimālais saturs vai arī viela vai produkts, kas tajos nav uzskaitīti, apdraud dzīvnieku vai cilvēku veselību vai vidi, minētā dalībvalsts var uz laiku samazināt šo saturu, noteikt maksimālo saturu vai aizliegt šīs vielas vai produkta klātbūtni barībā vai barības sastāvdaļās. Tā nekavējoties informē pārējās dalībvalstis un Komisiju par šādu lēmumu, sniedzot tā pamatojumu.2. Saskaņā ar 14. pantā noteikto procedūru, ir jāpieņem tūlītējs lēmums par to, vai pielikumi ir jāgroza. Kamēr Padome vai Komisija nav pieņēmusi lēmumu, dalībvalsts var saglabāt īstenotos pasākumus.10. pantsSaskaņā ar 13. pantā paredzēto procedūru un ņemot vērā zinātnes un tehnikas attīstību:a) jāpieņem pielikumos izdarāmie grozījumi;b) periodiski jāizveido pielikumu konsolidētas versijas ar izmaiņām, kas izdarītas saskaņā ar a) apakšpunktu;c) var noteikt atbilstības kritērijus barības sastāvdaļām, kurām veikti noteikti dekontaminācijas procesi.11. pantsDalībvalstis nodrošina, ka uz barību un barības sastāvdaļām, kas atbilst šai direktīvai, saistībā ar nevēlamu vielu un produktu klātbūtni neattiecina nekādus citus ierobežojumus attiecībā uz to apgrozību.12. pants1. Dalībvalstis veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka barība un barības sastāvdaļas tiek oficiāli kontrolētas, vismaz ņemot paraugus izlases kārtā, lai pārliecinātos, ka tiek ievēroti šīs direktīvas nosacījumi.2. Dalībvalstis informē pārējās dalībvalstis un Komisiju par to departamentu nosaukumiem, kas ir norīkoti veikt šo kontroli.3. Dalībvalstis nosaka, ka tad, ja uzņēmējam (importētājam, ražotājam utt.) vai arī personai, kam, ņemot vērā tās profesionālo darbību pieder vai piederēja barības sastāvdaļu vai barības sūtījums, vai arī tā ir bijusi tieši saistīta ar to, ir zināms, ka:- barības sastāvdaļu sūtījums nav piemērots nekādai izmantošanai dzīvnieku barībā, jo tas ir piesārņots ar nevēlamām vielām vai produktiem, kas ir uzskaitīti I un II pielikumā, un tāpēc tās neatbilst 3. panta 1. apakšpunktam, un rezultātā nopietni apdraud dzīvnieku un sabiedrības veselību,- barības sūtījums neatbilst I pielikuma noteikumiem un tāpēc nopietni apdraud dzīvnieku un sabiedrības veselību,šī persona vai uzņēmējs nekavējoties informē oficiālo kontroles dienestu, pat ja ir paredzēta sūtījuma iznīcināšana.Pēc saņemtās informācijas pārbaudes dalībvalstis nodrošina, ka piesārņotā sūtījuma tiek veikti vajadzīgie pasākumi, lai nodrošinātu, ka šīs sūtījums netiek izmantots dzīvnieku ēdināšanā.Dalībvalstis nodrošina, ka piesārņotā sūtījuma galamērķis, ietverot tā iespējamo iznīcināšanu, nevar negatīvi ietekmēt sabiedrības vai dzīvnieku veselību vai vidi.4. Ja barības sastāvdaļu sūtījumu vai barības sūtījumu gatavojas nosūtīt uz kādu dalībvalsti pēc tam, kad to kāda cita dalībvalsts ir to atzinusi par šīs direktīvas noteikumiem neatbilstošu, jo tas satur pārāk lielu daudzumu nevēlamu vielu vai produktu, šī cita dalībvalsts Komisijai un pārējām dalībvalstīm nekavējoties sniedz visu noderīgo informāciju saistībā ar minēto sūtījumu.13. pants1. Ja piemēro šajā pantā noteikto procedūru, priekšsēdētājs par attiecīgajiem jautājumiem nekavējoties informē Pastāvīgo barības komiteju, turpmāk tekstā "Komiteja", vai nu pēc savas paša iniciatīvas, vai pēc dalībvalsts lūguma.2. Komisijas pārstāvis iesniedz Komitejai veicamo pasākumu projektu. Komiteja sniedz savu atzinumu par projektu termiņā, kuru atkarībā no jautājuma steidzamības nosaka priekšsēdētājs. Atzinumu sniedz ar balsu vairākumu, kā noteikts Līguma 148. panta 2. punktā, ja Padomei jāpieņem lēmumi pēc Komisijas priekšlikuma. Dalībvalstu pārstāvju balsis Komitejā vērtē, kā noteikts minētajā pantā. Priekšsēdētājs nebalso.Komisija pieņem pasākumus un nekavējoties tos īsteno, ja tie saskan ar Komitejas atzinumu. Ja tie nesaskan ar Komitejas atzinumu vai arī ja atzinums nav sniegts, Komisija nekavējoties ierosina Padomei pieņemamos pasākumus. Padome pieņem pasākumus ar kvalificētu balsu vairākumu.Ja Padome trīs mēnešu laikā pēc tam, kad tai iesniegts priekšlikums, nav pieņēmusi nekādus pasākumus, Komisija pieņem ierosinātos pasākumus un tos nekavējoties īsteno, izņemot gadījumus, ja Padome ar vienkāršu balsu vairākumu ir nobalsojusi pret šādiem pasākumiem.14. pants1. Ja piemēro šajā pantā noteikto procedūru, priekšsēdētājs par attiecīgajiem jautājumiem nekavējoties informē Komiteju vai nu pēc savas iniciatīvas, vai pēc dalībvalsts lūguma.2. Komisijas pārstāvis iesniedz Komitejai veicamo pasākumu projektu. Komiteja sniedz savu atzinumu divu dienu laikā. Atzinumu sniedz ar balsu vairākumu, kā noteikts Līguma 148. panta 2. punktā gadījumā, ja Padomei jāpieņem lēmumi pēc Komisijas priekšlikuma. Dalībvalstu pārstāvju balsis Komitejā, kā noteikts minētajā pantā. Priekšsēdētājs nebalso.Komisija pieņem pasākumus un nekavējoties tos īsteno, ja tie saskan ar Komitejas atzinumu. Ja tie nesaskan ar Komitejas atzinumu vai arī ja atzinums nav sniegts, Komisija nekavējoties ierosina Padomei pieņemamos pasākumus. Padome pieņem pasākumus ar kvalificētu balsu vairākumu.Ja Padome 15 dienu laikā pēc tam, kad tai iesniegts priekšlikums, nav pieņēmusi nekādus pasākumus, Komisija pieņem ieteiktos pasākumus un tos nekavējoties īsteno, izņemot gadījumu, ja Padome ar vienkāršu balsu vairākumu ir nobalsojusi pret šiem pasākumiem.15. pants1. Dalībvalstis šīs direktīvas noteikumus piemēro vismaz barībai, kas ir paredzēta eksportam uz trešām valstīm.2. Pirmais punkts neietekmē dalībvalstu tiesības atļaut nosūtīt atpakaļ uz eksportētāju trešo valsti barības sūtījumus, kas neatbilst šīs direktīvas prasībām.16. pants1. Direktīvas, kas ir uzskaitītas III pielikuma A daļā ar šo atceļ, neskarot dalībvalstu saistības attiecībā uz termiņiem III pielikuma B daļā uzskaitīto direktīvu transponēšanai.2. Atsauces uz atceltajām direktīvām uzskata par atsaucēm uz šo direktīvu, un tās jālasa saskaņā korelācijas tabulu IV pielikumā.17. pantsŠī direktīva stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.18. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 1999. gada 22. aprīlīPadomes vārdā –priekšsēdētājsW. Müller[1] Atzinums sniegts 1999. gada 9. februārī (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).[2] OV C 153, 28.5.1996., 49. lpp.[3] OV L 38, 11.2.1974., 31. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 98/60/EK (OV L 209, 25.7.1998., 50. lpp.).[4] OV L 170, 3.8.1970., 1. lpp.[5] OV L 332, 30.12.1995., 15. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 98/92/EK (OV L 346, 22.12.1998., 49. lpp.).--------------------------------------------------I PIELIKUMS(3. panta 2. punkts, 4. pants, 5. panta 2. un 3. punkts, 8. pants un 12. panta 3. punkts)Vielas, produkti | Barība | Maksimālais saturs mg/kg (ppm) barībā ar 12 % mitruma saturu || |1 | 2 | 3 |A.Vielas (joni vai elementi)1.Arsēns | Barības sastāvdaļas, izņemot | 2 |—zāles miltus, žāvētās lucernas miltus un žāvēta āboliņa miltus, žāvētu biešu mīkstumu un žāvētu cukurbiešu mīkstuma melasi | 4 |—fosfātus un barību, kas iegūta no zivju un citu jūras dzīvnieku pārstrādes | 10 |Kompleksā barība, izņemot | 2 |—komplekso barību zivīm | 4 |Papildbarība, izņemot | 4 |—minerālvielu maisījumus | 12 |2.Svins | Barības sastāvdaļas, izņemot: | 10 |—rupjo zaļbarību | 40 |—fosfātus | 30 |—raugus | 5 |Kompleksā barība | 5 |Papildbarība, izņemot: | 10 |—minerālvielu maisījumus | 30 |3.Fluors | Barības sastāvdaļas, izņemot: | 150 |—dzīvnieku izcelsmes barību | 500 |—fosfātus | 2000 |Kompleksā barība, izņemot: | 150 |—komplekso barību liellopiem, aitām un kazām | |—slaucamām | 30 |—citām | 50 |—komplekso barību cūkām | 100 |—komplekso barību mājputniem | 350 |—komplekso barību cāļiem | 250 |—Minerālvielu maisījumi liellopiem, aitām un kazām | 2000 [1] |Cita papildbarība | 125 [2] |4.Dzīvsudrabs | Barības sastāvdaļas, izņemot: | 0,1 |—barību, kas iegūta, pārstrādājot zivis un citus jūras dzīvniekus | 0,5 |Kompleksā barība, izņemot: | 0,1 |—komplekso barību suņiem un kaķiem | 0,4 |Papildbarība, izņemot: | 0,2 |—papildbarību suņiem un kaķiem | |5.Nitrīti | Zivju milti | 60 (izteikts kā nātrija nitrīts) |Kompleksā barība, izņemot: | 15 |—barību lolojumdzīvniekiem, izņemot putnus un akvārija zivis | (izteikts kā nātrija nitrīts) |6.Kadmijs | Augu izcelsmes barības sastāvdaļas | 1 |Dzīvnieku izcelsmes barības sastāvdaļas: | 2 |—izņemot lolojumdzīvnieku barību | |Fosfāti | 10 [3] |Kompleksā barība liellopiem, aitām, un kazām, izņemot: | 1 |—komplekso barību teļiem, jēriem un kazlēniem | |Cita kompleksā barība, izņemot: | 0,5 |—barību lolojumdzīvniekiem | |Minerālvielu maisījumi | 5 [4] |Cita papildbarība liellopiem, aitām, un kazām | 0,5 |B.Produkti1.Aflatoksīns B1 | Barības sastāvdaļas, izņemot: | 0,05 |—zemesriekstus, kopru, palmu kodolus, kokvilnas sēklas, babasū, kukurūzu un produktus, kas iegūti to pārstrādē | 0,02 |Kompleksā barība liellopiem, aitām, un kazām, izņemot: | 0,05 |—piena lopiem | 0,005 |—teļiem un jēriem | 0,01 |Kompleksā barība cūkām un mājputniem (izņemot jaunus dzīvniekus) | 0,02 |Cita kompleksā barība | 0,01 |Papildbarība liellopiem, aitām un kazām (izņemot papildbarību piena lopiem, teļiem un jēriem) | 0,05 |Papildbarība cūkām un mājputniem (izņemot jaunus dzīvniekus) | 0,03 |Cita papildbarība | 0,005 |2.Hidrocianīdskābe | Barības sastāvdaļas, izņemot: | 50 |—linsēklas | 250 |—linsēklu raušus | 350 |—manioka produktus un mandeļu raušus | 100 |Kompleksā barība, izņemot: | 50 |—komplekso barību cāļiem | 10 |3.Brīvais gosipols | Barības sastāvdaļas, izņemot: | 20 |—kokvilnas sēklu raušus | 1200 |Kompleksā barība, izņemot: | 20 |—komplekso barību liellopiem, aitām un kazām, | 500 |—komplekso barību mājputniem (izņemot dējējvistas) un teļiem | 100 |—komplekso barību trušiem un cūkām (izņemot sivēnus) | 60 |4.Teobromīns | Kompleksā barība, izņemot: | 300 |—komplekso barību pieaugušiem liellopiem | 700 |5.Gaistošā sinepju eļļa | Barības sastāvdaļas, izņemot: | 100 |—rapšu sēklu raušus | 4000 (izteikts kā alilizotiocianāts) |Kompleksā barība, izņemot: | 150 (izteikts kā alilizotiocianāts) |—komplekso barību liellopiem, aitām un kazām (izņemot jaunus dzīvniekus) | 1000 (izteikts kā alilizotiocianāts) |—komplekso barību cūkām (izņemot sivēnus) un mājputniem | 500 (izteikts kā alilizotiocianāts) |6.Viniltiooksazolidons (Viniloksazolidīntions) | Kompleksā barība mājputniem, izņemot: | 1000 |—komplekso barību dējējvistām | 500 |7.Rudzu melnplauka (Claviceps purpurea) | Visa barība, kas satur nemaltu labību | 1000 |8.Nezāļu sēklas un nemalti un nemīcīti augļi, kas satur alkaloīdus, glikozīdus un citas toksiskas vielas, atsevišķi vai kombinācijā, ieskaitot: | Visa barība | 3000 |a)Lolium temulentum L. | 1000 |b)Lolium remotum Schrank | 1000 |c)Datura stramonium L. | 1000 |9.Rīcinaugs – Ricinus communis L. | Visa barība | 10 (izteikts kā rīcinauga sēnalas) |10.Crotalaria spp | Visa barība | 100 |11.Aldrīns | atsevišķi vai kombinācijā izteikts kā dieldrīns | Visa barība, izņemot —taukus | 0,01 0,2 |12.Dieldrīns |13.Kampehlors (toksafēns) | Visa barība | 0,01 |14.Hlordāns (cis- un trans- izomēru un oksihlordāna summa, izteikta, kā hlordāns) | Visa barība, izņemot | 0,02 |—taukus | 0,05 |15.DDT (DDT-, TDE- un DDE- izomēru summa, izteikta kā DDT) | Visa barība, izņemot: | 0,05 |—taukus | 0,5 |16.Endosulfāns (alfa- un beta- izomēru un endosulfānsulfāta summa, izteikta kā endosulfāns) | Visa barība, izņemot: | 0,1 |—kukurūzu | 0,2 |—eļļas augu sēklas | 0,5 |—komplekso barību zivīm | 0,005 |17.Endrīns (endrīna un delta-ketoendrīna summa, izteikta kā endrīns) | Visa barība, izņemot: | 0,01 |—taukus | 0,05 |18.Heptahlors (heptahlora un hepta-hlorepoksīda summa izteikta kā heptahlors) | Visa barība, izņemot: | 0,01 |—taukus | 0,2 |19.Heksahlorobenzols (HCB) | Visa barība, izņemot: | 0,01 |—taukus | 0,2 |20.Heksahlorocikloheksāns (HCH) | | |20.1.alfa- izomēri | Visa barība, izņemot: | 0,02 |—taukus | 0,2 |20.2.beta- izomēri | Barības maisījumi, izņemot: | 0,01 |—barību piena govīm | 0,005 |Barības sastāvdaļas, izņemot: | 0,01 |—taukus | 0,1 |20.3.gamma- izomēri | Visas barības sastāvdaļas, izņemot: | 0,2 |—taukus | 2,0 |21.Dioksīns (PCDD un PCDF summa) izteikta starptautiskajos toksiskuma ekvivalentos | Citrusaugu mīkstums | 500 pg I-TEQ/kg (augšējā noteikšanas robeža) [5] |C.Botāniskie piemaisījumi1.Aprikozes – Prunus armeniaka L. | Visa barība | Pretī uzskaitīto sugu sēklas un augļi, kā arī to pārstrādāto derivātu klātbūtne barības sastāvdaļās ir pieļaujama tikai kā zīmes, kas nav kvantitatīvi nosakāmas |2.Rūgtās mandeles Prunus dulcis (Mill.) D.A. Webb var. amara (DC.) Focke (= Prunus amygdalus Batsch var. amara (DC.) Focke) |3.Nenolobīts meža dižskābardis Fagus silvatica L. |4.Idra – Camelina sativa (L.) Crantz |5.Mowrah, Bassia, Madhuca – Madhuca longifolia (L.) Macbr. (= Bassia longifolia L. = Illipe malabrorum Engl.) Madhuca indica Gmelin (= Bassia latifolia Roxb.) = Illipe latifolia (Roscb.) F. Mueller) |6.Tapioka – Jatropha curcas L. |7.Krotons – Croton tiglium L. |8.Indijas sinepe – Brassica juncea (L.) Czern.un Coss. ssp. integrifolia (West.) Thell. |9.Sareptas sinepe – Brassica juncea (L.) Czern. and Coss. ssp. juncea |10.Ķīniešu sinepe – Brassica juncea (L.) Czern. and Coss. ssp. juncea var. Lutea Batalin |11.Melnā sinepe- Brassica nigra (L.)Koch |12.Etiopijas sinepe – Brassica carinata A. Braun |[1] Dalībvalstis var arī noteikt maksimālo fluora saturu 1,25 % no fosfātu satura.[2] Fluora saturs uz 1 % fosfora.[3] Dalībvalstis var arī noteikt maksimālo kadmija saturu 0,5 mg uz 1 % fosfora.[4] Dalībvalstis var arī noteikt maksimālo kadmija saturu 0,75 mg uz 1 % fosfora.[5] Koncentrācijas augšējās robežas aprēķina, pieņemot, ka visu dažādo radniecīgo vielu vērtības, kas ir mazākas par noteikšanas robežu, atbilst noteikšanas robežai.--------------------------------------------------II PIELIKUMSA DAĻA (3. panta 2. punkts, 5. pants, 7. pants)Vielas, produkti | Barības sastāvdaļas | Maksimālais saturs mg/kg (ppm) barības sastāvdaļās ar 12 % mitruma saturu |1 | 2 | 3 |1.Aflatoksīns B1 | Zemesrieksti, kopra, palmu kodoli, kokvilnas sēklas, babasū, kukurūza un produkti, kas iegūti to pārstrādē | 0,2 |2.Kadmijs | Fosfāti | 10 [1] |3.Arsēns | Fosfāti | 20 |4.Dioksīns (PCDD un PCDF summa, izteikta starptautiskajos toksiskuma ekvivalentos) | Citrusu mīkstums | 50 pg I-TEQ/kg (augšējā noteikšanas robeža) [2] |B daļa (5. panta 3. punkts)Vielas, produkti | Barības sastāvdaļas || |1 | 2 |A.Vielas (joni vai elementi)1.Arsēns | Visas barības sastāvdaļas, izņemot: fosfātus |2.Svins | Visas barības sastāvdaļas |3.Fluors | Visas barības sastāvdaļas |4.Dzīvsudrabs | Visas barības sastāvdaļas |5.Nitrīti | Zivju milti |6.Kadmijs | Visas augu izcelsmes barības sastāvdaļas Visas dzīvnieku izcelsmes barības sastāvdaļas, izņemot: lolojumdzīvnieku barību |B.Produkti1.Aflatoksīns B1 | Visas barības sastāvdaļas, izņemot: zemesriekstus, kopru, palmu kodolus, kokvilnas sēklas, babasū, kukurūzu un produktus, kas iegūti to pārstrādē |2.Hidrocianīdskābe | Visas barības sastāvdaļas |3.Brīvais gosipols | Visas barības sastāvdaļas |4.Gaistošā sinepju eļļa | Visas barības sastāvdaļas |5.Rudzu melnplauka (Claviceps purpurea) | Nemalta labība |6.Nezāļu sēklas un nemalti un nemīcīti augļi, kas satur alkaloīdus, glikozīdus un citas toksiskas vielas atsevišķi vai kombinācijā, ieskaitot(a)Lolium temulentum L.,(b)Lolium remotum Schrank,(c)Datura stramonium L., | Visas barības sastāvdaļas |7.Rīcinaugs – Rizinus communis L. | Visas barības sastāvdaļas |8.Crotalaria ssp. | Visas barības sastāvdaļas |9.Aldrīns | atsevišķi vai kombinācijā, izteikti kā dieldrīns | Visas barības sastāvdaļas |10.Dieldrīns |11.Kampehlors (toksafēns) | Visas barības sastāvdaļas |12.Hlordāns (cis- un trans- izomēru un oksihlordāna summa, izteikta kā hlordāns) | Visas barības sastāvdaļas |13.DDT (DDT-, TDE- un DDE- izomēru summa, izteikta kā DDT) | Visas barības sastāvdaļas |14.Endosulfāns ( alfa- un beta- izomēru un endosulfāna summa, izteikta kā endosulfāns) | Visas barības sastāvdaļas |15.Endrīns (endrīna un delta- ketoendrīna summa, izteikta kā endrīns) | Visas barības sastāvdaļas |16.Heptahlors (heptahlora un heptahlorepoksīda summa, izteikta kā heptahlors) | Visas barības sastāvdaļas |17.Heksahlorbenzols (HCB) | Visas barības sastāvdaļas |18.Heksahlorcikloheksāns (HCH)18.1.alfa-izomērs | Visas barības sastāvdaļas |18.2.beta-izomērs | Visas barības sastāvdaļas |18.3.gamma-izomērs | Visas barības sastāvdaļas |C.Botāniskie piemaisījumi1.Aprikozes – Prunus armeniaka L. | Visas barības sastāvdaļas |2.Rūgtās mandeles Prunus dulcis (Mill.) D.A. Webb var. amara (DC.) Focke (= Prunus amygdalus Batsch var. amara (DC.) Focke) | Visas barības sastāvdaļas |3.Nenolobīts meža dižskābardis Fagus silvatica L. | Visas barības sastāvdaļas |4.Idra – Camelina sativa (L.) Crantz | Visas barības sastāvdaļas |5.Mowrah, Bassia, Madhuca – Madhuca longifolia (L.) Macbr. (= Bassia longifolia L. = Illipe malabrorum Engl.) Madhuca indica Gmelin (= Bassia latifolia (Roxb.) = Illipe latifolia (Roscb.) F. Mueller) | Visas barības sastāvdaļas |6.Tapioka - Jatropha curcas L. | Visas barības sastāvdaļas |7.Krotons – Croton tiglium L. | Visas barības sastāvdaļas |8.Indijas sinepe – Brassica juncea (L.) Czern. un Coss. ssp. integrifolia (West.) Thell. | Visas barības sastāvdaļas |9.Sareptas sinepe – Brassica juncea (L.) Czern. un Coss. ssp. juncea | Visas barības sastāvdaļas |10.Ķīniešu sinepe – Brassica juncea (L.) Czern. un Coss. ssp. juncea var. lutea Batalin | Visas barības sastāvdaļas |11.Melnā sinepe – Brassica nigra (L.) Koch | Visas barības sastāvdaļas |12.Etiopijas sinepe – Brassica carinata A. Braun | Visas barības sastāvdaļas |[1] Dalībvalstis var arī noteikt maksimālo kadmija saturu 0,5 mg uz 1 % fosfora.[2] Koncentrācijas augšējās robežas aprēķina, pieņemot, ka visu dažādo radniecīgo vielu vērtības, kas mazākas par noteikšanas robežu, atbilst noteikšanas robežai.--------------------------------------------------III PIELIKUMSA DAĻAATCELTĀS DIREKTĪVAS(ar atsauci 16. pantā)Padomes Direktīva 74/63/EEK un tās secīgie grozījumi | |Komisijas Direktīva 76/14/EEK | |Komisijas Direktīva 76/934/EEK | |Padomes Direktīva 80/502/EEK | |Komisijas Direktīva 83/381/EEK | |Komisijas Direktīva 86/299/EEK | |Padomes Direktīva 86/354/EEK | tikai 1. pants |Komisijas Direktīva 87/238/EEK | |Komisijas Direktīva 91/126/EEK | |Padomes Direktīva 91/132/EEK | |Padomes Direktīva 92/63/EEK | |Padomes Direktīva 92/88/EEK | |Padomes Direktīva 93/74/EEK | |Komisijas Direktīva 94/16/EK | tikai attiecībā uz atsaucēm uz Direktīvas 74/63/EEK 11. panta1. punktu |Padomes Direktīva 95/69/EK | tikai 18. pants |Komisijas Direktīva 96/6/EK | |Padomes Direktīva 96/25/EK | tikai 14. panta 2. punkts |Komisijas Direktīva 97/8/EK | |Komisijas Direktīva 98/60/EK | |B DAĻATERMIŅI TRANSPONĒŠANAI VALSTS TIESĪBU AKTOS(ar atsauci 16. pantā)Direktīva | Beigu termiņš transponēšanai |Direktīva 74/63/EEK (OV L 38, 11.2.1974., 31. lpp.) | 1976. gada 1. janvāris |Direktīva 76/14/EEK (OV L 4, 9.1.1976., 24. lpp.) | 1976. gada 1. aprīlis |Direktīva 76/934/EEK (OV L 364, 31.12.1976., 20. lpp.) | 1977. gada 1. marts |Direktīva 80/502/EEK (OV L 124, 20.5.1980., 17. lpp.) | 1981. gada 1. jūlijs |Direktīva 83/381/EEK (OV L 222, 13.8.1983., 31. lpp.) | 1983. gada 31. decembris |Direktīva 86/299/EEK (OV L 189, 11.7.1986., 40. lpp.) | 1987. gada 31. decembris |Direktīva 86/354/EEK (OV L 212, 2.8.1986., 27. lpp.) | 1988. gada 3. decembris |Direktīva 87/238/EEK (OV L 110, 25.4.1987., 25. lpp.) | 1988. gada 3. decembris |Direktīva 91/126/EEK (OV L 60, 7.3.1991., 16. lpp.) | 1988. gada 30. novembris |Direktīva 91/132/EEK (OV L 66, 13.3.1991., 16. lpp.) | 1991. gada 1. augusts |Direktīva 92/63/EEK (OV L 221, 6.8.1992., 49. lpp.) | 1993. gada 31. marts. |Direktīva 92/88/EEK (OV L 321, 6.11.1992., 24. lpp.) | 1993.gada 31. decembris |Direktīva 93/74/EEK (OV L 237, 22.9.1993., 23. lpp.) | 1995. gada 30. jūnijs |Direktīva 94/16/EK (OV L 104, 23.4.1994., 32. lpp.) | 1995. gada 1. marts |Direktīva 95/69/EK (OV L 332, 30.12.1995., 15. lpp.) | 1998. gada 1. aprīlis |Direktīva 96/6/EK (OV L 49, 28.2.1996., 29. lpp.) | 1996. gada 31. jūlijs |Direktīva 96/25/EK (OV L 125, 23.5.1996., 35. lpp.) | 1998. gada 30. jūnijs |Direktīva 97/8/EK (OV L 48, 19.2.1997., 22. lpp.) | 1998. gada 30. jūnijs |Direktīva 98/60/EK (OV L 209, 25.7.1998., 50. lpp.) | 1998. gada 31. jūlijs |--------------------------------------------------IV PIELIKUMSKORELĀCIJAS TABULADirektīva 74/63/EEK | Šī direktīva |1. pants | 1. pants |2. panta a) apakšpunkts | 2. panta a) apakšpunkts |2. panta b) apakšpunkts | 2.panta b) apakšpunkts |2. panta d) apakšpunkts | 2. panta c) apakšpunkts |2. panta e) apakšpunkts | 2. panta d) apakšpunkts |2. panta h) apakšpunkts | 2. panta e) apakšpunkts |2. panta i) apakšpunkts | –– |2. panta c) apakšpunkts | 2. panta f) apakšpunkts |2. panta f) apakšpunkts | 2. panta g) apakšpunkts |2. panta g) apakšpunkts | 2. panta h) apakšpunkts |2.a pants | 3. pants |3. pants | 4. pants |3.a pants | 5. pants |3.b pants | 6. pants |3.c pants | 7. pants |4. pants | 8. pants |5. pants | 9. pants |6. pants | 10. pants |6.a pants | –– |7. pants | 11. pants |8. panta 1. punkts | 12. panta 1. punkts |8. panta 2. punkts | 12. panta 2. punkts |8. panta 2.a punkts | 12. panta 3. punkts |8. panta 3. punkts | 12. panta 4. punkts |9. pants | 13. pants |10. pants | 14. pants |11. pants | 15. pants |–– | 16. pants |–– | 17. pants |–– | 18. pants |I pielikums | I pielikums |II pielikums | II pielikums |–– | III pielikums |–– | IV pielikums |--------------------------------------------------


Svarīgs juridisks paziņojums

|

31987L0054

Padomes Direktīva (1986. gada 16. decembris) par pusvadītāju izstrādājumu topogrāfiju tiesisko aizsardzību

Oficiālais Vēstnesis L 024 , 27/01/1987 Lpp. 0036 - 0040 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 13 Sējums 16 Lpp. 0095  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 13 Sējums 16 Lpp. 0095  CS.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 231  - 235 ET.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 231  - 235 HU.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 231  - 235 LT.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 231  - 235 LV.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 231  - 235 MT.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 231  - 235 PL.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 231  - 235 SK.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 231  - 235 SL.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 231  - 235

		Padomes Direktīva(1986. gada 16. decembris)par pusvadītāju izstrādājumu topogrāfiju tiesisko aizsardzību(87/54/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 100. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā pusvadītāju izstrādājumi daudzās dažādās rūpniecības nozarēs kļūst aizvien svarīgāki, un pusvadītāju tehnoloģija attiecīgi atzīstama par būtiski svarīgu Kopienas rūpniecības attīstībai;tā kā pusvadītāju izstrādājumu funkcijas lielā mērā ir atkarīgas no šādu izstrādājumu topogrāfijām un tā kā šādu topogrāfiju izstrādāšana prasa ievērojamus cilvēkresursus, tehnisko un finanšu līdzekļu ieguldījumus, tā kā šādu izstrādājumu topogrāfiju nokopēšanas izmaksas ir niecīga daļa no to neatkarīgai izstrādāšanai vajadzīgajām izmaksām;tā kā pašlaik spēkā esošie tiesību akti pusvadītāju izstrādājumu topogrāfijas visās dalībvalstīs droši neaizsargā un, ja šāda aizsardzība pastāv, tā ir visai atšķirīga;tā kā vairākas dalībvalstu tiesību aktu atšķirības pusvadītāju izstrādājumu tiesiskajā aizsardzībā tieši un nelabvēlīgi iespaido kopējā tirgus darbību pusvadītāju izstrādājumu jomā, un tādas atšķirības var kļūt vēl lielākas, dalībvalstīm šajā jomā ieviešot jaunus tiesību aktus;tā kā pastāvošās atšķirības, kurām ir tāda ietekme, ir jālikvidē un jaunu atšķirību rašanās, kurām būtu negatīva ietekme uz kopējo tirgu, ir jānovērš;tā kā saistībā ar aizsardzības paplašināšanu attiecībā uz personām ārpus Kopienas, dalībvalstīm būtu brīvi jārīkojas pēc savas ierosmes, ciktāl ierobežotā laikposmā nav pieņemti Kopienas lēmumi;tā kā Kopienas pusvadītāju izstrādājumu topogrāfijas aizsardzības tiesisko sistēmu pirmajā posmā var ierobežot ar dažiem pamatprincipiem noteikumos, kas norāda, kādas personas un kādi izstrādājumi būtu jāaizsargā, ekskluzīvām tiesībām, uz kurām aizsargātās personas varētu paļauties un kuras atļautu vai aizliegtu dažas darbības, šo tiesību izņēmumiem un to, cik ilgi aizsardzībai būtu jāturpinās;tā kā citus jautājumus uz laiku var izlemt saskaņā ar valstu tiesību aktiem, jo īpaši – vai kā aizsardzības nosacījums ir vajadzīga reģistrācija vai nodošana glabāšanā un – saskaņā ar to, ka piešķirtajām licencēm tiek liegta aizsardzība tā iemesla dēļ, ka ir beidzies noteikts laikposms, – vai attiecībā uz aizsargātām topogrāfijām var piešķirt obligātas licences un ar kādiem nosacījumiem to var darīt;tā kā pusvadītāju izstrādājumu topogrāfiju aizsardzībai saskaņā ar šo direktīvu nebūtu jāskar dažu citu aizsardzības veidu piemērošana;tā kā vajadzības gadījumā turpmākus pasākumus attiecībā uz pusvadītāju izstrādājumu topogrāfiju tiesisko aizsardzību Kopienā var apsvērt vēlākā posmā, bet kopēju pamatprincipu piemērošana visās dalībvalstīs saskaņā ar šīs direktīvas noteikumiem ir vajadzīga steidzami,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. NODAĻADefinīcijas1. pants1. Šajā direktīvā:a) "pusvadītāju izstrādājums" ir galīgais izstrādājums vai tā starpprodukts:i) kas sastāv no materiāla struktūras, kura ietver pusvadītāja materiāla slāni; unii) kam ir viens vai vairāki citi slāņi, kuri sastāv no vadoša, izolējoša vai pusvadoša materiāla, un slāņi ir sakārtoti iepriekš noteiktā trīsdimensiju struktūrā; uniii) kas ir paredzēts tikai elektroniskas funkcijas veikšanai vai kopā ar citām funkcijām;b) pusvadītāja "topogrāfija" ir savstarpēji saistītu attēlu kopums neatkarīgi no to fiksēšanas vai kodēšanas veida:i) kas attēlo slāņu, no kuriem pusvadītāja izstrādājums sastāv, trīsdimensiju struktūru; unii) pie kam attēli ir tā saistīti, ka katrs attēls attēlo pusvadītāja izstrādājuma virsmas struktūru vai struktūras daļu kādā tā izgatavošanas posmā;c) "komerciālā izmantošana" ir pārdošana, noma, iznomāšana vai jebkura cita komercizplatīšanas metode vai piedāvājums ar šo mērķi. tomēr 3. panta 4. punktā, 4. panta 1. punktā, 7. panta 1., 3. un 4. punktā "komerciālā izmantošana" neietver izmantošanu saskaņā ar konfidencialitātes nosacījumiem, ciktāl nenotiek tālāka izplatīšana trešajām personām, izņemot, ja topogrāfijas izmantošana notiek atbilstīgi konfidencialitātes nosacījumiem, ko prasa atbilstīgi Līguma 223. panta 1. punkta b) apakšpunktam veikts pasākums.2. Padome, pieņemot lēmumu ar kvalificētu balsu vairākumu pēc Komisijas priekšlikuma, var grozīt 1. punkta a) apakšpunkta i) un ii) punktu, lai, ņemot vērā tehnikas progresu, pielāgotu šos noteikumus.2. NODAĻAPusvadītāju izstrādājumu topogrāfiju aizsardzība2. pants1. Dalībvalstis aizsargā pusvadītāju izstrādājumu topogrāfijas, pieņemot tiesību aktus, kas piešķir ekskluzīvas tiesības saskaņā ar šīs direktīvas noteikumiem.2. Pusvadītāju izstrādājuma topogrāfiju aizsargā, ciktāl tā atbilst nosacījumiem, ka tā ir sava autora garīgā darba rezultāts un nav izplatīta pusvadītāju rūpniecībā. Ja pusvadītāju izstrādājuma topogrāfija sastāv no sastāvdaļām, kas ir izplatītas pusvadītāju rūpniecībā, to aizsargā tikai tādā mērā, kādā šo sastāvdaļu apvienojums savā kopumā atbilst iepriekš minētajiem nosacījumiem.3. pants1. Saskaņā ar šā panta 2. līdz 5. punktu tiesības uz aizsardzību piemēro par labu personām, kas ir pusvadītāju izstrādājumu topogrāfiju autori.2. Dalībvalstis var paredzēt, ka:a) ja topogrāfija ir radīta tās autora algotā darba gaitā, tiesības uz aizsardzību piemēro par labu autora darba devējam, ja vien darba līguma noteikumi neparedz citādi;b) ja topogrāfija ir radīta saskaņā ar līgumu, kas nav darba līgums, tiesības uz aizsardzību piemēro par labu tai līguma pusei, kura topogrāfiju ir pasūtījusi, ja vien līgums neparedz citādi.3. a) Attiecībā uz 1. punktā minētajām personām tiesības uz aizsardzību piemēro par labu fiziskām personām, kas ir dalībvalsts pilsoņi vai kuru parastā dzīvesvieta ir dalībvalsts teritorijā.b) Ja dalībvalstis paredz noteikumus saskaņā ar 2. punktu, tiesības uz aizsardzību piemēro par labu:i) fiziskām personām, kas ir dalībvalsts pilsoņi vai kuru parastā dzīvesvieta ir dalībvalsts teritorijā;ii) sabiedrībām vai citām juridiskām personām, kam dalībvalsts teritorijā faktiski ir ražošanas vai tirdzniecības uzņēmums.4. Ja tiesības uz aizsardzību nepastāv saskaņā ar citiem šā panta noteikumiem, tiesības uz aizsardzību piemēro arī par labu 3. punkta b) apakšpunkta i) un ii) punktā minētajām personām:a) kas pirmās komerciāli izmanto dalībvalstī topogrāfiju, kura vēl nav komerciāli izmantota nekur pasaulē; unb) kam persona, kurai ir tiesības ar topogrāfiju rīkoties, ir ekskluzīvi atļāvusi to komerciāli izmantot visā Kopienā.5. Tiesības uz aizsardzību arī piemēro par labu 1. līdz 4. punktā minēto personu īpašumtiesību pārņēmējiem.6. Saskaņā ar 7. punktu dalībvalstis var risināt sarunas un slēgt nolīgumus vai vienošanās ar trešajām valstīm par pusvadītāju izstrādājumu tiesisko aizsardzību, ievērojot Kopienas tiesību aktus un jo īpaši šajā direktīvā izklāstītos noteikumus.7. Dalībvalstis var risināt sarunas ar trešajām valstīm, lai paplašinātu tiesības uz aizsardzību uz personām, uz ko saskaņā ar šīs direktīvas noteikumiem aizsardzība neattiecas. Dalībvalstis, kas risina šādas sarunas, par to informē Komisiju.Ja dalībvalsts vēlas paplašināt aizsardzību uz personām, kam citādi nav tiesību uz aizsardzību saskaņā ar šīs direktīvas noteikumiem, vai ar trešo valsti slēgt nolīgumu vai vienošanos par aizsardzības paplašināšanu, dalībvalsts to paziņo Komisijai. Komisija par to informē pārējās dalībvalstis. Dalībvalsts atliek aizsardzības paplašināšanu vai nolīguma, vai vienošanās noslēgšanu uz vienu mēnesi no dienas, kurā tā ir iesniegusi paziņojumu Komisijai.Tomēr, ja šajā laikposmā Komisija attiecīgai dalībvalstij paziņo par savu nodomu iesniegt Padomei priekšlikumu, lai visas dalībvalstis paplašinātu aizsardzību attiecībā uz personām vai attiecīgo trešo valsti, dalībvalsts atliek aizsardzības paplašināšanu vai nolīguma vai vienošanās noslēgšanu uz diviem mēnešiem no dienas, kurā tā ir iesniegusi paziņojumu Komisijai.Ja pirms šā divu mēnešu laikposma beigām Komisija šādu priekšlikumu iesniedz Padomei, dalībvalsts atliek aizsardzības paplašināšanu vai nolīguma vai vienošanās noslēgšanu vēl uz četriem mēnešiem no dienas, kad iesniegts priekšlikums.Ja iepriekš noteiktajā termiņā nav Komisijas paziņojuma vai priekšlikuma, vai Padomes lēmuma, dalībvalsts var paplašināt aizsardzību vai slēgt nolīgumu vai vienošanos.Komisijas priekšlikumu paplašināt aizsardzību neatkarīgi no tā, vai tas ir iesniegts pēc dalībvalsts paziņojuma saskaņā ar iepriekšējiem punktiem, Padome pieņem ar kvalificētu balsu vairākumu.Padomes lēmums, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumu, nekavē dalībvalsti papildus tām personām, kas bauda aizsardzību visās dalībvalstīs, paplašināt aizsardzību uz personām, kuras bijušas ietvertas paredzētajā paplašināšanā, nolīgumā vai vienošanās kā bijis paziņots, ja vien Padome ar kvalificētu balsu vairākumu nav nolēmusi citādi.8. Komisijas priekšlikumus un Padomes lēmumus, kas pieņemti saskaņā ar 7. punktu, publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.4. pants1. Dalībvalstis var paredzēt, ka atbilstīgi 2. pantam piešķirtās ekskluzīvās tiesības nerodas vai nav ilgāk piemērojamas pusvadītāju izstrādājuma topogrāfijai, ja vien valsts iestādei divos gados pēc izstrādājuma pirmās komerciālās izmantošanas nav noteiktā veidā iesniegts reģistrācijas pieteikums. Dalībvalstis var prasīt, lai papildus šādai reģistrācijai valsts iestādei nodod glabāšanā materiālu, kas ļauj identificēt vai der par paraugu topogrāfijai vai tās apvienojumam, kā arī paziņojumu par topogrāfijas pirmās komerciālās izmantošanas dienu, ja tā ir pirms reģistrācijas pieteikuma dienas.2. Dalībvalstis nodrošina, lai saskaņā ar 1. punktu glabāšanā nodotais materiāls nebūtu pieejams atklātībā, ja tas ir komercnoslēpums. Šis noteikums neskar šāda materiāla izpaušanu saskaņā ar tiesas vai citas kompetentas iestādes rīkojumu personām, kas ir iesaistītas tiesvedībā par 2. pantā minēto ekskluzīvo tiesību spēkā esamību vai pārkāpšanu.3. Dalībvalstis var prasīt, lai tiesību nodošana uz aizsargātām topogrāfijām būtu reģistrēta.4. Dalībvalstis var par reģistrēšanu un nodošanu glabāšanā saskaņā ar 1. un 3. punktu noteikt nodevu, kas nepārsniedz administratīvās izmaksas.5. Nosacījumi, kas paredz papildu formalitāšu ievērošanu attiecībā uz aizsardzības iegūšanu vai turpināšanu, nav atļauti.6. Dalībvalstis, kas prasa reģistrāciju, paredz tiesiskās aizsardzības līdzekļus personai, kurai ir tiesības uz aizsardzību saskaņā ar šīs direktīvas noteikumiem un kura var pierādīt, ka bez viņas atļaujas cita persona ir iesniegusi pieteikumu vai ieguvusi topogrāfijas reģistrāciju.5. pants1. Ekskluzīvās tiesības, kas minētas 2. pantā, ietver tiesības atļaut vai aizliegt šādas darbības:a) reproducēt topogrāfiju, ciktāl tā ir aizsargāta saskaņā ar 2. panta 2. punktu;b) komerciāli izmantot vai šajā nolūkā importēt topogrāfiju vai pusvadītāju izstrādājumu, kas ir izgatavots, izmantojot šo topogrāfiju.2. Neskarot 1. punktu, dalībvalsts var atļaut topogrāfiju reproducēt privāti nekomerciāliem nolūkiem.3. Ekskluzīvās tiesības, kas minētas 1. punkta a) apakšpunktā, nepiemēro pašas topogrāfijas vai topogrāfijā ietverto priekšstatu, procesu, sistēmu vai tehniku reproducēšanai analīzes, novērtēšanas vai mācīšanas nolūkiem.4. Ekskluzīvās tiesības, kas minētas 1. punktā. nav paplašināmas uz jebkuru šādu darbību attiecībā uz topogrāfiju, kas atbilst 2. panta 2. punkta prasībām un kas ir radīta, pamatojoties uz citas topogrāfijas analīzi un novērtējumu, kurš veikts atbilstīgi 3. punktam.5. Ekskluzīvās tiesības atļaut vai aizliegt 1. punkta b) apakšpunktā norādītās darbības nepiemēro šādām darbībām, kas izdarītas pēc tam, kad persona, kurai ir tiesības atļaut laišanu tirgū, dalībvalstī ir laidusi tirgū topogrāfijas vai pusvadītāju izstrādājumu vai tas darīts ar viņas piekrišanu.6. Personai, kas, iegūstot pusvadītāju izstrādājumu, nezina vai kam nav pamata domāt, ka izstrādājums ir aizsargāts ar ekskluzīvām tiesībām, kuras dalībvalsts piešķīrusi atbilstīgi šai direktīvai, neliedz komerciāli izmantot minēto izstrādājumu.Tomēr par darbībām, kas izdarītas pēc tam, kad minētā persona zinājusi, ka pusvadītāju izstrādājums ir tā aizsargāts, vai personai ir bijis pamats tā domāt, dalībvalstis nodrošina, ka pēc tiesību īpašnieka pieprasījuma tiesa saskaņā ar piemērojamiem valsts tiesību aktu noteikumiem var prasīt samaksāt atbilstīgu atlīdzību.7. Šā panta 6. punkta noteikumus piemēro minētā punkta pirmajā teikumā minēto personu īpašumtiesību pārņēmējiem.6. pantsDalībvalstis automātiski un tiesību akta darbības dēļ neattiecina 2. pantā minētās ekskluzīvās tiesības uz piešķirtajām licencēm pamatojoties uz iemeslu, ka ir beidzies kāds laikposms.7. pants1. Dalībvalsts paredz, ka 2. pantā minētās ekskluzīvās tiesības rodas:a) ja reģistrācija ir ekskluzīvo tiesību rašanās nosacījums saskaņā ar 4. pantu, agrākajā no šādām dienām:i) dienas, kad topogrāfija pirmoreiz komerciāli izmantota kaut kur pasaulē;ii) dienas, kad noteiktā veidā ir iesniegts reģistrācijas pieteikums; vaib) kad topogrāfija pirmoreiz komerciāli izmantota kaut kur pasaulē; vaic) kad topogrāfija pirmoreiz ir fiksēta vai kodēta.2. Ja ekskluzīvas tiesības rodas saskaņā ar 1. punkta a) vai b) apakšpunktu, dalībvalstis laikposmam pirms šo tiesību rašanās paredz tiesiskās aizsardzības līdzekļus par labu personai, kurai ir tiesības uz aizsardzību saskaņā ar šīs direktīvas noteikumiem un kura var pierādīt, ka cita persona topogrāfiju ir krāpnieciski reproducējusi vai komerciāli izmantojusi, vai importējusi šajā nolūkā. Šis punkts neskar tiesiskās aizsardzības līdzekļus, kas ir pieejami, lai nodrošinātu atbilstīgi 2. pantam piešķirto ekskluzīvo tiesību ievērošanu.3. Ekskluzīvās tiesības izbeidzas 10 gadus pēc tā kalendāra gada beigām, kurā topogrāfija pirmoreiz komerciāli izmantota kaut kur pasaulē, vai, ja reģistrācija ir ekskluzīvo tiesību rašanās vai piemērošanas turpinājuma nosacījums, – 10 gadus pēc agrākās no šādām dienām:a) kalendāra gada beigām, kurā topogrāfija pirmoreiz komerciāli izmantota kaut kur pasaulē;b) kalendāra gada beigām, kurā noteiktā veidā ir iesniegts reģistrācijas pieteikums.4. Ja topogrāfija nav komerciāli izmantota kaut kur pasaulē 15 gadu laikā pēc tās pirmās fiksēšanas vai kodēšanas, visas saskaņā ar 1. punktu pastāvošās ekskluzīvās tiesības izbeidzas, un jaunas ekskluzīvas tiesības nerodas, ja vien šajā laikposmā noteiktā veidā nav iesniegts reģistrācijas pieteikums tajās dalībvalstīs, kur reģistrācija ir ekskluzīvu tiesību rašanās vai piemērošanas turpinājuma nosacījums.8. pantsAizsardzību, kas pusvadītāju izstrādājumu topogrāfijām piešķirta saskaņā ar 2. pantu, nepaplašina uz topogrāfijā ietvertiem risinājumiem, procesiem, sistēmām, tehnikām vai kodētu informāciju, bet tikai uz pašu topogrāfiju.9. pantsJa dalībvalstu tiesību akti paredz, ka pusvadītāju izstrādājumiem, kas ir ražoti, izmantojot aizsargātas topogrāfijas, var būt norāde, lietojamā norāde ir lielais burs T šādi: T, "T", [T],+++++ TIFF +++++, T * vai+++++ TIFF +++++.3. NODAĻACitu tiesību aktu piemērošana10. pants1. Šīs direktīvas noteikumi neskar tiesību aktus, kas attiecas uz patentu un funkcionālu modeļu tiesībām.2. Šīs direktīvas noteikumi neskar:a) tiesības, ko piešķir dalībvalstis, pildot saistības saskaņā ar starptautiskiem līgumiem, tai skaitā noteikumus, kas šādas tiesības paplašina uz attiecīgās dalībvalsts pilsoņiem vai personām, kuru pastāvīgā dzīvesvieta ir tās teritorijā;b) dalībvalstu autortiesību aktus, kas ierobežo topogrāfiju zīmējumu vai citu māksliniecisku attēlojumu reproducēšanu, kopējot tos divās dimensijās.3. Šīs direktīvas noteikumi neietekmē valstu tiesību aktos piešķirto aizsardzību pusvadītāju izstrādājumiem, kas fiksēti vai kodēti pirms šīs direktīvas īstenošanai pieņemto valstu tiesību aktu spēkā stāšanās, bet ne vēlāk par 11. panta 1. punktā noteikto dienu.4. NODAĻANobeiguma noteikumi11. pants1. Dalībvalstīs līdz 1987. gada 7. novembrim stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības.2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus savu tiesību aktu svarīgākos noteikumus, ko tās pieņem jomā, kuru regulē šī direktīva.12. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1986. gada 16. decembrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsG. Howe[1] OV C 360, 31.12.1985., 14. lpp.[2] OV C 255, 13.10.1986., 249. lpp.[3] OV C 189, 28.7.1986., 5. lpp.--------------------------------------------------