title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2015/719 (2015. gada 29. aprīlis), ar ko groza Padomes Direktīvu 96/53/EK, ar kuru paredz noteiktu Kopienā izmantotu transportlīdzekļu maksimālos pieļaujamos gabarītus iekšzemes un starptautiskajos autopārvadājumos, kā arī šo transportlīdzekļu maksimālo pieļaujamo masu starptautiskajos autopārvadājumos (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
                  6.5.2015

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  L 115/1

            EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA (ES) 2015/719
      (2015. gada 29. aprīlis),
      ar ko groza Padomes Direktīvu 96/53/EK, ar kuru paredz noteiktu Kopienā izmantotu transportlīdzekļu maksimālos pieļaujamos gabarītus iekšzemes un starptautiskajos autopārvadājumos, kā arī šo transportlīdzekļu maksimālo pieļaujamo masu starptautiskajos autopārvadājumos
      (Dokuments attiecas uz EEZ)
      EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
      ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 91. pantu,
      ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
      pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
      ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
      pēc apspriešanās ar Reģionu komiteju,
      saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (2),
      tā kā:

                  (1)

                  Ir jāuzsver nepieciešamība samazināt siltumnīcefekta gāzu emisijas, jo īpaši oglekļa dioksīda (CO2) emisijas, uzlabot ceļu satiksmes drošību, pielāgot attiecīgos tiesību aktus tehnoloģiju attīstībai un mainīgajām tirgus vajadzībām un atvieglināt intermodālo pārvadājumu darbības, vienlaikus nodrošinot neizkropļotu konkurenci un aizsargājot ceļu infrastruktūru.

                  (2)

                  Tehnoloģiju attīstība sniedz iespēju transportlīdzekļa aizmugurē pievienot ievelkamas vai salokāmas aerodinamiskas ierīces. Tomēr šādas darbības rezultātā tiktu pārsniegti saskaņā ar Padomes Direktīvu 96/53/EK (3) noteiktie maksimālie pieļaujamie garumi. Tāpēc ir nepieciešama atkāpe attiecībā uz maksimālajiem garumiem. Šīs direktīvas mērķis ir ļaut šādu ierīču uzstādīšanu, tiklīdz ir transponēti vai piemēroti nepieciešamie grozījumi tehniskajās prasībās aerodinamisko ierīču tipa apstiprinājumam un Komisija ir pieņēmusi īstenošanas aktus, ar ko nosaka darbības noteikumus attiecībā uz šādu ierīču izmantošanu.

                  (3)

                  Mehānisko transportlīdzekļu kabīnes aerodinamikas uzlabošana, iespējams, kopā ar ievelkamām vai salokāmām aerodinamiskām ierīcēm, ko pievieno transportlīdzekļa aizmugurē, nestu nozīmīgus ieguvumus attiecībā uz transportlīdzekļu energoefektivitāti. Tomēr, paliekot spēkā pašreizējiem, ar Direktīvu 96/53/EK noteiktajiem maksimālajiem garumiem, šāds uzlabojums nav iespējams, nesamazinot transportlīdzekļu kravietilpību un neapdraudot autotransporta nozares ekonomisko līdzsvaru. Minētā iemesla dēļ ir arī nepieciešama atkāpe attiecībā uz maksimālajiem garumiem. Minēto atkāpi nebūtu jāizmanto, lai palielinātu transportlīdzekļa kravietilpību.

                  (4)

                  Ievērojot Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2007/46/EK (4) satvaru, attiecībā uz aerodinamiskajām ierīcēm, kuru garums pārsniedz 500 mm, un mehāniskiem transportlīdzekļiem, kas ir aprīkoti ar kabīnēm, kuras uzlabo to aerodinamiskos rādītājus, ja šādi transportlīdzekļi pārsniedz ierobežojumus, kas noteikti Direktīvā 96/53/EK, pirms laišanas tirgū ir jāsaņem tipa apstiprinājums.

                  (5)

                  Iespēja transportlīdzekļiem izveidot jaunu kabīnes profilu, palīdzētu uzlabot ceļu satiksmes drošību, samazinot vadītājam neredzamās zonas, tostarp zonu, kas atrodas zemāk par vējstiklu, un tam būtu attiecīgi jāpalīdz pasargāt daudzu tādu neaizsargātu satiksmes dalībnieku dzīvības kā gājēji un velosipēdisti. Jauns kabīnes profils varētu arī ietvert konstrukcijas, kas sadursmes gadījumā absorbē trieciena enerģiju. Turklāt, potenciālajiem ieguvumiem kabīņu ietilpības ziņā būtu jāuzlabo vadītāja drošība un komforts. Tiklīdz uzlabotas drošības prasības garākām kabīnēm ir izstrādātas, var apsvērt, vai ir atbilstīgi tās piemērot transportlīdzekļiem, uz kuriem neattiecas garuma palielināšana.

                  (6)

                  Alternatīvi dzinēji, kuri ietver hibrīddzinējus, ir tie, kuri kā mehānisku dzinējspēku izmanto enerģiju no patērējamas degvielas un/vai baterijas, vai no citas elektriskas vai mehāniskas dzinējspēka glabāšanas iekārtas. To izmantošana smagkravas transportlīdzekļiem vai autobusiem var radīt papildu svaru, bet samazina piesārņojumu. Minētais papildu svars nebūtu jāpieskaita transportlīdzekļa pašmasai, lai autotransporta nozari nenostādītu ekonomiski neizdevīgā situācijā. Tomēr papildu svara rezultātā transportlīdzekļa kravietilpībai nebūtu jāpalielinās.

                  (7)

                  Nākotnes transportlīdzekļi, kuros izmanto alternatīvu degvielu (ar smagāku spēka piedziņu nekā transportlīdzekļi, kuros izmanto tradicionālās degvielas) arī varētu gūt labumu no papildu svara pielaides. Tādējādi šādas alternatīvas degvielas var iekļaut šajā direktīvā paredzētajā alternatīvo degvielu sarakstā, ja to izmantošanai ir nepieciešama papildu svara pielaide.

                  (8)

                  Šī direktīva paredz atkāpes no transportlīdzekļu un transportlīdzekļu sastāvu maksimāli pieļaujamā svara un gabarītiem, kas noteikti Direktīvā 96/53/EK. Ar ceļu satiksmes drošību vai infrastruktūras īpatnībām saistītu iemeslu dēļ dalībvalstīm tomēr vajadzētu būt iespējai ierobežot konkrētu transportlīdzekļu pārvietošanos konkrētās sava ceļu tīkla daļās.

                  (9)

                  Konteinerizācijas jomā arvien vairāk izmanto 45 pēdu konteinerus. Šādus konteinerus transportē, izmantojot visus transporta veidus. Tomēr iekļaut autoceļa posmus intermodālo pārvadājumu darbībās pašreiz ir iespējams tikai tad, ja gan dalībvalstis, gan pārvadātāji ievēro sarežģītas administratīvās procedūras vai ja minētajiem konteineriem ir nošķelti stūri, kuri ir patentēti un ar kuriem saistās pārmērīgi augstas izmaksas. Ja transportlīdzekļu, kuri pārvadā šādus konteinerus, pieļaujamo garumu palielinātu par 15 cm, varētu likvidēt minētās pārvadātājiem noteiktās administratīvās procedūras un atvieglināt intermodālo pārvadājumu darbības, neapdraudot vai kādā citā veidā neskarot ceļu infrastruktūru vai citus ceļu satiksmes dalībniekus. Intermodālo pārvadājumu darbības definīcija šajā direktīvā neskar darbu pie Padomes Direktīvas 92/106/EEK (5) pārskatīšanas.

                  (10)

                  Lai turpinātu veicināt intermodālu pārvadājumu darbības un lai ņemtu vērā konteineru vai noņemamu virsbūvju, kuru garums ir līdz 45 pēdām, svaru bez kravas, būtu jāatļauj satiksmē piedalīties trīsasu mehāniskajiem transportlīdzekļiem ar divasu vai trīsasu puspiekabēm, ar pieļaujamo kopējo svaru līdz 44 tonnām. Būtu jāatļauj intermodālu pārvadājumu darbības divasu mehāniskajiem transportlīdzekļiem ar trīsasu puspiekabēm, kuri pārvadā konteinerus vai noņemamas virsbūves, kuru garums ir līdz 45 pēdām, ar pieļaujamo kopējo svaru līdz 42 tonnām.

                  (11)

                  Kopš tika pieņemta Direktīva 96/53/EK, ir būtiski pieaudzis autobusu pasažieru un viņu bagāžas vidējais svars. Ņemot vērā minētajā direktīvā noteiktos svara ierobežojumus, ir pakāpeniski samazinājies pārvadāto pasažieru skaits. Turklāt tos pārvadājošo transportlīdzekļu svars palielinās saistībā ar aprīkojumu, kas nepieciešams, lai izpildītu tādas pašreizējās tehniskās prasības, kā Euro VI. Sakarā ar to, ka energoefektivitātes uzlabošanas nolūkā ir jāpopularizē sabiedriskais transports salīdzinājumā ar privāto transportu, ir jāatjauno iepriekš noteiktais autobusu pasažieru skaits, ņemot vērā pasažieru svara un viņu bagāžas svara pieaugumu. Tas ir iespējams, palielinot divasu autobusu pieļaujamo svaru līdz tādai robežai, kas tomēr nodrošina, ka ātrākas nolietošanās dēļ netiek bojāta ceļu infrastruktūra.

                  (12)

                  Pārkāpumi saistībā ar pārslogotiem transportlīdzekļiem ir pienācīgi jāskata dalībvalstīm, lai nepieļautu nekādus konkurences kropļojumus un garantētu ceļu satiksmes drošību.

                  (13)

                  Lai nodrošinātu neizkropļotu konkurenci starp pārvadātājiem un uzlabotu pārkāpumu atklāšanu, dalībvalstīm līdz 2021. gada 27. maijam būtu jāveic konkrēti pasākumi, lai apzinātu satiksmē esošus transportlīdzekļus vai transportlīdzekļu sastāvus, kas varētu būt pārsnieguši attiecīgos svara ierobežojumus un kas tādēļ būtu jāpārbauda. Šādu apzināšanu var veikt, izmantojot svēršanas mehānismus, kas iestrādāti ceļa infrastruktūrā, vai ar transportlīdzekļos uzstādītiem sensoriem, kas no attāluma pārsūta informāciju attiecīgajām iestādēm. Būtu jānodrošina, ka šādi transportlīdzekļa dati ir pieejami arī vadītājam. Katrai dalībvalstij katru gadu būtu jāveic piemērots skaits transportlīdzekļu svara pārbaužu. Šādu pārbaužu skaitam vajadzētu būt proporcionālam tādu transportlīdzekļu kopējam skaitam, kuriem ik gadu tiek veiktas pārbaudes attiecīgajā dalībvalstī.

                  (14)

                  Lai nodrošinātu atbilstību šai direktīvai, dalībvalstīm būtu jāpieņem noteikumi par sankcijām, kas piemērojamas par šīs direktīvas pārkāpumiem, un būtu jānodrošina to īstenošana. Minētajām sankcijām vajadzētu būt iedarbīgām, nediskriminējošām, samērīgām un atturošām.

                  (15)

                  Lai starptautiskā mērogā uzlabotu transportlīdzekļu vai transportlīdzekļu sastāvu svara pārbaužu efektivitāti un lai veicinātu minēto pārbaužu raitu norisi, ir svarīgi, ka dalībvalstu kompetentās iestādes apmainās ar informāciju. Šādas informācijas apmaiņai būtu jāizmanto kontaktpunkts, kas izraudzīts saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1071/2009 (6).

                  (16)

                  Par dalībvalstu kompetento iestāžu veiktajām ceļu satiksmes pārbaudēm būtu regulāri jāinformē Eiropas Parlaments un Padome. Šī dalībvalstu sniegtā informācija ļaus Komisijai nodrošināt to, ka pārvadātāji ievēro šajā direktīvā paredzētos noteikumus, kā arī noteikt, vai būtu nepieciešams izstrādāt papildu piespiedu pasākumus.

                  (17)

                  Lai nodrošinātu vienādus nosacījumus šīs direktīvas īstenošanai, būtu jāpiešķir īstenošanas pilnvaras Komisijai. Minētās pilnvaras būtu jāizmanto saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 182/2011 (7).

                  (18)

                  Komisijai nebūtu jāpieņem nedz īstenošanas akti par darbības prasībām attiecībā uz aerodinamiskajām ierīcēm, nedz arī detalizētas specifikācijas par svēršanas ierīcēm, kas uzstādītas transportlīdzekļos, ja saskaņā ar šo direktīvu izveidotā komiteja nesniedz atzinumu par Komisijas iesniegto īstenošanas akta projektu.

                  (19)

                  Lai atjauninātu šajā direktīvā iekļauto alternatīvo degvielu sarakstu, ņemot vērā jaunākos tehnoloģiskos sasniegumus, Komisijai būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar LESD 290. pantu. Ir īpaši būtiski, lai Komisija, veicot sagatavošanas darbus, rīkotu atbilstīgas apspriešanās, tostarp apspriešanās ar dalībvalstu ekspertiem, pirms tā pieņem deleģētos aktus. Komisijai, sagatavojot un izstrādājot deleģētos aktus, būtu jānodrošina vienlaicīga, savlaicīga un atbilstīga attiecīgo dokumentu nosūtīšana Eiropas Parlamentam un Padomei.

                  (20)

                  Ņemot vērā to, ka šīs direktīvas mērķus nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, bet tās mēroga un iedarbības dēļ tos var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā direktīvā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minēto mērķu sasniegšanai.

                  (21)

                  Tāpēc Direktīva 96/53/EK būtu attiecīgi jāgroza,

            IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.
      1. pants
      Direktīvu 96/53/EK groza šādi:

                  1)

                  direktīvas 1. panta 1. punkta a) apakšpunktu aizstāj ar šādu:

                              “a)

                              M2 un M3 kategorijas mehānisko transportlīdzekļu un to 0 kategorijas piekabju, kā arī N2 un N3 kategorijas mehānisko transportlīdzekļu un to 03 un 04 kategorijas piekabju gabarītiem saskaņā ar II pielikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2007/46/EK (*);

                     (*)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2007/46/EK (2007. gada 5. septembris), ar ko izveido sistēmu mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju, kā arī tādiem transportlīdzekļiem paredzētu sistēmu, sastāvdaļu un atsevišķu tehnisku vienību apstiprināšanai (Pamatdirektīva) (OV L 263, 9.10.2007., 1. lpp.).”"
						;

                  2)

                  direktīvas 2. pantu groza šādi:

                              a)

                              pirmajā daļā pievieno šādas definīcijas:

                                          “—

                                          “alternatīvās degvielas” ir degvielas vai enerģijas avoti, ar kuriem vismaz daļēji aizvieto fosilos naftas avotus transportlīdzekļu apgādē ar enerģiju un kuriem ir potenciāls veicināt transporta dekarbonizāciju un uzlabot transporta nozares ekoloģiskos raksturlielumus, kas ietver:

                                                      a)

                                                      elektrību, kas patērēta visa veida elektrotransportlīdzekļos;

                                                      b)

                                                      ūdeņradi;

                                                      c)

                                                      dabasgāzi, tostarp biometānu, gāzveida agregātstāvoklī (saspiestā dabasgāze – CNG) un šķidrā agregātstāvoklī (sašķidrinātā dabasgāze – LNG);

                                                      d)

                                                      sašķidrināto naftas gāzi (LPG);

                                                      e)

                                                      mehānisku enerģiju, kas gūta no transportlīdzekļos uzstādītas uzglabāšanas iekārtas/uzstādītiem avotiem, tostarp siltuma pārpalikumu,

                                          —

                                          “ar alternatīvu degvielu darbināms transportlīdzeklis” ir mehānisks transportlīdzeklis, kuru pilnībā vai daļēji darbina ar alternatīvu degvielu un kurš ir ticis apstiprināts saskaņā ar Direktīvas 2007/46/EK satvaru,

                                          —

                                          “intermodālo pārvadājumu darbība” ir:

                                                      a)

                                                      kombinēto pārvadājumu darbības, kas definētas Padomes Direktīvas 92/106/EEK (**) 1. pantā un ar ko pārvadā vienu vai vairākus konteinerus vai noņemamas virsbūves, kuru kopējais maksimālais garums ir līdz 45 pēdām, vai

                                                      b)

                                                      pārvadājumu darbības, ar ko pārvadā vienu vai vairākus konteinerus vai noņemamas virsbūves, kuru kopējais maksimālais garums ir līdz 45 pēdām, izmantojot ūdens transportlīdzekļus, ar noteikumu, ka ceļa sākuma vai beigu posms nepārsniedz 150 km Savienības teritorijā. Minēto 150 km attālumu var pārsniegt, lai sasniegtu tuvāko paredzētajam pakalpojumam piemēroto transporta termināli attiecībā uz:

                                                                  i)

                                                                  transportlīdzekļiem, kas atbilst I pielikuma 2.2.2. punkta a) vai b) apakšpunktam, vai

                                                                  ii)

                                                                  transportlīdzekļiem, kas atbilst I pielikuma 2.2.2. punkta c) vai d) apakšpunktam, gadījumos, kad šādus attālumus atļauj attiecīgā dalībvalsts.

                                                Tuvākais piemērotais transporta termināls intermodālu pārvadājumu darbībām, kas sniedz pakalpojumu, var atrasties dalībvalstī, kas nav dalībvalsts, kurā krava tika iekrauta vai izkrauta,

                                          —

                                          “nosūtītājs” ir tiesību subjekts vai fiziska vai juridiska persona, kuras vārds ir minēts uz kravaszīmes vai uz līdzvērtīga transporta dokumenta, piemēram, “tranzīta” kravaszīmes, kā nosūtītājs un/vai kuras vārdā vai kuras uzdevumā ir bijis noslēgts pārvadājuma līgums ar pārvadājumu uzņēmumu.

                                 (**)  Padomes Direktīva 92/106/EEK (1992. gada 7. decembris) par vienotu noteikumu ieviešanu attiecībā uz dažu veidu kombinētajiem kravu pārvadājumiem starp dalībvalstīm (OV L 368, 17.12.1992., 38. lpp.).”"
						;

                              b)

                              otrajā daļā tekstu “Direktīvas 70/156/EEK” aizstāj ar šādu:
                              “Direktīvas 2007/46/EK”;

                  3)

                  direktīvas 4. pantu groza šādi:

                              a)

                              4. punkta trešo un ceturto daļu svītro;

                              b)

                              6. punktu svītro;

                  4)

                  direktīvas 5. pantu aizstāj ar šādu:
                  “5. pants
                  Posmainie transportlīdzekļi, kas laisti ekspluatācijā pirms 1991. gada 1. janvāra un kas neatbilst specifikācijai, kura dota I pielikuma 1.6. un 4.4. punktā, ir jāuzskata par tādiem, kas, piemērojot 3. pantu, atbilst šādai specifikācijai tad, ja to kopējais garums nepārsniedz 15,50 m.”;

                  5)

                  direktīvas 8., 8.a un 9. pantu svītro;

                  6)

                  iekļauj šādus pantus:
                  “8.b pants
                  1.   Lai uzlabotu energoefektivitāti transportlīdzekļiem vai transportlīdzekļu sastāviem, kas aprīkoti ar aerodinamiskām ierīcēm, kuras atbilst prasībām, kas noteiktas 2. un 3. punktā un kuras atbilst Direktīvai 2007/46/EK, minētie transportlīdzekļi var pārsniegt maksimālos garumus, kas paredzēti šīs direktīvas I pielikuma 1.1. punktā, lai ļautu pievienot šādas ierīces transportlīdzekļu vai transportlīdzekļu sastāva aizmugurē. Transportlīdzekļi vai transportlīdzekļu sastāvi, kas aprīkoti ar šādām ierīcēm, atbilst šīs direktīvas I pielikuma 1.5. punktam, un jebkāda maksimālo garumu pārsniegšana nerada minēto transportlīdzekļu vai transportlīdzekļu sastāvu kravas garuma palielinājumu.
                  2.   Pirms aerodinamiskās ierīces, kas minētas 1. punktā un kas garumā pārsniedz 500 mm, tiek laistas tirgū, tās ir tipa apstiprinātas saskaņā ar noteikumiem par tipa apstiprinājumu atbilstīgi Direktīvas 2007/46/EK satvaram.
                  Līdz 2017. gada 27. maijam Komisija izvērtē nepieciešamību pieņemt vai grozīt jebkādas atbilstīgi minētajam satvaram noteiktās tehniskās prasības aerodinamisko ierīču tipa apstiprinājumam, ņemot vērā vajadzību nodrošināt ceļu satiksmes drošību un intermodālu pārvadājumu darbību drošumu, un jo īpaši:

                              a)

                              to, lai ierīču stiprinājums būtu drošs, tādā veidā, lai mazinātu risku, ka ar laiku, tostarp intermodāla pārvadājuma darbības laikā, varētu notikt to atvienošanās;

                              b)

                              drošību citiem ceļu satiksmes dalībniekiem, īpaši neaizsargātajiem ceļu satiksmes dalībniekiem, nodrošinot, inter alia, gabarītu pamanāmības zīmju redzamību, kad aerodinamiskās ierīces ir piestiprinātas, pielāgojot netiešas redzamības prasības un, ja notiek sadursme ar transportlīdzekļa vai transportlīdzekļu sastāva aizmuguri, neapdraudot pakaļējo apakšsargu.

                        Šim nolūkam Komisija vajadzības gadījumā iesniedz leģislatīvā akta priekšlikumu, lai grozītu attiecīgos noteikumus par tipa apstiprinājumu atbilstīgi Direktīvas 2007/46/EK satvaram.
                  3.   Aerodinamiskās ierīces, kas minētas 1. punktā, atbilst šādiem darbības nosacījumiem:

                              a)

                              apstākļos, kad ir apdraudēta citu ceļu satiksmes dalībnieku vai vadītāja drošība, vadītājs tās saloka, ievelk vai atvieno;

                              b)

                              to pielietojumā pilsētu un starppilsētu ceļu infrastruktūrās ņem vērā tādu teritoriju īpatnības, kurās ātruma ierobežojums ir 50 km/h vai zemāks un kurās ir lielāka iespējamība atrasties neaizsargātiem ceļu satiksmes dalībniekiem; un

                              c)

                              to izmantošana notiek saskaņā ar intermodālo pārvadājumu darbībām, un jo īpaši gadījumos, kad tās ir ievilktas/salocītas, tās nepārsniedz maksimālo atļauto garumu par vairāk nekā 20 cm.

                        4.   Komisija pieņem īstenošanas aktus, paredzot sīki izstrādātus noteikumus, ar kuriem nodrošina vienādus nosacījumus 3. punkta īstenošanai. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas minēta 10.i panta 2. punktā.
                  5.   Šā panta 1. punktu piemēro no dienas, kad transponēti vai piemēroti vajadzīgie grozījumi 2. punktā minētajos instrumentos, un attiecīgā gadījumā pēc tam, kad ir pieņemti 4. punktā minētie īstenošanas akti.
                  9.a pants
                  1.   Ar mērķi uzlabot energoefektivitāti, jo īpaši attiecībā uz kabīņu aerodinamikas rādītājiem, kā arī ceļu satiksmes drošību, transportlīdzekļi vai transportlīdzekļu sastāvi, kas izpilda 2. punktā noteiktās prasības un atbilst Direktīvai 2007/46/EK, var pārsniegt maksimālos garumus, kuri noteikti šīs direktīvas I pielikuma 1.1. punktā, ar noteikumu, ka tiem ir tādas kabīnes, kas uzlabo to aerodinamikas rādītājus, energoefektivitāti un drošības rādītājus. Transportlīdzekļi vai transportlīdzekļu sastāvi, kas aprīkoti ar tādām kabīnēm, atbilst šīs direktīvas I pielikuma 1.5. punktam, un jebkāda maksimālo garumu pārsniegšana nerada minēto transportlīdzekļu kravietilpības palielinājumu.
                  2.   Pirms transportlīdzekļi, kas minēti 1. punktā, tiek laisti tirgū, tie ir apstiprināti saskaņā ar noteikumiem par tipa apstiprinājumu atbilstīgi Direktīvas 2007/46/EK satvaram. Līdz 2017. gada 27. maijam Komisija izvērtē nepieciešamību izstrādāt atbilstīgi minētajam satvaram noteiktās tehniskās prasības tipa apstiprinājumam transportlīdzekļiem, kas aprīkoti ar šādām kabīnēm, ņemot vērā šādus aspektus:

                              a)

                              uzlaboti transportlīdzekļu vai transportlīdzekļu sastāvu aerodinamiskie rādītāji;

                              b)

                              neaizsargātie ceļu satiksmes dalībnieki un viņu pamanāmības uzlabošana transportlīdzekļu vadītājiem, jo īpaši samazinot transportlīdzekļu vadītājiem neredzamās zonas;

                              c)

                              citiem ceļu satiksmes dalībniekiem sadursmes gadījumā radīto bojājumu vai ievainojumu mazināšana;

                              d)

                              transportlīdzekļu vadītāju drošība un komforts.

                        Šim nolūkam Komisija vajadzības gadījumā iesniedz leģislatīvā akta priekšlikumu, lai grozītu attiecīgos noteikumus par tipa apstiprinājumu atbilstīgi Direktīvas 2007/46/EK satvaram.
                  3.   Šā panta 1. punktu piemēro pēc trim gadiem no dienas, kad transponēti vai attiecīgā gadījumā piemēroti vajadzīgie grozījumi 2. punktā minētajos instrumentos.”;

                  7)

                  direktīvas 10.a pantu svītro;

                  8)

                  iekļauj šādus pantus:
                  “10.b pants
                  Ar alternatīvu degvielu darbināmu transportlīdzekļu maksimāli pieļaujamais svars ir svars, kas noteikts I pielikuma 2.3.1., 2.3.2. un 2.4. punktā.
                  Ar alternatīvu degvielu darbināmi transportlīdzekļi atbilst arī I pielikuma 3. punktā norādītajām maksimāli pieļaujamajām ass svara robežvērtībām.
                  Papildu svaru, kas vajadzīgs ar alternatīvu degvielu darbināmiem transportlīdzekļiem, nosaka, pamatojoties uz dokumentāciju, ko sniedz ražotājs, kad attiecīgajam transportlīdzeklim piešķir apstiprinājumu. Minēto papildu svaru norāda oficiālajā pierādījumā, kas prasīts saskaņā ar 6. pantu.
                  Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 10.h pantu, lai šīs direktīvas mērķiem atjaunotu 2. pantā minēto alternatīvo degvielu sarakstu, kurām ir vajadzīgs papildu svars. Ir īpaši būtiski, lai pirms minēto deleģēto aktu pieņemšanas Komisija ievērotu savu ierasto praksi un apspriestos ar ekspertiem, tostarp dalībvalstu ekspertiem.
                  10.c pants
                  Maksimālos garumus, kas noteikti I pielikuma 1.1. punktā, attiecīgā gadījumā ievērojot 9.a panta 1. punktu, un maksimālo attālumu, kas noteikts I pielikuma 1.6. punktā, var par 15 cm pārsniegt transportlīdzekļi vai transportlīdzekļu sastāvi, kas pārvadā tukšus vai piekrautus 45 pēdu konteinerus vai 45 pēdu noņemamas virsbūves, ar noteikumu, ka attiecīgā konteinera vai noņemamās virsbūves pārvadājums pa autoceļiem ir intermodāla pārvadājuma darbības daļa.
                  10.d pants
                  1.   Līdz 2021. gada 27. maijam dalībvalstis veic konkrētus pasākumus, lai apzinātu satiksmē esošus transportlīdzekļus vai transportlīdzekļu sastāvus, kas varētu būt pārsnieguši maksimāli pieļaujamo svaru un kuri tādēļ būtu jāpārbauda to kompetentajām iestādēm, lai nodrošinātu atbilstību šīs direktīvas prasībām. Minētos pasākumus var veikt, izmantojot automātiskas, ceļu infrastruktūrā izvietotas sistēmas vai izmantojot svēršanas ierīces, kas uzstādītas transportlīdzekļos saskaņā ar 4. punktu.
                  Dalībvalsts nepieprasa uzstādīt svēršanas ierīces transportlīdzekļos vai transportlīdzekļu sastāvos, kas ir reģistrēti citā dalībvalstī.
                  Neskarot Savienības un valstu tiesību aktus, ja tiek izmantotas automātiskas sistēmas, lai konstatētu šīs direktīvas pārkāpumus un piemērotu sankcijas, šādas automātiskas sistēmas ir sertificētas. Ja automātiskas sistēmas izmanto tikai identifikācijas nolūkiem, to sertifikācija nav vajadzīga.
                  2.   Katra dalībvalsts katrā kalendārajā gadā veic piemērotu skaitu pārbaužu par satiksmē esošo transportlīdzekļu vai transportlīdzekļu sastāvu svara pārbaužu proporcionāli kopējam transportlīdzekļu skaitam, kam ik gadu tiek veiktas pārbaudes tās teritorijā.
                  3.   Dalībvalstis saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1071/2009 (1) 18. pantu nodrošina, lai to kompetentās iestādes apmainītos ar informāciju par pārkāpumiem un sankcijām saistībā ar šo pantu.
                  4.   Šā panta 1. punktā minētās svēršanas ierīces, kas uzstādītas transportlīdzekļos, ir precīzas un uzticamas, pilnībā sadarbspējīgas un savietojamas ar visiem transportlīdzekļu tipiem.
                  5.   Līdz 2016. gada 27. maijam Komisija pieņem īstenošanas aktus, paredzot sīki izstrādātus noteikumus, ar kuriem nodrošina vienādus nosacījumus 4. punktā paredzēto noteikumu par sadarbspēju un savietojamību īstenošanai.
                  Lai nodrošinātu sadarbspēju, minētie sīki izstrādātie noteikumi ļauj jebkurā laikā no kustībā esoša transportlīdzekļa par svara datiem paziņot kompetentajām iestādēm, kā arī tā vadītājam. Minētā paziņošana notiek, izmantojot saskarni, ko definē CEN DSRC standarti EN 12253, EN 12795, EN 12834, EN 13372 un ISO 14906. Turklāt šāda paziņošana nodrošina, ka dalībvalstu kompetentās iestādes var paziņot informāciju un veikt tās apmaiņu vienā un tajā pašā veidā ar transportlīdzekļiem un transportlīdzekļu sastāviem, kas reģistrēti jebkurā dalībvalstī, un izmantojot transportlīdzekļos uzstādītas svēršanas ierīces.
                  Lai nodrošinātu savietojamību ar visiem transportlīdzekļu tipiem, mehāniskajos transportlīdzekļos uzstādītajām sistēmām ir spēja uztvert un apstrādāt jebkādus datus no jebkura veida piekabes vai puspiekabes, kas piestiprināta mehāniskajam transportlīdzeklim.
                  Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas minēta 10.i panta 2. punktā.
                  10.e pants
                  Dalībvalstis paredz noteikumus par sankcijām, kas piemērojamas par šīs direktīvas pārkāpumiem, un veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to īstenošanu. Minētās sankcijas ir iedarbīgas, nediskriminējošas, samērīgas un atturošas. Dalībvalstis minētos noteikumus paziņo Komisijai.
                  10.f pants
                  1.   Konteineru un noņemamo virsbūvju pārvadāšanai dalībvalstis paredz noteikumus, kuros prasīts, lai:

                              a)

                              nosūtītājs pārvadātājam, kuram tas uztic konteinera vai noņemamas virsbūves pārvadāšanu, iesniegtu deklarāciju, kurā norādīts pārvadātā konteinera vai noņemamās virsbūves svars; un

                              b)

                              pārvadātājs nodrošinātu piekļuvi visai attiecīgai dokumentācijai, ko sniedzis nosūtītājs.

                        2.   Dalībvalstis nosaka noteikumus par, attiecīgi, gan nosūtītāja, gan pārvadātāja atbildību gadījumos, kad informācija, kas minēta 1. punktā, ir nepilnīga vai kļūdaina un transportlīdzeklis vai transportlīdzekļu sastāvs ir pārslogots.
                  10.g pants
                  Ik pēc diviem gadiem, un ne vēlāk kā 30. septembrī tajā gadā, kas ir pēc attiecīgā divu gadu laikposma, dalībvalstis nosūta Komisijai vajadzīgo informāciju par:

                              a)

                              iepriekšējo divu kalendāro gadu laikā veikto pārbaužu skaitu; un

                              b)

                              to, cik pārslogotu transportlīdzekļu vai transportlīdzekļu sastāvu ir konstatēts.

                        Šī informācija var būt daļa no informācijas, kas iesniegta saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 561/2006 (2) 17. pantu.
                  Komisija analizē informāciju, kas saņemta saskaņā ar šo pantu, un šādu analīzi iekļauj ziņojumā, kas jānosūta Eiropas Parlamentam un Padomei, ievērojot Regulu (EK) Nr. 561/2006.
                  10.h pants
                  1.   Pilnvaras pieņemt deleģētos aktus Komisijai piešķir, ievērojot šajā pantā izklāstītos nosacījumus.
                  2.   Pilnvaras pieņemt 10.b pantā minētos deleģētos aktus Komisijai piešķir uz piecu gadu laikposmu no 2015. gada 26. maija. Komisija sagatavo ziņojumu par pilnvaru deleģēšanu vēlākais deviņus mēnešus pirms piecu gadu laikposma beigām. Pilnvaru deleģēšana tiek automātiski pagarināta uz tāda paša ilguma laikposmiem, ja vien Eiropas Parlaments vai Padome neiebilst pret šādu pagarinājumu vēlākais trīs mēnešus pirms katra laikposma beigām.
                  3.   Eiropas Parlaments vai Padome jebkurā laikā var atsaukt 10.b pantā minēto pilnvaru deleģēšanu. Ar lēmumu par atsaukšanu izbeidz tajā norādīto pilnvaru deleģēšanu. Lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī vai vēlākā dienā, kas tajā norādīta. Tas neskar jau spēkā esošos deleģētos aktus.
                  4.   Tiklīdz Komisija pieņem deleģētu aktu, tā par to paziņo vienlaikus Eiropas Parlamentam un Padomei.
                  5.   Saskaņā ar 10.b pantu pieņemts deleģētais akts stājas spēkā tikai tad, ja divos mēnešos no dienas, kad minētais akts paziņots Eiropas Parlamentam un Padomei, ne Eiropas Parlaments, ne Padome nav izteikuši iebildumus, vai ja pirms minētā laikposma beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju par savu nodomu neizteikt iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas šo laikposmu pagarina par diviem mēnešiem.
                  10.i pants
                  1.   Komisijai palīdz autopārvadājumu komiteja, kas minēta Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 165/2014 (3) 42. pantā. Minētā komiteja ir komiteja Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 182/2011 (4) nozīmē.
                  2.   Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 5. pantu.
                  3.   Ja komiteja nesniedz atzinumu, Komisija nepieņem īstenošanas akta projektu, un tiek piemērota Regulas (ES) Nr. 182/2011 5. panta 4. punkta trešā daļa.
                  10.j pants
                  Līdz 2020. gada 8. maijam Komisija attiecīgā gadījumā iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par to šīs direktīvas grozījumu īstenošanu, kas ieviesti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu (ES) 2015/719 (5), tostarp ņemot vērā noteiktu tirgus segmentu īpatnības. Pamatojoties uz minēto ziņojumu, Komisija vajadzības gadījumā izstrādā tiesību akta priekšlikumu kopā ar ietekmes novērtējumu. Ziņojumu dara pieejamu vismaz sešus mēnešus pirms jebkāda tiesību akta priekšlikuma iesniegšanas.

                     (1)

                              (1)*

                              Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1071/2009 (2009. gada 21. oktobris), ar ko nosaka kopīgus noteikumus par autopārvadātāja profesionālās darbības veikšanas nosacījumiem un atceļ Padomes Direktīvu 96/26/EK (OV L 300, 14.11.2009., 51. lpp.).

                     (2)

                              (2)*

                              Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 561/2006 (2006. gada 15. marts), ar ko paredz dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu saistībā ar autotransportu, groza Padomes Regulu (EEK) Nr. 3821/85 un Padomes Regulu (EK) Nr. 2135/98 un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 3820/85 (OV L 102, 11.4.2006., 1. lpp.).

                     (3)

                              (3)*

                              Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 165/2014 (2014. gada 4. februāris) par tahogrāfiem autotransportā, ar kuru atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 3821/85 par reģistrācijas kontrolierīcēm, ko izmanto autotransportā, un groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 561/2006, ar ko paredz dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu saistībā ar autotransportu (OV L 60, 28.2.2014., 1. lpp.).

                     (4)

                              (4)*

                              Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 182/2011 (2011. gada 16. februāris), ar ko nosaka normas un vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem, kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu (OV L 55, 28.2.2011., 13. lpp.).

                     (5)

                              (5)*

                              Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2015/719 (2015. gada 29. aprīlis), ar ko groza Padomes Direktīvu 96/53/EK, ar kuru paredz noteiktu Kopienā izmantotu transportlīdzekļu maksimālos pieļaujamos gabarītus iekšzemes un starptautiskajos autopārvadājumos, kā arī šo transportlīdzekļu maksimālo pieļaujamo masu starptautiskajos autopārvadājumos (OV L 115, 6.5.2015., 1. lpp.)”

                        ;

                  9)

                  I pielikumu groza šādi:

                              a)

                              pielikuma 1.2. punkta a) apakšpunktu aizstāj ar šādu:

                                          “a)

                                          visiem transportlīdzekļiem, izņemot tos transportlīdzekļus, kas minēti b) apakšpunktā: 2,55 m”

                                    ;

                              b)

                              pielikuma 1.2. punkta b) apakšpunktu aizstāj ar šādu:

                                          “b)

                                          kondicionēto transportlīdzekļu virsbūvēm vai kondicionētiem konteineriem vai noņemamām virsbūvēm, ko pārvadā ar transportlīdzekļiem: 2,60 m”

                                    ;

                              c)

                              pielikuma 2.2.2. punkta c) apakšpunktu aizstāj ar šādu:

                                          “c)

                                          divasu mehāniskais transportlīdzeklis ar trīsasu puspiekabi, kurš, veicot intermodālu pārvadājumu darbības, pārvadā vienu vai vairākus konteinerus vai noņemamas virsbūves, kuru maksimālais kopējais garums ir līdz 45 pēdām: 42 tonnas”

                                    ;

                              d)

                              pielikuma 2.2.2. punktā pievieno šādu apakšpunktu:

                                          “d)

                                          trīsasu mehāniskais transportlīdzeklis ar divasu vai trīsasu puspiekabi, kurš, veicot intermodālu pārvadājumu darbības, pārvadā vienu vai vairākus konteinerus vai noņemamas virsbūves, kuru maksimālais kopējais garums ir līdz 45 pēdām: 44 tonnas”

                                    ;

                              e)

                              pielikuma 2.3.1. punktu aizstāj ar šādu:

                                          “2.3.1.

                                          Divasu mehāniskie transportlīdzekļi, kas nav autobusi: 18 tonnas
                                          Divasu ar alternatīvu degvielu darbināmi mehāniskie transportlīdzekļi, kas nav autobusi: maksimāli pieļaujamais 18 tonnu svars ir palielināts ar papildu svaru, kas vajadzīgs alternatīvo degvielu tehnoloģijai, par maksimums 1 tonnu
                                          Divasu autobusi: 19,5 tonnas”

                                    ;

                              f)

                              pielikuma 2.3.2. punktu aizstāj ar šādu:

                                          “2.3.2.

                                          Trīsasu mehāniskie transportlīdzekļi: 25 tonnas vai 26 tonnas, ja velkošā ass ir aprīkota ar dubultriepām un pneimatisko balstiekārtu vai balstiekārtu, kas atzīta par līdzvērtīgu Savienībā, kā definēts II pielikumā, vai ja katra velkošā ass ir aprīkota ar dubultriepām un katras ass maksimālais svars nepārsniedz 9,5 tonnas
                                          Trīsasu ar alternatīvu degvielu darbināmi mehāniskie transportlīdzekļi: maksimāli pieļaujamais 25 tonnu vai 26 tonnu svars, ja velkošā ass ir aprīkota ar dubultriepām un pneimatisko balstiekārtu vai balstiekārtu, kas atzīta par līdzvērtīgu Savienībā, kā definēts II pielikumā, vai ja katra velkošā ass ir aprīkota ar dubultriepām un katras ass maksimālais svars nepārsniedz 9,5 tonnas, ir palielināts ar papildu svaru, kas vajadzīgs alternatīvo degvielu tehnoloģijai, par maksimums 1 tonnu”

                                    ;

                              g)

                              pielikuma 2.4. punktu aizstāj ar šādu:

                                          “2.4.

                                          Trīsasu posmainie autobusi: 28 tonnas
                                          Ar alternatīvu degvielu darbināmi trīsasu posmainie autobusi: maksimāli pieļaujamais 28 tonnu svars ir palielināts ar papildu svaru, kas vajadzīgs alternatīvo degvielu tehnoloģijai, par maksimums 1 tonnu”

                                    .

            2. pants
      1.   Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības līdz 2017. gada 7. maijam. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.
      Ja dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu, vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarāma šāda atsauce.
      2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
      3. pants
      Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
      4. pants
      Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

         Strasbūrā, 2015. gada 29. aprīlī

               Eiropas Parlamenta vārdā –

               priekšsēdētājs

            M. SCHULZ

               Padomes vārdā –

               priekšsēdētāja

            Z. KALNIŅA-LUKAŠEVICA

         (1)  OV C 327, 12.11.2013., 133. lpp.

         (2)  Eiropas Parlamenta 2014. gada 15. aprīļa nostāja (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēta) un Padomes 2014. gada 16. oktobra nostāja pirmajā lasījumā (OV C 40, 5.2.2015., 1. lpp.). Eiropas Parlamenta 2015. gada 10. marta nostāja (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēta) un Padomes 2015. gada 20. aprīļa lēmums.

         (3)  Padomes Direktīva 96/53/EK (1996. gada 25. jūlijs), ar kuru paredz noteiktu Kopienā izmantotu transportlīdzekļu maksimālos pieļaujamos gabarītus iekšzemes un starptautiskajos autopārvadājumos, kā arī šo transportlīdzekļu maksimālo pieļaujamo masu starptautiskajos autopārvadājumos (OV L 235, 17.9.1996., 59. lpp.).

         (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2007/46/EK (2007. gada 5. septembris), ar ko izveido sistēmu mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju, kā arī tādiem transportlīdzekļiem paredzētu sistēmu, sastāvdaļu un atsevišķu tehnisku vienību apstiprināšanai (pamatdirektīva) (OV L 263, 9.10.2007., 1. lpp.).

         (5)  Padomes Direktīva 92/106/EEK (1992. gada 7. decembris) par vienotu noteikumu ieviešanu attiecībā uz dažu veidu kombinētajiem kravu pārvadājumiem starp dalībvalstīm (OV L 368, 17.12.1992., 38. lpp.).

         (6)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1071/2009 (2009. gada 21. oktobris), ar ko nosaka kopīgus noteikumus par autopārvadātāja profesionālās darbības veikšanas nosacījumiem un atceļ Padomes Direktīvu 96/26/EK (OV L 300, 14.11.2009., 51. lpp.).

         (7)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 182/2011 (2011. gada 16. februāris), ar ko nosaka normas un vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem, kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu (OV L 55, 28.2.2011., 13. lpp.).


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/37/EK (2001. gada 5. jūnijs) par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz tabakas izstrādājumu ražošanu, noformēšanu un pārdošanu

text:
Avis juridique important

|

32001L0037

Official Journal L 194 , 18/07/2001 P. 0026 - 0035

Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/37/EK(2001. gada 5. jūnijs)par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz tabakas izstrādājumu ražošanu, noformēšanu un pārdošanuEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 95. un 133. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu[1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu[2],ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu[3],saskaņā ar Līguma[4] 251. pantā noteikto kārtību, ņemot vērā Samierināšanas komitejas 2001. gada 5. aprīlī apstiprināto kopīgo dokumentu,tā kā:(1) Padomes Direktīva 89/622/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz tabakas izstrādājumu marķēšanu un aizliegumu laist tirgū atsevišķus tabakas izstrādājumu veidus orālai lietošanai[5] ir būtiski grozīta ar Direktīvu 92/41/EEK[6]. Minētajā direktīvā, kā arī Padomes Direktīvā 90/239/EEK (1990. gada 17. maijs) par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz maksimālo darvas saturu cigaretēs[7] jāizdara turpmāki grozījumi, tāpēc skaidrības labad šīs direktīvas būtu jāpārstrādā.(2) Dalībvalstu normatīvajos un administratīvajos aktos attiecībā uz tabakas izstrādājumu ražošanu, noformējumu un pārdošanu joprojām pastāv būtiskas atšķirības, kas traucē iekšējā tirgus darbību.(3) Šie šķēršļi būtu jānovērš un tālab būtu jātuvina noteikumi, kas attiecas uz tabakas izstrādājumu ražošanu, noformējumu un pārdošanu, vienlaikus atstājot dalībvalstīm iespēju ar zināmiem nosacījumiem ieviest tādas prasības, kādas tās uzskata par vajadzīgām, lai garantētu cilvēku veselības aizsardzību.(4) Saskaņā ar Līguma 95. panta 3. punktu par pamatu būtu jāņem augsts aizsardzības līmenis attiecībā uz veselības, drošības, vides un patērētāju aizsardzību, jo īpaši pievēršot uzmanību visiem jaunajiem atklājumiem, kuru pamatā ir zinātnes fakti; ņemot vērā tabakas kaitīgo ietekmi, šajā sakarā būtu jānosaka veselības aizsardzības prioritāte.(5) Direktīvā 90/239/EEK noteikts maksimāli pieļaujamais darvas saturs cigaretēs, ko pārdod dalībvalstīs no 1992. gada 31. decembra. Darvas kancerogēnās īpašības nosaka nepieciešamību turpmāk samazināt darvas daudzumu cigaretēs.(6) Direktīvā 89/622/EEK noteikti vispārīgi brīdinājumi, kam jābūt uz visu tabakas izstrādājumu iepakojuma vienībām, un papildu brīdinājumi, kas attiecas tikai uz cigaretēm un no 1992. gada attiecina prasību par papildu brīdinājumiem uz pārējiem tabakas izstrādājumiem.(7) Dažas dalībvalstis norādījušas, ka gadījumā, ja Kopienas līmenī netiks paredzēti pasākumi, kas nosaka maksimālo oglekļa monoksīda saturu cigaretēs, tās paredzēs šādus pasākumus valsts līmenī. Atšķirības noteikumos par oglekļa monoksīdu var radīt šķēršļus tirdzniecībai un traucēt vienmērīgu iekšējā tirgus darbību. Papildus tam pierādīts, ka cigaretes rada tādus oglekļa monoksīda daudzumus, kas ir bīstami cilvēku veselībai un var izraisīt sirds slimības un citas saslimšanas.(8) Normatīvās bāzes pārskatīšanā jāizvērtē uz pierādījumiem balstītas pretenzijas par tabakas izstrādājumiem, kas ražoti un/vai pārdoti kā izstrādājumi, kuru radītais "apdraudējums ir samazināts", vai kā radītā kaitējuma samazinājumu pieprasa ražotāji.(9) Pastāv atšķirības dalībvalstu normatīvajos un administratīvajos aktos attiecībā uz maksimālā nikotīna satura ierobežojumiem cigaretēs. Šādās atšķirības var radīt šķēršļus tirdzniecībai un traucēt vienmērīgu iekšējā tirgus darbību. Dalībvalstis un zinātniskie institūti nodarbojušies ar īpašām sabiedrības veselības problēmām jomā, uz kuru jau attiecināti iepriekšēji saskaņošanas pasākumi, ko Komisija ir izskatījusi.(10) Šie šķēršļi būtu attiecīgi jānovērš un tādēļ, lai cigaretes laistu brīvā apgrozībā, uz to tirdzniecību un ražošanu būtu jāattiecina kopēji noteikumi ne tikai attiecībā uz darvu, bet arī uz maksimālo pieļaujamo nikotīna un oglekļa monoksīda saturu.(11) Šī direktīva attieksies arī uz tabakas izstrādājumiem, ko eksportē no Eiropas Kopienas. Eksporta režīms ir daļa no kopējās tirdzniecības politikas. Saskaņā ar Līguma 152. panta 1. punktu un Eiropas Kopienu Tiesas praksi veselības aizsardzības prasības attiecas uz Kopienas politikas jomu. Būtu jāpieņem noteikumi, lai nodrošinātu, ka netiek pārkāpti iekšējā tirgus noteikumi.(12) Šīs direktīvas noteikumi neierobežo Kopienas tiesību aktus, kas reglamentē ģenētiski modificētu organismu izmantošanu un marķēšanu.(13) Starptautiski piemērojami tabakas izstrādājumu standarti ir viens no jautājumiem, kas jāizskata, izstrādājot Pasaules Veselības Organizācijas Vispārējo konvenciju par tabakas kontroli.(14) Lai izmērītu darvas, nikotīna un oglekļa monoksīda saturu cigaretēs, būtu jāņem vērā ISOstandarti - 4387, 10315 un 8454 -, kas ir vienīgie starptautiski atzītie standarti, ar to saprotot, ka turpmāku pētījumu un tehnoloģijas attīstības veicināšana ļaus izstrādāt un izmantot precīzākas un uzticamākas cigarešu satura mērīšanas metodes, kā arī izstrādāt mērījumu metodes pārējiem tabakas izstrādājumiem.(15) Nav starptautiski saskaņotu standartu vai testu, ar ko varētu noteikt cigarešu dūmu citu sastāvdaļu - ne vien darvas, nikotīna un oglekļa monoksīda - saturu un novērtēt tās. Tādēļ saziņā ar Starptautisko Standartizācijas Organizāciju vajadzīga kārtība šādu standartu izstrādāšanai.(16) Ņemot vērā noteiktas sociālekonomiskas problēmas, Direktīvā 90/239/EEK Grieķijai piešķirta atkāpe no termiņa, kas noteikts maksimāli pieļaujamā darvas satura ieviešanai. Minētā atkāpe būtu jāsaglabā uz noteikto laika posmu.(17) Piemērojot darvas, nikotīna un oglekļa monoksīda maksimāli pieļaujamo saturu eksportētajām cigaretēm, būtu jāveic pārejas pasākumi, lai dotu vairāk laika mainīt izstrādājuma specifikācijas un varētu ieviest starptautiski saskaņotus standartus.(18) Pārejas periods būtu jāparedz arī attiecībā uz pārējiem šīs direktīvas noteikumiem, lai varētu veikt vajadzīgās izmaiņas ražošanā un izlietot krājumus, jo īpaši tas attiecas nevis uz cigaretēm, bet uz citiem tabakas izstrādājumiem. Lai atvieglotu šajā direktīvā paredzēto marķēšanas prasību ieviešanu, būtu jāļauj lietot nenoņemamas etiķetes.(19) Dažādās dalībvalstīs saglabājas atšķirības brīdinošu etiķešu un satura norāžu noformējumā. Tāpēc par tabakas izstrādājumu radītajiem draudiem patērētāji vienā dalībvalstī var būt labāk informēti nekā citā. Šādas atšķirības ir nepieņemamas un var radīt šķēršļus tirdzniecībai un traucēt tabakas izstrādājumu iekšējā tirgus darbību, un tādēļ tās būtu jānovērš. Šajā nolūkā, lai nodrošinātu augstu veselības aizsardzības līmeni, jāpastiprina un jādara skaidrāki spēkā esošie tiesību akti.(20) Būtu jānosaka, ka tabakas izstrādājumu partijas jāmarķē tā, lai, pārraugot, vai ievērota atbilstība šai direktīvai, varētu izsekot šo izstrādājumu apritei.(21) Saistībā ar attiecīgām Kopienas programmām aktīvas un pasīvas tabakas lietošanas tiešās un netiešās sociālekonomiskās izmaksas būtu regulāri jāizvērtē un jādara zināmas sabiedrībai.(22) Attiecībā uz sastāvdaļām un piedevām, ko lieto tabakas izstrādājumu ražošanā, situācija dažādās dalībvalstīs ir atšķirīga. Virknē dalībvalstu nav spēkā ne tiesību akti, ne brīvprātīgi līgumi par šīm vielām. Dažas dalībvalstis, kurās šādi tiesību akti vai brīvprātīgi līgumi pastāv, nesaņem nekādu informāciju no tabakas ražotājiem par katras attiecīgās tirdzniecības markas tabakas izstrādājumos esošo sastāvdaļu un piedevu daudzumiem. Būtu jāievieš šajā jomā piemērojamo pasākumu tuvināšana, kas radītu lielāku caurskatāmību.(23) Informācijas trūkums kopā ar toksikoloģisko datu trūkumu kavē attiecīgās dalībvalstu iestādes jebkādā pieņemamā veidā novērtēt tabakas izstrādājumu toksiskumu un draudus, ko tabakas izstrādājumi rada to patērētājiem. Tas neatbilst Kopienā spēkā esošajam pienākumam nodrošināt augstu cilvēku veselības aizsardzības līmeni.(24) Dalībvalstīm jāspēj pieņemt tādus daudz stingrākus noteikumus attiecībā uz tabakas izstrādājumiem, kas tām šķiet vajadzīgs, lai aizsargātu sabiedrības veselību, ciktāl tas nav pretrunā ar šīs direktīvas noteikumiem un ir saskaņā ar Līguma noteikumiem.(25) Līdz 12. pantā minētā kopējā sastāvdaļu saraksta ieviešanai dalībvalstis var aizliegt izmantot sastāvdaļas, kas sekmē to, ka pastiprinās tabakas izstrādājumu īpašības, kas saistītas ar atkarības izraisīšanu, jo šādu sastāvdaļu izmantošana var apdraudēt šajā direktīvā noteiktos nikotīna satura ierobežojumus.(26) Uz tabakas izstrādājumiem norāda, ka tie satur un emitē daudzas kaitīgas vielas, kā arī to, ka to degšana izraisa zināmu kancerogēnu apdraudējumu cilvēku veselībai. Pēdējos gados pierādīts, ka arī pasīvā smēķēšana ir bīstama jo īpaši vēl nedzimušiem bērniem un zīdaiņiem, un tā var izraisīt vai saasināt elpošanas darbības traucējumus personām, kas ieelpo dūmus. Turklāt 80 % jauno smēķētāju Kopienā ir jaunāki par 18 gadiem. Attiecībā uz informāciju par izstrādājumiem jānodrošina lielākā iespējamā caurskatāmība, pienācīgi ņemot vērā arī tabakas ražotāju komerciālās un intelektuālā īpašuma tiesības.(27) Noteiktu izteikumu izmantošana uz tabakas izstrādājumu iepakojuma - piemēram, "ar zemu darvas saturu", "viegls", "īpaši viegls", "maigs", nosaukumi - attēli un figurālas vai citas norādes var radīt patērētājā pārliecību, ka šādi izstrādājumi ir mazāk kaitīgi un izraisīt pārmaiņas to patēriņa. Ne tikai atsevišķu vielu saturs izstrādājumā pirms tā lietošanas, bet arī smēķēšanas ieradumi un atkarība nosaka ieelpoto vielu daudzumu. Lietojot šādus izteikumus, tas netiek atspoguļots un var vājināt šajā direktīvā noteiktās marķēšanas prasības. Lai nodrošinātu pienācīgu iekšējā tirgus darbību un ņemtu vērā ierosināto starptautisko noteikumu pilnveidošanu, Kopienas līmenī būtu jāaizliedz lietot šādus izteikumos, dodot pietiekamu laiku šā noteikuma ieviešanai.(28) Ar Direktīvu 89/622/EEK dalībvalstīs aizliegts pārdot noteiktu veidu tabakas izstrādājumus orālai lietošanai. Austrijas, Somijas un Zviedrijas Pievienošanās akta 151. pants sakarā ar to piešķir Zviedrijas Karalistei atkāpi no minētās direktīvas noteikumiem.(29) Tehnikas un zinātnes attīstība tabakas izstrādājumu jomā prasa regulāri pārvērtēt šis direktīvas noteikumus un piemērojumu dalībvalstīs. Šajā nolūkā būtu jāparedz kārtība, kādā Komisija izstrādā regulārus ziņojumus, kuros ietvert zinātniskus un tehniskus datus. Saistībā ar to īpaša uzmanība jāpievērš atsevišķiem datiem, tos pārbaudot.(30) Saistībā ar maksimālā pieļaujamā satura noteikšanu, no vienas puses, jāapsver, vai ieteicams vēlāk samazināt noteikto pieļaujamo saturu, un jo īpaši, kā un vai attiecīgo sastāvdaļu saturs savstarpēji ir saistīts un, no otras puses, standarti šajā jautājumā būtu jāizstrādā arī tabakas izstrādājumiem, kas nav cigaretes, jo īpaši ar roku tinamajai tabakai.(31) Attiecībā uz tabakas izstrādājumiem, kas nav cigaretes, Kopienas līmenī jāizstrādā standarti un mērījumu metodes un šajā nolūkā Komisijai būtu jāiesniedz attiecīgi priekšlikumi.(32) Attiecībā uz citām sastāvdaļām, tostarp piedevām, turpmākas saskaņošanas nolūkā būtu jāsastāda kopīgs saraksts.(33) Tabakas izstrādājumu iekšējā tirgus lielums un pieaugošā tendence tabakas ražotājiem koncentrēt visai Kopienai paredzēto produkciju nelielā skaitā ražotņu, kas atrodas dalībvalstīs, nosaka vajadzību pēc likumdošanas, kas drīzāk būtu veicama Kopienā nekā valstu līmenī, lai panāktu, ka tabakas izstrādājumu iekšējais tirgus darbojas vienmērīgi.(34) Komisijas 2002. gada ziņojums Eiropas Parlamentam un Padomei[8] jāattiecina uz jēltabakas tirgus kopīgās organizācijas darbību. Komisija norādījusi, ka šajā ziņojumā tiks izskatīts arī jautājums par sabiedrības veselības apsvērumu integrāciju citās Kopienas politikas jomās, ietverot šajā direktīvā noteiktos standartus, kā noteikts saskaņā ar Līguma 152. punktu.(35) Piemērojot šo direktīvu, būtu jāparedz tādu termiņu noteikšana, kas, no vienas puses, ļautu maksimāli efektīvi pabeigt pārkārtošanas procesu, kas aizsākts jau ar Direktīvu 90/293/EEK, un, no otras puses, ļautu patērētājiem un ražotājiem pielāgoties izstrādājumiem, kuri satur mazāk darvas, nikotīna un oglekļa monoksīda.(36) Šīs direktīvas īstenošanai vajadzīgie pasākumi būtu jāparedz saskaņā ar Padomes Lēmumu 1999/468/EK (1999. gada 28. jūnijs), ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību[9].(37) Šī direktīva būtu jāpiemēro, neierobežojot termiņus, kuros dalībvalstīm jātransponē un jāpiemēro direktīvas, kas norādītas II pielikumā,IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsMērķisŠīs direktīvas mērķis ir tuvināt dalībvalstu normatīvos un administratīvos aktus attiecībā uz maksimālo cigaretēs pieļaujamo darvas, nikotīna un oglekļa monoksīda saturu, kā arī attiecībā uz brīdinājumiem par ietekmi uz veselību un citu informāciju uz tabakas izstrādājumu iepakojuma vienībām, saistībā ar dažiem pasākumiem attiecībā uz tabakas izstrādājumu sastāvdaļām un aprakstiem, pamatojoties uz augsta līmeņa veselības aizsardzību.2. pantsDefinīcijasŠajā direktīvā1) "tabakas izstrādājumi" nozīmē izstrādājumus, kas paredzēti smēķēšanai, šņaukšanai, zelēšanai vai košļāšanai, ja tie kaut vai daļēji gatavoti no tabakas, kas vai nu ir, vai nav ģenētiski modificēta;2) "darva" nozīmē neapstrādātu bezūdens beznikotīna dūmu kondensātu;3) "nikotīns" nozīmē nikotīna alkaloīdus;4) "tabaka orālai lietošanai" nozīmē visus tabakas izstrādājumus, kas paredzēti orālai lietošanai un kas pulvera vai smalku granulu veidā vai jebkādā šo veidu apvienojumā pilnībā vai daļēji gatavoti no tabakas, jo īpaši tādus izstrādājumus, kuri noformēti porciju maisiņos vai porainos maisiņos, kā arī pārtikas produkta veidā, izņemot izstrādājumus, kas paredzēti smēķēšanai vai košļāšanai.(5) "Sastāvdaļa" nozīmē jebkuru vielu vai sastāvdaļu, ko izmanto tabakas izstrādājuma ražošanā vai sagatavošanā un kas iekļautas gatavajā izstrādājumā, pat ja tās pārveidotas, ietverot papīru, filtru, krāsas un uzlīmes un izņemot tabakas lapas vai citas dabīgas vai nepārstrādātas tabakas auga daļas.3. pantsCigaretes: maksimālais pieļaujamais darvas, nikotīna un oglekļa monoksīda daudzums1. No 2004. gada 1. janvāra dalībvalstīs pārdotajām vai ražotajām cigaretēm, kas laistas brīvā apgrozībā, noteikts maksimāli pieļaujamais attiecīgo sastāvdaļu saturs, kas nedrīkst būt lielāks par- 10 mg darvas cigaretē,-1 mg nikotīna cigaretē,- 10 mg oglekļa monoksīda cigaretē.2. Atkāpjoties no datuma, kas minēts 1. punktā, attiecībā uz cigaretēm, kuras ražo Eiropas Kopienā un kuras no tās eksportē, dalībvalstis var piemērot šajā punktā noteiktos ierobežojumus attiecībā uz sastāvdaļu saturu no 2005. gada 1. janvāra, tomēr jebkurā gadījumā šos ierobežojumus piemēro vēlākais no 2007. gada 1. janvāra.3. Grieķijai noteikta pagaidu atkāpe, un tās teritorijā ražotajām un pārdotajām cigaretēm maksimālo pieļaujamo darvas saturu piemēro no 2007. gada 1. janvāra.4. pantsMērīšanas metodes1. Darvas, nikotīna un oglekļa monoksīda saturu cigaretēs mēra, pamatojoties uz ISO standartu 4387 attiecībā uz darvu, 10315 attiecībā uz nikotīnu un 8454 attiecībā uz oglekļa monoksīdu.Darvas un nikotīna satura norāžu pareizību uz paciņām apstiprina saskaņā ar ISO standartu 8243.2. Testus, kas minēti 1. punktā, veic vai pārbauda testu laboratorijas, ko apstiprinājušas dalībvalstu kompetentās iestādes un kas atrodas to pārraudzībā.Dalībvalstis nosūta Komisijai apstiprināto laboratoriju sarakstu, norādot apstiprināšanai lietotos kritērijus un piemērotās pārraudzības metodes līdz 2002. gada 30. septembrim un ik reizi, kad sarakstā izdarītas jebkādas izmaiņas,.3. Dalībvalstis var arī prasīt, lai tabakas ražotāji vai importētāji veiktu jebkādus citus testus, ko var noteikt valsts kompetentās iestādes nolūkā novērtēt citu vielu saturu, ko rada šajās valstīs ražotie tabakas izstrādājumi, atbilstīgi to tirdzniecības markai un veidam un lai novērtētu šo citu vielu ietekmi uz veselību, inter alia ņemot vērā to īpašības, kas saistītas ar atkarības izraisīšanu. Dalībvalstis var prasīt arī, lai šādus testus veic vai pārbauda apstiprinātās testu laboratorijās, kā noteikts 2. punktā.4. Saskaņā ar 3. punktu veikto testu rezultātus katru gadu iesniedz attiecīgajām valsts iestādēm. Gadījumos, kad izstrādājuma specifikācijas nav mainītas, dalībvalstis var noteikt retāku testa rezultātu nodošanu atklātībai. Dalībvalstis ir informētas par izmaiņām šāda izstrādājuma specifikācijās.Dalībvalstis ar visiem iespējamiem līdzekļiem nodrošina saskaņā ar šo pantu iesniegtās informācija izplatīšanu, lai informētu patērētājus un, tā rīkojoties, vajadzības gadījumā, ņem vērā visu informāciju, kas saistīta ar komercnoslēpumu.5. Katru gadu dalībvalstis paziņo visus datus un informāciju, kas iesniegta saskaņā ar šo pantu, Komisijai, kura to ņem vērā, sastādot 11. pantā minēto ziņojumu.5. pantsMarķēšana1. Saskaņā ar 4. pantu izmērītais darvas, nikotīna un oglekļa monoksīda saturs cigaretēs ir drukāts uz cigarešu paciņas viena sāna tās dalībvalsts oficiālajā valodā vai valodās, kurā izstrādājums ir laists tirgū, un tā, lai tas aizņemtu vismaz 10 % attiecīgās virsmas.Šo proporciju palielina līdz 12 % dalībvalstīs ar divām valsts valodām un līdz 15 % dalībvalstīs ar trim valsts valodām.2. Uz katras tabakas izstrādājumu paciņas, izņemot tabaku, kas paredzēta orālai lietošanai un citus tabakas izstrādājumus, kas nav paredzēti smēķēšanai, jābūt šādiem brīdinājumiem:a) vispārīgi brīdinājumi:1. "Smēķēšana nogalina/Smēķēšana var nogalināt"vai2. "Smēķēšana nopietni apdraud jūs un cilvēkus jums blakus."Iepriekšminētos vispārīgos brīdinājumus maina tā, lai garantētu, ka tie visi regulāri ir lasāmi uz attiecīgā tabakas izstrādājuma iepakojuma vienībām. Brīdinājumu drukā uz visredzamākās iepakojuma vienības virsmas, kā arī uz visa ārējā iepakojuma, ko lieto izstrādājumu mazumtirdzniecībā, izņemot caurspīdīgo papildu apvalku; unb) papildu brīdinājumam no saraksta, kas sniegts I pielikumā.Iepriekšminētos papildu brīdinājumus nomaina tā, lai garantētu, ka tie visi regulāri ir lasāmi uz attiecīgā tabakas izstrādājuma iepakojuma vienībām.Minēto brīdinājumu drukā uz otras redzamākās iepakojuma vienības virsmas, kā arī uz visa ārējā iepakojuma, ko lieto izstrādājumu mazumtirdzniecībā, izņemot caurspīdīgo papildu apvalku.Pielāgojot prasības attiecībā uz valodu, dalībvalstis var noteikt brīdinājumu izvietojumu uz šīm virsmām.3. Cik drīz vien iespējams un nekādā gadījumā ne vēlāk kā 2002. gada 31. decembrī saskaņā ar 10. panta 2. punktā noteikto kārtību Komisija pieņem noteikumus par krāsainu fotoattēlu vai citu ilustrāciju izmantošanu, lai attēlotu un izskaidrotu sekas, kādas smēķēšana atstāj uz veselību, nolūkā nodrošināt, ka netiek pārkāpti iekšējā tirgus noteikumi.Ja dalībvalstis pieprasa izmantot papildu brīdinājumus krāsainu fotoattēlu vai citu ilustrāciju veidā, tad tiem jābūt saskaņā ar iepriekšminētajiem noteikumiem.4. Uz tabakas izstrādājumiem orālai lietošanai, ja to tirdzniecība atļauta saskaņā ar 8. pantu, un tabakas izstrādājumiem, kas nav paredzēti smēķēšanai, jābūt šādiem brīdinājumiem:"Šis tabakas izstrādājums var kaitēt jūsu veselībai un radīt pieradumu."Minēto brīdinājumu drukā uz visredzamākās iepakojuma vienības virsmas, kā arī uz visa ārējā iepakojuma, ko lieto izstrādājumu mazumtirdzniecībā, izņemot caurspīdīgo papildu apvalku, ko lieto produkta mazumtirdzniecībā.Lai pielāgotu prasības attiecībā uz valodu, dalībvalstis var noteikt brīdinājuma izvietojumu uz minētās virsmas.5. Vispārīgais brīdinājums, kas paredzēts 2. punkta a) apakšpunktā, un brīdinājums, kas attiecas uz 4. punktā minētajiem tabakas izstrādājumiem, kuri paredzēti orālai lietošanai un nav paredzēti smēķēšanai, aizņem ne mazāk kā 30 % no tabakas iepakojuma vienības attiecīgās ārējās virsmas, uz kuras tas drukāts. Šo proporciju palielina līdz 32 % dalībvalstīs ar divām valsts valodām un līdz 35 % dalībvalstīs ar trim valsts valodām. Papildu brīdinājums, kas paredzēts 2. punkta b) apakšpunktā, aizņem ne mazāk kā 40 % no tabakas iepakojuma vienības attiecīgās ārējās virsmas, uz kuras tas drukāts. Šo proporciju palielina līdz 45 % dalībvalstīs ar divām valsts valodām un līdz 50 % dalībvalstīs ar trim valsts valodām.Tomēr attiecībā uz iepakojuma vienībām citiem izstrādājumiem, kas nav cigaretes, uz visredzamākajām virsmām, kuras lielākas par 75 cm2, 2. punktā minētie brīdinājumi aizņem vismaz 22,5 cm2 lielu laukumu no katras virsmas. Minēto laukumu palielina līdz 24 cm2 dalībvalstīs ar divām valsts valodām un līdz 26,25 cm2 dalībvalstīs ar trim valsts valodām.6. Saskaņā ar šo vajadzīgais brīdinājumu teksts un norādes par sastāvdaļu saturu ira) drukātas ar melnu krāsu Helvetica treknrakstā uz balta fona. Lai pielāgotu prasības attiecībā uz valodu, dalībvalstīm ir tiesības noteikt burtu izmēru ar noteikumu, ka tās normatīvajos aktos norādītais burtu izmērs ir tāds, ka uzraksts aizņem lielāko iespējamo daļu no platības, kas noteikta vajadzīgajam tekstam;b) ar mazajiem burtiem, izņemot ziņojuma pirmo burtu un gadījumus, kad gramatikas likumi nosaka ko citu;c) centrētas laukumā, kurā jābūt drukātam tekstam, paralēli paciņas augšējai malai;d) izstrādājumiem, kas nav minēti 4. punktā, ap brīdinājuma tekstu vai norādīto informāciju apvilkta melna apmale, kas ir ne mazāk kā 3 mm un ne vairāk kā 4 mm plata un nekādi neskar brīdinājuma tekstu vai norādīto informāciju;e) tās dalībvalsts oficiālajā valodā vai valodās, kurā izstrādājumu laiž tirgū.7. Šajā pantā paredzētos tekstus aizliegts drukāt uz iepakojuma vienību nodokļu markām. Teksti ir drukāti tā, ka tos nevar noņemt, tie ir neizdzēšami un nekādā ziņā nav paslēpti, neskaidri vai pārtraukti ar kādu citu tekstu vai attēlu, tas arī nedrīkst notikt, atverot paciņu. Attiecībā uz izstrādājumiem, kas nav cigaretes, tekstu var piestiprināt ar uzlīmēm ar noteikumu, ka šādas uzlīmes nav noņemamas.8. Dalībvalstis var noteikt, lai 2. un 4. punktā minētajiem brīdinājumiem ārpus brīdinājuma lodziņa pievieno atsauci uz izsniedzēju iestādi.9. Lai nodrošinātu izstrādājumu identifikāciju un varētu izsekot to apritei, tabakas izstrādājumus marķē jebkurā atbilstīgā veidā ar partijas numuru vai līdzvērtīgu marķējumu uz iepakojuma vienības tā, ka var noteikt ražošanas vietu un laiku.Šā punkta noteikuma piemērošanai vajadzīgos tehniskos pasākumus paredz saskaņā ar 10. panta 2. punktā noteikto kārtību.6. pantsPapildu informācija par izstrādājumiem1. Dalībvalstis pieprasa, lai tabakas izstrādājumu ražotāji un importētāji iesniegtu tām sarakstu ar visām sastāvdaļām, ko lieto šo tabakas izstrādājumu ražošanā, un to daudzumiem pēc izstrādājumu tirdzniecības markas un veida.Šim sarakstam pievieno deklarāciju, kurā izklāstīti iemesli šādu sastāvdaļu iekļaušanai minētajos tabakas izstrādājumos. Sarakstā norādītai sastāvdaļu funkciju un kategoriju. Šim sarakstam pievieno arī toksikoloģiskos datus, kas ražotājam vai importētājam pieejami par šīm sastāvdaļām, kas var būt dedzinātā vai nededzinātā veidā pēc vajadzības, minot jo īpaši to ietekmi uz veselību un ņemot vērā inter alia visas to īpašības, kas saistītas ar atkarības izraisīšanu. Sarakstu sastāda pēc katras izstrādājumā iekļautās sastāvdaļas svara dilstošā secībā.Pirmajā daļā minēto informāciju iesniedz katru gadu un pirmo reizi vēlākais 2002. gada 31. decembrī.2. Dalībvalstis nolūkā informēt patērētājus ar visiem iespējamiem līdzekļiem nodrošina, ka tiek izplatīta informācija, kas iesniegta saskaņā ar šo pantu. Tomēr pienācīga uzmanība jāpievērš visas tās informācijas aizsardzībai, kas attiecas uz izstrādājuma specifisko formulu, kura ir komercnoslēpums.3. Dalībvalstis nodrošina, lai katra izstrādājuma sastāvdaļu sarakstu, kurā norādīts darvas, nikotīna un oglekļa monoksīda saturs, darītu zināmu sabiedrībai.4. Katru gadu dalībvalstis paziņo visus saskaņā ar šo pantu iesniegtos datus un informāciju Komisijai, kura to ņem vērā, sastādot ziņojumu, kas minēts 11. pantā.7. pantsIzstrādājuma aprakstsNo 2003. gada 30. septembra un neierobežojot 5. panta 1. punktu, tekstus, nosaukumus, preču zīmes un figurālas vai citas zīmes, kas norāda, ka konkrētais tabakas izstrādājums ir mazāk kaitīgs par citiem tabakas izstrādājumiem, neizmanto uz tabakas izstrādājumu iepakojuma.8. pantsTabaka orālai lietošanaiNeierobežojot Austrijas, Somijas un Zviedrijas Pievienošanās akta 151. pantu, dalībvalstis aizliedz laist tirgū tabaku, kas paredzēta orālai lietošanai.9. pantsPielāgojumiSaskaņā ar 10. panta 2. punktā noteikto kārtību Komisija pielāgo zinātnes un tehnikas attīstībai:a) mērīšanas metodes, kas noteiktas 4. pantā, un ar tām saistītās definīcijas;b) brīdinājumus par ietekmi uz veselību, kas jānorāda uz tabakas izstrādājumu iepakojuma vienībām, kā noteikts I pielikumā, kā arī šo brīdinājumu par ietekmi uz veselību mainīšanas biežumu;c) tabakas izstrādājumu marķēšanu identificēšanas un aprites izsekošanas nolūkā.10. pantsRegulatīvā kārtība1. Komisijai palīdz komiteja.2. Atsaucoties uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5. un 7. pantu, ņemot vērā tā 8. panta noteikumus.Lēmuma 1999/468/EK 5. panta 6. punktā noteiktais laikposms ir trīs mēneši.3. Komiteja pieņem savu reglamentu.11. pantsZiņojumsNe vēlāk kā 2004. gada 31. decembrī un pēc tam ik pēc diviem gadiem Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam, Padomei un Ekonomikas un sociālo lietu komitejai ziņojumu par šīs direktīvas piemērošanu.Sastādot pirmajā daļā minēto ziņojumu, Komisijai palīdz zinātnes un tehnikas eksperti, lai iegūtu visu vajadzīgo informāciju, kas ir pieejama.Iesniedzot pirmo ziņojumu, Komisija norāda konkrētus aspektus, kas būtu jāpārskata vai ar ko jāstrādā, ņemot vērā zinātnes un tehnikas atklājumus, tostarp starptautiski saskaņotu noteikumu un izstrādājumu standartu attīstību, kā arī pievērš īpašu uzmanību:- turpmākai 3. panta 1. punktā noteiktā sastāvdaļu maksimālā satura samazināšanai,- iespējamām saiknēm starp dažādo sastāvdaļu saturu,- brīdinājumu par ietekmi uz veselību uzlabošanai attiecībā uz lielumu, novietojumu un formulējumu,- jaunai zinātniskai un tehniskai informācijai attiecībā uz marķēšanu un fotoattēlu vai citu ilustrāciju drukāšanu uz cigarešu paciņām, lai attēlotu un izskaidrotu smēķēšanas ietekmi uz veselību,- metodēm toksiskās ietekmes un kaitīguma ticamākai novērtēšanai un reglamentēšanai,- atkarību veicinošo sastāvdaļu izraisītās atkarības seku novērtēšanai,- to tabakas izstrādājumu novērtēšanai, kuri varētu potenciāli samazināt draudus,- standartizētu testa metožu izstrādāšanai, lai izmērītu cigarešu dūmos to sastāvdaļu saturu, kuras nav darva, nikotīns un oglekļa monoksīds,- toksikoloģijas datiem, kas jāprasa no ražotājiem par sastāvdaļām un veidu, kādā tie būtu jāpārbauda, lai ļautu sabiedrības veselības aizsardzības iestādēm novērtēt to lietojumu,- standartu izstrādei attiecībā uz izstrādājumiem, kas nav cigaretes, jo īpaši ar roku tinamajai tabakai.Ziņojumā arī izskata saistību starp 5. pantā noteiktajām marķēšanas prasībām un patērētāja uzvedību. Minētajam ziņojumam pievieno visus priekšlikumus par šīs direktīvas grozījumiem, kurus Komisija uzskata par vajadzīgiem, lai to pielāgotu atklājumiem tabakas izstrādājumu jomā, ciktāl tas vajadzīgs iekšējā tirgus izveidei un darbībai, kā arī ņem vērā visus jaunos atklājumus, kā pamatā ir zinātnes fakti un starptautiski saskaņotu ražojumu standartu izstrāde.12. pantsKopējais sastāvdaļu sarakstsSaistībā ar pirmo ziņojumu, kas minēts 11. pantā, vēlākais 2004. gada 31. decembrī un pareizas iekšējā tirgus darbības nolūkā, pamatojoties uz informāciju, kura sniegta saskaņā ar 6. pantu, Komisija ir aicināta iesniegt priekšlikumu par kopējo tabakas izstrādājumos atļauto sastāvdaļu sarakstu, inter alia ņemot vērāto īpašības, kas saistītas ar atkarības izraisīšanu.13. pantsTabakas izstrādājumu imports, pārdošana un patēriņš1. Saistībā ar apsvērumiem, kas attiecas uz darvas, nikotīna vai oglekļa monoksīda satura ierobežošanu cigaretēs, brīdinājumiem par ietekmi uz veselību un citām norādēm vai citām šīs direktīvas prasībām, dalībvalstis nedrīkst aizliegt vai ierobežot šīs direktīvas prasībām atbilstīgo tabakas izstrādājumu importu, pārdošanu vai patēriņu, izņemot pasākumus, kas paredzēti nolūkā pārbaudīt ziņas, kas sniegtas saskaņā ar 4. pantu.2. Šī direktīva neietekmē dalībvalstu tiesības saskaņā ar Līgumu saglabāt spēkā vai ieviest stingrākus noteikumus attiecībā uz tabakas izstrādājumu ražošanu, importu, pārdošanu un patēriņu, ja šādus noteikumus tās uzskata par vajadzīgiem, lai aizsargātu sabiedrības veselību, ciktāl šie noteikumi nav pretrunā ar šajā direktīvā izklāstītajiem noteikumiem.3. Jo īpaši līdz 12. pantā minētā kopējā sastāvdaļu saraksta izstrādei dalībvalstis var noteikt aizliegumu izmantot sastāvdaļas, kas palielina tabakas izstrādājumu atkarību veicinošās īpašības.14. pantsĪstenošana1. Neierobežojot 15. panta pirmo daļu, dalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai vēlākais līdz 2002. gada 30. septembrim izpildītu šīs direktīvas prasības. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem šos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarīt šādas atsauces.2. Izstrādājumus, kas neatbilst šis direktīvas prasībām, var turpināt pārdot vienu gadu pēc dienas, kas minēta 1. punktā.3. Atkāpjoties no 2. punkta, izstrādājumus, kas nav cigaretes un kas neatbilst šīs direktīvas noteikumiem, var turpināt pārdot divus gadus pēc dienas, kas minēta 1. punktā.4. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu svarīgākos noteikumu, ko tās pieņēmušas jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.15. pantsAtcelšanaNeierobežojot dalībvalstu pienākumus attiecībā uz II pielikumā uzskaitīto direktīvu transponēšanas un piemērošanas termiņiem, ar šo atceļ Direktīvu 89/622/EEK un Direktīvu 90/239/EEK.Atsauces uz atceltajām direktīvām uzskata par atsaucēm uz šo direktīvu, un tās lasa saskaņā ar korelācijas tabulu III pielikumā.16. pantsStāšanās spēkāŠī direktīva stājas spēkā dienā, kad tā publicēta Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.17. pantsAdresātiŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 2001. gada 5. jūnijāEiropas Parlamenta vārdā -priekšsēdētājaN. FontainePadomes vārdā -priekšsēdētājsL. EngqvistI PIELIKUMSPapildu brīdinājumu par ietekmi uz veselību saraksts(minēts 5. panta 2. punkta b) apakšpunktā)1. Smēķētāji mirst jauni.2. Smēķēšana nosprosto artērijas un izraisa sirdslēkmes un insultu.3. Smēķēšana izraisa neārstējamu plaušu vēzi.4. Smēķēšana grūtniecības laikā kaitē jūsu bērnam.5. Sargiet bērnus: nelieciet viņiem elpot dūmus!6. Pārtraukt smēķēšanu jums var palīdzēt jūsu ārsts un farmaceits.7. Smēķēšana ir ļoti kaitīgs ieradums, nesāc!8. Smēķēšanas atmešana samazina risku saslimt ar neārstējamām sirds un plaušu slimībām.9. Smēķēšana var izraisīt lēnu un mokošu nāvi.10. Lūdz palīdzību, lai atmestu smēķēšanu: (tālrunis/pasta adrese/Internetsa adrese/lūdz padomu ārstam/farmaceitam).11. Smēķēšana var pasliktināt asinsriti un izraisīt impotenci.12. Smēķēšana paātrina ādas novecošanu.13. Smēķēšana var kaitēt spermatozoīdiem un samazināt auglību.14. Dūmi satur benzolu, nitrozamīnus, formaldehīdu un zilskābi.II PIELIKUMSTermiņi atcelto direktīvu transponēšanai un izpildīšanai(minēti 15. pantā)direktīva transponēšanas termiņš piemērošanas termiņš89/622/EEK (OV L 359, 8.12.1989., 1. lpp.) 90/239/EEK (OV L 137, 30.5.1990., 36. lpp.) 92/41/EEK (OV L 158, 11.6.1992., 30. lpp.) 1990. gada 1. jūlijs 1991. gada 18. novembris 1992. gada 1. jūlijs 1991. gada 31. decembris 1992. gada 31. decembris 1993. gada 31. decembris 1992. gada 31. decembris1 1997. gada 31. decembris1 1992. gada 31. decembris 2 1998. gada 31. decembris 2 2000. gada 31. decembris2 2006. gada 31. decembris2 1992. gada 1. jūlijs 1994. gada 1. janvāris 1994. gada 31. decembris1 visām dalībvalstīm, izņemot Grieķiju 2 atkāpe piemērojama vienīgi GrieķijaiIII PIELIKUMSKORELĀCIJAS TABULAŠī direktīva Direktīva 89/622/EEK, kas grozīta ar Direktīvu 92/41/EEK Direktīva 90/239/EEK1. pants 2. panta 1., 2. un 3. punkts 2. panta 4. punkts 2. panta 5. punkts 3. panta 1. punkts 3. panta 3. punkts 4. panta 1. punkta pirmā daļa 4. panta 1. punkta otrā daļa 4. panta 2. līdz 5. punkts 5. panta 1. punkts 5. panta 2. punkta pirmā daļa 5. panta 2. punkta pirmā daļa, a) apakšpunkts 5. panta 2. punkta pirmā daļa, b) apakšpunkts 5. panta 2. punkta otrā daļa 5. panta 4. punkts 5. panta 5. punkta pirmā daļa 5. panta 5. punkta otrā daļa 5. panta 6. punkts 5. panta 7. punkts 5. panta 8. punkts 5. panta 9. punkts 6. pants 7. pants 8. pants 9. pants 10. pants 11. pants 12. pants 13. panta 1. punkts 13. panta 2. punkts 14. panta 1. punkts 14. panta 2. punkts 14. panta 3. punkts 15. pants 16. pants 17. pants I pielikums II pielikums III pielikums 1. pants 2. panta 1., 2. un 3. punkts 2. panta 4. punkts 3. panta 1. punkts 3. panta 2. punkts 3. panta 3. punkts 4. panta 1. punkts I pielikums 4. panta 2.a punkta a) apakšpunkts 4. panta 4. punkts 4. panta 4. punkts 4. panta 5. punkts 8. a pants 8. panta 1. punkts 8. panta 2. punkts 9. panta 1. punkts 9. panta 2. punkts 9. panta 1. punkts 10. pants I pielikums 1. pants 2. panta 1. punkts 2. panta 2. punkts 2. panta 3. punkts 3. un 4. pants 7. panta 1. punkts 7. panta 2. punkts 8. panta 1. punkts 8. panta 2. punkts 8. panta 3. punkts 9. pants[1] OV C 150 E, 30.5.2000., 43. lpp. un OV C 337 E, 28.11.2000., 177. lpp.[2] OV C 140, 18.5.2000., 24. lpp.[3] OV C 226, 8.8.2000., 5. lpp.[4] Eiropas Parlamenta 2000. gada 14. jk[pic]nija atzinums (OV C 67, 1.3.2001., 150. lpp.), Padomes 2000. gada 31. jk[pic]lija kop


title: Padomes Direktíva (1986. gada 22. decembris), ar ko groza Direktīvu 75/439/EEK par atkritumeļļu apglabāšanu

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31987L0101

Oficiālais Vēstnesis L 042 , 12/02/1987 Lpp. 0043 - 0047 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 15 Sējums 7 Lpp. 0197  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 15 Sējums 7 Lpp. 0197

		Padomes Direktíva(1986. gada 22. decembris),ar ko groza Direktīvu 75/439/EEK par atkritumeļļu apglabāšanu(87/101/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 100. un 235. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā Padomes Direktīvā 75/439/EEK [4] noteikts, ka dalībvalstīm ir jāparedz vajadzīgie pasākumi, lai nodrošinātu atkritumeļļu drošu savākšanu un apglabāšanu, kā arī pēc iespējas nodrošinātu atkritumeļļu apglabāšanu, tās pārstrādājot (reģenerējot un/vai sadedzinot, bet neiznīcinot);tā kā reģenerācija ir visracionālākais atkritumeļļu otrreizējas izmantošanas veids, ņemot vērā enerģijas ietaupījumus, ko iespējams panākt; tā kā tādēļ prioritāte ir dodama atkritumeļļu pārstrādei, tās reģenerējot, ja to atļauj tehniskie, ekonomiskie un organizatoriskie ierobežojumi;tā kā saskaņā ar pašreizējiem Kopienas tiesību aktiem dalībvalstis, ievērojot konkrētus nosacījumus, var aizliegt atkritumeļļu sadedzināšanu savā teritorijā; tā kā šī direktīva neparedz minēto noteikumu maiņu;tā kā naftas atkritumeļļu dedzināšana rada dūmgāzes, kas satur videi kaitīgas vielas, ja tās tiek emitētas, pārsniedzot konkrētu koncentrāciju, tā kā tāpēc jāparedz pasākumi atkritumeļļu sadedzināšanas kārtības noteikšanai;tā kā ir vēlams uzlabot atkritumeļļu savākšanas un apglabāšanas efektivitāti, kā arī pastiprināt kontroles pasākumus šajā jomā;tā kā, ņemot vērā polihlordifenila un polihlortrifenila īpašo bīstamību, jāparedz stingrākas Kopienas tiesību normas attiecībā uz to atkritumeļļu reģenerāciju un sadedzināšanu, kuras ir piesārņotas ar minētajām vielām;tā kā dalībvalstīm ir jābūt iespējai, ievērojot Līguma nosacījumus, paredzēt stingrākus vides aizsardzības pasākumus,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsAr šo Direktīvu 75/439/EEK groza šādi:1. Direktīvas 1. līdz 6. pantu aizstāj ar šādiem pantiem:"1. pantsŠajā Direktīvā- "atkritumeļļas" ir jebkuras minerālas izcelsmes smēreļļas vai rūpnieciskās eļļas, kas ir kļuvušas nederīgas nolūkam, kam tās sākotnēji bija paredzētas, un jo īpaši lietota iekšdedzes motoru eļļa un pārnesumkārbu eļļa, kā arī minerālā smēreļļa, turbīnu eļļa un hidrauliskā eļļa,- "apglabāšana" ir atkritumeļļu pārstrāde vai iznīcināšana, kā arī to glabāšana un apglabāšana virs vai zem zemes,- "pārstrāde" ir darbības ar mērķi ļaut atkārtoti izmantot atkritumeļļas, proti, sadedzināšana un reģenerācija,- "reģenerācija" ir jebkurš process, kura rezultātā, rafinējot atkritumeļļas, jo īpaši attīrot no piemaisījumiem, oksidācijas produktiem un piedevām, kas ir šādās eļļās, var iegūt bāzes eļļu,- "sadedzināšana" ir atkritumeļļu kā degvielas izmantošana, atbilstīgi izmantojot radušos siltumu,- "savākšana" ir visas darbības, ar kuru palīdzību atkritumeļļas var nogādāt no īpašnieka uzņēmumiem, kas apglabā šādas eļļas.2. pantsNeskarot Direktīvas 78/319/EEK [5] noteikumus, dalībvalstis paredz vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu atkritumeļļu savākšanu un apglabāšanu, neradot tādu kaitējumu cilvēkiem un videi, no kura var izvairīties.3. pants1. Ja atļauj tehniskie, ekonomiskie un organizatoriskie ierobežojumi, dalībvalstis paredz pasākumus, lai par prioritāru kļūtu atkritumeļļu pārstrāde, tās reģenerējot.2. Ja eļļas nereģenerē 1. rindkopā minēto ierobežojumu dēļ, dalībvalstis paredz pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka atkritumeļļu sadedzināšanu veic no vides viedokļa pieņemamos apstākļos saskaņā ar šīs direktīvas noteikumiem, ja tāda sadedzināšana ir tehniski, ekonomiski un organizatoriski iespējama.3. Ja atkritumeļļas nereģenerē un nesadedzina 1. un 2. rindkopā minēto ierobežojumu dēļ, dalībvalstis paredz pasākumus, kas vajadzīgi to drošai iznīcināšanai, kontrolētai uzglabāšanai vai noglabāšanai.4. pantsDalībvalstis paredz vajadzīgos pasākumus, lai:a) aizliegtu atkritumeļļu ievadīšanu iekšējos virszemes ūdeņos, gruntsūdeņos, teritoriālajā jūrā un kanalizācijas sistēmās;b) aizliegtu augsnei kaitīgu atkritumeļļu noglabāšanu vai novadīšanu, kā arī jebkādu nekontrolētu atkritumeļļu pārstrādes atlieku novadīšanu;c) aizliegtu jebkādu atkritumeļļu pārstrādi, kas rada gaisa piesārņojumu, kurš pārsniedz esošajos noteikumos paredzēto.5. pants1. Ja vajadzīgs šajā direktīvā paredzēto mērķu sasniegšanai, un, neskarot šīs direktīvas 2. panta noteikumus, dalībvalstis informē sabiedrību un veic reklāmas kampaņas, lai nodrošinātu atkritumeļļu iespējami pareizu glabāšanu un savākšanu.2. Ja savādāk nav iespējams sasniegt 2., 3. un 4. pantā minētos mērķus, dalībvalstis paredz vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka viens vai vairāki uzņēmumi veic to atkritumeļļu savākšanu un/vai apglabāšanu, kuras tiem nodod īpašnieki, ja vajadzīgs — kompetento iestāžu tiem piešķirtā platībā.3. Lai sasniegtu 2. un 4. pantā formulētos mērķus, dalībvalstis var paredzēt atkritumeļļu pārstrādi ar jebkādu no 3. pantā minētajiem paņēmieniem. Šajā nolūkā tās var paredzēt atbilstīgas pārbaudes.4. Lai nodrošinātu atbilstību pasākumiem, kas paredzēti saskaņā ar 4. pantu, ikviens uzņēmums, kurš savāc atkritumeļļas, ir jāreģistrē, un valstu kompetentajām iestādēm jāveic atbilstīga uzraudzība, iespējams, izveidojot arī atļauju sistēmu.6. pants1. Lai panāktu atbilstību saskaņā ar 4. pantu paredzētajiem pasākumiem, jebkuram uzņēmumam, kas nodarbojas ar atkritumeļļu apglabāšanu, ir jāsaņem atļauja. Ja vajadzīgs, minēto atļauju izsniedz pēc tam, kad ir pārbaudītas iekārtas.2. Neskarot noteikumus, kas paredzēti valstu un Kopienas tiesību aktos, un kam atšķirībā no šīs direktīvas ir citi mērķi, uzņēmumiem, kas reģenerē atkritumeļļas vai izmanto tās kā degvielu, atļauju izsniedz tikai tad, ja kompetentās iestādes ir pārliecinājušā, ka ir veikti visi vajadzīgie vides un veselības aizsardzības pasākumi, ieskaitot labāko pieejamo tehnoloģiju izmantošanu, ja izmaksas nav nesamērīgi augstas.7. pantsJa atkritumeļļas reģenerē, dalībvalstis paredz pasākumus, kas vajadzīgi, lai:a) reģenerācijas iekārtas darbība neradītu tādu kaitējumu videi, no kura var izvairīties.Tāpēc dalībvalstīm ir jānodrošina, ka risku, kas saistās ar reģenerācijas atlieku daudzumu, kā arī šo atlieku toksicitāti un bīstamību, samazina līdz minimumam un tās apglabā saskaņā ar Direktīvas 78/319/EEK 9. pantu;b) reģenerācijas rezultātā iegūtā bāzes eļļā nav toksisku vielu un bīstamo atkritumu, kā paredzēts Direktīvas 78/319/EEK 1. panta b) punktā, un polihlordifenilu un polihlortrifenilu (PCB/PCT) koncentrācija nepārsniedz 10. pantā paredzēto.Dalībvalstis informē Komisiju par šiem pasākumiem. Pamatojoties uz šo informāciju, Komisija piecos gados pēc šīs direktīvas paziņošanas Padomei iesniedz ziņojumu, ja vajadzīgs, papildinot ar atbilstīgiem priekšlikumiem.8. pants1. Neskarot Direktīvas 84/360/EEK [6] un šīs direktīvas 3. panta 1. punkta noteikumus, ja atkritumeļļas izmanto kā degvielu, dalībvalstis paredz atbilstīgus pasākumus, lai nodrošinātu, ka iekārtas darbība neradīs ievērojamu gaisa piesārņojuma līmeni, jo īpaši, emitējot šīs direktīvas pielikumā minētās vielas. Tāpēc:a) dalībvalstīm ir jānodrošina, ka atkritumeļļu sadedzināšana iekārtās ar ieejas siltuma jaudu 3 MW vai vairāk, ņemot vērā zemāko siltumspēju (LHV), ievēro pielikumā noteiktās emisijas robežvērtības.Dalībvalstis jebkurā laikā var paredzēt stingrākas robežvērtības nekā pielikumā dotās. Tās var noteikt robežvērtības arī vielām un parametriem, kas nav minēti pielikumā;b) dalībvalstis paredz pasākumus, ko tās uzskata par vajadzīgiem, lai nodrošinātu, ka atkritumeļļu sadedzināšana iekārtās ar jaudu, kas ir mazāka par 3 MW, ņemot vērā zemāko siltumspēju, tiek pienācīgi kontrolēta.Tās informē Komisiju par šiem pasākumiem. Pamatojoties uz šo informāciju, Komisijai 5 gados pēc šis direktīvas paziņošanas dienas ir jāiesniedz Padomei ziņojums, ja vajadzīgs, papildinot to ar attiecīgiem priekšlikumiem.2. Dalībvalstis turpmāk nodrošina, ka:a) atkritumeļļu sadedzināšanas atliekas apglabā saskaņā ar Direktīvas 78/319/EEK 9. pantu;b) atkritumeļļās, ko lieto kā degvielu, nav toksisku un bīstamu atkritumu, kas paredzēti Direktīvas 78/319/EEK 1. panta b) punktā, un polihlordifenila un polihlortrifenila līmenis tajos nepārsniedz 50 ppm.3. Pielikumā paredzēto robežvērtību ievērošanu alternatīvi var nodrošināt ar piemērotu kontroles sistēmu attiecībā uz piesārņojošo vielu koncentrāciju atkritumeļļās, to maisījumos un citās degvielās, kuras ir paredzēts sadedzināt, ņemot vērā iekārtu tehnisko raksturojumu.Attiecībā uz tādām iekārtām, kurās pielikumā minēto vielu emisija papildus var rasties no karsēšanas produktiem, dalībvalstis, izveidojot atbilstīgu kontroles sistēmu, nodrošina, ka šo vielu proporcija, kas rodas atkritumeļļu sadedzinot, nepārsniedz pielikumā noteiktās robežvērtības."2. Direktīvas 7. pants kļūst par 9. pantu.3. Direktīvas 8. un 9. pantu svītro.4. Iekļauj šādu jaunu 10. pantu:"10. pants1. Glabājot un savācot, atkritumeļļu īpašnieki un savācēji nedrīkst sajaukt atkritumeļļas ne ar polihlordifenilu un polihlortrifenilu Direktīvas 76/403/EEK [7] nozīmē, ne ar toksiskiem un bīstamiem atkritumiem Direktīvas 78/319/EEK nozīmē.2. zņemot 3. punktā paredzēto, Direktīvas 76/403/EEK noteikumi attiecas uz atkritumeļļām, kurās ir vairāk nekā 50 ppm polihlordifenila vai polihlortrifenila.Dalībvalstis paredz arī speciālus tehniskus pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu jebkuru atkritumeļļu, kurās ir polihlordifenils vai polihlortrifenils, apglabāšanu, neradot tādu kaitējumu videi un cilvēkam, ko var novērst.3. Polihlordifenilu vai polihlortrifenilu saturošo atkritumeļļu reģenerāciju var atļaut, ja reģenerācijas procesā ir iespējams iznīcināt polihlordifenilu vai polihlortrifenilu vai samazināt to koncentrāciju tā, lai reģenerētajās eļļās tā nepārsniegtu maksimālo robežu, kas nekādā gadījumā nedrīkst pārsniegt 50 ppm.4. Komisija, konsultējoties ar Komiteju pielāgošanai tehnikas attīstībai, kas izveidota saskaņā ar Direktīvas 78/319/EEK 18. pantu, paredz standarta metodi polihlordifenila/ polihlortrifenila satura atkritumeļļās noteikšanai.5. Atkritumeļļas, kas satur vielas, kuras atbilst toksisko un bīstamo atkritumu definīcijai, kas dota Direktīvas 78/319/EEK 1. panta b) punktā, ir jāapglabā saskaņā ar minētās direktīvas noteikumiem."5. Direktīvas 10. pants kļūst par 11. pantu.6. Direktīvas 11. pants kļūst par 12. pantu un to lasa šādi:"12. pantsIkvienam uzņēmumam, kas savāc, glabā un/vai apglabā atkritumeļļas, pēc kompetento iestāžu pieprasījuma ir jāsniedz informācija par atkritumeļļu vai to atlieku savākšanu un/vai apglabāšanu."7. Direktīvas 12. pants kļūst par 13. pantu un to lasa šādi:"13. pants1. Uzņēmumus, kas minēti 6. pantā, dalībvalstis regulāri inspicē, jo īpaši, pievēršot uzmanību to atbilstībai atļaujās ierakstītajiem nosacījumiem.2. Kompetentās iestādes vēro tehnikas un/vai vides stāvokļa attīstības tendences, lai vajadzības gadījumā pārskatītu uzņēmumiem saskaņā ar šo direktīvu izdotās atļaujas."8. Direktīvas 13. un 14. pants attiecīgi kļūst par 14. un 15. pantu.9. Pievieno šādu jaunu 16. pantu:"16. pantsDalībvalstis, ievērojot Līguma noteikumus, vides aizsardzības nolūkā var paredzēt pasākumus, kas ir stingrāki nekā šajā direktīvā noteiktie.Šādi pasākumi inter alia ar tādiem pašiem noteikumiemvar ietvert atkritumeļļu dedzināšanas aizliegumu."10. Direktīvas 15. un 16. pants kļūst attiecīgi par 17. un 18. pantu.11. Pievieno šīs direktīvas pielikumu.2. pantsDalībvalstis paredz pasākumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības, sākot ar 1990. gada 1. janvāri, un par to tūlīt informē Komisiju.3. pantsDalībvalstu saskaņā ar šo direktīvu veiktos pasākumus var progresīvi attiecināt uz visiem Direktīvas 75/439/EEK 6. pantā minētajiem uzņēmumiem, kuri pastāv laikā, kad paziņo šo direktīvu, septiņus gadus pēc minētās paziņošanas [8].4. pantsDalībvalstis dara Komisijai zināmus to normatīvo aktu svarīgākos noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.5. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1996. gada 22. decembrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsG. Shaw[1] OV C 58, 6.3.1985., 3. lpp.[2] OV C 255, 13.10.1986., 269. lpp.[3] OV C 330, 20.12.1985., 32. lpp.[4] OV L 194, 25.7.1975., 23. lpp.[5] OV L 84, 31.3.1973., 43. lpp[6] OV L 188, 16.7.1984., 10. lpp.[7] OV L 108, 26.4.1976., 41. lpp.[8] Sī Direktīva ir izziņota dalībvalstīm 1987. gada 13.janvārī--------------------------------------------------PIELIKUMSEmisijas robežvērtības [1]dažām vielām, kas emitētas, sadedzinot atkritumeļļas iekārtās ar jaudu 3 MW vai lielākuPiesārņojošā viela | Robežvērtības, mg/Nm3 || | |Cd | 0,5 |Ni | 1 || | vai | |Cr | 1,5 | Cr | 5 |Cu | Cu |V | V |Pb | 5 | Pb |Cl | 100 |F | 5 |SO2 | – |Putekļi (kopā) | – |--------------------------------------------------