title: Padomes direktīva (1991. gada 28. janvāris) par dzīvnieku veselības prasībām, kas ietekmē aitu un kazu tirdzniecību Kopienā

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31991L0068

Oficiālais Vēstnesis L 046 , 19/02/1991 Lpp. 0019 - 0036 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 3 Sējums 36 Lpp. 0155  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 3 Sējums 36 Lpp. 0155

		Padomes direktīva(1991. gada 28. janvāris)par dzīvnieku veselības prasībām, kas ietekmē aitu un kazu tirdzniecību Kopienā(91/68/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 43. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā aitu un kazu tirgus kopīgās organizācijas saskaņota darbība nedos gaidītos rezultātus tikmēr, kamēr atšķirības starp dalībvalstīm attiecībā uz veselības nosacījumiem ierobežos Kopienas iekšējo tirdzniecību;tā kā, lai veicinātu šādu tirdzniecību, ir vēlams likvidēt šīs atšķirības un visas Kopienas līmenī ieviest noteikumus par aitu uz kazu tirdzniecību šādā sistēmā; tā kā šis mērķis sekmēs arī vienotā tirgus izveidi;tā kā, lai aitas un kazas būtu piemērotas Kopienas iekšējai tirdzniecībai, tām būtu jāatbilst zināmām dzīvnieku veselības prasībām, kas ir izstrādātas, lai izvairītos no infekcijas un lipīgām slimībām;tā kā piemērojamās dzīvnieku veselības prasības būtu jāmaina atkarībā no tā, kādā nolūkā dzīvniekus pārdod;tā kā aitu un kazu veselības stāvoklis nav vienāds visā Kopienas teritorijā; tā kā tāpēc attiecībā uz šīs teritorijas daļām būtu jāvērš uzmanība uz reģioniem, kas definēti Padomes 1964. gada 26. jūnija Direktīvā 64/432/EEK par dzīvnieku veselības problēmām, kas ietekmē Kopienas iekšējo tirdzniecību ar liellopiem un cūkām [4], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 90/425/EEK [5];tā kā starp reģioniem, kur dzīvnieku veselības nosacījumi ir vienādi, nedrīkst būt tirdzniecības ierobežojumu;tā kā, ievērojot sasniegumus, ko kāda dalībvalsts ir panākusi zināmu slimību izskaušanā, būtu jāizstrādā noteikumi, lai atļautu Komisijai apstiprināt zināmas papildu prasības ar noteikumu, ka šīs prasības nekādā ziņā nepārsniedz prasības, ko attiecīgā dalībvalsts piemēro valsts mērogā;tā kā, lai novērstu infekcijas vai lipīgo slimību izplatību, būtu jāizstrādā nosacījumi attiecībā uz dzīvnieku pārvadājumiem uz galamērķi;tā kā, lai nodrošinātu, ka piemērojamās prasības ievēro, būtu jāizstrādā noteikums par tādu veterinārā sertifikāta ieviešanu, kuru izsniegtu valsts pilnvarots veterinārārsts un kuru pievienotu aitu un kazu sūtījumam, līdz tas sasniedz galamērķi;tā kā attiecībā uz pārbaužu organizēšanu un izpildes koordinēšanu, kas jāveic dalībvalstīm, un attiecībā uz aizsargpasākumiem, kas jāievieš, būtu jāatsaucas uz vispārīgiem noteikumiem, kas izklāstīti Padomes 1990. gada 26. jūnija Direktīvā 90/425/EEK par veterinārajām un zootehniskajām pārbaudēm, kas piemērojamas Kopienā iekšējā tirdzniecībā ar noteiktiem dzīviem dzīvniekiem un produktiem, lai izveidotu iekšējo tirgu;tā kā būtu jāizstrādā noteikums, kas ļautu Komisijai veikt pašai savas pārbaudes;tā kā būtu jāievieš kārtība, kas Pastāvīgajā veterinārajā komitejā paredz ciešu un efektīvu sadarbību starp dalībvalstīm un Komisiju,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsŠajā direktīvā ir noteikti dzīvnieku veselības nosacījumi, kuros reglamentēta Kopienas iekšējā tirdzniecība ar aitām un kazām.2. pantsŠajā direktīvā piemēro definīcijas, kas noteiktas Direktīvas 64/432/EEK 2. pantā, ar šādiem papildinājumiem:1. Kaujamās aitas vai kazas nozīmē aitu vai kazu sugas dzīvniekus, ko ir paredzēts tieši vai arkāda apstiprināta tirgus vai savākšanas centra starpniecību nogādāt lopkautuvē, lai turnokautu saskaņā ar nosacījumiem, kas noteikti Direktīvas 64/432/EEK 6. pantā.2. Vaislas un nobarojamās aitas vai kazas: aitas un kazas, izņemot aitas un kazas, kas minētas 1. punktā, kuras paredzēts pārvest uz galamērķi vai nu tieši, vai ar apstiprināta tirgus vai savākšanas centra starpniecību.3. Saimniecība: saimniecība, kas definēta Direktīvas 90/425/EEK 2. panta 4. punktā.4. Aitu vai kazu saimniecība, kas ir oficiāli brīva no brucelozes, nozīmē saimniecību, kas atbilst nosacījumiem, kuri izklāstīti A pielikuma 1. nodaļas I pozīcijā.5. Aitu vai kazu saimniecība, kas ir brīva no brucelozes, nozīmē saimniecību, kas atbilst nosacījumiem, kas izklāstīti A pielikuma 2. nodaļā.6. Tirdzniecība nozīmē tirdzniecību starp dalībvalstīm Līguma 9. panta 2. punkta nozīmē.7. Obligāti paziņojama slimība nozīmē slimību, kas minēta B pielikuma I un II iedaļā par aizdomām, par kuru jāpaziņo dalībvalsts kompetentajām iestādēm.8. Valsts pilnvarots veterinārārsts nozīmē veterinārārsts, ko ir norīkojusi kompetenta centrālā dalībvalsts iestāde.9. Apstiprināts tirgus vai savākšanas centrs nozīmē jebkuru vietu, izņemot saimniecību, kur aitas vai kazas pārdod, pērk un/vai savāc vai iekrauj un kas atbilst Direktīvas 64/432/EEK 3. panta 7. punktam un Direktīvas 90/425/EEK 5. panta 1. punkta b) apakšpunkta i) punktam par apstiprinātiem tirgiem vai savākšanas centriem.10. Reģions nozīmē Kopienas teritorijas daļu, kas definēta Direktīvas 64/432/EEK 2. panta o) apakšpunktā.3. pants1. Kaujamās aitas un kazas drīkst būt tirdzniecības priekšmets tikai tad, ja tās atbilst nosacījumiem, kas izklāstīti 4. pantā.2. Vaislas un nobarojamās aitas un kazas drīkst būt tirdzniecības objekts tikai tad, ja tās atbilst nosacījumiem, kas izklāstīti 4., 5. un 6. pantā, neierobežojot nekādas papildu garantijas, ko var pieprasīt saskaņā ar 7. un 8. pantu.Galamērķa dalībvalstu kompetentās iestādes tomēr drīkst piešķirt vispārēju vai ierobežotu izņēmuma statusu attiecībā uz vaislas un nobarojamo aitu un kazu pārvietošanu, ko ir paredzēts tikai uz laiku laist ganībās pie Kopienas iekšējām robežām. Dalībvalstis, kuras izmanto šādu izņēmuma statusu, informē Komisiju par piešķirtā izņēmuma statusa saturu.4. pants1. Aitas un kazas:a) jāidentificē un jāreģistrē saskaņā ar Direktīvas 90/425/EEK 3. panta 1. punkta c) apakšpunkta prasībām; termiņš, lai brīdinātu valsts sistēmas par aitu un kazu identificēšanu un reģistrēšanu, sākas no šīs direktīvas pieņemšanas datuma;b) kad tās pārbauda valsts pilnvarots veterinārārsts, nedrīkst būt ar klīniskām slimības pazīmēm, šādai pārbaudei jānotiek 48 stundu laikā pirms aitu un kazu iekraušanas;c) nedrīkst nākt no saimniecības, uz ko attiecas kāds aizliegums, kas pamatots ar veselības apsvērumiem, un nedrīkst būt bijušas saskarē ar dzīvniekiem no šādas saimniecības ar to saprotot, ka:i) šāds aizliegums ir saistīts ar jebkuras šādas slimības uzliesmojumu, pret ko dzīvnieki ir uzņēmīgi:- bruceloze,- trakumsērga,- Sibīrijas mēris;ii) pēc pēdējā dzīvnieka nokaušanas, kas slimo vai ir uzņēmīgs pret kādu no iepriekš minētajām slimībām, aizlieguma laikam jābūt vismaz:- 42 dienām attiecībā uz brucelozi,- 30 dienām attiecībā uz trakumsērgu,- 15 dienām attiecībā uz Sibīrijas mēri,un tās nedrīkst nākt vai būt bijušas saskarē ar dzīvniekiem no saimniecības, kura atrodas noteiktā aizsardzības zonā un no kuras ir aizliegts izvest dzīvniekus, ievērojot Direktīvas 64/432/EEK 3. panta 2. punkta b) apakšpunkta ii) punktu;d) nedrīkst būt pakļautas dzīvnieku veselības ierobežojumiem, ko piemēro, ievērojot Padomes 1985. gada 18. novembra Direktīvu 85/511/EEK, kas ievieš Kopienas pasākumus mutes un nagu sērgas apkarošanai [6], kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 90/423/EEK [7].Turklāt piemēro Direktīvas 64/432/EEK 4.a panta noteikumus.2. Dalībvalstis nodrošina arī to, lai nelaistu tirgū:- aitas un kazas, kas varētu būt jānokauj saskaņā ar to slimību izskaušanas valsts programmu, kuras nav minētas Direktīvas 90/425/EEK C pielikumā vai šīs direktīvas B pielikuma I nodaļā,- aitas un kazas, ko nevar laist tirgū to teritorijā veselības vai dzīvnieku veselības apsvērumu dēļ, kas pamatoti Līguma 36. pantā.3. Aitām un kazām ir arī:- jābūt dzimušām un kopš dzimšanas audzētām Kopienas teritorijā,- vai, ja tās ir importētas, jānāk no kādas trešās valsts, kas ir minēta sarakstā, kurš sastādīts saskaņā ar Padomes 1972. gada 12. decembra Direktīvu 72/462/EEK par veselības un veterināro pārbaužu problēmām importējot liellopus un cūkas, un svaigu gaļu, un gaļas produktus no trešajām valstīm [8], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 90/425/EEK, un:i) vai nu jāatbilst dzīvnieku veselības nosacījumiem, kas noteikti saskaņā ar Direktīvas 72/462/EEK 8. pantu;ii) vai, ja šādu nosacījumu nav, jāatbilst nosacījumiem, kas izklāstīti Direktīvas 90/425/EEK 7. panta 2. punkta otrajā, trešajā un ceturtajā daļā.5. pantsNeierobežojot nekādas papildu garantijas, ko var pieprasīt saskaņā ar 7. un 8. pantu, vaislas un nobarojamām aitām un kazām papildus nosacījumiem, kas izklāstīti 4. pantā, lai tās ievestu saimniecībā, kas ir brīva no brucelozes vai oficiāli brīva no brucelozes, jāatbilst attiecīgi A pielikuma 1. D nodaļas vai 2. D nodaļas prasībām.6. pantsNeierobežojot nekādas papildu garantijas, ko var pieprasīt saskaņā ar 7. un 8. pantu, vaislas dzīvniekiem turklāt jāatbilst šādām prasībām:a) tiem jābūt iegūtiem no saimniecības, un tie drīkst būt bijuši saskarē tikai ar dzīvniekiem no tādas saimniecības;i) kur klīniski nav diagnosticētas šādas slimības:- iepriekšējos sešos mēnešos aitu infekciozā agalaktija (mycoplasma agalactiae) vai kazu infekciozā agalaktija (mycoplasma agalactiae, M. capricolum, M. Mycoidesvar. mycoides, kas veido lielu koloniju),- iepriekšējos 12 mēnešos paratuberkuloze vai kazeozais limfadenīts,- iepriekšējos trīs gados plaušu adenomatoze, Medi-Visna slimība vai vīrusa ierosinātais kazu artrīts/encefalīts. Tomēr šo periodu samazina līdz 12 mēnešiem, ja dzīvnieki, kas inficēti ar Medi-Visna slimību vai vīrusa ierosināto kazu artrītu/encefalītu, ir nokauti, un pārējiem dzīvniekiem ir bijusi negatīva reakcija divos testos, kuri atzīti saskaņā ar kārtību, kasnoteikta 15. pantā vai arī kas vienai vai vairākām iepriekš minētajām slimībām, saskaņā ar programmu,kas apstiprināta saskaņā ar 7. un 8. pantu, paredz veselības garantijas, kuras atbilst minētajai slimībai vai slimībām, tai pašā laikā neierobežojot atbilstību prasībām attiecībā uz citām slimībām;ii) kur valsts pilnvarota veterinārārsta uzmanība, kurš atbild par veterinārā sertifikāta izsniegšanu, nav vērsta ne uz kādiem faktiem, kas varētu liecināt, ka i) punkta prasības nav izpildītas;iii) kā īpašnieks apliecina, ka viņam nav zināmi šādi fakti un turklāt rakstiski apliecina, ka dzīvnieks vai dzīvnieki(-s), kas paredzēts(-i) Kopienas iekšējai tirdzniecībai, atbilst kritērijiem, kas izklāstīti i) punktā;b) turklāt attiecībā uz skrepi slimību tiem:i) jānāk no saimniecības, kas atbilst šādām prasībām:- saimniecība ir pakļauta oficiālām pārbaudēm saskaņā ar Direktīvas 90/425/EEK 3. panta 1. punkta b) apakšpunktu,- dzīvniekiem jābūt iezīmētiem,- jābūt apstiprinājumam, ka vismaz divus gadus nav bijis neviena skrepi slimības gadījuma,- pārbaude, ņemot paraugus, jāveic, nokaujot vecas sieviešu dzimuma aitas, ko paredzēts izbrāķēt un nokaut un kas nāk no šīs saimniecības, izņemot gadījumu, kad saimniecība atrodas reģionā vai dalībvalstī, kura gūst labumu no nosacījumiem, kas jāpieņem saskaņā ar 8. pantu,- sieviešu dzimuma dzīvniekus drīkst ievest šādā saimniecībā tikai tad, ja tie nāk no saimniecības, kas atbilst tām pašām prasībām;ii) kopš dzimšanas vai pēdējos divus gadus jābūt nepārtraukti turētiem saimniecībā vai saimniecībās, kas atbilst prasībām, kuras noteiktas i) punktā;iii) ja tie ir paredzēti dalībvalstij, kuras visa teritorija vai tās daļa gūst labumu no noteikumiem, kas izklāstīti 7. vai 8. pantā, tad tiem jāatbilst garantijām, kas sniegtas, ievērojot šos pantus;c) attiecībā uz infekciozo epididimītu (B. ovis) nekastrētiem vaislas auniem:- jānāk no saimniecības, kur iepriekšējos 12 mēnešos nav diagnosticēts neviens infekciozā epididimīta (B. ovis) gadījums,- jābūt nepārtraukti turētiem šajā saimniecībā 60 dienas pirms nosūtīšanas,- 30 dienu laikā pirms nosūtīšanas jābūt izdarītam seroloģiskajam testam, kura rezultāts bijis negatīvs un kurš veikts saskaņā ar D pielikumu, vai arī tiem jāatbilst līdzvērtīgām veselības garantijām, kas jāatzīst saskaņā ar kārtību, kas noteikta 15. pantā;d) sertifikātā, kas atbilst E pielikuma III paraugam, ir apliecināts, ka šīs prasības ir izpildītas.7. pants1. Dalībvalsts, kurai ir obligāta vai brīvprātīga valsts kontroles programma vai valsts pārraudzības programma attiecībā uz vienu vai vairākām infekcijas vai lipīgajām slimībām, kas minētas B pielikuma II un III iedaļā, attiecībā uz visu teritoriju vai tās daļu, drīkst iesniegt minēto programmu Komisijai, jo īpaši norādot:- šīs slimības izplatību dalībvalstī,- programmas iemeslus, ņemot vērā slimības nozīmīgumu un iespējamo labumu no programmas attiecībā uz izmaksām,- ģeogrāfisko apgabalu, kurā programmu ieviesīs,- dažāda statusa kategorijas, kas jāpiemēro saimniecībām, standartiem, kas jāsasniedz katrā kategorijā, un testu procedūras, kas jālieto,- programmas pārraudzības kārtību,- darbības, kas jāveic, ja kāda iemesla dēļ saimniecība zaudē savu statusu,- pasākumus, kas jāveic, ja saskaņā ar programmas noteikumiem veikto testu rezultāti ir pozitīvi.2. Komisija izskata programmas, ko iesniegušas dalībvalstis. Programmas, kas minētas 1. punktā, var apstiprināt saskaņā ar kritērijiem, kas izklāstīti 1. punktā, saskaņā ar kārtību, kas noteikta 15. pantā. Saskaņā ar to pašu kārtību vispārējas vai ierobežotas papildu garantijas, ko var pieprasīt Kopienas iekšējā tirdzniecībā, nosaka vienlaikus vai vēlākais trīs mēnešus pēc programmu pieņemšanas. Šādas garantijas nedrīkst pārsniegt garantijas, ko dalībvalsts ievieš valsts mērogā.3. Dalībvalstu iesniegtās programmas var grozīt vai papildināt saskaņā ar kārtību, kas noteikta 15. pantā. Grozījumus vai papildinājumus programmām, kas jau ir apstiprinātas, vai garantijām, kuras jau ir noteiktas saskaņā ar 2. punktu, var apstiprināt saskaņā ar to pašu kārtību.4. Programmas, kuras ir apstiprinātas saskaņā ar šo pantu, gūst labumu no Kopienas finansējuma, kas paredzēts Padomes 1990. gada 26. jūnija Lēmumā 90/424/EEK par izdevumiem veterinārajā jomā [9], attiecībā uz slimībām un saskaņā ar nosacījumiem, kas tajā noteikti.8. pants1. Ja dalībvalsts uzskata, ka tās teritorija vai daļa tās teritorijas ir brīva no kādas slimības, kas minēta B pielikuma II un III iedaļā un pret ko aitas un kazas ir uzņēmīgas, tad tā iesniedz Komisijai atbilstošus pamatojošos dokumentus, jo īpaši izklāstot:- slimības raksturu un iepriekš reģistrētus gadījumus tās teritorijā,- uzraudzības testēšanas rezultātus, kas pamatoti ar seroloģisko, mikrobioloģisko, patoloģisko vai epidemioloģisko izmeklēšanu un faktu, ka par konkrēto slimību pēc likuma jāziņo kompetentajām iestādēm,- laiku, kurā veikta uzraudzība,- vajadzības gadījumā laiku, kad bijusi aizliegta vakcinācija pret attiecīgo slimību, un ģeogrāfisko apgabalu, uz kuru attiecies šāds aizliegums,- pasākumus, kas jāveic, lai pārliecinātos par slimības neesamību.2. Komisija izskata pamatojošos dokumentus, ko ir iesniegušas dalībvalstis. Vispārējas vai ierobežotas papildu garantijas, ko var pieprasīt Kopienas iekšējā tirdzniecībā, nosaka saskaņā ar kārtību, kas izklāstīta 15. pantā. Šādas garantijas nedrīkst pārsniegt garantijas, ko dalībvalsts piemēro valsts mērogā. Ja pamatojošos dokumentus iesniedz līdz 1992. gada 1. janvārim, tad lēmumus par papildu garantijām pieņem līdz 1992. gada 1. jūlijam.3. Attiecīgā dalībvalsts attiecībā uz slimību paziņo Komisijai par jebkurām izmaiņām pamatojošajos dokumentos, kas precizēti 1. punktā. Garantijas, kas noteiktas, kā paredzēts 2. punktā, ievērojot šādu paziņojumu, drīkst grozīt vai atsaukt saskaņā ar kārtību, kas noteikta 15. pantā.9. pantsDalībvalstīm tirgojoties savā starpā, aitu un kazu sūtījumiem, tās pārvedot uz galamērķi, jābūt pievienotam veterinārajam sertifikātam, ko parakstījis valsts pilnvarots veterinārārsts un kas atbilst E pielikumam (I, II un III paraugs), un kas jāsastāda tās pārbaudes dienā, kura paredzēta 4. panta 1. punkta b) apakšpunktā, vismaz vienā no galamērķa dalībvalsts oficiālajām valodām, un kas derīga 10 dienas. Šis sertifikāts sastāv no vienas lapas.10. pants1. Noteikumus, kas izklāstīti Direktīvā 90/425/EEK, piemēro jo īpaši izcelsmes pārbaudēm, to pārbaužu organizēšanai un izpildes koordinēšanai, kuras jāveic galamērķa dalībvalstij, un aizsargpasākumiem, kas jāievieš.2. Direktīvas 90/425/EEK A pielikuma I pozīcijai pievieno šādu atsauci:"Padomes 1991. gada 28. janvāra Direktīva 91/68/EEK par dzīvnieku veselības nosacījumiem, kas reglamentē Kopienas iekšējo tirdzniecību ar aitām un kazām.OV L 46, 19.2.1991., 19. lpp."3. Direktīvas 90/425/EEK B pielikuma A punkta pirmo ievilkumu svītro.11. pants1. Veterinārijas eksperti no Komisijas tiktāl, cik tas ir vajadzīgs, lai nodrošinātu šīs direktīvas vienādu piemērošanu, un sadarbībā ar kompetentām valsts iestādēm var veikt pārbaudes uz vietas. Tā dalībvalsts, kuras teritorijā veic pārbaudes, sniedz ekspertiem visu vajadzīgo palīdzību, lai viņi varētu veikt savu uzdevumu. Komisija informē dalībvalstis par šādu pārbaužu rezultātiem.2. Vispārējos pasākumus šī panta piemērošanai paredz saskaņā ar kārtību, kas noteikta 15. pantā.Attiecībā uz pārbaudēm, kas minētas šajā pantā, piemērojamos noteikumus izstrādā saskaņā ar to pašu kārtību.12. pantsDalībvalstis, kas ievieš alternatīvu kontroles sistēmu, kurā paredz garantijas, kas ir līdzvērtīgas garantijām, kas noteiktas 5. pantā un 6. panta a) un c) apakšpunktā attiecībā uz aitu un kazu pārvietošanu to teritorijā, savstarpēji vienojoties, var cita citai piešķirt atbrīvojumu no pārbaudes, kas paredzēta 4. panta 1. punkta b) apakšpunktā, un no pienākuma uzrādīt sertifikātu, kas paredzēts 9. pantā. Dalībvalstis informē par to Komisiju.13. pantsŠīs direktīvas noteikumus atkārtoti izskata līdz 1993. gada 1. janvārim saistībā ar priekšlikumiem, kas attiecas uz iekšējā tirgus izveidi, par ko Padome pieņems lēmumu ar kvalificētu balsu vairākumu.14. pantsPadome groza A pielikumu, pēc Komisijas priekšlikuma pieņemot lēmumu ar kvalificētu balsu vairākumu.B, C un D pielikumu groza saskaņā ar kārtību, kas noteikta 15. pantā.15. pants1. Ja jārīkojas saskaņā ar kārtību, kas noteikta šajā pantā, tad priekšsēdētājs vai nu pēc savas ierosmes, vai pēc kādas dalībvalsts pārstāvja lūguma steidzami nodod jautājumu Pastāvīgajai veterinārijas komitejai, kas izveidota ar Lēmumu 68/361/EEK [10], šeit turpmāk "Komiteja".2. a) Komisijas pārstāvis Komitejai iesniedz veicamo pasākumu projektu. Komiteja sniedz atzinumu par projektu termiņā, ko drīkst noteikt tās priekšsēdētājs atkarībā no jautājuma steidzamības. Atzinumu sniedz ar balsu vairākumu, kas noteikts Līguma 148. panta 2. punktā attiecībā uz lēmumiem, kas Padomei jāpieņem pēc Komisijas priekšlikuma. Dalībvalstu pārstāvju balsis Komitejā vērtē tā, kā noteikts šajā pantā. Priekšsēdētājs nebalso.Komisija pieņem paredzētos pasākumus, ja tie saskan ar Komitejas atzinumu;b) ja paredzētie pasākumi nesaskan ar Komitejas atzinumu vai arī ja atzinumu nesniedz, tad Komisija steidzami iesniedz Padomei priekšlikumu attiecībā uz pasākumiem, kas jāveic. Padome pieņem lēmumus ar kvalificētu balsu vairākumu.Ja trīs mēnešu laikā pēc jautājuma nodošanas Padomei tā nav pieņēmusi lēmumu, tad ierosinātos pasākumus nosaka Komisija, izņemot gadījumus, kad Padome ar vienkāršu balsu vairākumu ir nobalsojusi pret minētajiem pasākumiem.16. pantsKomisija saskaņā ar kārtību, kas noteikta 15. pantā, uz trīs gadiem var paredzēt pagaidu pasākumus, kas vajadzīgi, lai atvieglotu pāreju uz jauno sistēmu, kas paredzēta šajā direktīvā.17. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu:i) šīs direktīvas 7. un 8. pantu divus mēnešus pēc to izziņošanas datuma ar to saprotot, ka attiecīgos valsts noteikumus turpina piemērot, līdz apstiprina programmas, un, ja programmu nav, tad līdz datumam, kas minēts ii) punktā;ii) pārējie šīs direktīvas noteikumi ne vēlāk kā 1992. gada 31. decembrī.2. Kad dalībvalstis pieņem šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu, vai arī tiem pievieno šādu atsauci, kad tos oficiāli publicē. Dalībvalstis nosaka metodes, kā veikt šādas atsauces.18. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1991. gada 28. janvārīKomisijas vārdā —priekšsēdētājsJ.-C. Juncker[1] OV C 48, 27.2.1989., 21. lpp.[2] OV C 96, 17.4.1989., 187. lpp.[3] OV C 194, 31.7.1989., 9. lpp.[4] OV 121, 29.7.1964., 1977./64. lpp.[5] OV L 224, 18.8.1990., 29. lpp.[6] OV L 315, 26.11.1985., 11. lpp.[7] OV L 224, 18.8.1990., 13. lpp.[8] OV L 302, 31.12.1972., 28. lpp.[9] OV L 224, 18.8.1990., 19. lpp.[10] OV L 255, 18.10.1968., 23. lpp.--------------------------------------------------A PIELIKUMS1. NODAĻAI. Aitu vai kazu saimniecība, kas ir oficiāli brīva no brucelozes (B. melitensis).A. Statusa piešķiršana.No brucelozes (B. melitensis) oficiāli brīva aitu vai kazu saimniecība nozīmē:1) saimniecību:a) kur nevienam dzīvniekam, kas ir uzņēmīgs pret brucelozi (B. melitensis), nav novērotas ne klīniskas, ne jebkuras citas brucelozei (B. melitensis) raksturīgas pazīmes vismaz 12 mēnešus;b) kur nav aitu vai kazu, kas ir vakcinētas pret brucelozi (B. melitensis), izņemot aitas un kazas, kas ir vakcinētas vismaz pirms diviem gadiem ar rev. 1 vakcīnu vai jebkuru citu vakcīnu, kas ir apstiprināta saskaņā ar kārtību, kas noteikta šīs direktīvas 15. pantā;c) kur ar sešu mēnešu vai lielāku starplaiku visām aitām un kazām saimniecībā, kuras testēšanas laikā ir vecākas par sešiem mēnešiem saskaņā ar C pielikumu veikti divi atsevišķi testi, kuru rezultāti bijuši negatīvi;d) kur pēc testiem, kas minēti c) apakšpunktā, ir tikai tādas aitas vai kazas, kuras ir dzimušas saimniecībā vai kuras nāk no saimniecības, kas ir oficiāli brīva no brucelozes, vai no saimniecības, kas ir brīva no brucelozes saskaņā ar D punktā noteiktajiem nosacījumiem,un kur pēc kvalifikācijas joprojām pilda prasības, kas noteiktas B punktā;2) saimniecību, kas atrodas oficiāli atzītā no brucelozes brīvā dalībvalstī vai reģionā saskaņā ar II punktu.B. Statusa saglabāšana.1. Attiecībā uz aitu vai kazu saimniecībām, kas ir oficiāli brīvas no brucelozes (B. melitensis) un kas neatrodas tās teritorijas daļā, kura ir atzīta par oficiāli brīvu no brucelozes un kurā pēc kvalifikācijas dzīvniekus ieved saskaņā ar D punkta prasībām, ik gadu jāpārbauda reprezentatīvs aitu un kazu, kas ir vecākas par sešiem mēnešiem, daudzums. Saimniecība drīkst saglabāt no brucelozes (B. melitensis) oficiāli brīvas aitu vai kazu saimniecības statusu, ja testu rezultāti ir negatīvi.Reprezentatīvajā to dzīvnieku daudzumā, kuri jātestē, katrā saimniecībā jāietilpst šādiem dzīvniekiem:- visiem nekastrētajiem vīriešu dzimuma dzīvniekiem, kas ir vecāki par sešiem mēnešiem,- visiem dzīvniekiem, kas ievesti saimniecībā pēc iepriekšējā testa,- 25 % sieviešu kārtas dzīvnieku, kas sasnieguši reproduktīvo vecumu (t.i., tiem, kuri sasnieguši dzimumbriedumu) vai kas ir laktācijas periodā, vismaz 50 dzīvniekiem katrā saimniecībā, izņemot saimniecības, kur ir mazāk nekā 50 šādu sieviešu dzimuma dzīvnieku, tādā gadījumā jāpārbauda visi sieviešu dzimuma dzīvnieki.2. Reģionam, kas nav oficiāli brīvs no brucelozes, kur vairāk nekā 99 % aitu un kazu saimniecību ir pasludinātas par oficiāli brīvām no brucelozes (B. melitensis), pārbaužu biežumu aitu vai kazu saimniecībās, kas ir oficiāli brīvas no brucelozes, var pagarināt līdz trim gadiem ar noteikumu, ka saimniecības, kas nav oficiāli brīvas no brucelozes, pakļauj oficiālai kontrolei vai arī izskaušanas programmai.C. Iespējamie vai faktiskie brucelozes gadījumi.1. Ja aitu vai kazu saimniecībā, kas ir oficiāli brīva no brucelozes:a) par vienu vai vairākām aitām vai kazām ir aizdomas, ka tām ir bruceloze (B. melitensis), tad kompetentajai iestādei jāatsauc no brucelozes oficiāli brīvas saimniecības statuss. Tomēr šo statusu var uz laiku apturēt, ja dzīvnieku vai dzīvniekus tūlīt iznīcina vai izolē, līdz saņem oficiālu slimības apstiprinājumu, vai arī aizdomas par šo slimību oficiāli anulē;b) apstiprina brucelozi (B. melitensis), tad kompetentā iestāde drīkst atcelt pagaidu apturējumu tikai tad, ja visus inficētos dzīvniekus vai visus tādas sugas, kas ir uzņēmīgas pret infekciju, nokauj un visiem saimniecības dzīvniekiem, kas ir vecāki par sešiem mēnešiem, ar trīs mēnešu vai lielāku starplaiku un saskaņā ar C pielikumu veic divus testus, kuru rezultāts ir negatīvs.2. Ja saimniecība, kas minēta 1. punktā, atrodas reģionā, kas ir atzīts par reģionu, kas ir oficiāli brīvs no brucelozes (B. melitensis), tad attiecīgajai dalībvalstij ir tūlīt jāinformē Komisija un pārējās dalībvalstis.Attiecīgās dalībvalsts kompetentajai iestādei:a) attiecīgajā saimniecībā jānokauj visi inficētie dzīvnieki un visi tādas sugas dzīvnieki, kura ir uzņēmīga pret infekciju. Attiecīgajai dalībvalstij jāziņo Komisijai un pārējām dalībvalstīm par situācijas izmaiņām;b) jāveic epidemioloģisks pētījums un jāveic testi, kas noteikti 1. punkta b) apakšpunktā, ganāmpulkiem, kas epidemioloģiski ir saistīti ar inficēto ganāmpulku.3. Ja brucelozes uzliesmojumu apstiprina saskaņā ar 2. punktu, tad Komisija, novērtējusi atkārtotā brucelozes (B. melitensis) uzliesmojuma apstākļus, ja novērtējums to attaisno, saskaņā ar kārtību, kas noteikta 15. pantā, pieņem lēmumu, ar kuru aptur vai atceļ šā reģiona statusu. Ja statusu atceļ, tad nosacījumus jaunai kvalifikācijai precizē saskaņā ar to pašu kārtību.D. Dzīvnieku ievešana aitu vai kazu saimniecībā, kas ir oficiāli brīva no brucelozes (B. melitensis).Aitas vai kazas nedrīkst ievest aitu vai kazu saimniecībā, kas ir oficiāli brīva no brucelozes, ja vien tās:1) - nenāk no aitu vai kazu saimniecības, kas ir oficiāli brīva no brucelozes;2) vai:- nenāk no saimniecības, kas ir brīva no brucelozes, un- nav individuāli identificētas saskaņā ar šīs direktīvas 4. panta 1. punkta a) apakšpunktu,- nekad nav bijušas vakcinētas pret brucelozi vai, ja tās ir bijušas vakcinētas, tas ir noticis vairāk nekā pirms diviem gadiem. Tomēr sieviešu dzimuma dzīvniekus, kas vecāki par diviem gadiem un kas vakcinēti pirms septiņu mēnešu vecuma, arī drīkst ievest saimniecībā, un- nav tikušas izolētas oficiālā saimniecībā izcelsmes saimniecībā un šādas izolācijas laikā tām saskaņā ar C pielikumu ar vismaz sešu nedēļu starplaiku nav veikti divi atsevišķi testi, kuru rezultāti bijuši negatīvi.II. Dalībvalsts vai reģions, kas ir oficiāli brīvs no brucelozes.Saskaņā ar kārtību, kas noteikta 15. pantā, var atzīt par oficiāli brīvu no brucelozes dalībvalsti vai jebkuras dalībvalsts reģionu, kas ir oficiāli brīvs no brucelozes, vai reģionu šīs direktīvas 2. panta 10. punkta nozīmē:1. a) kur vismaz 99,8 % aitu vai kazu saimniecību ir no brucelozes oficiāli brīvas saimniecības;vaib) kas atbilst šādiem nosacījumiem:i) aitu vai kazu bruceloze ir slimība, kas ir bijusi oficiāli paziņojama vismaz piecus gadus;ii) vismaz piecus gadus nav bijis neviena oficiāli apstiprināta aitu vai kazu brucelozes gadījuma;iii) vakcinācija ir aizliegta jau vismaz trīs gadus, unc) kam atbilstība šiem nosacījumiem ir noteikta saskaņā ar kārtību, kas izklāstīta šīs direktīvas 15. pantā;2. Kur ievēro nosacījumus, kas noteikti 1. punktā, uni) pirmajā gadā pēc dalībvalsts vai reģiona atzīšanas par brīvu no brucelozes (Br. melitensis) izlases veida pārbaudēs, ko veic vai nu saimniecībās, vai lopkautuvēs ar uzticamības koeficientu 99 % izrādās, ka inficētas ir mazāk nekā 0,2 % saimniecību, vai vismaz 10 % aitām un kazām, kas ir vecākas par sešiem mēnešiem, saskaņā ar C pielikumu veikts tests, kura rezultāts bijis negatīvs;ii) joprojām jāievēro kvalifikācijas nosacījumi.2. NODAĻANo brucelozes (B. melitensis) brīva aitu vai kazu saimniecībaA. Statusa piešķiršana.Aitu vai kazu saimniecību uzskata par brīvu no brucelozes (B. melitensis):1) ja tajā:a) vismaz 12 mēnešus nevienam dzīvniekam, kas ir uzņēmīgs pret brucelozi (B. melitensis), nenovēro klīniskas vai jebkuras citas brucelozei (B. melitensis) raksturīgas pazīmes;b) visas aitas vai kazas vai daļa no tām ir vakcinēta ar rev. 1 vakcīnu vai jebkuru citu vakcīnu, kas ir apstiprināta saskaņā ar kārtību, kas noteikta šīs direktīvas 15. pantā. Vakcinētajiem dzīvniekiem jābūt vakcinētiem pirms septiņu mēnešu vecuma;c) visām vakcinētajām aitām un kazām saimniecībā, kuras testēšanas laikā ir vecākas par 18 mēnešiem, ar sešu mēnešu vai lielāku starplaiku saskaņā ar C pielikumu veic divus atsevišķus testus, kuru rezultāti ir negatīvi;d) visām nevakcinētajām aitām un kazām saimniecībā, kuras testēšanas laikā ir vecākas par sešiem mēnešiem, ar sešu mēnešu vai lielāku starplaiku saskaņā ar C pielikumu veic divus atsevišķus testus, kuru rezultāti ir negatīvi, une) pēc testiem, kas minēti c) vai d) apakšpunktā, visas aitas un kazas saimniecībā ir vai nu dzimušas, vai nāk no saimniecības, kas ir brīva no brucelozes saskaņā ar nosacījumiem, kas noteikti D iedaļā, un2) ja tajā pēc tam, kad to atzīst par brīvu no brucelozes, joprojām izpilda prasības, kas noteiktas b) apakšpunktā.B. Statusa saglabāšana.Ik gadu katrā saimniecībā jātestē reprezentatīvs aitu un kazu daudzums. Saimniecība var saglabāt savu statusu tikai tad, ja testu rezultāti ir negatīvi.Reprezentatīvajā testējamo dzīvnieku daudzumā katrā saimniecībā jāietilpst šādiem dzīvniekiem:- visiem nekastrētajiem vīriešu dzimuma dzīvniekiem, kas ir vecāki par sešiem mēnešiem un kas nav vakcinēti,- visiem nekastrētajiem vīriešu dzimuma dzīvniekiem, kas ir vecāki par 18 mēnešiem un kas ir vakcinēti,- visiem dzīvniekiem, kas ir ievesti saimniecībā pēc iepriekšējā testa,- 25 % sieviešu dzimuma dzīvnieku, kas ir sasnieguši reproduktīvo vecumu (dzimumbriedumu) vai kas ir laktācijas periodā, vismaz 50 dzīvniekiem saimniecībā, izņemot saimniecības, kur ir mazāk nekā 50 šādu sieviešu dzimuma dzīvnieku, tādā gadījumā jāpārbauda visi sieviešu dzimuma dzīvnieki.C. Iespējamie vai faktiskie brucelozes gadījumi.1. No brucelozes brīvas aitu vai kazu saimniecības statuss jāatceļ, ja saimniecībā ir viena vai vairākas aitas vai kazas, par kurām ir aizdomas, ka tām ir bruceloze (B. melitensis). Tomēr šo statusu var uz laiku apturēt, ja dzīvnieku vai dzīvniekus tūlīt iznīcina vai izolē, līdz saņem oficiālu slimības apstiprinājumu vai arī aizdomas par slimību oficiāli anulē.2. Ja apstiprina brucelozi (B. melitensis), tad pagaidu aizliegumu drīkst atcelt tikai tad, ja visus inficētos dzīvniekus vai visus tādas sugas, kas ir uzņēmīga pret infekciju, dzīvniekus nokauj un saskaņā ar C pielikumu ar trīs mēnešu vai lielāku starplaiku veic divus testus:- visiem vakcinētajiem dzīvniekiem, kas ir vecāki par 18 mēnešiem,- visiem nevakcinētajiem dzīvniekiem, kas ir vecāki par sešiem mēnešiem, unabu testu rezultāti ir negatīvi.D. Dzīvnieku ievešana no brucelozes (B. melitensis) brīvā aitu vai kazu saimniecībā.Aitu vai kazu saimniecībā, kas ir brīva no brucelozes, drīkst ievest tikai šādus dzīvniekus:1) aitas vai kazas, kas nāk no aitu vai kazu saimniecības, kas ir oficiāli brīva no brucelozes (B. melitensis);2) līdz datumam, kas ir noteikts saimniecībām, lai pieteiktos uz tādas saimniecības statusu, kas ir brīva no brucelozes, ar izskaušanas plāniem, kas pieņemti saskaņā ar Lēmumu 90/242/EEK [1], aitas vai kazas no saimniecībām, kas nav minētas 1. punktā, ar noteikumu, ka tās atbilst šādiem nosacījumiem:a) tām jābūt individuāli identificētām saskaņā ar šīs direktīvas 4. panta 1. punkta a) apakšpunktu;b) to izcelsmes saimniecībā nevienam tādas sugas, kas ir uzņēmīga pret brucelozi (B. melitensis), dzīvniekam vismaz 12 mēnešus nav novērotas ne klīniskas, ne jebkuras citas brucelozei (B. melitensis) raksturīgas pazīmes;c) i) - tās nedrīkst būt vakcinētas iepriekšējo divu gadu laikā;- izcelsmes saimniecībā tās jātur izolācijā veterināra uzraudzībā, un šajā laikā ar vismaz sešu nedēļu starplaiku saskaņā ar C pielikumu jāveic tām divi testi, kuru rezultāts ir negatīvs, vaiii) tām pirms septiņu mēnešu vecuma un ne mazāk kā 15 dienas pirms ievešanas galamērķa saimniecībā jābūt vakcinētām ar rev.1 vakcīnu vai jebkuru citu vakcīnu, kas ir apstiprināta saskaņā ar kārtību, kas noteikta šīs direktīvas 15. pantā.E. Statusa maiņa.Aitu vai kazu saimniecība, kas ir brīva no brucelozes (B. melitensis), ir tiesība pretendēt uz saimniecības, kas ir oficiāli brīva no brucelozes (B. melitensis), statusu pēc vismaz diviem gadiem, ja:a) vismaz divus iepriekšējos gadus tajā nav dzīvnieku, kas vakcinēti pret brucelozi (B. melitensis);b) nosacījumus, kas izklāstīti D iedaļas 2. punktā, ievēro visu šo laiku;c) otrā gada beigās testam, ko veic saskaņā ar C pielikumu visiem dzīvniekiem, kas ir vecāki par sešiem mēnešiem, ir negatīvs rezultāts.[1] OV L 140, 1.6.1990., 123. lpp.--------------------------------------------------B PIELIKUMSI. [1]- Mutes un nagu sērga- Bruceloze (B. melitensis)- Infekciozais epididimīts (B. ovis)- Sibīrijas mēris- TrakumsērgaII. [2]- Skrepi slimībaIII.- Infekciozā agalaktija- Paratuberkuloze- Kazeozais limfadenīts- Plaušu adenomatoze- Medi-Visna slimība- Vīrusa ierosinātais kazu artrīts/encefalīts[1] Obligāti paziņojamās slimības.[2] Obligāti paziņojamās slimības.--------------------------------------------------C PIELIKUMSBrucelozes (B. melitensis) testiLai saimniecība pretendētu uz saimniecības, kas ir brīva no brucelozes, statusu, testu, lai noteiktu brucelozi (B. melitensis), veic, izmantojot krāsošanas metodi ar Bengālijas rozā vai ar komplementa saistīšanas metodi, kas aprakstīta Lēmuma 90/242/EEK pielikumā, vai ar jebkuru citu metodi, kas atzīta saskaņā ar kārtību, kas noteikta šīs direktīvas 15. pantā. Komplementa saistīšanas metodi izmanto, veicot testu atsevišķiem dzīvniekiem.Ja veic testu ar krāsošanas metodi ar Bengālijas rozā un vairāk nekā 5 % dzīvnieku saimniecībā ir pozitīva reakcija, tad nākamos testus katram dzīvniekam saimniecībā veic ar komplementa saistīšanas metodi.Serums, kas satur 20 vai vairāk ICFT vienību/ml, komplementa saistīšanas testā jāuzskata par pozitīvu.Izmantotajiem antigēniem jābūt apstiprinātiem valsts laboratorijā un jābūt standartizētiem ar otrā starptautiskā standarta anti-brucella abortus serumu.--------------------------------------------------D PIELIKUMSOficiālais tests, lai noteiktu infekciozo epididimītu (Brucella ovis)Komplementa saistīšanas tests:Izmantotajam konkrētajam antigēnam jābūt apstiprinātam valsts laboratorijā un standartizētam ar otrā starptautiskā standarta anti-brucella ovis serumu.Darba serumam jābūt standartizētam ar starptautiskā standarta anti-brucella ovis serumu, ko sagatavojusi centrālā veterinārā laboratorija, Weibridge, Surrey, United Kingdom.Serums, kas satur 50 vai vairāk starptautisko vienību uz ml, jāuzskata par pozitīvu.--------------------------------------------------E PIELIKUMSI PARAUGS+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++II PARAUGS+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++III PARAUGS+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva (1988. gada 21. decembris) par vispārēju sistēmu tādu augstākās izglītības diplomu atzīšanai, ko piešķir par vismaz trīs gadu profesionālo izglītību

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31989L0048

Oficiālais Vēstnesis L 019 , 24/01/1989 Lpp. 0016 - 0023 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 6 Sējums 2 Lpp. 0192  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 6 Sējums 2 Lpp. 0192

		Padomes Direktīva(1988. gada 21. decembris)par vispārēju sistēmu tādu augstākās izglītības diplomu atzīšanai, ko piešķir par vismaz trīs gadu profesionālo izglītību(89/48/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši 49. pantu, 57. panta 1. punktu un 66. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],sadarbībā ar Eiropas Parlamentu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā saskaņā ar Līguma 3. panta c) apakšpunktu viens no Kopienas mērķiem ir tādu šķēršļu likvidēšana starp dalībvalstīm, kas ierobežo personu pārvietošanās un pakalpojumu aprites brīvību; tā kā dalībvalstu pilsoņiem tas jo īpaši nozīmē iespēju veikt kvalificētu darbu pašnodarbinātas personas vai darbinieka statusā dalībvalstī ārpus tās dalībvalsts, kurā tie ir ieguvuši profesionālo kvalifikāciju;tā kā līdz šim noteikumi, ko pieņēmusi Padome un saskaņā ar kuriem dalībvalstis savstarpēji profesionāliem mērķiem atzīst augstākās izglītības diplomus, kas ir izsniegti to teritorijā, attiecas tikai uz dažām profesijām; tā kā profesijas apguvei paredzētās izglītības līmenis un ilgums visās dalībvalstīs ir ticis reglamentēts līdzīgā veidā vai ir ticis pakļauts obligātajai saskaņošanai, kas ir vajadzīga, lai izveidotu sektorālās sistēmas diplomu savstarpējai atzīšanai;tā kā nolūkā operatīvi reaģēt uz to, ko sagaida Kopienas valstu pilsoņi, kuriem ir augstākās izglītības diplomi, kas ir izsniegti par profesionālo izglītību dalībvalstī ārpus tās, kurā viņi vēlas darboties savā profesijā, būtu arī jāievieš cita šādu diplomu atzīšanas metode, lai ļautu attiecīgajām personām strādāt profesijās, kurās attiecīgajā dalībvalstī ir nepieciešama pēcvidusskolas izglītība, ar noteikumu, ka tām ir tāds diploms, kas ļauj darboties attiecīgā profesijā un kas ir izsniegts par vismaz trīs gadu studiju programmu citā dalībvalstī;tā kā šo mērķi var sasniegt, ieviešot vispārēju sistēmu tādu augstākās izglītības diplomu atzīšanai, ko piešķir par vismaz trīs gadu profesionālo izglītību;tā kā tām profesijām, kurām Kopiena nav noteikusi nepieciešamās kvalifikācijas obligāto līmeni, dalībvalstis patur tiesības noteikt šādu līmeni nolūkā garantēt to teritorijā sniegto pakalpojumu kvalitāti; tā kā tās tomēr, nepārkāpjot savas saistības, kas izklāstītas Līguma 5. pantā, nevar prasīt, lai dalībvalsts pilsonis iegūtu to kvalifikāciju, ko parasti nosaka tikai attiecībā uz diplomiem, kas ir izsniegti pašu valstu izglītības sistēmā, ja attiecīgā persona jau ir pilnībā vai daļēji ieguvusi minēto kvalifikāciju citā dalībvalstī; tā kā rezultātā jebkurai dalībvalstij, kurā reglamentē kādu profesiju, tiek prasīts ņemt vērā citā dalībvalstī iegūtu kvalifikāciju un noteikt, vai attiecīgā kvalifikācija atbilst tai, ko pieprasa attiecīgā dalībvalsts;tā kā dalībvalstīm ir lietderīgi sadarboties, lai atvieglotu minēto saistību izpildi; tā kā tālab būtu jāparedz līdzekļi šādas sadarbības organizācijai;tā kā būtu jādefinē termins "reglamentēta profesionālā darbība", ņemot vērā valstu no socioloģiskā viedokļa atšķirīgās situācijas; tā kā terminam būtu jāattiecas ne tikai uz profesionālu darbību, kuras veikšanai dalībvalstī ir nepieciešams diploms, bet arī uz tādu profesionālu darbību, kas nav ierobežota, ja to veic, izmantojot profesionālu nosaukumu, ko piešķir noteiktu kvalifikāciju ieguvušām personām; tā kā profesionālās apvienības un organizācijas, kas saviem biedriem piešķir šādus nosaukumus un ir valsts iestāžu atzītas, nevar izmantot savu privāto statusu, lai izvairītos no šajā direktīvā paredzētās sistēmas piemērošanas;tā kā ir arī jāraksturo profesionālās pieredzes un adaptācijas laikposmu, ko attiecīgā dalībvalsts drīkst pieprasīt personai papildus augstākās izglītības diplomam, ja šīs personas kvalifikācija neatbilst valsts tiesību aktos paredzētajai kvalifikācijai;tā kā adaptācijas laikposma vietā drīkst ieviest arī kvalifikācijas atbilstības pārbaudi; tā kā abu rezultāts būs esošās situācijas uzlabošana attiecībā uz dalībvalstu savstarpēju diplomu atzīšanu, un līdz ar to tiks veicināta personu pārvietošanās brīvība Kopienā; tā kā to uzdevums ir novērtēt ieceļotāja, kas jau ir ieguvis profesionālo izglītību citā dalībvalstī, spēju pielāgoties jaunajai profesionālajai videi; tā kā kvalifikācijas atbilstības pārbaude ieceļotājam dos iespēju samazināt adaptācijas laikposma ilgumu; tā kā izvēle starp adaptācijas laikposmu un kvalifikācijas atbilstības pārbaudi principā būtu jāizdara pašam ieceļotājam; tā kā tomēr dažu profesiju specifika ir tāda, ka dalībvalstīm noteiktos apstākļos ir jāļauj noteikt vai nu adaptācijas laikposmu, vai arī pārbaudi; tā kā jo īpaši atšķirības starp dalībvalstu tiesību sistēmām, lai gan tās var atšķirties apjoma ziņā, garantē īpašus noteikumus, jo parasti izglītība, ko apliecina diploms, sertifikāts vai citi kvalifikāciju apliecinoši dokumenti tiesību jomā izcelsmes dalībvalstī, neattiecas uz juridiskajām zināšanām, ko prasa citā dalībvalstī attiecībā uz atbilstīgo tiesību jomu;tā kā turklāt vispārējā augstākās izglītības diplomu atzīšanas sistēma nav domāta nedz, lai grozītu noteikumus, to skaitā tos, kas saistīti ar profesionālo ētiku un ko piemēro jebkurai personai, kura strādā kvalificētu darbu dalībvalsts teritorijā, nedz arī, lai izslēgtu ieceļotājus no šo noteikumu piemērošanas jomas; tā kā minētā sistēma skar piemērotas kārtības noteikšanu nolūkā nodrošināt to, ka ieceļotāji izpilda dalībvalsts profesionālos noteikumus;tā kā Līguma 49. pants, 57. panta 1. punkts un 66. pants pilnvaro Kopienu pieņemt noteikumus, kas vajadzīgi šādas sistēmas ieviešanai un darbībai;tā kā visa vispārējā sistēma augstākās izglītības diplomu atzīšanai neierobežo Līguma 48. panta 4. punkta un 55. panta piemērošanu;tā kā šāda sistēma, stiprinot Kopienas pilsoņa tiesības izmantot savas profesionālās iemaņas jebkurā dalībvalstī, papildina un nostiprina viņa tiesības iegūt šādas iemaņas, kur vien viņš vēlas;tā kā šī sistēma būtu jāizvērtē pēc tam, kad tā kādu laiku būs bijusi spēkā, lai noteiktu, cik efektīvi tā darbojas un jo īpaši, kā to var uzlabot vai paplašināt tās piemērošanas jomu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsŠajā direktīvā izmanto šādas definīcijas:a) diploms: jebkāds diploms, sertifikāts vai cits kvalifikāciju apliecinošs dokuments, vai jebkāds šādu diplomu, sertifikātu vai citu apliecinājumu komplekts:- ko ir piešķīrusi kompetenta iestāde dalībvalstī, kura ir nozīmēta saskaņā ar valsts normatīvajiem vai administratīvajiem aktiem,- kas apliecina, ka tā īpašnieks ir sekmīgi pabeidzis vismaz trīs gadu vai līdzvērtīga ilguma nepilna laika pēcvidusskolas programmu universitātē vai augstskolā, vai kādā citā līdzīga līmeņa mācību iestādē un, ja vajadzīgs, ka tas ir sekmīgi pabeidzis profesionālās mācības, kas ir nepieciešamas papildus pēcvidusskolas programmai, un- kas apliecina, ka tā īpašniekam ir vajadzīgā profesionālā kvalifikācija, lai uzņemtos vai veiktu reglamentētu kvalificētu darbu attiecīgajā dalībvalstī,ar noteikumu, ka izglītība, ko apliecina diploms, sertifikāts vai cits kvalifikāciju apliecinošs dokuments, ir iegūta galvenokārt Kopienā, vai arī tā īpašniekam ir triju gadu tās dalībvalsts, kas ir atzinusi trešās valsts diplomu, sertifikātu vai citu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu, sertificēta profesionālā pieredze.Šādus dokumentus pielīdzina diplomam, kas minēts pirmajā daļā: jebkādu diplomu, sertifikātu vai citu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu, vai jebkādu šādu diplomu, sertifikātu vai citu apliecinājumu komplektu, ko ir piešķīrusi kompetentaies-tāde dalībvalstī, ja tas ir piešķirts, sekmīgi pabeidzot Kopienā iegūtu izglītību, un kompetentā iestāde tajā dalībvalstī to atzīst par līdzvērtīgu, un ja tas piešķir tādas pašas tiesības attiecībā uz reglamentēta kvalificēta darba sākšanu un veikšanu attiecīgajā dalībvalstī;b) attiecīgā dalībvalsts: dalībvalsts, kurā kādas dalībvalsts pilsonis iesniedz pieteikumu nolūkā veikt reglamentētu kvalificētu darbu šajā dalībvalstī, kas nav tā pati, kurā tas ir ieguvis diplomu vai veicis atbilstīgo kvalificēto darbu;c) reglamentēts kvalificēts darbs: reglamentēta profesionāla darbība vai darbību loks, ko dalībvalstī veic šajā profesijā;d) reglamentēta profesionāla darbība: profesionāla darbība tiktāl, cik šādas darbības sākšanai vai veikšanai, vai kādam tās veikšanas veidam dalībvalstī nosacījums tieši vai netieši saskaņā ar normatīvo un administratīvo aktu noteikumiem ir diploma esamība. Šādas darbības ir reglamentētas profesionālas darbības veidi:- darbība ar profesionālu nosaukumu tiktāl, ciktāl saskaņā ar normatīvo un administratīvo aktu noteikumiem šādu nosaukumu drīkst izmantot tikai diploma īpašnieki,- profesionāla darbība saistībā ar veselības aizsardzību tiktāl, ciktāl saskaņā ar valsts sociālā nodrošinājuma sistēmu atalgojums un/vai kompensācija par šādu darbību ir atkarīgi no diploma esamības.Ja nepiemēro pirmo daļu, profesionālu darbību uzskata par reglamentētu profesionālu darbību, ja to veic tādas apvienības vai organizācijas biedri, kuras mērķis ir jo īpaši veicināt un saglabāt augstu līmeni attiecīgajā nozarē, un ko šā mērķa sasniegšanai īpašā veidā atzīst dalībvalsts, un kas:- piešķir diplomu saviem biedriem,- nodrošina, lai tās biedri ievērotu apvienības noteiktās profesionālās ētikas normas, un- piešķir tiem tiesības izmantot nosaukumu vai norādi, vai arī gūt labumu no statusa, kas atbilst minētajam diplomam.Pielikumā ietver neizsmeļošu to apvienību vai organizāciju sarakstu, kas, pieņemot šo direktīvu, atbilst otrās daļas nosacījumiem. Kad dalībvalsts kādai apvienībai vai organizācijai piešķir otrajā daļā minēto atzīšanu, tā informē Komisiju, kas šo informāciju publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī;e) profesionālā pieredze: attiecīgā kvalificētā darba faktiska un likumīga veikšana kādā dalībvalstī;f) adaptācijas laikposms: reglamentēta kvalificēta darba veikšana attiecīgajā dalībvalstī atbilstīgās profesijas kvalificēta pārstāvja uzraudzībā, šādu praksi var papildināt turpmākas mācības. Šis uzraudzītās prakses laikposms ir pakļauts novērtējumam. Sīki izstrādātus noteikumus, kas reglamentē adaptācijas laikposmu un tā novērtējumu, kā arī uzraudzībā esošās migrējošas personas statusu, pieņem kompetentā iestāde attiecīgajās dalībvalstīs;g) kvalifikācijas atbilstības pārbaude: pārbaude, ko attiecina tikai uz kandidāta profesionālajām zināšanām un ko veic kompetentas iestādes attiecīgajā dalībvalstī nolūkā novērtēt kandidāta spēju veikt reglamentētu kvalificētu darbu šajā dalībvalstī.Lai atļautu šīs pārbaudes veikšanu, kompetentās iestādes sastāda to disciplīnu sarakstu, uz kurām, pamatojoties uz dalībvalstī prasītās izglītības salīdzinājumu ar kandidāta iegūto izglītību, neattiecas kandidāta diploms vai cits kvalifikāciju apliecinošs dokuments.Kvalifikācijas atbilstības pārbaudē jāņem vērā tas, ka kandidāts ir kvalificēts profesionālis izcelsmes dalībvalstī vai dalībvalstī, no kuras tas ir ieradies. Tā attiecas uz izvēlētajām sarakstā esošajām disciplīnām, kurās zināšanas ir būtisks priekšnoteikums, lai varētu veikt atbilstīgo kvalificēto darbu attiecīgajā dalībvalstī. Pārbaudīt var arī zināšanas par profesionālajiem noteikumiem, kas attiecīgajā dalībvalstī attiecas uz konkrētajām darbībām. Sīki izstrādātu kvalifikācijas atbilstības pārbaudes piemērošanas kārtību nosaka attiecīgās valsts kompetentās iestādes, pienācīgi ievērojot Kopienas tiesību normas.Kandidāta statusu attiecīgajā dalībvalstī, kurš vēlas sagatavoties profesionalitātes atbilstības pārbaudei, minētajā valstī nosaka kompetentās iestādes.2. pantsŠī direktīva attiecas uz jebkuru dalībvalsts pilsoni, kurš vēlas veikt reglamentētu kvalificētu darbu attiecīgajā dalībvalstī kā pašnodarbināta persona vai darbinieks.Šo direktīvu nepiemēro profesijām, uz kurām attiecas atsevišķa direktīva, kas nosaka dalībvalstu diplomu savstarpējo atzīšanas kārtību.3. pantsJa attiecīgajā dalībvalstī, lai sāktu vai veiktu reglamentētu kvalificētu darbu, ir vajadzīgs diploms, kompetentā iestāde nedrīkst, pamatojoties uz nepietiekamu kvalifikāciju, atteikt dalībvalsts pilsonim atļauju sākt vai veikt attiecīgo kvalificēto darbu ar tādiem pašiem nosacījumiem, kādi attiecas uz tās pilsoņiem:a) ja kandidātam ir tāds diploms, kas tiek prasīts citā dalībvalstī, lai uzņemtos vai veiktu attiecīgo kvalificēto darbu tās teritorijā, un ja šāds diploms ir ticis piešķirts dalībvalstī; vaib) ja kandidāts pēdējos desmit gados ir veicis attiecīgo kvalificēto darbu divus gadus ar pilnu slodzi citā dalībvalstī, kas nereglamentē šo kvalificēto darbu 1. panta c) apakšpunkta un 1. panta d) apakšpunkta pirmās daļas nozīmē, un tam ir vienas vai vairāku oficiālu kvalifikāciju apliecinājums:- ko ir piešķīrusi saskaņā ar valsts normatīvajiem vai administratīvajiem aktiem norīkota dalībvalsts kompetenta iestāde,- kas apliecina, ka tā īpašnieks ir sekmīgi pabeidzis vismaz trīs gadu vai līdzvērtīga ilguma nepilna laika pēcvidusskolas programmu universitātē vai augstskolā, vai kādā citā līdzīga līmeņa mācību iestādē un, ja vajadzīgs, ka tas ir sekmīgi pabeidzis profesionālās mācības, kas ir nepieciešamas papildus pēcvidusskolas programmai, un- saskaņā ar ko tā īpašnieks ir gatavs darbam savā profesijā.Šādus apliecinājumus pielīdzina kvalifikāciju apliecinošam dokumentam saskaņā ar pirmo daļu: jebkādu oficiālu kvalifikāciju vai jebkādu šādu oficiālu kvalifikāciju komplektu, ko piešķīrusi kompetenta iestāde dalībvalstī, ja tas ir piešķirts, sekmīgi pabeidzot Kopienā apgūtas mācības, un attiecīgā dalībvalsts to atzīst par līdzvērtīgā līmenī esošu ar noteikumu, ka citām dalībvalstīm un Komisijai par šādu atzīšanu ir ticis paziņots.4. pants1. Neatkarīgi no 3. panta attiecīgā dalībvalsts var arī pieprasīt, lai kandidāts:a) sniegtu profesionālās pieredzes apliecinājumu, ja tā pieteikumā minētais izglītības laiks, kā noteikts 3. panta a) un b) apakšpunktā, ir vismaz vienu gadu īsāks nekā attiecīgajā dalībvalstī prasītais laiks. Šādā gadījumā pieprasītais profesionālās pieredzes laikposms:- nedrīkst divas reizes pārsniegt trūkstošo laikposmu, ja tas attiecas uz pēcvidusskolas studijām un/vai pārbaudes praksi, kas ir veikta profesionāļa uzraudzībā un vadībā un beidzas ar pārbaudījumu,- nedrīkst pārsniegt trūkstošo laikposmu, ja tas attiecas uz profesionālo praksi, kas iegūta, palīdzot kvalificētam profesijas pārstāvim.Attiecībā uz diplomiem, kas minēti 1. panta a) apakšpunkta pēdējā daļā, izglītības ilgumu, ko atzīst par līdzvērtīgu, nosaka tāpat kā izglītībai, kas definēta 1. panta a) apakšpunkta pirmajā daļā.Piemērojot šos noteikumus, jāņem vērā 3. panta b) apakšpunktā minētā profesionālā pieredze.Jebkurā gadījumā prasītā profesionālā pieredze nedrīkst pārsniegt četrus gadus;b) pabeigtu adaptācijas laikposmu, kas nepārsniedz trīs gadus, vai veiktu kvalifikācijas atbilstības pārbaudi:- ja izglītības, ko tas saņēmis, kā noteikts 3. panta a) un b) apakšpunktā, saturs ievērojami atšķiras no attiecīgās dalībvalsts pieprasītā, vai- ja gadījumā, kas minēts 3. panta a) apakšpunktā, attiecīgajā dalībvalstī reglamentēts kvalificēts darbs ietver vienu vai vairākas reglamentētas profesionālas darbības, kas neietilpst tajā dalībvalstī reglamentētajā kvalificētajā darbā, no kurienes ieradies kandidāts, un šī atšķirība atbilst īpašajai izglītībai, ko pieprasa attiecīgajā dalībvalstī, un attiecas uz saturu, kurš ievērojami atšķiras no tā, kam atbilst kandidāta minētais diploms, vai- ja, gadījumā, kas minēts 3. panta b) apakšpunktā, kvalificēts darbs, kas reglamentēts attiecīgajā dalībvalstī, ietver vienu vai vairākas reglamentētas profesionālas darbības, kas neietilpst tajā dalībvalstī reglamentētajā kvalificētajā darbā, no kurienes ieradies kandidāts, un šī atšķirība atbilst īpašajai izglītībai, ko pieprasa attiecīgajā dalībvalstī, un attiecas uz saturu, kurš ievērojami atšķiras no tā, uz ko attiecas kandidāta minētais oficiālās kvalifikācijas apliecinājums.Ja attiecīgā dalībvalsts izmanto šo iespēju, tai ir jādod kandidātam tiesības izvēlēties starp adaptācijas laikposmu un kvalifikācijas atbilstības pārbaudi. Atkāpjoties no šā principa, profesijām, kuru praksē ir nepieciešamas precīzas attiecīgās valsts tiesību aktu zināšanas, un attiecībā uz kuriem konsultāciju un/vai palīdzības sniegšana saistībā ar valsts tiesību aktiem ir būtisks un pastāvīgs profesionālās darbības aspekts, dalībvalsts drīkst noteikt vai nu adaptācijas laikposmu, vai arī profesionalitātes pārbaudi. Ja attiecīgā dalībvalsts paredz attiecībā uz citām profesijām ieviest atkāpes attiecībā uz kandidāta tiesībām izvēlēties, piemēro 10. pantā izklāstīto kārtību.2. Attiecīgā dalībvalsts tomēr nedrīkst kopā piemērot 1. punkta a) un b) apakšpunkta noteikumus.5. pantsNeskarot 3. un 4. pantu, attiecīgā dalībvalsts var atļaut kandidātam nolūkā uzlabot tā pielāgošanās spējas attiecīgās valsts profesionālajai videi apgūt, ievērojot līdzvērtību, to profesionālās izglītības daļu, ko veido profesionālā prakse un ko apgūst ar kvalificēta profesijas pārstāvja palīdzību, un ko tas nav apguvis savā izcelsmes dalībvalstī vai dalībvalstī, no kuras tas ir ieradies.6. pants1. Ja attiecīgās dalībvalsts kompetentā iestāde pieprasa personām, kuras vēlas uzņemties reglamentētu kvalificētu darbu, apliecinājumu labam raksturojumam un reputācijai, vai ka tās nav atzītas par bankrotējušām, vai arī aptur vai aizliedz attiecīgā kvalificētā darba veikšanu nopietna profesionālās ētikas pārkāpuma vai noziedzīga nodarījuma gadījumā, attiecīgā valsts par pietiekamu apliecinājumu attiecībā uz dalībvalstu pilsoņiem, kuri vēlas veikt attiecīgo kvalificēto darbu tās teritorijā, uzskata tos dokumentus, ko ir izsniegušas kompetentas iestādes izcelsmes dalībvalstī vai dalībvalstī, no kuras ir ieradies ārvalstnieks, un kas apliecina, ka šīs prasības ir izpildītas.Ja izcelsmes dalībvalsts vai tās dalībvalsts, no kuras ārvalstnieks ir ieradies, kompetentās iestādes neizsniedz pirmajā daļā minētos dokumentus, tos aizstāj ar zvērestu vai valstīs, kur nav paredzēts zvērests, ar svinīgu solījumu, ko attiecīgā persona dod kompetentai tiesu vai administratīvai iestādei, vai, ja vajadzīgs, notāram vai kvalificētai profesionālai organizācijai izcelsmes dalībvalstī vai dalībvalstī, no kuras persona ir ieradusies; šī iestāde vai notārs izsniedz izziņu, kas apliecina zvēresta vai svinīgā solījuma autentiskumu.2. Ja attiecīgās dalībvalsts kompetentā iestāde pieprasa tās dalībvalsts pilsoņiem, kuri vēlas uzņemties vai veikt reglamentētu kvalificētu darbu, izziņu par fizisko vai garīgo veselību, attiecīgā iestāde par pietiekamu apliecinājumu šajā sakarā uzskata dokumentu, ko prasa izcelsmes dalībvalstī vai dalībvalstī, no kuras ārvalstnieks ir ieradies.Ja izcelsmes dalībvalsts vai dalībvalsts, no kuras ārvalstnieks ir ieradies, neizvirza nekādas šāda rakstura prasības tiem, kuri vēlas strādāt konkrētajā profesijā, attiecīgā dalībvalsts pieņem no šādiem pilsoņiem izziņu, ko ir izsniegusi kompetenta iestāde minētajā valstī un kas atbilst attiecīgajā dalībvalstī izsniegtajām izziņām.3. Attiecīgās dalībvalsts kompetentās iestādes var prasīt, lai 1. un 2. punktā minētos dokumentus un izziņas iesniegtu ne vēlāk kā trīs mēnešus pēc to izsniegšanas dienas.4. Ja attiecīgās dalībvalsts kompetentā iestāde pieprasa tās dalībvalsts pilsoņiem, kuri vēlas uzņemties vai veikt reglamentētu kvalificētu darbu, dot zvērestu vai svinīgu solījumu, un ja šāda zvēresta vai solījuma formu nevar izmantot citu dalībvalstu pilsoņi, iestāde nodrošina, lai attiecīgajai personai tiktu piedāvāta piemērota un līdzvērtīga zvēresta vai solījuma forma.7. pants1. Attiecīgās dalībvalsts kompetentās iestādes atzīst to dalībvalstu pilsoņu tiesības, kas atbilst nosacījumiem, lai uzņemtos un veiktu reglamentētu kvalificētu darbu to teritorijā, izmantot attiecīgajā dalībvalstī lietoto attiecīgajai profesijai atbilstīgo profesionālo nosaukumu.2. Attiecīgās dalībvalsts kompetentās iestādes atzīst to dalībvalstu pilsoņu, kas atbilst nosacījumiem, lai uzņemtos un veiktu reglamentētu kvalificētu darbu to teritorijā, tiesības izmantot savu likumīgo akadēmisko nosaukumu un, ja vajadzīgs, tā saīsinājumu, ko lieto savā izcelsmes dalībvalstī vai dalībvalstī, no kuras tie ir ieradušies, tās valsts valodā. Attiecīgā dalībvalsts var prasīt, lai šim nosaukumam sekotu vieta un iestādes vai eksaminācijas komisijas, kas to piešķīrusi, nosaukums.3. Ja kvalificēto darbu attiecīgajā dalībvalstī reglamentē 1. panta d) apakšpunktā minēta apvienība vai organizācija, dalībvalstu pilsoņiem ir tiesības izmantot tikai profesionālo nosaukumu vai norādi, ko uz dalības apliecības piešķīrusi attiecīgā organizācija vai apvienība.Ja apvienība vai organizācija paredz, ka dalība ir atkarīga no noteiktām kvalifikācijas prasībām, tā drīkst tās attiecināt uz citu dalībvalstu pilsoņiem, kuriem ir diploms 1. panta a) apakšpunkta nozīmē vai kvalifikāciju apliecinošs dokuments 3. panta b) apakšpunkta nozīmē, tikai saskaņā ar šo direktīvu un konkrēti ar tās 3. un 4. pantu.8. pants1. Attiecīgā dalībvalsts kā pierādījumu tam, ka ir izpildīti 3. un 4. pantā izklāstītie nosacījumi, pieņem sertifikātus un dokumentus, ko ir izsniegušas kompetentas iestādes dalībvalstīs un ko attiecīgā persona iesniedz līdz ar savu pieteikumu, lai strādātu attiecīgajā profesijā.2. Pieteikuma reglamentēta kvalificēta darba veikšanai pārbaudi pabeidz pēc iespējas ātrāk un iznākumu ar uzņēmējas dalībvalsts kompetentas iestādes argumentētu lēmumu paziņo ne vēlāk kā četrus mēnešus pēc visu dokumentu iesniegšanas saistībā ar attiecīgo personu. Saistībā ar lēmumu vai tā neesamību var griezties tiesā vai tribunālā saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktu noteikumiem.9. pants1. Dalībvalstis 12. pantā paredzētā laikposmā norīko kompetentas iestādes, kas ir pilnvarotas saņemt pieteikumus un pieņemt šajā direktīvā minētos lēmumus.Šo informāciju tās nodod tālāk pārējām dalībvalstīm un Komisijai.2. Katra dalībvalsts nozīmē personu, kas atbild par 1. punktā minēto iestāžu darbības koordinēšanu, un par to informē pārējās dalībvalstis un Komisiju. Šīs personas loma ir sekmēt vienādu šīs direktīvas piemērošanu visām attiecīgajām profesijām. Komisijas aizgādnībā izveido koordinējošu grupu, kas sastāv no katras dalībvalsts ieceltiem koordinatoriem vai to vietniekiem un ko vada Komisijas pārstāvis.Grupai ir šādi uzdevumi:- atvieglot šīs direktīvas ieviešanu,- vākt visu to informāciju, kas ir noderīga tās piemērošanai dalībvalstīs.Grupa var apspriesties ar Komisija par jebkādām paredzamām esošās sistēmas izmaiņām.3. Dalībvalstis veic pasākumus, lai sniegtu vajadzīgo informāciju par diplomu atzīšanu saistībā ar šo direktīvu. Veikt šo uzdevumu tām var palīdzēt dalībvalstu izveidotais diplomu un dalībvalstu noteikto studiju laikposmu akadēmiskas atzīšanas informācijas centrs, kas tapis saskaņā ar Padomes un izglītības ministru sanāksmes rezolūciju 1976. gada 9. februārī [4], un, ja vajadzīgs, attiecīgās profesionālās apvienības vai organizācijas. Komisija uzņemas iniciatīvu, lai nodrošinātu vajadzīgās informācijas paziņošanas attīstību un koordināciju.10. pants1. Ja, ievērojot 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta otrās daļas trešo teikumu, dalībvalsts ierosina nepiešķirt kandidātiem tiesības izvēlēties starp adaptācijas laikposmu un kvalifikācijas atbilstības pārbaudi saistībā ar kvalificētu darbu šīs direktīvas nozīmē, tā nekavējoties Komisijai dara zināmu atbilstīgu noteikumu projektu. Vienlaikus tā Komisijai paziņo šāda noteikuma piemērošanas pamatojumu.Komisija nekavējoties paziņo citām dalībvalstīm par visiem projektiem, ko tā ir saņēmusi; tā drīkst arī apspriest projektu ar 9. panta 2. punktā minēto koordinējošo grupu.2. Neierobežojot Komisijas un citu dalībvalstu iespēju izteikt piezīmes par projektu, dalībvalsts drīkst pieņemt noteikumu tikai tad, ja Komisija trijos mēnešos nav pieņēmusi pretēju lēmumu.3. Pēc dalībvalsts vai Komisijas lūguma dalībvalstis tām nekavējoties paziņo tā noteikuma galīgo tekstu, kas izriet no šā panta piemērošanas.11. pantsPēc tam, kad ir beidzies 12. pantā paredzētais termiņš, dalībvalstis Komisijai reizi divos gados nosūta ziņojumu par ieviestās sistēmas piemērošanu.Papildus vispārīgiem norādījumiem ziņojumā iekļauj pieņemto lēmumu statistikas pārskatu un galveno problēmu aprakstu saistībā ar direktīvas piemērošanu.12. pantsDalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai divos gados pēc tās izziņošanas panāktu atbilstību šai direktīvai [5]. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.Dalībvalstis dara zināmus Komisijai tos savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.13. pantsNe vēlāk kā piecus gadus pēc 12. pantā precizētā datuma Komisija ziņo Eiropas Parlamentam un Padomei par situāciju saistībā ar vispārējo sistēmu to augstākās izglītības diplomu atzīšanai, ko piešķir par vismaz trīs gadu profesionālo izglītību.Pēc visu nepieciešamo apspriežu pabeigšanas Komisija saistībā ar šo izsaka savus secinājumus par jebkādām izmaiņām, ko nepieciešams veikt pašreizējā sistēmā. Vienlaicīgi Komisija, ja vajadzīgs, iesniedz priekšlikumus pašreizējās sistēmas uzlabojumiem, lai turpmāk atvieglotu personu pārvietošanās brīvību, tiesības veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvību, uz ko attiecas šī direktīva.14. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1988. gada 21. decembrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsV. Papandreou[1] OV C 217, 28.8.1985., 3. lpp. unOV C 143, 10.6.1986., 7. lpp.[2] OV C 345, 31.12.1985., 80. lpp. unOV C 309, 5.12.1988.[3] OV C 75, 3.4.1986., 5. lpp.[4] OV C 38, 19.2.1976., 1. lpp.[5] Šī direktīva tika izziņota dalībvalstīm 1989. gada 4. janvārī.--------------------------------------------------PIELIKUMSTo profesionālo apvienību un organizāciju saraksts, kas atbilst 1. panta d) apakšpunkta otrās daļas nosacījumiemĪRIJA [1]1. The Institute of Chartered Accountants in Ireland [2]2. The Institute of Certified Public Accountants in Ireland [3]3. The Association of Certified Accountants [4]4. Institution of Engineers in Ireland5. Irish Planning InstituteAPVIENOTĀ KARALISTE1. Institute of Chartered Accountants in England and Wales2. Institute of Chartered Accountants of Scotland3. Institute of Chartered Accountants in Ireland4. Chartered Association of Certified Accountants5. Chartered Institute of Loss Adjusters6. Chatered Institute of Management Accountants7. Institute of Chartered Secretaries and Administrators8. Chartered Insurance Institute9. Institute of Actuaries10. Faculty of Actuaries11. Chartered Institute of Bankers12. Institute of Bankers in Scotland13. Royal Institution of Chartered Surveyors14. Royal Town Planning Institute15. Chartered Society of Physiotherapy16. Royal Society of Chemistry17. British Psychological Society18. Library Association19. Institute of Chartered Foresters20. Chartered Institute of Building21. Engineering Council22. Institute of Energy23. Institution of Structural Engineers24. Institution of Civil Engineers25. Institution of Mining Engineers26. Institution of Mining and Metallurgy27. Institution of Electrical Engineers28. Institution of Gas Engineers29. Institution of Mechanical Engineers30. Institution of Chemical Engineers31. Institution of Production Engineers32. Institution of Marine Engineers33. Royal Institute of Naval Architects34. Royal Aeronautical Society35. Institute of Metals36. Chartered Institution of Building Services Engineers37. Institute of Measurement and Control38. British Computer Society[1] Īrijas pilsoņi ir arī šādu Apvienotās Karalistes diplomēto organizāciju biedri:- Institute of Chartered Accountants in England and Wales,- Institute of Chartered Accountants of Scotland,- Institute of Actuaries,- Faculty of Actuaries,- Chatered Institute of Management Accountants,- Institute of Chartered Secretaries and Administrators,- Royal Town Planning Institute,- Royal Institution of Chartered Surveyors,- Chartered Institute of Building.[2] Tikai auditam.[3] Tikai auditam.[4] Tikai auditam.--------------------------------------------------