title: Komisijas Direktīva (1982. gada 1. jūlijs), ar ko tehnikas attīstībai pielāgo Padomes Direktīvu 76/891/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz elektroenerģijas skaitītājiem

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31982L0621

Oficiālais Vēstnesis L 252 , 27/08/1982 Lpp. 0001 - 0001 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 13 Sējums 12 Lpp. 0106  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 13 Sējums 12 Lpp. 0249  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 13 Sējums 12 Lpp. 0106  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 13 Sējums 12 Lpp. 0249

		Komisijas Direktīva(1982. gada 1. jūlijs),ar ko tehnikas attīstībai pielāgo Padomes Direktīvu 76/891/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz elektroenerģijas skaitītājiem(82/621/EEK)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes Direktīvu 76/891/EEK (1976. gada 4. novembris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz elektroenerģijas skaitītājiem [1], un jo īpaši tās 3. panta trešo daļu,tā kā saskaņā ar Direktīvas 76/891/EEK 3. pantu būtu vēlams pārskatīt to, kādas ir lielākās pieļaujamās kļūdas elektroenerģijas skaitītājos EEK sākotnējā verifikācijā, lai ņemtu vērā gūto pieredzi un rezultātus starptautiskā mērogā;tā kā pieredze, kas šajā nozarē gūta Kopienā, liecina, ka ir noteikti ieteicams saglabāt pielaides attiecībā uz lielākām pieļaujamām kļūdām, kas jau noteiktas ar vispārīgo koeficientu minētās direktīvas pielikumā un kas ir stingrākas nekā starptautiski pieņemtās pielaides;tā kā šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi Komiteja direktīvu par tehnisku šķēršļu likvidēšanu mērinstrumentu tirdzniecībā pielāgošanai tehnikas attīstībai,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDalībvalstis, kas izmanto Direktīvas 76/891/EEK 3. panta otrajā punktā paredzēto izvēles iespēju, līdz 1983. gada 1. janvārim atceļ pasākumus, kas ir pieņemti, pamatojoties uz šo izvēles iespēju.Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.2. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1982. gada 1. jūlijāKomisijas vārdā –Komisijas loceklisKarl-Heinz narjes[1] OV L 336, 4.12.1976., 30. lpp.--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva (1991. gada 19. decembris), kas groza Direktīvu 69/169/EEK, lai pagarinātu un grozītu Dānijai un Īrijai piešķirtos atbrīvojumus attiecībā uz ceļotājiem paredzētajām atlaidēm

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31991L0673

Oficiālais Vēstnesis L 373 , 31/12/1991 Lpp. 0033 - 0033 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 9 Sējums 2 Lpp. 0031  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 9 Sējums 2 Lpp. 0031

		Padomes Direktīva(1991. gada 19. decembris),kas groza Direktīvu 69/169/EEK, lai pagarinātu un grozītu Dānijai un Īrijai piešķirtos atbrīvojumus attiecībā uz ceļotājiem paredzētajām atlaidēm(91/673/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 99. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],tā kā līdz 1991. gada 31. decembrim Dānijas Karaliste un Īrija izmanto atbrīvojumus no Direktīvas 69/169/EEK [3], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 91/191/EEK [4], attiecībā uz vispārējā līmeņa atlaižu piemērošanu;tā kā minētie atbrīvojumi ir jāpārbauda atbilstīgi Līguma 8.a pantam, kurš definē iekšējo tirgu kā telpu bez iekšējām robežām, kurā ir nodrošināta preču, personu, pakalpojumu un kapitāla brīva aprite, un paziņo, ka šis tirgus pakāpeniski tiks izveidots laikā līdz 1992. gada 31. decembrim;tā kā tūlītēja minēto atbrīvojumu atcelšana var radīt Dānijas Karalistei un Īrijai ekonomiskas grūtības; tā kā tāpēc pēc attiecīgu grozījumu izdarīšanas attiecībā uz Īriju to piemērošana ir jāpagarina līdz 1992. gada 31. decembrim,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvu 69/169/EEK groza šādi:1. Direktīvas 7.b panta 1. punkta b) apakšpunktā "ECU 95" aizstāj ar "ECU 150";2. Direktīvas 7.c pantā datumu "1991. gada 31. decembris" aizstāj ar "1992. gada 31. decembris".3. Regulas 7.d pantu aizstāj ar šo:"7.d pantsAtkāpjoties no 2. panta 1. punkta un ievērojot tajā noteikto limitu, Īrijai ir tiesības piemērot 30 litru alus daudzuma limitu attiecībā uz visiem braucējiem, kas ierodas Īrijā līdz 1992. gada 31. decembrim.Atkāpjoties no 2. panta 1. punkta, 4. panta 1. punkta un 7.b panta 1. punkta b) apakšpunkta, līdz 1992. gada 31. decembrim Īrijai ir tiesības piemērot šādus limitus attiecībā uz konkrētajām precēm, ko ieveduši ceļotāji no Īrijas pēc mazāk nekā 24 stundu ilgas uzturēšanās ārpus Īrijas:a) ceļotājiem, kas ierodas no Kopienas: ECU 175, bet vienības vērtība nedrīkst pārsniegt ECU 110;b) alus: 15 litri."2. pants1. Dalībvalstīs līdz 1992. gada 1. janvārim stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības.Pieņemot aktus, kas minēti pirmajā daļā, dalībvalstis tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka metodes, kā izdarīt šādas atsauces.2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu svarīgākos noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.3. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1991. gada 19. decembrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsP. Dankert[1] Atzinums sniegts 1991. gada 10. decembrī (vēl nav publicēts Oficiālajā Vēstnesī).[2] Atzinums sniegts 1991. gada 17. decembrī (vēl nav publicēts Oficiālajā Vēstnesī).[3] OV L 133, 4.6.1969., 6. lpp.[4] OV L 94, 16.4.1991., 24. lpp.--------------------------------------------------


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 1999/62/EK (1999. gada 17. jūnijs) par dažu infrastruktūru lietošanas maksas noteikšanu smagajiem kravas transportlīdzekļiem

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31999L0062

Oficiālais Vēstnesis L 187 , 20/07/1999 Lpp. 0042 - 0050

		Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 1999/62/EK(1999. gada 17. jūnijs)par dažu infrastruktūru lietošanas maksas noteikšanu smagajiem kravas transportlīdzekļiemEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, jo īpaši tā 71. panta 1. punktu un 93. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu [3],rīkojoties saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru [4],tā kā:(1) Transporta uzņēmumu konkurences traucējumu novēršanai dalībvalstīs rodas vajadzība saskaņot nodevu sistēmu un izveidot taisnīgu pārvadātājiem uzliekamās infrastruktūras lietošanas maksas iekasēšanas mehānismu.(2) Šos mērķus var sasniegt tikai pakāpeniski posmos.(3) Nodevu sistēmas noteiktā apjomā jau ir saskaņotas, pieņemot Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvu 92/81/EEK par to, kā saskaņojams akcīzes nodoklis minerāleļļām [5], un Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvu 92/82/EEK par minerāleļļu akcīzes nodokļa likmju tuvināšanu [6].(4) Ar 1995. gada 5. jūlija spriedumu lietā C-21/94 Eiropas Parlamenta prasībā pret Padomi [7] Eiropas Kopienu Tiesa ir atcēlusi Padomes 1993. gada 25. oktobra Direktīvu 93/89/EEK par dalībvalstu nodokļu piemērošanu dažiem kravu pārvadāšanai izmantojamo transportlīdzekļu veidiem un par nodevu un lietošanas maksas noteikšanu noteiktai infrastruktūrai [8], vienlaikus minētās direktīvas darbību atstājot spēkā līdz jaunas Padomes direktīvas pieņemšanai; tāpēc Direktīva 93/89/EEK tiek aizstāta ar šo direktīvu.(5) Pašreizējos apstākļos valstu nodevu sistēmas korekcijām vajadzētu aprobežoties ar komercpārvadājumiem izmantojamajiem transportlīdzekļiem, kuru pilna masa pārsniedz noteiktu lielumu.(6) Šim nolūkam būtu jānosaka minimālās likmes dalībvalstīs pašlaik piemērojamajiem transporta nodokļiem, vai citiem nodokļiem, kas tos varētu aizstāt.(7) Būtu jāveicina ceļiem nekaitīgu un mazāk piesārņojošu transportlīdzekļu izmantošana, nosakot diferencētas nodokļu vai maksājumu likmes, ar noteikumu, ka diferenciācija netraucē iekšējā tirgus darbību.(8) Šajā direktīvā noteikto līmeņu sasniegšanai dažām dalībvalstīm var atvēlēt laikposmu, kurā tās ir atbrīvotas no minimālo prasību izpildes.(9) Dažām valstu vietējā transporta darbībām, kam nav lielas nozīmes Kopienas transporta pakalpojumu tirgū, pašlaik ir noteiktas pazeminātas transporta nodokļa likmes; pakāpeniskas pārejas nodrošināšanai vajadzētu atļaut dalībvalstīm noteikt minimālo likmju pagaidu atbrīvojumus.(10) Vajadzētu atļaut dalībvalstīm piemērot pazeminātas transporta nodokļa likmes vai to atvieglojumus transportlīdzekļiem, kuru izmantošana neietekmē Kopienas transporta pakalpojumu tirgu.(11) Pieļaujot dažas īpašas situācijas, vajadzētu noteikt procedūru, kā dalībvalstīm varētu atļaut ilgāk saglabāt nodokļa atvieglojumus vai pazeminātas likmes.(12) Pašlaik esošos konkurences izkropļojumus nevar novērst tikai ar nodokļu vai degvielas akcīzes nodokļu saskaņošanu; tomēr līdz laikam, kad tiks izmantotas tehniski un ekonomiski piemērotākas nodevu formas, šos traucējumus var mazināt, saglabājot vai ieviešot ceļu nodevas un/vai maksu par autoceļu lietošanu; turklāt vajadzētu atļaut dalībvalstīm noteikt maksu par tiltu, tuneļu un kalnu pāreju izmantošanu.(13) Ņemot vērā īpašos apstākļus dažos Alpu maršrutos, dalībvalstis vajadzības gadījumā var lietošanas maksas sistēmu nepiemērot noteiktās sava autoceļu tīkla daļās, tajās iekasējot ar infrastruktūru saistītu maksu.(14) Ceļu nodevām un lietošanas maksai nebūtu jābūt diskriminējošai, jārada pārmērīgas formalitātes vai šķēršļi uz iekšējām robežām; tāpēc būtu jānosaka piemēroti pasākumi, kas ļautu jebkurā laikā un ar dažādiem maksāšanas līdzekļiem nomaksāt ceļu nodevas un lietošanas maksu.(15) Lietošanas maksas likmes būtu jānosaka atkarībā no attiecīgās infrastruktūras izmantošanas ilguma un jādiferencē pēc transportlīdzekļu radītajām izmaksām.(16) Ņemot vērā grūtības, ko Grieķijai rada tās ģeopolitiskais novietojums, šajā valstī reģistrētajiem transportlīdzekļiem uz laiku vajadzētu noteikt pazeminātu lietošanas maksu.(17) Lai nodrošinātu lietošanas maksas un ceļu nodevu piemērošanas vienveidību, būtu jānosaka konkrēti noteikumi par to piemērošanas veidu, piemēram, infrastruktūras raksturojums, uz ko tā attiecas, konkrētu likmju maksimālais lielums un citi vispārīgi nosacījumi, kas jāievēro; ceļu nodevu vidējais svērtais lielums būtu jāsaista ar attiecīgā infrastruktūras tīkla būves, ekspluatācijas un attīstības izmaksām.(18) Būtu jādod dalībvalstīm iespēja lietošanas maksas vai ceļu nodevas daļu saistīt ar vides aizsardzību un transporta tīkla līdzsvarotu attīstību, ar noteikumu, ka tās apmēru aprēķina saskaņā ar šīs direktīvas noteikumiem.(19) Summas, kas šajā direktīvā izteiktas to dalībvalstu valūtas vienībās, kuras pāriet uz eiro, ir fiksētas 1999. gada 1. janvārī, kad eiro vērtību noteica saskaņā ar Padomes 1998. gada 31. decembra Regulu (EK) Nr. 2866/98 par eiro maiņas kursu to dalībvalstu valūtās, kuras pāriet uz eiro [9]; būtu pareizi, ja dalībvalstis, kas nepāriet uz eiro, katru gadu pārskatītu summas, kas šajā direktīvā noteiktas to valūtās, un vajadzības gadījumos izdarītu attiecīgas korekcijas, ņemot vērā valūtas maiņas kursa pārmaiņas; katru gadu izdarīt korekcijas valstu valūtās nav obligāti, ja pārmaiņas pēc jaunā valūtas maiņas kursa nepārsniedz noteiktu procentu līmeni.(20) Būtu jāievēro teritoriālais princips; ievērojot dažus papildu nosacījumus, divas vai vairākas dalībvalstis var sadarboties lietošanas maksas kopējas sistēmas ieviešanai.(21) Saskaņā ar proporcionalitātes principu šajā direktīvā noteiktas tikai minimālās prasības Līguma 5. panta trešajā daļā izvirzīto mērķu sasniegšanai.(22) Būtu jānosaka stingrs grafiks šīs direktīvas noteikumu pārskatīšanai, lai vajadzības gadījumā tos precizētu ar mērķi izveidot vairāk teritoriālo nodevu ievākšanas sistēmu,IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.I NODAĻAVispārīgie noteikumi1. pantsŠī direktīva attiecas uz transporta nodokļiem, ceļu nodevām un lietošanas maksu, kas noteikta 2. pantā minētajiem transportlīdzekļiem.Šī direktīva neattiecas uz transportlīdzekļiem, kas veic pārvadājumus tikai dalībvalstu teritorijās ārpus Eiropas.Tā neattiecas arī uz Kanāriju salās, Seūtā un Meliļā, Azoru salās un Madeirā reģistrētajiem transportlīdzekļiem, kas veic pārvadājumus tikai šajās teritorijās vai starp šīm teritorijām un, attiecīgi, Spānijas vai Portugāles cietzemi.2. pantsŠajā direktīvā:a) "autoceļš" nozīmē mehānisko transportlīdzekļu satiksmei īpaši paredzētu un izbūvētu ceļu, kas neapkalpo teritorijas, kas ar to robežojas, un:i) kam, izņemot atsevišķas vietas vai uz laiku, ir brauktuves divvirzienu satiksmei, kuras nodalītas ar sadalošo joslu, kas nav domāta satiksmei, vai, izņēmuma gadījumos, ar citiem līdzekļiem,ii) ko vienā līmenī nešķērso citi ceļi, dzelzceļš vai tramvaja sliežu klātne, vai gājēju ceļš,iii) ir īpaši apzīmēts kā autoceļš;b) "ceļu nodeva" nozīmē noteikta apmēra maksājumu par transportlīdzekli, kas pārvietojas starp diviem 7. panta 2. punktā minētās infrastruktūras punktiem; šo apmēru nosaka pēc nobrauktā attāluma un transportlīdzekļa tipa;c) "lietošanas maksa" nozīmē noteikta apmēra maksājumu par tiesībām konkrētu laiku izmantot 7. panta 2. punktā minēto infrastruktūru;d) "transportlīdzeklis" nozīmē mehānisko transportlīdzekli vai sakabinātus transportlīdzekļus, kas paredzēti tikai kravu autopārvadājumiem, un kura maksimāli pieļaujamā pilnā masa ir vismaz 12 tonnas;e) "EURO I transportlīdzeklis" nozīmē transportlīdzekli, kas atbilst Padomes Direktīvas 88/77/EEK (1987. gada 3. decembris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pasākumiem, kas jāveic, lai samazinātu gāzveida un cieto daļiņu piesārņojuma emisiju no transportlīdzekļos izmantojamiem dīzeļmotoriem [10] I pielikuma 8.3.1.1 iedaļas tabulas A rindā dotajiem transportlīdzekļu raksturlielumiem;f) "EURO II transportlīdzeklis" nozīmē transportlīdzekli, kas atbilst Direktīvas 88/77/EEK I pielikuma 8.3.1.1 iedaļas tabulas B rindā dotajiem transportlīdzekļu raksturlielumiem.II NODAĻATransporta nodokļi3. pants1. Transporta nodokļi, kas minēti 1. pantā, ir šādi:- Beļģijā:,- Dānijā:vaegtafgift of motorkeretrajer m.v.,- Vācijā:Kraftfahrzeugsteuer,- Grieķijā:Τέλη κυκλοφορίας- Spānijā:a) impuesto sobre vehículos de tracción mecánica;b) impuesto sobre actividades económicas (tikai attiecībā uz mehāniskajiem transportlīdzekļiem noteikto nodevu lielumu),- Francijā:a) taxe spéciale sur certains véhicules routiers;b) taxe différentielle sur les véhicules a moteur,- Īrijā:vehicle excise duty,- Itālijā:a) tassa automobilistica;b) addizionale del 5 % sulfa tassa automobilistica,- Luksemburgā:taxe sur les véhicules automoteurs,- Nīderlandē:motorrijtuigenbelasting,- Austrijā:Kraftfahrzeugsteuer,- Portugālē:a) imposto de camionagem;b) imposto de circulação,- Somijā:/,- Zviedrijā:fordonsskatt,- Apvienotajā Karalistē:a) vehicle excise duty;b) motor vehicles licence.2. Dalībvalstis, kuras aizstāj kādu no 1. punktā uzskaitītajiem nodokļiem ar citiem tāda paša veida nodokļiem, par to paziņo Komisijai, un tā izdara vajadzīgos grozījumus.4. pantsDalībvalstis nosaka 3. pantā minēto nodokļu uzlikšanas un iekasēšanas kārtību.5. pantsPar dalībvalstīs reģistrētajiem transportlīdzekļiem 3. pantā minētos nodokļus iekasē tikai tā dalībvalsts, kurā transportlīdzeklis reģistrēts.6. pants1. Neatkarīgi no 3. pantā minēto nodokļu struktūras dalībvalstis katrai I pielikumā minētajai transportlīdzekļu kategorijai vai apakškategorijai nosaka nodokļu likmes, kas nav zemākas par šajā pielikumā norādītajām minimālajām likmēm.Divus gadus pēc šās direktīvas spēkā stāšanās Grieķijai, Itālijai, Portugālei un Spānijai ir atļauts piemērot zemākas nodokļu likmes, bet ne zemākas par 65 % no I pielikumā noteiktajām minimālajām likmēm.2. Dalībvalstis var piemērot pazeminātas nodokļu likmes vai atbrīvojumus:a) transportlīdzekļiem, ko izmanto valsts vai civilajai aizsardzībai, ugunsdzēsības vai citos avārijas dienestos un policijā, kā arī ceļu uzturēšanai izmantojamajiem transportlīdzekļiem;b) transportlīdzekļiem, kuru kustībai pa to reģistrācijas dalībvalsts publiskās lietošanas autoceļiem ir gadījuma raksturs un kurus izmanto fiziskās vai juridiskās personas, kā galvenā nodarbošanās nav kravu pārvadāšana — ar Komisijas atļauju un ar nosacījumu, ka ar šo transportlīdzekļu veiktie pārvadājumi nerada konkurences izkropļojumus.3. a) Padome, vienprātīgi pieņemot lēmumu pēc Komisijas priekšlikuma, pamatojoties uz īpašu sociāli ekonomisku politiku vai sakarā ar dalībvalsts infrastruktūru, var dalībvalstij atļaut saglabāt pazeminātas transporta nodokļu likmes vai nodokļu atbrīvojumus tajā reģistrētajiem transportlīdzekļiem, kas veic pārvadājumus tikai noteiktā dalībvalsts teritorijas daļā.b) Dalībvalstis, kas vēlas saglabāt pazeminātas transporta nodokļu likmes vai atbrīvojumus, par to informē Komisiju un nosūta tai visu vajadzīgo informāciju. Mēneša laikā Komisija par šo priekšlikumu informē pārējās dalībvalstis.Uzskatāms, ka Padome nodokļu likmju plānoto samazināšanu vai atbrīvojumus ir atļāvusi, ja divu mēnešu laikā no dienas, kad pārējās dalībvalstis ir informētas saskaņā ar šā apakšpunkta pirmo daļu, neviena dalībvalsts vai Komisija nav pieprasījusi šo jautājumu izskatīt Padomē.4. Neskarot šā panta 1. punkta otrās daļas un 2. un 3. punkta noteikumus un Padomes Direktīvas 92/106/EEK (1992. gada 7. decembris) par vienotu noteikumu ieviešanu attiecībā uz dažu veidu kombinētajiem kravu pārvadājumiem starp dalībvalstīm [11] 6. panta noteikumus, dalībvalstis nedrīkst noteikt tādas pazeminātas likmes vai atbrīvojumus 3. pantā minētajiem nodokļiem, kas maksājamo nodokļu summu padarītu zemāku par šā panta 1. punktā noteikto minimālo summu.III NODAĻACeļu nodevas un lietošanas maksa7. pants1. Dalībvalstis var turpināt iekasēt vai var ieviest ceļu nodevas un/vai lietošanas maksu, ievērojot šā panta 2. līdz 10. punkta noteikumus.2. a) Ceļu nodevas un lietošanas maksu var noteikt tikai autoceļu vai citu autoceļiem līdzīgu daudzjoslu ceļu lietotājiem vai tiltu, tuneļu un kalnu pāreju lietotājiem.Gadījumos, kad dalībvalstī nav vispārēja autoceļu vai tiem līdzīgu divu brauktuvju ceļu tīkla, ceļu nodevas un lietošanas maksu šajā dalībvalstī var noteikt no tehniskā viedokļa augstākās kategorijas ceļu lietotājiem.b) Pēc apspriešanas ar Komisiju un ievērojot procedūru, kas noteikta Padomes 1962. gada 21. marta Lēmumā par iepriekšēju pārbaužu un apspriežu procedūru attiecībā uz dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu projektiem transporta jautājumos [12].i) ceļu nodevas un lietošanas maksu drīkst noteikt arī galveno valsts ceļu tīkla citu daļu lietotājiem, jo īpaši:- gadījumos, kas saistīti ar drošības apsvērumiem,- dalībvalstī, kuras teritorijas lielākajā daļā nav saistīta autoceļu vai tiem līdzīgu divu brauktuvju ceļu tīkla, šajā valsts teritorijas daļā, bet tikai par ceļiem, ko izmanto starptautiskiem vai starpreģionu smago kravu pārvadājumiem, ar nosacījumu, ka satiksmes plūsmas un iedzīvotāju blīvuma dēļ autoceļu vai tiem līdzīgu divu brauktuvju ceļu izbūvei nav ekonomiska pamatojuma,ii) iesaistītās dalībvalstis drīkst noteikt īpašu kārtību pierobežas zonā,iii) Austrija drīkst atbrīvot no valstī noteiktās lietošanas maksas autoceļa posmu no Kūfšteinas līdz Brennerei.3. Par atsevišķa ceļa posma lietošanu nedrīkst vienlaikus noteikt gan ceļu nodevu, gan lietošanas maksu. Tomēr dalībvalstis var noteikt ceļu nodevas ceļu tīklos, kur iekasē lietošanas maksu par tiltu, tuneļu un kalnu pāreju izmantošanu.4. Ceļu nodevas un lietošanas maksa nedrīkst būt tieši vai netieši diskriminējoša pēc pārvadātāja pilsonības, transportlīdzekļa izcelsmes vai brauciena galapunkta.5. Ceļu nodevas un lietošanas maksu nosaka un iekasē un to samaksu kontrolē tā, lai iespējami mazāk tiktu traucēta brīva satiksmes plūsma un nenotiktu nekādas obligātas pārbaudes vai kontroles pasākumi uz Kopienas iekšējām robežām. Šim nolūkam dalībvalstis sadarbojas, lai izstrādātu metodes, kā pārvadātāji var samaksāt lietošanas maksu 24 stundas diennaktī vismaz lielākajās tirdzniecības vietās, izmantojot visus parastos maksāšanas līdzekļus, gan dalībvalstīs, kur tā noteikta, gan ārpus tām. Ceļu nodevu un lietošanas maksājumu iekasēšanas vietās dalībvalstis uzstāda atbilstošas iekārtas tā, lai būtu ievērotas satiksmes drošības normas.6. Dalībvalstis var tajās reģistrētajiem transportlīdzekļiem noteikt lietošanas maksu par visa tās teritorijā esošā ceļu tīkla izmantošanu.7. Lietošanas maksu, ieskaitot administratīvās izmaksas, visām transportlīdzekļu kategorijām attiecīgā dalībvalsts nosaka līmenī, kas nepārsniedz II pielikumā noteiktās maksimālās likmes.Maksimālās likmes pirmoreiz pārskata 2002. gada 1. jūlijā, un pēc tam reizi divos gados. Vajadzības gadījumā Komisija iesniedz priekšlikumus tās grozīt, un Eiropas Parlaments un Padome lemj par to Līgumā noteiktajā kārtībā.Dalībvalstis, kas piemēro lietošanas maksu, Grieķijā reģistrētajiem transportlīdzekļiem šīs valsts ģeopolitiskā stāvokļa dēļ divu gadu laikā pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā piemēro par 50 % samazinātas lietošanas maksas likmes. Komisija katru gadu var atļaut šo dalībvalstu noteikto likmju samazināšanas termiņu pagarināt vēl par gadu.8. Lietošanas maksas likmes nosaka proporcionāli attiecīgās infrastruktūras lietošanas ilgumam.Dalībvalstī reģistrētajiem transportlīdzekļiem tā var piemērot tikai infrastruktūras lietošanas maksas gada likmes.9. Vidējo svērto ceļu nodevu saista ar attiecīgās infrastruktūras tīkla būves, ekspluatācijas un attīstības izmaksām.10. Neskarot 9. punktā minēto vidējo svērto ceļu nodevu, dalībvalstis var mainīt ceļu nodevu likmes atkarībā no:a) transportlīdzekļa sārņu izmetes klases, ar noteikumu, ka nodevas apmērs nepārsniedz par vairāk kā 50 % tās nodevas apmēru, ko nosaka ekvivalentiem transportlīdzekļiem, kas atbilst stingrākiem sārņu izmetes standartiem;b) diennakts laika, ar noteikumu, ka ceļu nodeva nepārsniedz par vairāk kā 100 % tās nodevas apmēru, kas noteikta diennakts lētākajam laikam.Ceļu nodevu variācijas atkarībā no transportlīdzekļa sārņu izmetes klases vai diennakts laika ir samērojamas ar to noteikšanai izvirzīto mērķi.8. pants1. Divas vai vairākas dalībvalstis var sadarboties, ieviešot vienotu lietošanas maksas sistēmu, ko piemēro visā to teritorijā. Tādā gadījumā šīs dalībvalstis nodrošina ciešu Komisijas iesaistīšanos sadarbībā un sistēmas turpmākajā izmantošanā, kā arī tās iespējamajos grozījumos.2. Vienota infrastruktūras lietošanas maksas sistēma, papildus 7. panta noteikumiem, atbilst šādiem nosacījumiem:a) sadarbībā iesaistījušās dalībvalstis nosaka vienotas maksas likmes līmenī, kas nepārsniedz 7. panta 7. punktā minēto;b) vienotās lietošanas maksas samaksa ļauj izmantot sadarbībā iesaistījušos dalībvalstu ceļu tīklu saskaņā ar 7. panta 2. punktu;c) vienotajā sistēmā var iesaistīties arī citas dalībvalstis;d) sadarbībā iesaistījušās dalībvalstis izstrādā skalu, saskaņā ar kuru tās saņem taisnīgu daļu no lietošanas maksas ieņēmuma.IV NODAĻANobeiguma noteikumi9. pants1. Šī direktīva neliedz dalībvalstīm piemērot:a) īpašus nodokļus vai maksas:- par transportlīdzekļa reģistrāciju, vai- transportlīdzekļiem vai kravām, kas pārsniedz pieļaujamo masu vai gabarītus;b) maksu par stāvēšanu vai īpašu maksu par satiksmi pilsētās;c) regulējošas maksas, kas īpaši paredzētas satiksmes sastrēgumu novēršanai noteiktā laikā vai vietās.2. Šī direktīva arī neliedz dalībvalstīm lietošanas maksas vai ceļu nodevas daļu saistīt ar vides aizsardzību un transporta tīkla līdzsvarotu attīstību, ar nosacījumu, ka tās apmēru aprēķina saskaņā ar 7. panta 7. un 9. punkta noteikumiem.10. pants1. Šajā direktīvā eiro un to dalībvalstu valūtu, kas nepāriet uz eiro, maiņas kurss ir oktobra pirmajā darbdienā fiksētais kurss, kas publicēts Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī, un to piemēro no nākamā kalendārā gada 1. janvāra.2. Dalībvalstis, kas nepāriet uz eiro, var nemainīt apmērus, kas ir spēkā brīdī, kad tiek izdarītas gadskārtējās korekcijas saskaņā ar 1. punktu, ja, mainot eiro izteiktās summas, attiecīgā starpība valstu valūtās nepārsniedz 5 %.11. pants1. Komisija 7. panta 7. punkta otrajā daļā noteiktajā termiņā iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par šīs direktīvas īstenošanu, ņemot vērā tehnikas attīstību un satiksmes sastrēgumu veidošanos.2. Dalībvalstis nosūta Komisijai minētā ziņojuma sastādīšanai vajadzīgo informāciju vismaz sešus mēnešus pirms 1. punktā minētajiem termiņiem.3. Dalībvalstis, kas ievieš ceļu nodevas un/vai lietošanas maksas elektroniskās sistēmas, sadarbojas, izvirzot mērķi pietiekamā līmenī nodrošināt to savstarpēju izmantojamību.12. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai līdz 2000. gada 1. jūlijam izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem šos aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka atsauču izdarīšanas kārtību.2. Dalībvalstis iepazīstina Komisiju ar galvenajiem tiesību aktiem, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva. Komisija par tiem informē pārējās dalībvalstis.13. pantsŠī direktīva stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.14. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 1999. gada 17. jūnijāEiropas Parlamenta vārdā —priekšsēdētājsJ. M. Gil-RoblesPadomes vārdā —priekšsēdētājsF. Müntefering[1] OV C 59, 26.2.1997., 9. lpp.[2] OV C 206, 7.7.1997., 17. lpp.[3] Atzinums sniegts 1999. gada 3. jūnijā (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).[4] Eiropas Parlamenta 1997. gada 17. jūlija atzinums (OV C 286, 22.9.1997., 217. lpp.), Padomes 1999. gada 18. janvāra kopēja nostāja (OV C 58, 1.3.1999., 1. lpp.) un Eiropas Parlamenta 1999. gada 7. maija lēmums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).[5] OV L 316, 31.10.1992., 12. lpp. Direktīva, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 94/74/EK (OV L 365, 31.12.1994., 46. lpp.).[6] OV L 316, 31.10.1992., 19. lpp. Direktīva, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 94/74/EK. [1995] ECR I-1827.[7] OV L 36, 9.2.1988., 33. lpp. Direktīva, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 96/1/EK (OV L 40, 17.2.1996., 1. lpp.).[8] OV L 279, 12.11.1993., 32. lpp.[9] OV L 359, 31.12.1998., 1. lpp.[10] OV L 36, 9.2.1988., 33. lpp. Direktīva, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 96/1/EK (OV L 40, 17.2.1996., 1. lpp.).[11] OV L 368, 17.12.1992., 38. lpp.[12] OV 23, 3.4.1962., 720./62. lpp. Lēmums, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Lēmumu 73/402/EEK (OV L 347, 17.12.1973., 48. lpp.).--------------------------------------------------I PIELIKUMSTRANSPORTA NODOKĻA MINIMĀLĀS LIKMESMehāniskie transportlīdzekļiAsu skaits un maksimālā pieļaujamā pilnā masa (tonnās) | Nodokļa minimālā likme (eiro/gadā) |Ne mazāk par | Mazāk par | Dzenošie tilti ar pneimatisko balstiekārtu vai tās atzītu ekvivalentu | Citas dzenošo tiltu balstiekārtas sistēmas |Divas asis12 | 13 | 0 | 31 |13 | 14 | 31 | 86 |14 | 15 | 86 | 121 |15 | 18 | 121 | 274 |Trīs asis15 | 17 | 31 | 54 |17 | 19 | 54 | 111 |19 | 21 | 111 | 144 |21 | 23 | 144 | 222 |23 | 25 | 222 | 345 |25 | 26 | 222 | 345 |Četras asis23 | 25 | 144 | 146 |25 | 27 | 146 | 228 |27 | 29 | 228 | 362 |29 | 31 | 362 | 537 |31 | 32 | 362 | 537 |Asu skaits un maksimālā pieļaujamā pilnā masa (tonnās) | Nodokļa minimālā likme (eiro/gadā) |Ne mazāk par | Mazāk par | Dzenošie tilti ar pneimatisko balstiekārtu vai tās atzītu ekvivalentu | Citas dzenošo tiltu balstiekārtas sistēmas |2 + 1 asis12 | 14 | 0 | 0 |14 | 16 | 0 | 0 |16 | 18 | 0 | 14 |18 | 20 | 14 | 32 |20 | 22 | 32 | 75 |22 | 23 | 75 | 97 |23 | 25 | 97 | 175 |25 | 28 | 175 | 307 |2 + 2 asis23 | 25 | 30 | 70 |25 | 26 | 70 | 115 |26 | 28 | 115 | 169 |28 | 29 | 169 | 204 |29 | 31 | 204 | 335 |31 | 33 | 335 | 465 |33 | 36 | 465 | 706 |36 | 38 | 465 | 706 |2 + 3 asis36 | 38 | 370 | 515 |38 | 40 | 515 | 700 |3 + 2 asis36 | 38 | 327 | 454 |38 | 40 | 454 | 628 |40 | 44 | 628 | 929 |3 + 3 asis36 | 38 | 186 | 225 |38 | 40 | 225 | 336 |40 | 44 | 336 | 535 |--------------------------------------------------II PIELIKUMSEIRO IZTEIKTA 7. PANTA 7. PUNKTĀ MINĒTĀ MAKSIMĀLĀ LIETOŠANAS MAKSA, IESKAITOT ADMINISTRATĪVĀS IZMAKSASGadā| ne vairāk kā trīs asis | ne mazāk kā četras asis |EURO klasei neatbilstīgi | 960 | 1550 |EURO I | 850 | 1400 |EURO II un tīrāki | 750 | 1250 |Mēnesī un nedēļāLietošanas maksas maksimālās mēneša un nedēļas likmes nosaka proporcionāli attiecīgās infrastruktūras izmantošanas ilgumam.DienāDienas lietošanas maksa visām transportlīdzekļu kategorijām noteikta vienāda, un tās apmērs ir EUR 8.--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva 95/50/EK (1995. gada 6. oktobris) par vienotu kārtību, kādā pārbauda bīstamo kravu pārvadāšanu pa autoceļiem

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31995L0050

Oficiālais Vēstnesis L 249 , 17/10/1995 Lpp. 0035 - 0040

		Padomes Direktīva 95/50/EK(1995. gada 6. oktobris)par vienotu kārtību, kādā pārbauda bīstamo kravu pārvadāšanu pa autoceļiemEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas Līgumu un jo īpaši tā 75. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],saskaņā ar Līguma 189.c pantā noteikto procedūru [3],tā kā Kopiena ir pieņēmusi virkni pasākumu, lai izveidotu iekšējo tirgu, kas ietver teritoriju bez iekšējām robežām, kurā saskaņā ar Līguma noteikumiem ir nodrošināta brīva preču, personu, pakalpojumu un kapitāla aprite;tā kā bīstamo kravu autopārvadājumu pārbaudes veic saskaņā ar Padomes 1989. gada 21. decembra Regulu (EEK) Nr. 4060/89 par kontroles pasākumu atcelšanu uz dalībvalstu robežām autoceļu un iekšējo ūdensceļu transporta jomā [4] un saskaņā ar Padomes 1992. gada 17. decembra Regulu (EEK) Nr. 3912/92 par Kopienā veicamo kontroli autoceļu un iekšējo ūdensceļu transporta jomā attiecībā uz transportlīdzekļiem, kas reģistrēti vai laisti apritē trešā valstī [5];tā kā Padome ir pieņēmusi Direktīvu 94/55/EK (1994. gada 21. novembris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamo kravu pārvadāšanu pa autoceļiem [6]; tā kā atbilstīgi ir jāsaskaņo attiecīgās pārbaudes procedūras un uz šāda veida pārvadājumiem attiecināmās definīcijas, lai tās atbilstu tur formulēto drošības standartu efektīvākai pārbaudei;tā kā dalībvalstīm ir jānodrošina pietiekams attiecīgo transportlīdzekļu pārbaužu līmenis visā savā teritorijā, tomēr, kur tas iespējams, izvairoties no pārbaužu skaita palielināšanas;tā kā ņemot vērā subsidiaritātes principu, bīstamu kravu pārvadājumu drošības līmeņa uzlabošanai ir nepieciešama Kopienas rīcība;tā kā pārbaudes jāveic, izmantojot kopīgu jautājumu sarakstu, kas piemērojams tāda veida pārvadājumiem visā Kopienā;tā kā ir nepieciešams sastādīt pārkāpumu sarakstu, ko visas dalībvalstis uzskata par pietiekami nopietniem, lai pret iesaistītajiem transportlīdzekļiem veiktu atbilstošus pasākumus atkarībā no apstākļiem vai drošības prasībām, tai skaitā, ja tas ir nepieciešams, atteikumu iesaistītajiem transportlīdzekļiem iebraukt Kopienā;tā kā, lai uzlabotu bīstamu kravu autopārvadājumu atbilstību drošības standartiem, ir nepieciešams paredzēt profilaktisku pārbaužu veikšanu uzņēmumos vai arī ceļā, ja ir konstatēti nopietni tiesību aktu par bīstamu kravu pārvadājumiem pārkāpumi;tā kā minētās pārbaudes ir jāpiemēro visiem bīstamo kravu sūtījumiem, kas tiek pārvadāti pa autoceļiem pilnīgi vai daļēji dalībvalstu teritorijā, neatkarīgi no kravas nosūtīšanas vietas, galamērķa vai valsts, kurā transporta līdzeklis ir reģistrēts;tā kā nopietnu vai atkārtotu pārkāpumu gadījumā no tās dalībvalsts kompetentajām iestādēm, kurā transporta līdzeklis ir reģistrēts vai kurā ir reģistrēts uzņēmums, var prasīt atbilstošu rīcību un tā kā šīs iestādes informē prasītāju dalībvalsti par visiem turpmākajiem pasākumiem;tā kā šis direktīvas piemērošana ir jākontrolē, pamatojoties uz ziņojumu, ko iesniegs Komisija,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pants1. Šī direktīva attiecas uz pārbaudēm, ko bīstamo kravu autopārvadājumos dalībvalstis veic transportlīdzekļiem, kas pārvietojas to teritorijā vai tajā iebrauc no trešās valsts.Tā nav piemērojama bīstamo kravu pārvadāšanai ar transportlīdzekļiem, kas pieder bruņotajiem spēkiem vai ir to atbildībā.2. Šī direktīva tomēr neietekmē dalībvalstu tiesības, pienācīgi ievērojot Kopienas tiesību aktus, savā teritorijā veikt bīstamo kravu iekšzemes un starptautisko pārvadājumu pārbaudes transportlīdzekļiem, uz kuriem neattiecas šī direktīva.2. pantsŠajā direktīvā:- "transportlīdzeklis" ir jebkurš mehāniskais transportlīdzeklis, kas paredzēts lietošanai uz autoceļiem, gan nokomplektēts, gan nenokomplektēts, un kam ir vismaz četri riteņi un paredzētais maksimālais ātrums pārsniedz 25 km/h, kopā ar tā piekabēm, izņemot transportlīdzekļus, kas pārvietojas pa sliedēm, lauksaimniecības un mežsaimniecības traktorus un visas pārvietojamus mehānismus,- "bīstamas kravas" ir bīstamas kravas, kā tās definētas Direktīvā 94/55/EK,- "pārvadājums" ir jebkura autopārvadājuma darbība, ko transportlīdzeklis veic pilnīgi vai daļēji uz publiskiem ceļiem dalībvalsts teritorijā, ieskaitot kravu, uz kurām attiecas Direktīva 94/55/EK, iekraušanu un izkraušanu, neierobežojot dalībvalstu tiesību aktos paredzētos noteikumus par atbildību attiecībā uz šādām darbībām,- "uzņēmums" ir jebkura fiziska vai juridiska persona, peļņas vai bezpeļņas, jebkura apvienība vai personu grupa bez juridiskas personas statusa, peļņas vai bezpeļņas, un jebkura valsts iestāde neatkarīgi no tā, vai tā pati ir juridiska persona vai ir atkarīga no iestādes ar juridiska personas statusu, kas pārvadā, iekrauj vai izkrauj bīstamas kravas vai liek tās pārvadāt, un tās, kas uz laiku glabā, savāc, iepako vai nosūta tādas kravas kā pārvadājuma operācijas daļu un atrodas Kopienas teritorijā,- "pārbaude" ir jebkāda pārbaude, kontrole, apskate, verifikācija vai formalitāte, ko veic kompetentās iestādes bīstamo kravu pārvadājumiem nepieciešamās drošības dēļ.3. pants1. Dalībvalstis nodrošina, ka šajā direktīvā paredzētās pārbaudes veic attiecībā uz reprezentatīvu daļu pa autoceļiem pārvadāto bīstamo kravu sūtījumu, lai pārbaudītu to atbilstību tiesību aktiem par bīstamo kravu autopārvadājumiem.2. Tādas pārbaudes veic dalībvalsts teritorijā saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 4060/89 3. pantu un Regulas (EEK) Nr. 3912/92 1. pantu.4. pants1. Lai veiktu šajā direktīvā paredzētās pārbaudes, dalībvalstis izmanto I pielikumā doto pārbaudes punktu sarakstu. Šo pārbaudes punktu saraksta kopiju vai sertifikātu, kas uzrāda pārbaudes rezultātus un ko noformējusi pārbaudi veikusī iestāde, atdod transportlīdzekļa vadītājam un to uzrāda pēc pieprasījuma, lai vienkāršotu turpmākās pārbaudes vai izvairītos no tām, ja tas iespējams. Šis punkts neierobežo dalībvalstu tiesības veikt īpašus pasākumus detalizētām pārbaudēm.2. Pārbaudes ir izlases veida un, iespēju robežās, aptver ceļu tīkla ievērojamu daļu.3. Šīm pārbaudēm izvēlētajās vietās jābūt iespējai pārkāpējus transportlīdzekļus sakārtot atbilstīgi prasībām vai, ja pārbaudes veicēja iestāde uzskata par nepieciešamu, tos aizturēt uz vietas vai šīs iestādes tādam nolūkam paredzētā vietā, neapdraudot drošību.4. Ja tas ir nepieciešams un ja netiek apdraudēta drošība, var paņemt pārvadāto kravu paraugus pārbaudei kompetentās iestādes atzītajās laboratorijās.5. Pārbaudes nepārsniedz saprātīgu ilgumu.5. pantsNeierobežojot citas sankcijas, ko var uzlikt, transportlīdzekļus, attiecībā uz kuriem ir konstatēti viens vai vairāki bīstamo kravu pārvadāšanas noteikumu pārkāpumi, īpaši II pielikumā uzskaitītie pārkāpumi, pārbaudes veicējas iestādes var aizturēt uz vietas vai šim nolūkam paredzētā vietā un var pieprasīt pirms brauciena turpināšanas tos sakārtot atbilstīgi noteikumiem, vai arī attiecībā uz tiem var piemērot citus atbilstīgus pasākumus atkarībā no apstākļiem un drošības prasībām, ieskaitot, ja tas ir nepieciešams, atteikumu iebraukt Kopienas teritorijā.6. pants1. Pārbaudes var veikt arī uzņēmumu telpās, kā profilaktisku pasākumu vai gadījumos, kad pārbaudē uz ceļa tika konstatēti pārkāpumi, kas apdraud bīstamo kravu pārvadāšanas drošību.2. Tādu pārbaužu mērķis ir nodrošināt, lai bīstamo kravu autopārvadājumu drošības stāvoklis atbilstu attiecīgajiem tiesību aktiem.Ja attiecībā uz bīstamo kravu autopārvadājumiem ir konstatēts viens vai vairāki pārkāpumi, īpaši II pielikumā uzskaitītie, minēto pārvadājumu sakārto atbilstīgi prasībām, pirms krava atstāj uzņēmumu, vai arī tam piemēro citus atbilstīgus pasākumus.7. pants1. Dalībvalstis palīdz cita citai, lai šī direktīva tiktu pienācīgi piemērota.2. Par bīstamo kravu pārvadāšanas drošību apdraudošiem nopietniem vai atkārtotiem pārkāpumiem, ko izdarījis citas valsts transportlīdzeklis vai uzņēmums, ir jāziņo tās dalībvalsts kompetentajām iestādēm, kurā ir reģistrēts transportlīdzeklis vai kurā uzņēmums veic uzņēmējdarbību.Dalībvalsts, kur ir konstatēti nopietni vai atkārtoti pārkāpumi, kompetentās iestādes var prasīt, lai dalībvalsts, kurā ir reģistrēts transportlīdzeklis vai kurā uzņēmums veic uzņēmējdarbību, kompetentās iestādes veiktu atbilstīgus pasākumus attiecībā uz pārkāpēju vai pārkāpējiem.Pēdējās kompetentās iestādes paziņo tās valsts kompetentajām iestādēm, kur ir konstatēti pārkāpumi, par veiktajiem pasākumiem attiecībā uz pārvadātāju vai uzņēmumu.8. pantsJa ceļā veiktās citā dalībvalstī reģistrētā transportlīdzekļa pārbaudes rezultāti dod pamatu uzskatīt, ka ir izdarīti nopietni vai atkārtoti pārkāpumi, kas šīs pārbaudes gaitā nav noskaidrojami nepieciešamo datu trūkuma dēļ, iesaistīto dalībvalstu kompetentās iestādes cita citai palīdz noskaidrot situāciju. Ja attiecīgā dalībvalsts šim nolūkam uzņēmumā veic pārbaudi, tā informē par rezultātiem citas dalībvalstis, uz kurām tas attiecas.9. pants1. Katra dalībvalsts par katru kalendāro gadu ne vēlāk kā divpadsmit mēnešus pēc šā gada beigām nosūta Komisijai ziņojumu par šīs direktīvas piemērošanu, kas sagatavots atbilstīgi III pielikumā dotajam paraugam, ietverot sekojošās detaļas:- ja iespējams, pa autoceļiem pārvadāto bīstamo kravu noteikto vai paredzēto apjomu (pārvadātajās tonnās vai tonnu kilometros),- veikto pārbaužu skaitu,- pārbaudīto transportlīdzekļu skaitu pēc reģistrācijas vietas (transportlīdzekļi, kas reģistrēti valstī, citās dalībvalstīs vai trešās valstīs)- konstatēto pārkāpumu skaitu un veidus,- uzlikto sankciju skaitu un veidus.2. Komisija nosūta Eiropas Parlamentam un Padomei pirmoreiz 1999. gadā un turpmāk vismaz reizi trijos gados ziņojumu par šīs direktīvas piemērošanu dalībvalstīs, izklāstot informāciju saskaņā ar šā panta 1. punktu.10. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai līdz 1997. gada 1. janvārim izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to nekavējoties informē Komisiju.Kad dalībvalstis paredz šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka metodes, kā veikt šādas atsauces.2. Dalībvalstis dara zināmus Komisijai galvenos savu tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņem jomā, kuru reglamentē šī direktīva.11. pantsŠī direktīva stājas spēkā tās publicēšanas dienā Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.12. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 1995. gada 6. oktobrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsJ. Borrell Fontelles[1] OV C 26, 29.1.1994., 10. lpp. unOV C 238, 26.8.1994, 4. lpp.[2] OV C 195, 18.7.1994., 18. lpp.[3] Eiropas Parlamenta 1994. gada 3. maija atzinums (OV C 205, 25.7.1994., 55. lpp.), Padomes 1994. gada 21. novembra Kopējā nostāja (OV C 354, 13.12.1994., 1. lpp.) un Eiropas Parlamenta 1995. gada 14. marta lēmums (OV C 89, 10.4.1995., 29. lpp.).[4] OV L 390, 30.12.1989., 18. lpp.. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EEK) Nr. 3356/91 (OV L 318, 20.11.1991., 1. lpp.).[5] OV L 395, 31.12.1992., 6. lpp.[6] OV L 319, 12.12.1994., 7. lpp.--------------------------------------------------I PIELIKUMSPĀRBAUDES PROTOKOLS+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------II PIELIKUMSPĀRKĀPUMIŠīs direktīvas mērķiem par pārkāpumiem īpaši uzskata sekojošo:1. preces, kas nav minētas pārvadāšanas atļaujā;2. nav kravas nosūtītāja deklarācijas par kravas un tās iepakojuma atbilstību pārvadājumu noteikumiem;3. transportlīdzekļi, kuriem pārbaudes gaitā tiek atklāta bīstamo vielu noplūde cisternu vai iepakojuma hermētiskuma trūkuma dēļ;4. transportlīdzekļi bez tipa apstiprinājuma sertifikāta vai ar noteikumiem neatbilstošu sertifikātu;5. transportlīdzekļi bez atbilstošām oranžas krāsas pazīšanas zīmēm vai ar noteikumiem neatbilstošām oranžas krāsas pazīšanas zīmēm;6. transportlīdzekļi bez drošības instrukcijām vai ar neatbilstošām drošības instrukcijām;7. nepiemērots transportlīdzeklis vai iepakojums;8. transportlīdzekļa vadītājs bez noteikumiem atbilstošas autovadītāja arodizglītības apliecības bīstamo kravu pārvadāšanai pa autoceļiem;9. transportlīdzekļi bez ugunsdzēšanas aparātiem;10. transportlīdzekļi vai iepakojums bez noteikumiem atbilstošā bīstamības marķējuma;11. transportlīdzekļi bez pārvadājuma dokumentiem/pavaddokumentiem vai ar dokumentiem, kuros informācija, kas attiecas uz pārvadājamo bīstamo kravu, neatbilst noteikumiem;12. transportlīdzekļi, uz ko neattiecas divpusējais/daudzpusējais nolīgums vai kas neatbilst šim nolīgumam;13. pārāk piepildīta cisterna.--------------------------------------------------III PIELIKUMS+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 96/89/EK (1996. gada 17. decembris), ar ko groza Direktīvu 95/12/EK, ar kuru īsteno Padomes Direktīvu 92/75/EEK par sadzīves veļas mazgājamo mašīnu enerģijas marķēšanu

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31996L0089

Oficiālais Vēstnesis L 338 , 28/12/1996 Lpp. 0085 - 0085

		Komisijas Direktīva 96/89/EK(1996. gada 17. decembris),ar ko groza Direktīvu 95/12/EK, ar kuru īsteno Padomes Direktīvu 92/75/EEK par sadzīves veļas mazgājamo mašīnu enerģijas marķēšanu(Dokuments attiecas uz EEZ)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1992. gada 22. septembra Direktīvu 92/75/EEK par sadzīves tehnikas ierīču enerģijas un citu resursu patēriņa norādīšanu marķējot un ar standarta preču informāciju [1] un jo īpaši tās 9. un 12. pantu,ņemot vērā Komisijas 1995. gada 23. maija Direktīvu 95/12/EK, ar ko īsteno Padomes Direktīvu 92/75/EEK par sadzīves veļas mazgājamo mašīnu enerģijas marķēšanu [2],tā kā pašreizējās aprēķināšanas metodes un informācija kavē veļas mazgājamo mašīnu marķēšanu, kam nav iekšējas ūdens sildīšanas funkcijas, un tā kā šī iemesla dēļ šādas ierīces jāizslēdz no Direktīvas 95/12/EK darbības sfēras;tā kā šajā direktīvā noteiktie pasākumi ir saskaņā ar komitejas atzinumu, kura izveidota saskaņā ar Direktīvas 92/75/EEK 10. pantu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvas 95/12/EK 1. panta 1. punktā sadzīves veļas mazgājamo mašīnu sarakstā, uz kurām neattiecas šī direktīva, pievieno šādu tekstu:- "— mašīnas, kam nav iekšēju ūdens sildīšanas līdzekļu, līdz 1998. gada 30. jūnijam."2. pants1. Līdz 1997. gada 15. aprīlim dalībvalstis pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas nepieciešami, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Tās nekavējoties informē par to Komisiju. Tās piemēro šos noteikumus no 1997. gada 15. maija.Kad dalībvalstis pieņem šos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka šādas atsauces veikšanas procedūru.2. Dalībvalstis dara zināmus Komisijai galvenos savu tiesību aktus, ko tās pieņem jomā, uz ko attiecas šī direktīva.3. pantsŠī direktīva stājas spēkā 20. dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.4. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1996. gada 17. decembrīKomisijas vārdā –Komisijas loceklisChristos Papoutsis[1] OV L 297, 13.10.1992., 16. lpp.[2] OV L 136, 21.6.1995., 1. lpp.--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva (1975. gada 20. maijs) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz lauksaimniecības un mežsaimniecības riteņtraktoru stūres iekārtu

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31975L0321

Oficiālais Vēstnesis L 147 , 09/06/1975 Lpp. 0024 - 0027 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 13 Sējums 4 Lpp. 0109  Speciālizdevums grieķu valodā Nodaļa 13 Sējums 3 Lpp. 0076  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 13 Sējums 4 Lpp. 0109  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 13 Sējums 4 Lpp. 0103  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 13 Sējums 4 Lpp. 0103

		Padomes Direktīva(1975. gada 20. maijs)par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz lauksaimniecības un mežsaimniecības riteņtraktoru stūres iekārtu(75/321/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 100. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],tā kā tehniskās prasības, kas, ievērojot dalībvalstu tiesību aktus, attiecas uz traktoriem, jāattiecina, inter alia, arī uz to stūres iekārtu;tā kā šīs prasības dažādās dalībvalstīs atšķiras, tā kā tāpēc visās dalībvalstīs papildus esošajiem noteikumiem vai to vietā būtu jāpieņem vienādas prasības, īpaši, lai dotu iespēju visiem traktoru tipiem piemērot EEK tipa apstiprināšanas procedūru, kas ir noteikta ar Padomes 1974. gada 4. marta Direktīvu 74/150/EEK [3] par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz lauksaimniecības vai mežsaimniecības riteņtraktoru tipa apstiprinājumu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pants1. "Lauksaimniecības vai mežsaimniecības traktors" ir jebkurš mehāniskais transportlīdzeklis, kuram ir riteņi vai kāpurķēdes un vismaz divas asis, kura galvenā funkcija ir vilces spēka radīšana un kurš ir īpaši konstruēts, lai vilktu, stumtu, pārvietotu vai darbinātu noteiktus lauksaimniecības vai mežsaimniecības darbarīkus, mehānismus vai piekabes. Tas var būt aprīkots kravu un pasažieru pārvadāšanai.2. Šī direktīva attiecas tikai uz iepriekšējā punktā definētajiem traktoriem, kas aprīkoti ar pneimatiskām riepām un kam ir divas asis, un kuru maksimālais projektētais ātrums ir no 6 līdz 25 kilometriem stundā.2. pantsNeviena dalībvalsts nedrīkst atteikt traktora EEK vai valsts tipa apstiprinājumu, atsaucoties uz stūres iekārtu, ja tā atbilst pielikumā noteiktajām prasībām.3. pantsNeviena dalībvalsts nedrīkst atteikt traktoru reģistrāciju vai aizliegt to pārdošanu, nodošanu ekspluatācijā vai lietošanu, atsaucoties uz stūres iekārtu, ja tā atbilst pielikumā noteiktajām prasībām.4. pantsGrozījumus, kas vajadzīgi, lai pielikuma prasības pielāgotu tehnikas attīstībai, pieņem saskaņā ar Direktīvas 74/150/EEK 13. pantā izklāstīto procedūru.5. pants1. Dalībvalstis ievieš vajadzīgos noteikumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības 18 mēnešu laikā pēc tās paziņošanas, un tās par to nekavējoties informē Komisiju.2. Dalībvalstis nodrošina, ka galvenos tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva, dara zināmus Komisijai.6. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1975. gada 20. maijāPadomes vārdā —priekšsēdētājsR.Ryan[1] OV C 160, 18.12.1969., 29. lpp.[2] OV C 48, 16.4.1969., 21. lpp.[3] OV L 84, 28.3.1974., 10. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMS1. DEFINĪCIJAS.1.1. "Stūres iekārta"."Stūres iekārta" ir visa iekārta, kuras funkcija ir mainīt traktora braukšanas virzienu.Var uzskatīt, ka stūres iekārtu veido:- stūres vadības ierīce,- stūres mehānisms,- vadāmie riteņi,- īpaša iekārta, kas dod papildu vai neatkarīgu enerģiju, ja tāda iekārta ir.1.1.1. "Stūres vadības ierīce"."Stūres vadības ierīce" ir tā daļa, ko tieši darbina vadītājs, lai stūrētu traktoru.1.1.2. "Stūres mehānisms"."Stūres mehānisms" ir visas detaļas, kas atrodas starp stūres vadības ierīci un vadāmajiem riteņiem, izņemot speciālo aprīkojumu, kas minēts 1.1.4. punktā. Stūres mehānisms var būt mehānisks, hidraulisks, pneimatisks, elektrisks vai jaukta tipa.1.1.3. "Vadāmie riteņi"."Vadāmie riteņi" ir:- riteņi, kuru virzienu attiecībā pret traktoru var tieši vai netieši mainīt, lai mainītu traktora braukšanas virzienu;- posmainajiem traktoriem visi riteņi;- vienas ass riteņi, kas var griezties ar dažādu ātrumu, lai mainītu traktora braukšanas virzienu.Pašregulējoši rullīšriteņi nav vadāmie riteņi.1.1.4. "Īpaša iekārta"."Īpaša iekārta" ir tā stūres iekārtas daļa, kas dod papildu vai neatkarīgo enerģiju. Papildu vai neatkarīgo enerģiju var dot jebkura mehāniska, hidrauliska, pneimatiska, elektriska vai jaukta sistēma, piemēram, eļļas sūknis, gaisa sūknis vai akumulators u.c.1.2. "Dažādu tipu stūres iekārtas".1.2.1. Atkarībā no vadāmo riteņu virzīšanai vajadzīgā enerģijas avota izšķir šādu tipu stūres iekārtas:1.2.1.1. Mehāniskās stūres iekārtas, kurās stūrēšanai vajadzīgo enerģiju nodrošina tikai vadītāja muskuļi;1.2.1.2. Stūres iekārtas ar stūres palīgiekārtu, kurās stūrēšanai vajadzīgo enerģiju nodrošina vadītāja muskuļi un īpaša iekārta, kas minēta 1.1.4. punktā;Stūres iekārtas, kurās normālos apstākļos enerģiju stūrēšanai dod tikai īpaša iekārta, kas minēta 1.1.4. punktā, bet kura bojājuma gadījumā stūrēšanai var izmantot vadītāja muskuļu enerģiju, uzskata par "stūres iekārtām ar stūres palīgiekārtu".1.2.1.3. Stūres iekārtas ar pastiprinātāju, kurās enerģiju stūrēšanai dod tikai īpaša iekārta, kas minēta 1.1.4. punktā.1.3. Stūres spēka moments."Stūres spēka moments" ir spēks, kādu vadītājs pieliek stūres vadības ierīcei, lai stūrētu traktoru.2. UZBŪVES, MONTĀŽAS UN PĀRBAUDES PRASĪBAS.2.1. Vispārīgas prasības.2.1.1. Stūres iekārtai jānodrošina traktora viegla un droša vadīšana un jāatbilst prasībām, kas sīki izklāstītas 2.2. punktā.2.2. Sīki izstrādātas prasības.2.2.1. Stūres vadības ierīce.2.2.1.1. Stūres vadības ierīcei jābūt viegli lietojamai un satveramai. Tai jābūt projektētai tā, lai riteņus var novirzīt pakāpeniski. Stūres vadības ierīces kustības virzienam jāatbilst vēlamajai traktora braukšanas virziena maiņai.2.2.1.2. Stūres spēka moments, kas vajadzīgs, lai traktors, kas brauc taisni, apgrieztos ar 12 m pagrieziena rādiusu, nedrīkst pārsniegt 25 daN. Ja ir stūres palīgiekārta, papildu enerģijas apgādes pārtraukuma gadījumā vajadzīgais stūres spēka moments nedrīkst pārsniegt 60 daN.2.2.1.3. Lai pārbaudītu atbilstību 2.2.1.2. punktā noteiktajai prasībai, traktors, kas ar ātrumu 10 kilometri stundā brauc taisni pa sausu, līdzenu ceļu, ar kura virsmu riepām ir laba saķere, izdara spirālveida kustību. Stūres vadības ierīcei pielikto spēka momentu reģistrē, līdz tā sasniedz stāvokli, kas atbilst traktora ievirzei 12 m rādiusa pagriezienā. Manevra ilgums (laiks no stūres vadības ierīces darbināšanas sākuma līdz brīdim, kad tā sasniedz stāvokli, kurā izdara mērījumus) nedrīkst pārsniegt piecas sekundes normālos nosacījumos un astoņas sekundes, ja īpaša iekārta ir bojāta. Viens manevrs jāizdara pa kreisi un viens pa labi.Testa vajadzībām traktors jāpiekrauj līdz tehniski pieļaujamam maksimālajam svaram; spiedienam riepās un svara sadalījumam pa asīm jāatbilst izgatavotāja norādījumiem.2.2.2. Stūres mehānisms.2.2.2.1. Stūres iekārtai var nebūt elektriska vai pilnīgi pneimatiska stūres mehānisma.2.2.2.2. Stūres mehānismam jābūt projektētam tā, lai tas atbilst visām ekspluatācijas prasībām. Apkopes un pārbaudes nolūkā tam jābūt viegli pieejamam.2.2.2.3. Ja stūres mehānisms nav pilnīgi hidraulisks, traktoram jābūt vadāmam pat hidraulisko vai pneimatisko detaļu bojājuma gadījumā.2.2.2.4. Tikai hidrauliski darbināmam stūres mehānismam un īpašai iekārtai, kas minēta 1.1.4. punktā, jāatbilst šādām prasībām:2.2.2.4.1. Vienai vai vairākām spiediena ierobežošanas ierīcēm jāaizsargā visa ķēde vai tās daļa pret pārāk augstu spiedienu;2.2.2.4.2. Spiediena ierobežošanas ierīcēm jābūt noregulētām tā, lai nepārsniegtu spiedienu T, kas ir vienāds ar izgatavotāja noteikto maksimālo darba spiedienu.2.2.2.4.3. Cauruļvadu sistēmu raksturlielumiem un izmēriem jābūt tādiem, lai caurules iztur četrkāršu spiedienu T, kādu pieļauj spiediena ierobežošanas ierīces, un tām jābūt aizsargātām attiecīgās vietās un novietotām tā, lai līdz minimumam samazinātu tādu bojājumu risku, kas rodas no trieciena, un lai berzes radītu bojājumu risku varētu uzskatīt par nenozīmīgu.2.2.3. Vadāmie riteņi.2.2.3.1. Visi riteņi var būt vadāmie riteņi.2.2.4. Īpaša iekārta.2.2.4.1. Īpaša iekārta, kas definēta 1.1.4. punktā un ko lieto 1.2.1.2. un 1.2.1.3. punktā definēto tipu stūres iekārtās, ir pieņemama ar šādiem nosacījumiem:2.2.4.1.1. Ja traktors ir aprīkots ar stūres palīgiekārtu, kas definēta 1.2.1.2. punktā, tam jābūt vadāmam pat tad, ja Īpaša iekārta ir bojāta, kā noteikts 2.2.1.2. punktā Ja stūres palīgiekārtai nav sava enerģijas avota, tā jāaprīko ar enerģijas rezervuāru. Šo enerģijas rezervuāru var aizstāt ar patstāvīgu ierīci, kas stūres iekārtu ar enerģiju apgādā prioritāri attiecībā pret pārējām sistēmām, kuras ir pievienotas pie kopīgā enerģijas avota. Stūres sistēmai un bremžu sistēmai nedrīkst būt kopīgs enerģijas avots. Ja enerģijas avots ir saspiests gaiss, gaisa cilindrs jāaizsargā ar vienvirziena vārstu.Ja normālos nosacījumos stūres iekārtu ar enerģiju apgādā tikai 1.1.4. punktā minētā Īpaša iekārta, stūres palīgiekārtai jābūt aprīkotai ar ierīci, kas īpašas iekārtas bojājuma gadījumā dod gaismas vai skaņas brīdinājuma signālu, ja stūres spēka moments pārsniedz 25 daN.2.2.4.1.2. Ja traktors ir aprīkots ar stūres iekārtu ar pastiprinātāju, kas definēta 1.2.1.3. punktā, un ja šī iekārta ir pilnīgi hidrauliska, īpašas iekārtas bojājuma gadījumā jānodrošina iespēja izdarīt abus 2.2.1.3. punktā aprakstītos manevrus ar īpašas papildierīces palīdzību. Speciālā papildierīce var būt saspiesta gaisa vai gāzes cilindrs. Eļļas sūkni vai kompresoru var izmantot par speciālo papildierīci, ja minēto ierīci darbina traktora riteņu griešanās un ja tā nevar atvienoties no riteņiem. Īpašas iekārtas bojājuma gadījumā jādarbojas gaismas vai skaņas brīdinājuma signālam.2.2.4.1.2.1. Ja īpaša iekārta ir pneimatiska, tai jābūt aprīkotai ar saspiesta gaisa cilindru, ko aizsargā vienvirziena vārsts. Saspiestā gaisa cilindra tilpums jāaprēķina tā, lai var izdarīt vismaz septiņus pilnus pagriezienus (no atdures līdz atdurei), pirms spiediens cilindrā pazeminās līdz pusei no tā darba spiediena; tests jāizdara, vadāmajiem riteņiem nesaskaroties ar zemi.--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 2013/41/ES ( 2013. gada 18. jūlijs ), ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 98/8/EK, lai iekļautu tās I pielikumā aktīvo vielu 1R- trans -fenotrīnu  Dokuments attiecas uz EEZ

text:
               19.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 196/18

         KOMISIJAS DIREKTĪVA 2013/41/ES
   (2013. gada 18. jūlijs),
   ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 98/8/EK, lai iekļautu tās I pielikumā aktīvo vielu 1R-trans-fenotrīnu
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 16. februāra Direktīvu 98/8/EK par biocīdo produktu laišanu tirgū (1) un jo īpaši tās 16. panta 2. punkta otro daļu,
   tā kā:

               (1)

               Komisijas 2007. gada 4. decembra Regulā (EK) Nr. 1451/2007 par 10 gadu darba programmas otro fāzi, kas minēta 16. panta 2. punktā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 98/8/EK par biocīdo produktu laišanu tirgū (2), noteikts novērtējamo aktīvo vielu saraksts to iespējamai iekļaušanai Direktīvas 98/8/EK I, I A vai I B pielikumā. d-fenotrīns ir minētajā sarakstā.

               (2)

               Saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1451/2007 d-fenotrīns ir novērtēts atbilstoši Direktīvas 98/8/EK 11. panta 2. punktam izmantošanai insekticīdos, akaricīdos un produktos citu posmkāju apkarošanai, kas ir minētās direktīvas V pielikumā definētais 18. produktu veids.

               (3)

               Dati, kas iesniegti, lai veiktu novērtēšanu, ļāva izdarīt secinājumus tikai par noteiktu d-fenotrīna formu, t. i., vielu, kuras sastāvā ir vismaz 89 (masas) % 1R-trans-fenotrīna. Saskaņā ar pašreizējo praksi attiecībā uz vielu nosaukumu piešķiršanu (3) minētā viela būtu jāuzskata par vienkomponenta vielu un jānosauc par 1R-trans-fenotrīnu. Novērtēšana neļāva izdarīt secinājumus par citām vielām, kas atbilstu Regulas (EK) Nr. 1451/2007 iepriekš minētajā aktīvo vielu sarakstā sniegtajai d-fenotrīna definīcijai. Tādēļ, ņemot vērā esošo novērtējumu, tikai 1R-trans-fenotrīns būtu jāiekļauj Direktīvas 98/8/EK I pielikumā.

               (4)

               Par ziņotāju dalībvalsti tika izraudzīta Īrija, kura saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1451/2007 14. panta 4. un 6. punktu 2010. gada 29. jūlijā ir iesniegusi Komisijai kompetentās iestādes sagatavotu ziņojumu un attiecīgu ieteikumu.

               (5)

               Dalībvalstis un Komisija ir izskatījušas kompetentās iestādes ziņojumu. Izskatīšanas konstatējumus saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1451/2007 15. panta 4. punktu Biocīdo produktu pastāvīgā komiteja 2013. gada 1. martā ir iekļāvusi novērtējuma ziņojumā.

               (6)

               Veikto novērtējumu rezultāti liecina, ka biocīdie produkti, kurus izmanto kā insekticīdus, akaricīdus un produktus citu posmkāju apkarošanai un kuri satur 1R-trans-fenotrīnu, varētu atbilst Direktīvas 98/8/EK 5. pantā noteiktajām prasībām. Tāpēc ir lietderīgi 1R-trans-fenotrīnu iekļaut minētās direktīvas I pielikumā izmantošanai 18. veida produktos.

               (7)

               Savienības līmenī nav novērtēti visi iespējamie lietojumi un iedarbības scenāriji. Tāpēc ir lietderīgi noteikt, ka dalībvalstis izvērtē tos lietojumus vai iedarbības scenārijus un tos riskus attiecībā uz cilvēku populācijām un vides segmentiem, kuri nav pārstāvēti Savienības līmenī veiktajā riska novērtējumā, un atļauju piešķiršanas procesā nodrošina to, ka tiek veikti pienācīgi pasākumi vai paredzēti īpaši nosacījumi, lai identificētos riskus samazinātu līdz pieņemamam līmenim.

               (8)

               Ņemot vērā cilvēka veselībai konstatēto apdraudējumu, attiecībā uz lietošanu ārkārtīgi mazā apjomā (ULV) ir lietderīgi prasīt, lai tiktu paredzētas drošas darba metodes un produktus lietotu tikai ar atbilstošiem individuālās aizsardzības līdzekļiem, ja vien pieteikumā par atļauju izmantot produktu nav uzskatāmi parādīts, ka ir citi līdzekļi, ar kuriem apdraudējumu var samazināt līdz pieņemamam līmenim.

               (9)

               Ņemot vērā identificētos riskus videi, ir lietderīgi noteikt, ka produkta atļaujas izdod ar nosacījumu, ka ir veikti atbilstīgi risku mazinoši pasākumi medus bišu aizsardzībai.

               (10)

               Attiecībā uz produktiem, kas satur 1R-trans-fenotrīnu, kura atliekas var nonākt pārtikā vai barībā, dalībvalstis pārbauda nepieciešamību noteikt jaunus vai grozīt esošos maksimāli pieļaujamos atlieku daudzumus (MRL) saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 6. maija Regulu (EK) Nr. 470/2009, ar ko nosaka Kopienas procedūras farmakoloģiski aktīvo vielu atlieku pieļaujamo daudzumu noteikšanai dzīvnieku izcelsmes pārtikas produktos, ar ko atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 2377/90 un groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/82/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 726/2004 (4), vai saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 23. februāra Regulu (EK) Nr. 396/2005, ar ko paredz maksimāli pieļaujamos pesticīdu atlieku līmeņus augu un dzīvnieku izcelsmes pārtikā un barībā un ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK (5), un veic atbilstošus riska mazināšanas pasākumus, kas nodrošina, ka piemērojamie maksimāli pieļaujamie atlieku daudzumi netiek pārsniegti.

               (11)

               Šīs direktīvas noteikumi būtu jāpiemēro vienlaicīgi visās dalībvalstīs, lai nodrošinātu vienādu attieksmi pret Savienības tirgū esošajiem 18. produktu veida biocīdajiem produktiem, kuri kā aktīvo vielu satur 1R-trans-fenotrīnu, un kopumā veicinātu biocīdo produktu tirgus sekmīgu darbību.

               (12)

               Pirms aktīvās vielas iekļaušanas Direktīvas 98/8/EK I pielikumā būtu jāparedz pietiekami ilgs laiks, kurā dalībvalstis un citas ieinteresētās personas varētu sagatavoties attiecīgo jauno prasību ievērošanai un nodrošināt, ka pieteikumu iesniedzējiem, kas sagatavojuši dokumentāciju, ir iespējams pilnībā izmantot datu aizsardzībai noteikto 10 gadu termiņu, kurš saskaņā ar Direktīvas 98/8/EK 12. panta 1. punkta c) apakšpunkta ii) punktu sākas no iekļaušanas dienas.

               (13)

               Pēc iekļaušanas būtu jādod dalībvalstīm pietiekams laiks Direktīvas 98/8/EK 16. panta 3. punkta īstenošanai.

               (14)

               Tādēļ būtu attiecīgi jāgroza Direktīva 98/8/EK.

               (15)

               Saskaņā ar dalībvalstu un Komisijas 2011. gada 28. septembra Kopīgo politisko deklarāciju par skaidrojošiem dokumentiem (6) dalībvalstis apņemas gadījumos, kad tas ir pamatoti, ziņojumam par saviem transponēšanas pasākumiem pievienot vienu vai vairākus dokumentus, kuros ir paskaidrota saikne starp direktīvas sastāvdaļām un attiecīgajām daļām valsts transponēšanas instrumentos.

               (16)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Biocīdo produktu pastāvīgās komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 98/8/EK I pielikumu groza saskaņā ar šīs direktīvas pielikumu.
   2. pants
   1.   Vēlākais līdz 2014. gada 31. augustam dalībvalstis pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara Komisijai zināmus minēto noteikumu tekstus.
   Tās piemēro minētos noteikumus no 2015. gada 1. septembra.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
   2.   Dalībvalstis Komisijai dara zināmus savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   3. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   4. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2013. gada 18. jūlijā

            Komisijas vārdā –

            priekšsēdētājs

         José Manuel BARROSO

      (1)  OV L 123, 24.4.1998., 1. lpp.

      (2)  OV L 325, 11.12.2007., 3. lpp.

      (3)  Skatīt Vadlīnijas par vielu identificēšanu un nosaukumu piešķiršanu saskaņā ar REACH un CLP, ECHA-11-G-10.1-EN, 19. lpp.

      (4)  OV L 152, 16.6.2009., 11. lpp.

      (5)  OV L 70, 16.3.2005., 1. lpp.

      (6)  OV C 369, 17.12.2011., 14. lpp.

      PIELIKUMS
      Direktīvas 98/8/EK I pielikumā pievieno šādu ierakstu:

                     Nr.

                     Vispārpieņemtais nosaukums

                        IUPAC nosaukums
                     Identifikācijas numuri

                     Aktīvās vielas minimālā tīrības pakāpe (1)

                     Iekļaušanas datums

                     Termiņš, līdz kuram jānodrošina atbilstība 16. panta 3. punktam, izņemot gadījumus, kad piemēro vienu no izņēmumiem, kas norādīti šā nosaukuma zemsvītras piezīmē (2)

                     Iekļaušanas termiņa beigu datums

                     Produkta veids

                     Īpaši noteikumi (3)

                     “66

                     1R-trans-fenotrīns

                     1R-trans-fenotrīns

                        IUPAC nosaukums: 3-fenoksibenzil(1R,3R)-2,2dimetil-3-(2-metilprop-1-enil)ciklopropānkarboksilāts
                     EK Nr.: 247-431-2

                        CAS Nr.: 26046-85-5

                     89 (masas) % 1R-trans-fenotrīna

                     2015. gada 1. septembris

                     2017. gada 31. augusts

                     2025. gada 31. augusts

                     18

                     Savienības līmenī nav novērtēti visi iespējamie lietojumi un iedarbības scenāriji. Novērtējot pieteikumu par atļauju izmantot produktu saskaņā ar 5. pantu un VI pielikumu, dalībvalstis – ja tas nepieciešams attiecībā uz konkrēto produktu – izvērtē tos lietojumus vai iedarbības scenārijus un tos riskus attiecībā uz cilvēku populācijām un vides segmentiem, kas nav pārstāvēti Savienības līmenī veiktajā riska novērtējumā.
                     Dalībvalstis nodrošina, ka atļaujas piešķir ar šādiem nosacījumiem:

                                 1)

                                 lietošanai ārkārtīgi mazā apjomā (ULV) ir paredzētas drošas darba metodes, un produktus lieto tikai ar atbilstošiem individuālās aizsardzības līdzekļiem, ja vien pieteikumā par atļauju izmantot produktu nav uzskatāmi parādīts, ka ir citi līdzekļi, ar kuriem apdraudējumu var samazināt līdz pieņemamam līmenim;

                                 2)

                                 attiecībā uz produktiem, kas satur 1R-trans-fenotrīnu, kura atliekas var nonākt pārtikā vai barībā, dalībvalstis pārbauda nepieciešamību noteikt jaunus vai grozīt esošos maksimāli pieļaujamos atlieku daudzumus (MRL) atbilstoši Regulai (EK) Nr. 470/2009 vai Regulai (EK) Nr. 396/2005 un veikt atbilstošus riska mazināšanas pasākumus, kas nodrošina, ka piemērojamie maksimāli pieļaujamie atlieku daudzumi netiek pārsniegti;

                                 3)

                                 vajadzības gadījumā veic pasākumus medus bišu aizsardzībai.”

                     Visu izomēru summa:

                        IUPAC nosaukums: (3-fenoksifenil)metil 2,2dimetil-3-(2-metilprop-1-enil)ciklopropān-1-karboksilāts
                     EK Nr.: 247-404-5

                        CAS Nr.: 26002-80-2

                     visu izomēru summa 95,5 (masas) %

         (1)  Tīrība, kas norādīta šajā slejā, bija tās aktīvās vielas minimālā tīrības pakāpe, kuru izmanto novērtēšanai, ko veic saskaņā ar 11. pantu. Aktīvās vielas tīrības pakāpe tirgū laistajā produktā var būt tāda pati vai citāda, ja ir pierādīts, ka tā ir tehniski līdzvērtīga novērtētajai vielai.

         (2)  Produktiem, kas satur vairākas aktīvās vielas, uz kurām attiecas 16. panta 2. punkts, termiņš, līdz kuram jānodrošina atbilstība 16. panta 3. punktam, ir produkta pēdējās šajā pielikumā iekļaujamās aktīvās vielas termiņš. Produktiem, kuriem pirmā atļauja ir piešķirta vēlāk nekā 120 dienas pirms termiņa, līdz kuram jānodrošina atbilstība 16. panta 3. punktam, un pilnīgs savstarpējas atzīšanas pieteikums saskaņā ar 4. panta 1. punktu ir iesniegts 60 dienu laikā pēc pirmās atļaujas piešķiršanas, termiņu, līdz kuram jānodrošina atbilstība 16. panta 3. punktam, saistībā ar minēto pieteikumu pagarina līdz 120 dienām pēc pilnīga savstarpējas atzīšanas pieteikuma saņemšanas. Produktiem, par kuriem dalībvalsts ir ierosinājusi atkāpties no savstarpējas atzīšanas saskaņā ar 4. panta 4. punktu, termiņu, līdz kuram jānodrošina atbilstība 16. panta 3. punktam, pagarina līdz 30 dienām pēc Komisijas lēmuma datuma, kas pieņemts saskaņā ar 4. panta 4. punkta otro daļu.

         (3)  Par VI pielikuma vienoto principu īstenošanu, novērtēšanas ziņojumu saturu un to secinājumiem sk. Komisijas tīmekļa vietnē: http://ec.europa.eu/comm/environment/biocides/index.htm.


title: Padomes Direktīva 92/21/EEK (1992. gada 31. marts) par M 1 kategorijas mehānisko transportlīdzekļu masu un gabarītiem

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31992L0021

Oficiālais Vēstnesis L 129 , 14/05/1992 Lpp. 0001 - 0010 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 13 Sējums 22 Lpp. 0042  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 13 Sējums 22 Lpp. 0042

		Padomes Direktīva 92/21/EEK(1992. gada 31. marts)par M 1 kategorijas mehānisko transportlīdzekļu masu un gabarītiemEIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 100.a pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],sadarbībā ar Eiropas Parlamentu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā ir svarīgi pieņemt pasākumus ar mērķi pakāpeniski izveidot iekšējo tirgu līdz 1992. gada 31. decembrim; tā kā iekšējais tirgus ir vienība bez iekšējām robežām, kurā ir nodrošināta preču, personu, pakalpojumu un kapitāla brīva aprite;tā kā pilnīgās saskaņošanas metode ir būtiska, lai pilnīgi sasniegtu vienoto tirgu;tā kā šī metode būs jālieto visas tipa apstiprināšanas procedūras pārskata laikā, ņemot vērā Padomes 1985. gada 7. maija rezolūcijas par jaunu pieeju tehniskajai saskaņošanai un standartizācijai būtību;tā kā tehniskās prasības, kurām saskaņā ar valstu tiesību aktiem pakļauti transportlīdzekļi, attiecas, inter alia, uz to masu un gabarītiem;tā kā šīs prasības dažādās dalībvalstīs atšķiras; tā kā tādēļ visām dalībvalstīm ir nepieciešams pieņemt vienādas prasības, vai nu papildinot, vai aizvietojot to pastāvošos noteikumus, jo īpaši lai atļautu katram transportlīdzekļa tipam ieviest EEK tipa apstiprinājuma procedūru, uz ko attiecas Padomes Direktīva 70/156/EEK (1970. gada 6. februāris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju tipa apstiprinājumu [4], kas pēdējo reizi grozīta ar Direktīvu 87/403/EEK [5];tā kā šo direktīvu papildinās direktīvas par visu kategoriju transportlīdzekļu un to piekabju masu un gabarītiem;tā kā nav vajadzības noteikt prasības attiecībā uz transportlīdzekļu un piekabju kombināciju dinamisko stabilitāti, jo transportlīdzekļu ražotāji šo aspektu ņem vērā, norādot maksimālo tehniski pieļaujamo vilces masu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsŠajā direktīvā "transportlīdzeklis" ir jebkurš M 1 kategorijas transportlīdzeklis, kā noteikts Direktīvas 70/156/EEK II pielikumā, kas paredzēts lietošanai uz ceļa un kam ir vismaz četri riteņi un maksimālais projektētais ātrums pārsniedz 25 km/h.2. pantsNeviena dalībvalsts nedrīkst atteikt transportlīdzekļa tipa EEK tipa apstiprinājumu vai valsts tipa apstiprinājumu, vai arī aizliegt transportlīdzekļa pārdošanu, reģistrāciju, nodošanu ekspluatācijā vai lietošanu, pamatojoties uz apstākļiem, kas saistīti ar tā masu un gabarītiem, ja tie atbilst I pielikumā noteiktajām prasībām.3. pantsGrozījumus, kas jāpieņem, lai pielāgotu šīs direktīvas pielikumu prasības tehnikas attīstībai, pieņem saskaņā ar Direktīvas 70/156/EEK 13. pantā noteikto procedūru.4. pants1. Dalībvalstis līdz 1992. gada 1. jūlijam pieņem un publicē noteikumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības, un par to tūlīt informē Komisiju.Pieņemot minētos pasākumus, dalībvalstis tajos atsaucas uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis izstrādā metodes, kā izdarāmas šādas atsauces.Šos pasākumus piemēro no 1992. gada 1. oktobra.2. Dalībvalstis paziņo Komisijai tos savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.5. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1992. gada 31. martāPadomes vārdā –priekšsēdētājsVitor Martins[1] OV C 95, 12.4.1990., 92. lpp.[2] OV C 284, 12.11.1990., 80. lpp. un 1992. gada 12. februāra lēmums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).[3] OV C 225, 10.9.1990., 9. lpp.[4] OV L 42, 23.2.1970., 1. lpp.[5] OV L 220, 8.8.1987., 44. lpp.--------------------------------------------------I PIELIKUMS1. DARBĪBAS JOMAŠī direktīva attiecas uz M1 kategorijas mehānisku transportlīdzekļu masu un gabarītiem atbilstīgi definīcijai 1. pantā.1.1. Definīcijas"Transportlīdzekļa masa braukšanas kārtībā" ir tāda transportlīdzekļa masa, kura virsbūve ir darba kārtībā (ietverot dzesēšanas šķidrumu, eļļu, degvielu, rezerves riteni, instrumentus un vadītāju)."Transportlīdzekļa maksimāli pieļaujamā pilnā masa": skat. 4.2.1. punktu."Piekabes vilkšanai piemērota transportlīdzekļa maksimāli pieļaujamā pilnā masa" ir masa, kura atbilst definīcijai 4.2.1. punktā un kurā ietverta:- jūgierīces maksimālā masa, un- maksimālā pieļaujamā jūgstieņa slodze sakabes ierīces savienojuma punktā, kad transportlīdzeklis stāv, kā norādījis transportlīdzekļa ražotājs.2. PIETEIKUMS EEK TIPA APSTIPRINĀJUMAM2.1. Jebkuru pieteikumu transportlīdzekļa tipa apstiprinājumam attiecībā uz tā masu un gabarītiem iesniedz transportlīdzekļa ražotājs vai pienācīgi pilnvarots pārstāvis.2.2. Tam pievieno šādus dokumentus trijos eksemplāros un šādu informāciju: transportlīdzekļa tipa aprakstu, norādot II pielikumā uzskaitītās tehniskās īpašības, kopā ar dokumentiem, kurus pieprasa atbilstoši Direktīvas 70/156/EEK 3. pantam.2.3. Apstiprināmā transportlīdzekļa tipa paraugs jānodod tehniskajam dienestam, kas atbild par tipa apstiprināšanas testiem.3. EEK TIPA APSTIPRINĀJUMSEEK tipa apstiprinājuma veidlapai pievieno sertifikātu, kas ir identisks III pielikumā noteiktajam paraugam.4. PRASĪBAS4.1. Gabarīti4.1.1. Transportlīdzekļa maksimāli pieļaujamie gabarīti ir šādi:4.1.1.1. Garums: 12000 mm4.1.1.2. Platums: 2500 mm4.1.1.3. Augstums: 4000 mm4.1.1.4. Gabarītus mēra atbilstoši Direktīvas 70/156/EEK I pielikuma piezīmju noteikumiem.4.2. Masa4.2.1. Transportlīdzekļa maksimāli pieļaujamā masa nedrīkst pārsniegt ražotāja noteikto transportlīdzekļa tehniski pieļaujamo maksimālo pilno masu.4.2.2. Ražotājam jānosaka transportlīdzekļa tehniski pieļaujamā maksimālā masa un tehniski pieļaujamā maksimālā masa uz tā asīm, jo īpaši ņemot vērā izmantoto materiālu izturību un nosacījumu, ka šādi noteikta tehniski pieļaujamā maksimālā masa nav mazāka par transportlīdzekļa masu braukšanas kārtībā plus 75 kg par katru pasažieru sēdvietu. Pasažieru un bagāžas svaram jābūt novietotam pareizajā vietā, lai noteiktu transportlīdzekļa tehniski pieļaujamo maksimālo masu un tehniski pieļaujamo maksimālo masu uz katru asi. Ražotājam jārāda pasažieru sēdvietu skaits. Ja transportlīdzeklis ir paredzēts piekabes vilkšanai, tad ražotājs attiecībā uz pakaļējo(-ām) asi(-īm) var norādīt otru pieļaujamu vērtību, ko piemēro tikai šai konkrētajai izmantošanai. Šajā gadījumā iepriekšminēto maksimālo masu noteikšanai jāņem vērā gan transportlīdzekļa ražotāja norādītā jūgierīces maksimālā masa, gan maksimālā pieļaujamā jūgstieņa slodze sakabes ierīces savienojuma punktā, kad transportlīdzeklis stāv. Masas pārbaudes metode ir aprakstīta papildinājumā. Ja transportlīdzekļa ražotājs aprīko transportlīdzekli ar sakabes ierīci, tad sakabes ierīces tuvumā uz jūgierīces jānorāda maksimālā pieļaujamā jūgstieņa slodze sakabes ierīces savienojuma punktā.4.2.2.1. Tehniski pieļaujamo maksimālo masu summa uz asīm nedrīkst būt mazāka par tehniski pieļaujamo maksimālo transportlīdzekļa masu. Ja transportlīdzeklis ir kravu un vienlaikus tā pakaļējā ass ir noslogota līdz tehniski pieļaujamai maksimālajai masai, tad masa uz priekšējo asi nedrīkst būt mazāka par 30 % transportlīdzekļa tehniski pieļaujamās maksimālās masas.4.3. Sakabes ierīces vilces masa un jūgstieņa slodze4.3.1. Ar darba bremžu iekārtu aprīkotas piekabes vilkšanai paredzēta transportlīdzekļa vilces masa.4.3.1.1. Maksimālā pieļaujamā transportlīdzekļa vilces masa ir mazākā no šādām vērtībām:a) tehniski pieļaujamā maksimālā vilces masa atkarībā no transportlīdzekļa uzbūves un/vai mehāniskās sakabes ierīces izturības; vaib) vilcēja (mehāniska transportlīdzekļa) maksimālā pieļaujamā masa.Attiecībā uz apvidus transportlīdzekļiem, kas atbilst definīcijai Direktīvā 70/156/EEK, maksimālo pieļaujamo vilces masu var palielināt līdz masai, kas ir 1,5 reizes lielāka par vilcēja maksimāli pieļaujamo masu, tam nepārsniedzot tehniski pieļaujamo maksimālo vilces masu.Tomēr maksimālā vilces masa nedrīkst pārsniegt 3500 kg.4.3.1.2. Tehniski pieļaujamo maksimālo vilces masu norāda ražotājs, vilces masa ir velkamās piekabes kopējā faktiskā masa, ietverot faktisko jūgstieņa slodzi uz sakabes ierīci.4.3.2. Piekabes bez darba bremžu iekārtas vilkšanai paredzēta transportlīdzekļa vilces masa.4.3.2.1. Pieļaujamā vilces masa ir tehniski pieļaujamā maksimālā vilces masa vai puse vilcēja masas braukšanas kārtībā; piemēro zemāko masas vērtību.Maksimālā vilces masa nekādā gadījumā nedrīkst pārsniegt 750 kg.4.3.3. Maksimālā pieļaujamā jūgstieņa slodze uz transportlīdzekļa sakabes ierīci ir tehniski pieļaujamā jūgstieņa slodze; jūgstieņa slodze ir faktiskā vertikālā slodze, kuru, transportlīdzeklim stāvot, uz transportlīdzekļa sakabi un caur sakabes ierīces centru rada piekabes jūgstienis.4.3.3.1. Tehnisko pieļaujamo jūgstieņa slodzi norāda ražotājs; šī slodze nedrīkst būt mazāka par 25 kg un tā ir jāpalielina attiecībā uz lielākām vilces masām. Ražotājam uzturēšanas rokasgrāmatā jānorāda: maksimālā pieļaujamā vertikālā slodze uz sakabes ierīci, sakabes ierīces stiprinājuma punkti uz mehāniskā transportlīdzekļa un sakabes ierīces pakaļējā pārkare.4.3.4. Mehāniskajam transportlīdzeklim, kas velk piekabi, piecas reizes piecās minūtēs ir jāspēj iekustināt sakabinātus transportlīdzekļus, kuri ir piekrauti līdz to maksimālajai masai, vismaz 12 % kāpumā.--------------------------------------------------II PIELIKUMSInformācija, kas attiecas uz apstiprināmo transportlīdzekli, tehnisko vienību vai detaļu, ir jāiesniedz trijos eksemplāros un tajā jāietver satura rādītājs. Rasējumus, ja tādi ir, iesniedz atbilstošā mērogā un pietiekami detalizētus A4 formātā vai salocītus šādā izmērā. Ja ir fotoattēli, arī tiem jābūt pietiekami detalizētiem. Mikroprocesoru kontrolētu funkciju gadījumā iesniedz ar to darbību saistītu attiecīgo informāciju.0. VISPĀRĪGI NOTEIKUMI0.1. Marka (ražotāja tirdzniecības nosaukums):…0.2. Tips un komercapraksts (minēt visus variantus):…0.3. Tipa identifikācijas līdzekļi, ja tie ir marķēti uz transportlīdzekļab:…0.3.1. Šī marķējuma atrašanās vieta:…0.4. Transportlīdzekļa kategorijac:0.5. Ražotāja nosaukums un adrese:…0.6. Ražotāja pilnvarotā pārstāvja (ja tāds ir) nosaukums un adrese:…0.7. Obligāto izgatavotāja plākšņu un uzrakstu atrašanās vieta un stiprinājuma veids:…0.7.1. Uz šasijas:0.7.2. Uz virsbūves:0.8. Šā tipa šasijas sērijas numuri sākas ar Nr. …1. TRANSPORTLĪDZEKĻA UZBŪVES VISPĀRĪGIE PARAMETRI1.1. Transportlīdzekļa prototipa fotoattēli un/vai rasējumi:1.2. Visa transportlīdzekļa rasējums mērogā:1.3. Asu un riteņu skaits:1.3.2. Vadāmo asu skaits un novietojums:1.3.3. Dzenošās asis (skaits, novietojums, savienojums):…1.6. Dzinēja atrašanās vieta un novietojums:…2. MASA UN GABARĪTIe (attiecīgā gadījumā sniedz norādi uz rasējumu)2.1. Atstatums(-i) starp asīm (pilnībā noslogots)f:2.3. Attālums(-i) starp riteņiem uz katras ass(-īm) un ass(-u) platums(-i):2.3.1. Attālums starp riteņiem uz vadāmās assi:2.3.2. Attālums starp visām pārējām asīm:2.3.3. Platākās pakaļējās ass platums:2.3.4. Pašas tālākās pakaļējās ass platums:2.4. Transportlīdzekļa gabarītu diapazons (kopumā):2.4.1. Šasijai ar korpusu:2.4.2.1. Garums j:2.4.2.2. Platums k:2.4.2.3. Augstums (bez kravas)l (balstiekārtai ar regulējamu augstumu norāda parasto stāvokli, kādā tā tiek ekspluatēta):2.4.2.4. Priekšējā pārkarem:2.4.2.4.1. Priekšējais pārgājības leņķis (apvidus transportlīdzekļiemc):… (grādi)2.4.2.5. Pakaļējā pārkaren:2.4.2.5.1. Pakaļējais pārgājības leņķis (apvidus transportlīdzekļiemc):… (grādi)2.4.2.6. Klīrenssc:2.4.2.6.1. Uzbraukšanas/nobraukšanas leņķis (apvidus transportlīdzekļiemc):… (grādi)2.6. Transportlīdzekļa masa ar virsbūvi tehniskā kārtībā vai šasijas masa ar kabīni, ja ražotājs nemontē virsbūvi (tostarp dzesēšanas šķidrumu, eļļas, degvielu, instrumentus, rezerves riteni un vadītāju)p:…2.6.1. Šīs masas sadalījums pa asīm:2.8. Ražotāja noteiktā tehniski pieļaujamā maksimālā masa:2.8.1. Šīs masas sadalījums pa asīm:2.9. Tehniski pieļaujamā maksimālā masa uz katru asi:2.9.1. Tehniski pieļaujamā maksimālā masa uz pakaļējo(-ām) asi(-īm), ja izmanto piekabi:2.10. Maksimālā masa piekabēm, kuras var sakabināt:2.10.4. Sakabinātu transportlīdzekļu maksimālā masa:2.10.5. Transportlīdzeklis ir/nav [1] piemērots kravu/piekabju vilkšanai.2.10.6. Nenobremzētas piekabes maksimālā masa:2.11. Maksimālā vertikālā slodze piekabes savienojuma punktā, izņemot seglierīci:2.12. Pagrieziena trajektorija:2.13. Dzinēja efektīvās jaudas un maksimālās masas attiecība (izteikta kW/kg):2.14. Spēja uzsākt kustību pret kalnu (ar piekabi): … (%)2.15. Spēja uzbraukt … (%) kāpumā (apvidus transportlīdzekļiem)11. VILCĒJU UN PIEKABJU VAI PUSPIEKABJU SAVIENOJUMI11.1. Instrukcijas sakabes ierīces piestiprināšanai:11.2. Sakabes ierīces klase un tips:11.4. Maksimālā vertikālā slodze sakabes punktā [2]: … kg11.7. Instrukcijas sakabes ierīces piestiprināšanai pie transportlīdzekļa, kā arī ražotāja norādīto transportlīdzekļa sakabes punktu fotoattēli vai rasējumi; papildinformācija, ja sakabes ierīces izmantošana ir paredzēta tikai dažu tipu transportlīdzekļiem:11.8. Informācija par sakabes skavu vai stiprinājuma plākšņu montāžu [3]:Piezīme:Attiecībā uz zemsvītras piezīmēm a) līdz p) – skatīt I pielikumu Direktīvā 70/156/EEK, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 87/403/EEK.[1] Lieko svītrot.[2] Lieko svītrot.[3] Ja nepieciešams.Piezīme: Attiecībā uz zemsvītras piezīmēm a) līdz p) – skatīt I pielikumu Direktīvā 70/156/EEK, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 87/403/EEK.--------------------------------------------------III PIELIKUMSEEK TIPA APSTIPRINĀJUMA SERTIFIKĀTS(Transportlīdzeklis)Iestādes nosaukumsPaziņojums attiecībā uz:- tipa apstiprinājumu [1]- tipa apstiprinājuma attiecināšanu uz citu tipu [2]- tipa apstiprinājuma atteikumu [3]transportlīdzekļa tipam atbilstoši noteikumiem Direktīvā 92/21/EEK par M1 kategorijas mehānisko transportlīdzekļu masu un gabarītiem.EEK tipa apstiprinājuma Nr.: …Apstiprinājuma attiecinājuma Nr.: …I IEDAĻA0.1. Marka (uzņēmuma nosaukums):0.2. Tips un komercapraksts (minēt visus variantus):…0.3. Transportlīdzeklim piešķirtā tipa identificēšanas līdzekļi [4]:0.3.1. Šīs informācijas atrašanās vieta:0.4. Transportlīdzekļa kategorija [5]:0.5. Ražotāja nosaukums un adrese:…0.6. Ražotāja pilnvarotā pārstāvja (ja tāds ir) nosaukums un adrese:…II IEDAĻA1. Papildu informācija1.1. Garums:…(mm)1.2. Platums:… (mm)1.3. Augstums:..(mm)1.4. Transportlīdzekļa masa darba kārtībā:…(kg)1.5. Maksimālā pieļaujamā masa:…(kg)1.6. Tehniski pieļaujamā maksimālā masa uz asi:1.6.1. 1. ass:…(kg)2. ass:…(kg)3. ass:…(kg)1.6.2. Tehniski pieļaujamā maksimālā masa uz pakaļējo(-ām) asi(-īm), ja izmanto piekabi:…(kg)1.7. Pasažieru sēdekļu skaits (bez vadītāja):1.8. Vilces masa:1.8.1. Piekabe bez darba bremzes:…(kg)1.8.2. Piekabe ar darba bremzi:…(kg)1.8.3. Tehniski pieļaujamā jūgstieņa slodze:…(kg)1.8.4. Sakabes ierīces pakaļējā pārkare:…(cm)1.8.5. Fotoattēli vai rasējumi sakabes ierīces stiprinājuma punktiem uz transportlīdzekļa:2. Tehniskais dienests, kas veic testus:…3. Testa ziņojuma datums:4. Testa ziņojuma numurs:5. Pamatojums tipa apstiprinājuma attiecināšanai uz citu tipu (attiecīgā gadījumā):…6. Piezīmes (ja ir):…7. Vieta:8. Datums:9. Paraksts:10. Pielikumā uzskaitīti tipa apstiprinājuma dokumenti, kurus saglabā administratīvā iestāde, kas veikusi tipa apstiprinājumu, un kurus var saņemt pēc pieprasījuma.[1] Ja nepieciešams.[2] Ja nepieciešams.[3] Ja nepieciešams.[4] Ja izmanto identifikācijas līdzekļus, tad tie var būt tikai uz transportlīdzekļiem, kuri ir ietverti jomā, uz kuru attiecas konkrēta direktīva par tipa apstiprinājumu. Ja identifikācijas līdzekļi ietver rakstu zīmes, kas neattiecas uz šajā informācijas dokumentā minēto transportlīdzekļu tipu aprakstu, tad šīs rakstu zīmes jebkurā šādā dokumentā aizstāj ar zīmi “?” (piemēram, ABC?? 123??).[5] Kā minēts I pielikuma b) piezīmē Direktīvā 70/156/EEK, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 87/403/EEK.--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva (1989. gada 21. decembris), ar ko groza Direktīvu 76/769/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz dažu bīstamu vielu un preparātu tirgū laišanas un lietošanas ierobežojumiem

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31989L0678

Oficiālais Vēstnesis L 398 , 30/12/1989 Lpp. 0024 - 0024 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 13 Sējums 19 Lpp. 0122  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 13 Sējums 19 Lpp. 0122

		Padomes Direktīva(1989. gada 21. decembris),ar ko groza Direktīvu 76/769/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz dažu bīstamu vielu un preparātu tirgū laišanas un lietošanas ierobežojumiem(89/678/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 100.a pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],sadarbībā ar Eiropas Parlamentu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā sabiedrība un vide nepārtraukti ir pakļauta jauniem riska faktoriem, kas rodas ķīmisku produktu izmantošanas dēļ; tā kā, atklājot kaitējumu un jo īpaši novērojot gadījumus, kad rodas nopietnas sekas, kas ietekmē cilvēka veselību, vajadzīga tūlītēja rīcība, lai Kopienas mērogā aizliegtu vai ierobežotu dažu bīstamu vielu un preparātu tirgū laišanu vai lietošanu;tā kā pašreizējā redakcijā Direktīva 76/769/EEK [4] neparedz, ka par pielikumu pielāgošanu tehnikas attīstībai lēmumu var pieņemt Komisija ar komitejas palīdzību, un tādēļ par katru pielāgojumu jāpieņem Padomes lēmums;tā kā tehnikas attīstības dēļ nekavējoties jāpielāgo Direktīvas 76/769/EEK pielikuma noteikumi; tā kā, lai atvieglotu vajadzīgo pasākumu īstenošanu, jāizstrādā procedūra, kas paredz ciešu sadarbību starp dalībvalstīm un Komisiju; tā kā jāparedz tādu procedūru nodrošināt komitejā un tādus grozījumus pieņemt saskaņā ar procedūru, kas noteikta 21. pantā Padomes Direktīvā 67/548/EEK (1967. gada 27. jūnijs) par normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu vielu klasifikāciju, iepakošanu un marķēšanu [5], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 88/490/EEK [6],IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsAr šo Direktīvā 76/769/EEK iekļauj šādu pantu:"2.a pantsGrozījumus, kas vajadzīgi, lai tehnikas attīstībai pielāgotu pielikumus attiecībā uz vielām un preparātiem, kuri jau direktīvā ir iekļauti, pieņem saskaņā ar procedūru, kas noteikta 21. pantā Direktīvā 67/548/EEK [7], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Lēmumu 88/490/EEK [8]."2. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1989. gada 21. decembrīPadomes vārdā —priekšsēdētājaE. Cresson[1] OV C 117, 4.5.1988., 14. lpp.[2] OV C 262, 10.10.1988., 84. lpp. un OV C 291, 20.11.1989., 55. lpp.[3] OV C 377, 12.12.1988., 7. lpp.[4] OV L 262, 27.9.1976., 201. lpp.[5] OV 196, 16.8.1967., 1. lpp.[6] OV L 259, 19.9.1988., 1. lpp.[7] OV 196, 16.8.1967., 1. lpp.[8] OV L 259, 19.9.1988., 1. lpp.--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva 75/35/EEK (1974. gada 17. decembris), ar ko paplašina darbības jomu Direktīvai Nr. 64/221/EEK par tādu īpašu pasākumu saskaņošanu attiecībā uz ārvalstnieku pārvietošanos un dzīvesvietu, kas ir attaisnojami ar sabiedrisko kārtību, valsts drošību un veselības aizsardzību, iekļaujot tos dalībvalsts pilsoņus, kuri izmanto tiesības palikt uz dzīvi citā dalībvalstī pēc tam, kad tajā ir veikta darbība pašnodarbinātas personas statusā

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31975L0035

Oficiālais Vēstnesis L 014 , 20/01/1975 Lpp. 0014 - 0014 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 6 Sējums 1 Lpp. 0175  Speciālizdevums grieķu valodā Nodaļa 06 Sējums 1 Lpp. 0195  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 6 Sējums 1 Lpp. 0175  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 05 Sējums 2 Lpp. 0045  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 05 Sējums 2 Lpp. 0045

		Padomes Direktīva 75/35/EEK(1974. gada 17. decembris),ar ko paplašina darbības jomu Direktīvai Nr. 64/221/EEK par tādu īpašu pasākumu saskaņošanu attiecībā uz ārvalstnieku pārvietošanos un dzīvesvietu, kas ir attaisnojami ar sabiedrisko kārtību, valsts drošību un veselības aizsardzību, iekļaujot tos dalībvalsts pilsoņus, kuri izmanto tiesības palikt uz dzīvi citā dalībvalstī pēc tam, kad tajā ir veikta darbība pašnodarbinātas personas statusāEIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 56. panta 2. punktu un 235. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],tā kā ar Direktīvu Nr. 64/221/EEK [3] saskaņoti tādi īpaši pasākumi attiecībā uz ārvalstnieku pārvietošanos un dzīvesvietu, kas ir attaisnojami ar sabiedrisko kārtību, valsts drošību un veselības aizsardzību, un tā kā ar Direktīvu Nr. 75/34/EEK [4] paredzēti nosacījumi, kā izmantojamas dalībvalstu piilsoņu tiesības palikt uz dzīvi citā dalībvalstī pēc tam, kad tajā veikta darbība pašnodarbinātas personas statusā;tā kā Direktīvai Nr. 64/221/EEK būtu jāattiecas uz personām, uz kurām attiecas Direktīva Nr. 75/34/EEK,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīva Nr. 64/221/EEK attiecas uz tiem dalībvalstu pilsoņiem un to ģimenes locekļiem, kuriem ir tiesības palikt uz dzīvi dalībvalstī saskaņā ar Direktīvu Nr. 75/34/EEK.2. pantsDalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai izpildītu šīs direktīvas prasības divpadsmit mēnešos pēc tās izziņošanas, un tūlīt par to informē Komisiju.3. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1974. gada 17. decembrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsM. Durafour[1] OV C 14, 27.3.1973., 21. lpp.[2] OV C 142, 31.12.1972., 10. lpp.[3] OV 56, 4.4.1964., 850./64. lpp.[4] OV L 14, 20.1.1975., 10. lpp.--------------------------------------------------