title: Padomes Direktīva 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31993L0013

Oficiālais Vēstnesis L 095 , 21/04/1993 Lpp. 0029 - 0034 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 15 Sējums 12 Lpp. 0169  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 15 Sējums 12 Lpp. 0169

		Padomes Direktīva 93/13/EEK(1993. gada 5. aprīlis)par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumosEIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 100.a pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],sadarbībā ar Eiropas Parlamentu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā nepieciešams pieņemt pasākumus ar mērķi līdz 1992. gada 31. decembrim pakāpeniski ieviest iekšējo tirgu; tā kā iekšējais tirgus aptver telpu bez iekšējām robežām, kurā brīvi aprit preces, personas, pakalpojumi un kapitāls;tā kā dalībvalstu tiesību aktos, kas attiecas uz līgumu noteikumiem starp preču pārdevēju vai pakalpojumu piegādātāju no vienas puses, un to patērētāju no otras puses, ir daudzas būtiskas atšķirības, kā rezultātā valstu tirgi preču un pakalpojumu pārdošanai patērētājiem atšķiras viens no otra, un starp pārdevējiem un piegādātājiem var rasties konkurences traucējumi, jo īpaši tad, kad tie pārdod un piegādā citās dalībvalstīs;tā kā, jo īpaši, ievērojamas atšķirības ir dalībvalstu tiesību aktos attiecībā uz negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos;tā kā dalībvalstu pienākums ir nodrošināt to, ka ar patērētājiem noslēgtos līgumos nav negodīgu noteikumu;tā kā parasti patērētāji nezina tiesību aktus, kas reglamentē preču un pakalpojumu pārdošanas līgumus citās dalībvalstīs; tā kā šo zināšanu trūkums var tos atturēt no tiešiem preču un pakalpojumu pirkšanas darījumiem citā dalībvalstī;tā kā, lai atvieglotu iekšējā tirgus izveidošanu un aizsargātu pilsoni kā patērētāju, tam iegādājoties preces un pakalpojumus atbilstoši līgumiem, kurus reglamentē citu dalībvalstu tiesību akti, ir būtiski no šiem līgumiem svītrot negodīgus noteikumus;tā kā preču un pakalpojumu pārdevējiem tādējādi tiks palīdzēts pārdot preces un piegādāt pakalpojumus gan pašā to dalībvalstī, gan arī iekšējā tirgū; tā kā ar to tiks sekmēta konkurence, tādējādi veicinot Kopienas pilsoņiem kā patērētājiem pieejamo izvēli;tā kā abās Kopienas programmās attiecībā uz patērētāju aizsardzības politiku un informācijas politiku [4] tika pasvītrota patērētāju aizsardzības nozīme saistībā ar negodīgiem līgumu noteikumiem; tā kā šo aizsardzību vajadzētu nodrošināt tiesību aktiem un noteikumiem, kas vai nu ir saskaņoti Kopienas līmenī, vai arī pieņemti tieši šajā līmenī;tā kā saskaņā ar principu, kas noteikts šo programmu nodaļā "Patērētāju ekonomisko interešu aizsardzība", "preču un pakalpojumu ieguvējiem jābūt aizsargātiem pret pārdevēja vai piegādātāja pilnvaru ļaunprātīgas izmantošanas, jo īpaši attiecībā uz vienpusējiem standartlīgumiem un būtisku tiesību negodīgas izslēgšanas no līgumiem";tā kā efektīvāku patērētāju aizsardzību var panākt, pieņemot vienveidīgus tiesību aktus negodīgu noteikumu jomā; tā kā šos tiesību aktus būtu jāattiecina uz visiem līgumiem, kas noslēgti starp pārdevējiem vai piegādātājiem un patērētājiem; tā kā tā rezultātā, cita starpā, no šīs direktīvas būtu jāizslēdz līgumi attiecībā uz nodarbinātību, līgumi attiecībā uz mantojuma tiesībām, līgumi attiecībā uz tiesībām saistībā ar ģimenes tiesībām un līgumi attiecībā uz uzņēmumu apvienošanos un iestāžu vai partnerības līgumiem;tā kā patērētājam jāsaņem līdzvērtīga aizsardzība, slēdzot mutiskus un rakstveida līgumus, pēdējā gadījumā neatkarīgi no tā, vai līguma noteikumi ietverti vienā vai vairākos dokumentos;tā kā tomēr valstu tiesību akti, kādi tie ir pašlaik, ļauj paredzēt tikai daļēju saskaņošanu; tā kā jo īpaši šī direktīva aptver tikai tos līguma noteikumus, par kuriem nav atsevišķas vienošanās; tā kā dalībvalstīm būtu jādod iespēja, pienācīgi ņemot vērā Līgumu, piešķirt patērētājiem augstāku aizsardzības līmeni ar valsts noteikumiem, kas ir stingrāki, nekā šī direktīva;tā kā tiek uzskatīts, ka dalībvalstu likumi vai noteikumi, kas tieši vai netieši nosaka patērētāju līgumu noteikumus, nesatur negodīgus noteikumus; tā kā tādēļ neliekas vajadzīgi attiecināt uz šo direktīvu noteikumus, kas ietver obligātas tiesību normas un to starptautisko konvenciju principus vai noteikumus, kam ir pievienojušās dalībvalstis vai Kopiena; tā kā šajā sakarībā vārdi "obligātas tiesību normas" 1. panta 2. punktā ietver arī noteikumus, kas, saskaņā ar tiesību aktiem, attiecas uz līgumslēdzējām pusēm, ar nosacījumu, ka nav noteikta cita kārtība;tā kā dalībvalstīm tomēr jānodrošina, ka netiek iekļauti negodīgi noteikumi, jo īpaši tādēļ, ka šo direktīvu piemēro arī sabiedriska rakstura amatiem, nodarbošanās un profesijām;tā kā nepieciešams vispārīgā veidā noteikt kritērijus līgumu noteikumu negodīga rakstura novērtēšanai;tā kā līgumu noteikumu negodīga rakstura novērtēšanu atbilstoši izvēlētiem vispārējiem kritērijiem, jo īpaši sabiedriska rakstura pārdošanas un piegāžu jomā, kur tiek sniegti kopēji pakalpojumi, ievērojot lietotāju solidaritāti, jāpapildina ar līdzekļiem dažādu iesaistīto interešu vispārēja izvērtējuma veikšanai; tā kā tam nepieciešama godprātība; tā kā, novērtējot godprātību, jāpievērš īpaša uzmanība pušu pozīcijām pie līguma slēgšanas attiecībā uz to, vai patērētājs kaut kādā veidā ticis mudināts piekrist noteikumiem un vai preces vai pakalpojumi tikuši pārdoti vai piegādāti pēc patērētāja īpaša pasūtījuma; tā kā pārdevēju vai piegādātāju var uzskatīt par godprātīgu, ja tas izturas godīgi un līdzvērtīgi pret otru līguma pusi, kuras likumīgās intereses tam jāņem vērā;tā kā šīs direktīvas nolūkos pievienoto terminu sarakstu var uzskatīt tikai par indikatīvu un, ņemot vērā direktīvas minimālo raksturu, dalībvalstis savos tiesību aktos var šo noteikumu darbības jomu paplašināt vai sašaurināt;tā kā preču vai pakalpojumu raksturam būtu jāiespaido līguma noteikumu negodīguma novērtējums;tā kā šīs direktīvas nolūkos negodīguma novērtējumam nepakļauj noteikumus, kas apraksta galveno līguma priekšmetu, ne arī piegādāto preču vai pakalpojumu kvalitātes/cenas attiecību; tā kā, galveno līguma priekšmetu un kvalitātes/cenas attiecību tomēr var ņemt vērā, novērtējot citu noteikumu godīgumu; tā kā, cita starpā, var secināt, ka apdrošināšanas līgumos noteikumus, kas skaidri nosaka vai ierobežo apdrošināto risku un apdrošinātāja atbildību, nevajadzētu pakļaut šādam novērtējumam, jo šos ierobežojumus ņem vērā, aprēķinot prēmiju, kuru maksā patērētājs;tā kā līgumus būtu jāsastāda vienkāršā, skaidri saprotamā valodā, patērētājam būtu jādod iespēja faktiski izskatīt visus noteikumus un, ja rodas šaubas, priekšroka dodama interpretācijai, kas ir vislabvēlīgākā patērētājam;tā kā dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka negodīgus noteikumus neizmanto līgumos, ko pārdevējs vai piegādātājs slēdz ar patērētāju, un gadījumos, ja šādus noteikumus tomēr izmanto, tie nav patērētājam saistoši, bet līgums uz tiem pašiem noteikumiem turpina pusēm būt saistošs, ja tas var pastāvēt bez negodīgajiem noteikumiem;tā kā zināmos gadījumos pastāv risks, ka patērētājam var tikt liegta šīs direktīvas paredzētā aizsardzība, par līgumam piemērojamajām tiesībām nosakot kādas valsts, kas nav dalībvalsts, tiesības; tā kā šajā direktīvā tādēļ vajadzētu iekļaut noteikumus, kas šo risku novērš;tā kā personām vai iestādēm, kuras atbilstoši dalībvalsts tiesību aktiem uzskata par tādām, kam ir likumīgas intereses attiecīgajā lietā, jāparedz iespēja uzsākt tiesas procesu attiecībā uz līguma noteikumiem, kas sastādīti vispārējai izmantošanai līgumos ar patērētājiem, un, jo īpaši, negodīgiem noteikumiem, vai nu tiesā vai administratīvā iestādē, kas ir kompetenta lemt par sūdzībām vai uzsākt atbilstošas tiesas procesus; tā kā šī iespēja tomēr neliek veikt iepriekšēju pārbaudi attiecībā uz vispārējiem nosacījumiem atsevišķos ekonomikas sektoros;tā kā dalībvalstu tiesām un administratīvām iestādēm jābūt to rīcībā adekvātiem un efektīviem līdzekļiem, lai novērstu tālāku negodīgu noteikumu piemērošanu patērētāju līgumos,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pants1. Šīs direktīvas mērķis ir saskaņot dalībvalstu normatīvus un administratīvus aktus, kas attiecas uz negodīgiem noteikumiem līgumos, ko slēdz starp pārdevēju vai piegādātāju un patērētāju.2. Šī direktīva neattiecas uz līguma noteikumiem, kas ietver obligātas tiesību normas un to starptautisko konvenciju principus vai noteikumus, kam ir pievienojušās dalībvalstis vai Kopiena, īpaši transporta jomā.2. pantsŠajā direktīvā:a) "negodīgi noteikumi" ir 3. pantā definēti līguma noteikumi;b) "patērētājs" ir jebkura fiziska persona, kura līgumos, uz ko attiecas šī direktīva darbojas nolūkos, kas ir ārpus tās amata, nodarbošanās vai profesijas;c) "pārdevējs vai piegādātājs" ir jebkura fiziska vai juridiska persona, kura šīs direktīvas aptvertos līgumos darbojas nolūkos, kas ir saistīti ar tās amatu, uzņēmējdarbību vai profesiju, neatkarīgi no tā, vai tas ir valsts vai privāts.3. pants1. Līguma noteikumu, par kuru nebija atsevišķas apspriešanās, uzskata par negodīgu, ja, pretēji prasībai pēc godprātības, tas rada ievērojamu nelīdzsvarotību pušu tiesībās un pienākumos, kas izriet no līguma, un tas notiek par sliktu patērētājam.2. Noteikumu vienmēr uzskata par tādu, par kuru nebija atsevišķas apspriešanās, ja tas sastādīts jau iepriekš un patērētājam tādēļ nav bijusi iespēja iespaidot to saturu, jo īpaši saistībā ar iepriekš noformulētiem standartlīgumiem.Tas, ka par zināmu noteikumu aspektiem vai par kādu īpašu noteikumu notikusi atsevišķa apspriešanās, neizslēdz šī panta piemērošanu pārējam līgumam, ja vispārējais līguma novērtējums norāda, ka tas tomēr ir iepriekš noformulēts standartlīgums.Ja pārdevējs vai piegādātājs norāda, ka par kādu standarta noteikumu notikusi atsevišķa apspriešanās, pierādījuma pienākums šai sakarā ir viņam.3. Pielikumā atrodas indikatīvs un nepilnīgs tādu noteikumu saraksts, ko var uzskatīt par negodīgiem.4. pants1. Neskarot 7. pantu, līguma noteikuma negodīgumu novērtē, ņemot vērā preču vai pakalpojumu raksturu, attiecībā uz ko līgums noslēgts, un atsaucoties uz visiem apstākļiem līguma slēgšanas brīdī, kas ar to bijuši saistīti, kā arī visiem pārējiem līguma noteikumiem vai citu līgumu, no kā tas ir atkarīgs.2. Noteikumu negodīguma novērtējums neattiecas ne uz līguma galvenā priekšmeta definīciju, ne arī ar cenas un atlīdzības atbilstīgumu pakalpojumiem vai precēm, kas par to saņemtas, ciktāl šie noteikumi ir vienkāršā, skaidri saprotamā valodā.5. pantsLīgumos, kuros visi vai atsevišķi patērētājam piedāvāti noteikumi ir rakstveidā, šiem noteikumiem vienmēr jābūt sastādītiem vienkāršā, skaidri saprotamā valodā. Ja rodas šaubas par kāda noteikuma nozīmi, priekšroka dodama interpretācijai, kas ir vislabvēlīgākā patērētājam. Šos noteikumus par interpretāciju nepiemēro 7. panta 2. punktā noteikto procedūru kontekstā.6. pants1. Dalībvalstis nosaka, ka negodīgi noteikumi, kas izmantoti pārdevēja vai piegādātāja ar patērētāju noslēgtā līgumā, atbilstoši savas valsts tiesību aktiem nav saistoši patērētājam un, ka līgums pie tādiem pašiem noteikumiem turpina pusēm būt saistošs, ja tas var pastāvēt bez negodīgajiem noteikumiem.2. Dalībvalstis veic nepieciešamos pasākumus lai nodrošinātu to, ka patērētājs nezaudē šīs direktīvas piešķirto aizsardzību tādēļ, ka par līgumam piemērojamajām tiesībām ir izvēlētas valsts, kas nav dalībvalsts, tiesības, ja līgumam ir cieša saistība ar dalībvalstu teritoriju.7. pants1. Dalībvalstis nodrošina, ka patērētāju un konkurentu interesēs pastāv adekvāti un efektīvi līdzekļi, lai novērstu negodīgu noteikumu ilgstošu izmantošanu pārdevēju vai piegādātāju ar patērētājiem noslēgtos līgumos.2. Šā panta 1. punktā minētie līdzekļi ietver noteikumus, saskaņā ar kuriem personas vai iestādes, kurām atbilstoši valsts tiesībām ir likumīgas intereses patērētāju aizsardzībā, var saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem iesniegt prasību tiesā vai kompetentās pārvaldes iestādēs, lai panāktu lēmumu par to, vai līguma noteikumi, kas sastādīti vispārējai izmantošanai, ir negodīgi, un, lai minētās personas vai iestādes varētu piemērot atbilstošus un efektīvus līdzekļus šo noteikumu ilgstošas izmantošanas novēršanai.3. Pienācīgi ņemot vērā valstu tiesību aktus, 2. punktā minētos tiesiskās aizsardzības līdzekļus var atsevišķi vai kopā vērst pret vairākiem pārdevējiem vai piegādātājiem vienā un tajā pašā tautsaimniecības nozarē, vai to apvienībām, kuras izmanto vai iesaka izmantot tos pašus vispārējos līguma noteikumus vai līdzīgus noteikumus.8. pantsDalībvalstis var pieņemt vai saglabāt visstingrākos Līgumam atbilstīgus noteikumus jomā, uz ko attiecas šī direktīva, lai nodrošinātu visaugstāko patērētāja aizsardzības līmeni.9. pantsKomisija Eiropas Parlamentam un Padomei iesniedz ziņojumu par šīs direktīvas piemērošanu visvēlākais pēc pieciem gadiem kopš 10. panta 1. punktā minētā datuma.10. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai ne vēlāk kā līdz 1994. gada 31. decembrim izpildītu šās direktīvas prasības. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.Šos noteikumus piemēro visiem līgumiem, ko slēdz pēc 1994. gada 31. decembra.2. Kad dalībvalstis pieņem šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka metodes, kā izdarīt šādas atsauces.3. Dalībvalstis dara zināmus Komisijai galvenos savu tiesību aktus, ko tās pieņēmušas jomā, uz ko attiecas šī direktīva.11. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 1993. gada 5. aprīlīPadomes vārdā —priekšsēdētājsN. Helveg Petersen[1] OV C 73, 24.3.1992., 7. lpp.[2] OV C 326, 16.12.1991., 108. lpp. unOV C 21, 25.2.1993.[3] OV C 159, 17.6.1991., 34. lpp.[4] OV C 92, 25.4.1975., 1. lpp. unOV C 133, 3.6.1981., 1. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMS3. PANTA 3. PUNKTĀ MINĒTIE NOTEIKUMI1. Noteikumi, kuru mērķis vai sekas ir šādas:a) izslēgt vai ierobežot pārdevēja vai piegādātāja juridisko atbildību patērētāja nāves vai miesas bojājumu gadījumā šī pārdevēja vai piegādātāja darbības vai bezdarbības rezultātā;b) nevajadzīgi izslēgt vai ierobežot patērētāja juridiskās tiesības attiecībā uz pārdevēju vai piegādātāju vai citu pusi, ja pārdevējs vai piegādātājs pilnīgi vai daļēji neizpilda kādu līguma noteikumu, vai arī izpilda tos neatbilstoši, ieskaitot iespēju veikt ieskaitu pret parādu pārdevējam vai piegādātājam, ja patērētājam pret tiem ir jebkādas prasības;c) padarīt saistošu patērētājam tādu līgumu, kurā pārdevēja vai piegādātāja sniedzamie pakalpojumi pakļauti nosacījumam, kura izpilde ir atkarīga tikai un vienīgi no viņa gribas;d) ļaut pārdevējam vai piegādātājam paturēt patērētāja samaksātās summas, ja pēdējais izlemj neslēgt līgumu vai to nepildīt, nesniedzot patērētājam iespēju saņemt līdzvērtīga apjoma kompensāciju no pārdevēja vai piegādātāja, ja pēdējais ir līgumu anulējošā puse;e) pieprasīt patērētājam, kurš nespēj izpildīt savas saistības, maksāt neproporcionāli lielu kompensāciju;f) atļaut pārdevējam vai piegādātājam anulēt līgumu pēc paša ieskatiem, ja patērētājam nav paredzēta tāda pati iespēja, vai ļaut pārdevējam vai piegādātājam paturēt par vēl nesniegtiem pakalpojumiem saņemtas naudas summas, ja līgumu anulē pārdevējs vai piegādātājs;g) ļaut pārdevējam vai piegādātājam pārtraukt beztermiņa līguma darbību bez pamatota paziņojuma, ja vien šādai darbībai nav nopietns pamats;h) automātiski pagarināt noteikta termiņa līguma darbību, jo patērētājs nav norādījis savādāk, ja patērētājam savas vēlmes paziņošanai par līguma darbības nepagarināšanu ir bijis dots nepamatoti īss laiks;i) neatgriezeniski saistīt patērētāju ar noteikumiem, ar kuriem tam nav bijusi reāla iespēja iepazīties pirms līguma slēgšanas;j) ļaut pārdevējam vai piegādātājam vienpusēji grozīt līguma noteikumus bez līgumā noteikta pamatota iemesla;k) ļaut pārdevējam vai piegādātājam vienpusēji bez pamatota iemesla grozīt piegādājamā produkta vai pakalpojuma īpašības;l) paredzēt, ka preču cenu nosaka piegādes brīdī, vai ļaut preču pārdevējam vai pakalpojumu piegādātājam paaugstināt savu cenu, abos gadījumos nedodot patērētājam attiecīgas tiesības anulēt līgumu, ja galīgā cena ir pārāk augsta salīdzinājumā ar cenu, par kuru bija vienošanās līguma slēgšanas brīdī;m) dot pārdevējam vai piegādātājam tiesības noteikt, vai piegādātās preces vai pakalpojumi ir atbilstoši līgumam, vai dot tiem ekskluzīvas tiesības interpretēt visus līguma noteikumus;n) ierobežot pārdevēja vai piegādātāja pienākumus ievērot saistības, ko uzņēmušies tā pārstāvji, vai padarīt tā saistības atkarīgas no atbilstības kādai īpašai formalitātei;o) piespiest patērētāju izpildīt visus tā pienākumus, ja pārdevējs vai piegādātājs neizpilda savējos;p) dot pārdevējam vai piegādātājam iespēju nodot tālāk tā tiesības un pienākumus atbilstoši līgumam bez patērētāja piekrišanas, ja tas var samazināt patērētāja garantijas;q) izslēgt vai kavēt patērētāja tiesības celt prasību tiesā vai izmantot jebkādus citus tiesiskās aizsardzības līdzekļus, jo īpaši, pieprasot patērētājam iesniegt sūdzības tikai šķīrējtiesā, uz ko neattiecas juridiskas normas, nevajadzīgi ierobežojot tam pieejamos pierādījumus vai liekot tam pierādīt faktus, kurus, atbilstoši attiecīgajiem tiesību aktiem, vajadzētu pierādīt citai līguma pusei.2. Šā pielikuma 1. punkta g), j) un l) apakšpunkta darbības jomaa) Šā pielikuma 1. punkta g) apakšpunkts neskar noteikumus, ar kuriem finanšu pakalpojumu piegādātājs atstāj sev tiesības bez paziņošanas vienpusēji izbeigt beztermiņa līguma darbību, ja tam ir pamatots iemesls, ar nosacījumu, ka šim piegādātājam ir nekavējoties par to jāinformē otra līguma puse vai puses.b) Šā pielikuma 1. punkta j) apakšpunkts neskar noteikumus, ar kuriem finanšu pakalpojumu piegādātājs patur sev tiesības bez paziņošanas izmainīt procentu likmi, ko maksā patērētājs, vai kas jāsamaksā patērētājam, vai arī citas samaksas par finanšu pakalpojumiem lielumu, ja tam ir pamatots iemesls, ar nosacījumu, ka šim piegādātājam ir pie pirmās izdevības par to jāinformē otra līguma puse vai puses un ka tā (tās) var nekavējoties brīvi lauzt līgumu.Šā pielikuma 1. punkta j) apakšpunkts arī neskar noteikumus, ar kuriem pārdevējs vai piegādātājs atstāj sev tiesības vienpusēji izmainīt beztermiņa līguma nosacījumus, ar noteikumu, ka tam laikus jāinformē patērētājs un ka patērētājs var brīvi lauzt līgumu.c) Šā pielikuma 1. punkta g), j) un l) apakšpunktu nepiemēro- darījumiem ar vērtspapīriem, finanšu instrumentiem un citiem produktiem vai pakalpojumiem, ja cena ir saistīta ar izmaiņām kotēšanā biržā vai biržas indeksā, vai kursu kapitāla tirgū, ko pārdevējs vai piegādātājs nekontrolē;- līgumiem par ārzemju valūtas, ceļotāju čeku vai ārzemju valūtā izteiktu starptautisku maksājumu pieprasījumu pirkšanu vai pārdošanu.d) Šā pielikuma 1. punkta l) apakšpunkts neskar līguma punktus par cenu indeksāciju, ja tā ir likumīga, ar nosacījumu, ka ir skaidri aprakstīts veids, kādā cenas mainās.--------------------------------------------------


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 94/36/EK (1994. gada 30. jūnijs) par krāsvielām, kuras lieto pārtikas produktos

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31994L0036

Oficiālais Vēstnesis L 237 , 10/09/1994 Lpp. 0013 - 0029 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 13 Sējums 27 Lpp. 0015  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 13 Sējums 27 Lpp. 0015

		Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 94/36/EK(1994. gada 30. jūnijs)par krāsvielām, kuras lieto pārtikas produktosEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 100.a pantu,ņemot vērā Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvu 89/107/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pārtikas piedevām, kas paredzētas lietošanai pārtikas produktos [1], un īpaši tās 3. panta 2. punktu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],rīkojoties saskaņā ar Līguma 189.b pantā paredzēto procedūru [4],tā kā atšķirības valstu tiesību aktos, kas attiecas uz krāsvielu lietošanas nosacījumiem pārtikā, kavē pārtikas produktu brīvu apriti; tā kā šāda situācija var radīt negodīgas konkurences apstākļus;tā kā galvenā nozīme, izstrādājot noteikumus par minētajām pārtikas piedevām un to lietošanas nosacījumiem, jāpievērš vajadzībai aizsargāt un informēt patērētāju;tā kā pārtikas piedevas var lietot tikai tad, ja ir pierādīts, ka tas ir tehnoloģiski nepieciešams, un šo pārtikas piedevu lietošana nav kaitīga veselībai;tā kā krāsvielas izmanto, lai atjaunotu pārtikas produktu sākotnējo izskatu, kuru krāsu ir ietekmējusi pārstrāde, uzglabāšana, iesaiņojums un izplatīšana, un līdz ar to pārtikas produkta vizuālais izskats ir pasliktinājies;tā kā krāsvielas lieto, lai padarītu pārtikas produktus vizuāli pievilcīgus un palīdzētu atšķirt aromātus, kurus parasti saista ar konkrēto pārtikas produktu, kā arī lai piešķirtu krāsu pārtikas produktiem, kuri parasti ir bezkrāsaini;tā kā konkrētas krāsvielas, kas paredzētas gaļas izstrādājumu veselīguma marķēšanai, jāiekļauj valsts pilnvarotā veterinārārsta pārziņā atbilstīgi Direktīvas 91/497/EEK [5], un jo īpaši tās I pielikuma XI nodaļas, prasībām;tā kā tikai šajā direktīvā atļautās krāsvielas jālieto olu dekorēšanai vai olu marķēšanai, kā noteikts Regulā (EEK) Nr. 1274/91 [6];tā kā krāsvielas lieto, lai pastiprinātu pārtikas produktā jau esošās krāsas;tā kā ir vispāratzīts, ka neapstrādātiem pārtikas produktiem un dažiem citiem uztura pamatproduktiem jābūt brīviem no pārtikas piedevām;tā kā, ņemot vērā visjaunāko zinātnisko un toksikoloģisko informāciju par pārtikas piedevām, dažu šo piedevu lietošana ir pieļaujama tikai konkrētos pārtikas produktos un ar konkrētiem to lietošanas nosacījumiem;tā kā jāizstrādā stingri noteikumi par šo piedevu lietošanu zīdaiņiem un maziem bērniem paredzētajos pārtikas produktos;tā kā ir notikusi apspriešanās ar Pārtikas zinātnisko komiteju par tām vielām, uz kurām vēl nav attiecināti Kopienas noteikumi;tā kā ir vēlams, lai pēc lēmuma pieņemšanas par to, vai konkrētais pārtikas produkts pieder kādai konkrētai pārtikas produktu kategorijai, notiktu apspriešanās ar Pārtikas pastāvīgo komiteju;tā kā šī direktīva daļēji aizstāj Padomes 1962. gada 23. oktobra Direktīvu par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz krāsvielām, ko atļauts izmantot pārtikas produktos, kuri paredzēti lietošanai cilvēku uzturā [7];tā kā krāsvielu esošo tīrības kritēriju modifikācija un jaunu specifikāciju noteikšana tām vielām, kurām nav piemēroti tīrības kritēriji, tiks ierosināta saskaņā ar Direktīvas 89/107/EEK 11. panta procedūru;tā kā, lai aizsargātu patērētājus, Kopienai jāveicina pētījumi par pārtikas produktos lietoto krāsvielu iespējamo ietekmi (tostarp kumulatīva un sinerģiska rakstura ietekmi) uz cilvēku veselību, īpašu vērību veltot tām krāsvielām, kuru nekaitīgums ir apšaubāms,IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.1. pants1. Šī direktīva ir īpaša Direktīvas 89/107/EEK 3. panta nozīmē, jo veido daļu no vispārējās direktīvas.2. Šajā direktīvā "krāsvielas" ir vielas, kas pārtikas produktam pievieno vai atjauno krāsu, kā arī satur pārtikas produktu dabīgus komponentus un dabīgas izejvielas, kuras parasti nepatērē kā pārtikas produktus un nelieto kā pārtikai raksturīgas sastāvdaļas.No pārtikas produktiem iegūtie preparāti un citi dabīgie izejmateriāli, kurus iegūst fizikālas un/vai ķīmiskas ekstrakcijas ceļā, kuras rezultātā ir tikuši selektīvi ekstrahēti uzturfizioloģiskajām vai aromātiskajām sastāvdaļām līdzīgi pigmenti, ir krāsvielas šīs direktīvas nozīmē.3. Tomēr par krāsvielām šajā direktīvā neuzskata turpmāk minētās vielas:- pārtikas produkti žāvētā vai koncentrētā veidā un tādi aromatizētāji, kā paprika, garā kurkuma un safrāns, kas pievienoti saliktiem pārtikas produktiem to ražošanas laikā aromātisko, garšas vai uzturfizioloģisko īpašību dēļ un kuriem ir blakus iedarbība kā krāsvielai,- pārtikas produktu neēdamā ārējā daļa, piemēram, siera apvalku un desas ādu krāsošanā lietotās krāsvielas.2. pants1. Tikai I pielikumā uzskaitītās vielas var lietot pārtikas produktos kā krāsvielas.2. Krāsvielas var lietot tikai III, IV un V pielikumā uzskaitītajos pārtikas produktos un tikai saskaņā ar tur minētajiem nosacījumiem; krāsvielas var lietot šajos pašos pārtikas produktos, ja tie ir paredzēti īpašai izmantošanai atbilstīgi Direktīvai 89/398/EEK [8].3. Krāsvielas nedrīkst lietot II pielikumā uzskaitītajos pārtikas produktos, izņemot gadījumus, kas ir īpaši noteikti III, IV un V pielikumā.4. Krāsvielas, kuru lietošana ir atļauta tikai konkrētiem mērķiem, ir uzskaitītas IV pielikumā.5. Krāsvielas, kuru lietošana ir atļauta pārtikas produktos vispār un, attiecīgi, šo krāsvielu lietošanas nosacījumi, ir uzskaitīti V pielikumā.6. Pielikumos norādītais maksimālais pieļaujamais daudzums attiecas uz:- ēšanai gatavajiem pārtikas produktiem, kas sagatavoti atbilstīgi lietošanas pamācībai,- krāsvielu apjomiem, kurus satur krāsas preparāti.7. Šīs direktīvas pielikumos termins "quantum satis" nozīmē to, ka nav norādīts maksimālais daudzums. Tomēr krāsvielas atbilstīgi labai ražošanas praksei lieto tikai tik daudz, cik nepieciešams, lai sasniegtu paredzēto mērķi un ar noteikumu, ka tās nemaldina patērētāju.8. Veicot veselīguma marķējumu, kā noteikts Direktīvā 91/497/EEK, un citu marķējumu, kas nepieciešams gaļas izstrādājumiem, drīkst lietot tikai brūno HT (E 155), briljantzilo FCF (E 133) vai alura sarkano AC (E 129) vai attiecīgu briljantzilās FCF (E 133) un alura sarkanās AC (E 129) krāsvielas maisījumu.9. Tikai I pielikumā minētās krāsvielas var lietot olu čaumalu dekoratīvai krāsošanai vai olu čaumalu marķēšanai, kā noteikts Regulā (EEK) Nr. 1274/91.10. Tikai I pielikumā uzskaitītās krāsvielas, izņemot E 123, E 127, E 128, E 154, E 160b, E 161g, E 173 un E 180, var tieši pārdot patērētājiem.11. Šīs direktīvas nozīmē "neapstrādāts" nozīmē to, ka produkts nav ticis pakļauts jebkāda veida apstrādei, kuras rezultātā rastos būtiskas izmaiņas pārtikas produktu sākotnējā stāvoklī. Tomēr tie, piemēram, var tikt sadalīti, atdalīti, attīrīti no kauliem, kapāti, atdalīti no ādas vai mizas, malti, sagriezti, tīrīti, garnēti, sasaldēti, saldēti, atdzesēti, slīpēti vai lobīti, iesaiņoti vai neiesaiņoti.3. pantsNeskarot citus Kopienas noteikumus, krāsvielu klātbūtne pārtikas produktos ir pieļaujama:- saliktos pārtikas produktos, kas nav minēti II pielikumā, tādā daudzumā, kādā krāsvielas klātbūtne ir pieļaujama kādā no saliktā pārtikas produkta sastāvdaļām,vai- ja pārtikas produktu ir paredzēts lietot tikai un vienīgi salikta pārtikas produkta ražošanā tiktāl, ciktāl šis saliktais pārtikas produkts atbilst šīs direktīvas nosacījumiem.4. pantsAr 5. pantā paredzēto procedūru var izlemt, vai konkrētais pārtikas produkts pieder kādai no pielikumos uzskaitīto pārtikas produktu kategorijām un vai konkrētās vielas ir krāsvielas 1.panta nozīmē.5. pants1. Ja jāievēro šajā pantā paredzētā procedūra, Komisijai palīdz saskaņā ar Lēmumu 69/414/EEK [9] izveidotā Pārtikas produktu pastāvīgā komiteja, turpmāk − "Komiteja".2. Priekšsēdētājs vēršas pie Komitejas pēc savas ierosmes vai pēc kādas dalībvalsts pārstāvja lūguma.3. Komisijas pārstāvis iesniedz Komitejai veicamo pasākumu projektu. Komiteja sniedz atzinumu par šo projektu termiņā, ko priekšsēdētājs var noteikt atkarībā no jautājuma steidzamības. Atzinumu sniedz ar balsu vairākumu, kā Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 148. panta 2. punktā noteikts attiecībā uz lēmumiem, kurus Padomei jāpieņem pēc Komisijas priekšlikuma. Dalībvalstu pārstāvju balsis komitejā skaita, kā noteikts iepriekšminētajā pantā. Priekšsēdētājs nebalso.4. a) Komisija pieņem paredzētos pasākumus, ja tie saskan ar Komitejas atzinumu.b) Ja paredzētie pasākumi nesaskan ar Komitejas atzinumu vai atzinums netiek sniegts, Komisija tūlīt iesniedz Padomei priekšlikumu attiecībā uz veicamajiem pasākumiem. Padome pieņem lēmumu ar kvalificētu balsu vairākumu.Ja trīs mēnešos pēc dokumenta iesniegšanas Padomē tā nav pieņēmusi lēmumu, ieteiktos pasākumus pieņem Komisija.6. pantsTrīs gadu laikā pēc šīs direktīvas pieņemšanas, dalībvalstis izveido sistēmas, lai pārraudzītu krāsvielu patēriņu un lietošanu, un par saviem secinājumiem ziņo Komisijai.Piecu gadu laikā pēc šīs direktīvas pieņemšanas, Komisija informē Eiropas Parlamentu par izmaiņām, kas notikušas krāsvielu tirgū, kā arī par šo krāsvielu patēriņa apjomu.Saskaņā ar Direktīvas 89/107/EEK II pielikuma 4. punktā minētajiem vispārīgajiem kritērijiem, piecu gadu laikā pēc šīs direktīvas pieņemšanas Komisija pārskata šajā direktīvā minētos krāsvielu lietošanas nosacījumus un, ja nepieciešams, ierosina labojumus.7. pantsAr šo tiek atcelts 1962. gada 23. oktobra Direktīvas pār krāsvielām, kuras lieto pārtikas produktos, 1. līdz 7. pants, 8. panta 1. punkta otrais ievilkums un 2. punkts, kā arī 9. līdz 15. pants.Atsauces uz atceltajiem noteikumiem uzskata par atsaucēm uz attiecīgajiem šīs direktīvas noteikumiem.8. pantsLai sakristu ar šīs direktīvas spēkā stāšanās dienu, Komisija kopā ar Eiropas Parlamentu, valstu ministrijām, pārtikas un mazumtirdzniecības uzņēmumiem un patērētāju organizācijām uzsāk kampaņu, lai informētu patērētājus par atļauto krāsvielu novērtēšanas un atļauju izsniegšanas procedūrām, kā arī par E – skaitļu sistēmas nozīmi.9. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi šīs direktīvas prasību izpildei ne vēlāk kā līdz 1995. gada 31. decembrim, lai:- ne vēlāk kā līdz 1995. gada 31. decembrim atļautu šīs direktīvas prasībām atbilstīgu produktu tirdzniecību un lietošanu,- ne vēlāk kā līdz 1996. gada 30. jūnijam aizliegtu šīs direktīvas prasībām neatbilstīgu produktu tirdzniecību un lietošanu; tomēr produktus, kas laisti tirgū vai marķēti pirms šī datuma un kas neatbilst šīs direktīvas prasībām, var tirgot, līdz to krājumi ir beigušies.Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.2. Paredzot 1. punktā minētos pasākumus, dalībvalstis tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstīs nosaka, kā izdarāmas šādas atsauces.10. pantsŠī direktīva stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.11. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1994. gada 30. jūnijāEiropas Parlamenta vārdā —priekšsēdētājsE. KlepschPadomes vārdā —priekšsēdētājsA.Baltas[1] OV L 40, 11.2.1989., 27. lpp. Direktīvā izdarīti grozījumi ar Direktīvu 94/34/EK (OV L 237 10.9.1994., 1. lpp.).[2] OV C 12, 8.1.1992., 7. lpp.[3] OV C 313, 30.11.1992., 1. lpp.[4] Eiropas Parlamenta 1993. gada 10. marta atzinums (OV C 115, 26.4.1993., 105. lpp.), kas apstiprināts 1993. gada 2. decembrī (OV C 342, 20.12.1993.), Padomes 1994. gada 9. marta kopējā nostāja (vēl nav publicēta Oficiālajā Vēstnesī) un Eiropas Parlamenta 1994. gada 9. marta lēmums (OV C 91, 28.3.1994., 79. lpp.).[5] OV L 268, 24.9.1991., 69. lpp. Direktīva, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 92/5/EEK (OV L 57, 2.3.1992., 1. lpp.).[6] Komisijas Regula (EEK) Nr. 1274/91 (1991. gada 15. maijs) ar ko ievieš sīki izstrādātus noteikumus Regulas (EEK) Nr. 1907/90 par dažiem olu tirdzniecības standartiem īstenošanai (OV L 121, 16.5.1991., 11. lpp.). Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1259/94 (OV L 137, 1.6.1994., 54. lpp.).[7] OV 115, 11. 1962. 1965, 2645./62. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 85/7/EEK (OV L 2, 3.11.1985., 22. lpp.).[8] OV L 186, 30.6.1989., 27. lpp.[9] OV L 291, 19.11.1969., 9. lpp.--------------------------------------------------I PIELIKUMSATĻAUTO PĀRTIKAS KRĀSVIELU SARAKSTSPiezīme:Alumīnija lakas, kas izgatavotas no šajā pielikumā minētajām krāsvielām, ir atļautas.EK Nr. | Parastais nosaukums | Krāsvielu indeksa Nr. vai apraksts |E l00 | Kurkumīns | 75300 |E 101 | i)riboflavīnsii)riboflavīna-5'-fosfāts | |E l02 | Tartrazīns | 19140 |E 104 | Hinolīndzeltenā | 47005 |E 110 | Saulrieta dzeltenā FCF, Oranži dzeltenā S | 15985 |E 120 | Karmīni, karmīnskābe | 75470 |E 122 | Azorubīns, karmoizīns | 14720 |E l23 | Amarants | 16185 |E 124 | Spilgti sarkanā 4R, karmīnsarkanā A | 16255 |E 127 | Eritrozīns | 45430 |E 128 | Sarkanā 2G | 18050 |E 129 | Alura sarkanā AC | 16035 |E l31 | Patentzilā V | 42051 |E 132 | Indigotīns, indigokarmīns | 73015 |E 133 | Briljantzilā FCF | 42090 |E 140 | Hlorofili un hlorofilīni: i)hlorofiliii)hlorofilīni | 75810 75815 |E 141 | Hlorofilu un hlorofilīnu vara kompleksi i)hlorofilu vara kompleksiii)hlorofilīnu vara kompleksi | 75815 |E 142 | Zaļā S | 44090 |E 150a | Vienkārša karamele | |E 150b | Bāziskā sulfīta procesa karamele | |E 150c | Amonija procesa karamele | |E 150d | Amonija sulfīta procesa karamele | |E 151 | Briljantmelnais BN, melnais PN | 28440 |E 153 | Ogle, kas iegūta no augiem | |E l54 | Brūnā FK | |E l55 | Brūnā HT | 20285 |E 160a | Karotīni: i)jauktie karotīniii)beta-karotīns | 75130 40800 |E 160b | Anato ekstrakts, biksīns, norbiksīns | 75120 |E 160c | Paprikas ekstrakts, kapsantīns, paprikas oleosveķi | |E 160d | Likopīns | |E 160e | Beta-apo-8'-karotināls (C 30) | 40820 |E 160f | Beta-apo-8'-karotīnskābes (C 30) etilēteris | 40825 |E 161b | Luteīns | |E 161g | Kantaksantīns | |E 162 | Biešu sarkanais, betanīns | |E l63 | Antocianīni | Izgatavots no augļiem un dārzeņiem |E l70 | Kalcija karbonāts | 77220 |E l71 | Titāna dioksīds | 77891 |E l72 | Dzelzs oksīdi un hidroksīdi | 77491 77492 77499 |E 173 | Alumīnijs | |E l74 | Sudrabs | |E l75 | Zelts | |E l80 | Rubīna BK | |--------------------------------------------------II PIELIKUMSPĀRTIKAS PRODUKTI, KURIEM NEDRĪKST BŪT PIEVIENOTAS KRĀSVIELAS, IZŅEMOT GADĪJUMUS, KAD TAS IR ĪPAŠI NOTEIKTS III, IV VAI V PIELIKUMĀ(II pielikumā minētie nosaukumi neierobežo "pārneses" principu gadījumos, kad produkti satur sastāvdaļas, kurām jau ir dabiskais krāsojums)1. Neapstrādāti pārtikas produkti2. Ūdens pakās vai pudelēs3. Piens, puskrejots piens un vājpiens, pasterizēts vai sterilizēts piens (ieskaitot sterilizāciju sevišķi augstā temperatūrā) (nearomatizēts)4. Šokolādes piens5. Raudzēts piens (nearomatizēts)6. Piena konservi kā minēts Direktīvā 76/118/EEK7. Paniņas (nearomatizētas)8. Krējums un krējuma pulveris (nearomatizēts)9. Dzīvnieku vai augu izcelsmes eļļa un tauki10. Olas un olu produkti, kā noteikts Direktīvas 89/437/EEK 2. panta 1. punktā11. Milti un citi malti produkti, kā arī ciete12. Maize un līdzīgi produkti13. Pasta un klimpas14. Cukurs, ietverot monosaharīdus un disaharīdus15. Tomātu pasta, tomātu konservi un pudelēs iepildīti tomāti16. Tomātu mērces17. Augļu sula un augļu nektārs, kā minēts Direktīvā 75/726/EEK, un dārzeņu sula18. Augļi, dārzeņi (ietverot kartupeļus) un sēnes – gan konservu veidā, gan iepildīti pudelēs, gan žāvēti; apstrādāti augļi, dārzeņi (ietverot kartupeļus) un sēnes19. Augstākā labuma džems un želeja, kā arī kastaņu biezenis, kā norādīts Direktīvā 79/693/EEK; crème de pruneaux20. Zivis, mīkstmieši un vēžveidīgie, gaļa, putnu gaļa un medījums, kā arī to pārstrādes produkti, bet ne sagatavotie ēdieni, kuros ir šīs sastāvdaļas21. Kakao produkti un šokolādes sastāvdaļas šokolādes produktos, kā minēts Direktīvā 73/241/EEK22. Grauzdēta kafija, tēja, cigoriņi; tējas un cigoriņu ekstrakti; tējas, augu, augļu un graudaugu izstrādājumi, kas paredzēti uzlējumiem, kā arī šo produktu maisījumi un ātri pagatavojamie maisījumi23. Sāls, sāls aizstājēji, garšvielas un garšvielu maisījumi24. Vīns un citi produkti, kuri minēti Regulā (EEK) Nr. 822/8725. Korn, Kornbrand, augļu spirta dzērieni, augļu spirts, Ouzo, Grappa, Tsikoudia no Krētas, Tsipouro no Maķedonijas, Tsipouro no Tesālijas, Tsipouro no Tirnavosas, Eau de vie de marc Marque nationale luxembourgeoise, Eau de vie de seigle Marque nationale luxembourgeoise, Londonas džins, kā minēts Regulā (EEK) Nr. 1576/8926. Sambuca, Maraschino un Mistra, kā noteikts Regulā (EEK) Nr. 1180/9127. Sangria, Clarea un Zurra, kā noteikts Regulā (EEK) Nr. 1601/9128. Vīna etiķis29. Pārtikas produkti zīdaiņiem un maziem bērniem, kā minēts Direktīvā 89/398/EEK, ietverot pārtikas produktus zīdaiņiem un maziem bērniem, kuriem nav laba veselība30. Medus31. Iesals un iesala produkti32. Nogatavināts un nenogatavināts siers (nearomatizēts)33. Sviests no aitu un kazu piena--------------------------------------------------III PIELIKUMSPĀRTIKAS PRODUKTI, KURIEM ATĻAUTS PIEVIENOT TIKAI KONKRĒTAS KRĀSVIELASPārtikas produkti | | Atļautās krāsvielas | Maksimālais daudzums |Maize ar iesalu | (E 150a) | Vienkāršā karamele | quantum satis |(E 150b) | Bāziskā sulfīta procesa karamele | |(E 150c) | Amonija procesa karamele | |(E 150d) | Amonija sulfīta procesa karamele | |Alus | (E 150a) | Vienkāršā karamele | quantum satis |Sidra bouche | (E 150b) | Bāziskā sulfīta procesa karamele | |(E 150c) | Amonija procesa karamele | |(E 150d) | Amonija sulfīta procesa karamele | |Sviests (ieskaitot sviestu ar pazeminātu tauku saturu un iebiezināto sviestu) | (E 160a) | Karotīns | quantum satis |Margarīns, minarīns, kā arī cita veida tauku emulsijas un dehidrēti tauki | (E 160a) | Karotīns | quantum satis |(E 100) | Kurkumīns | quantum satis |(E 160b) | Anato ekstrakts, biksīns, norbiksīns | 10 mg/kg |Derby siers ar salviju | (E 140) | Hlorofili Hlorofilīni | quantum satis |(E 141) | Hlorofilu un hlorofilīnu vara kompleksi | |Ripened Orange, Yellow un graudainais – baltais siers: nearomatizēts kausētais siers | (E 160a) | Karotīns | quantum satis |(E 160c) | Paprikas ekstrakts | || (E 160b) | Anato ekstrakts, biksīns, norbiksīns | 15 mg/kg |Red Leicester siers | (E 160b) | Anato ekstrakts, biksīns, norbiksīns | 50 mg/kg |Mimolette siers | (E 160b) | Anato ekstrakts, biksīns, norbiksīns | 35 mg/kg |Morbier siers | (E l53) | Ogle, kas iegūta no augiem | quantum satis |Sarkanais glazētais siers | (E 120) | Karmīni, karmīnskābe | 125 mg/kg || (E 163) | Antocianīns | quantum satis |Etiķis | (E 150a) | Vienkāršā karamele | quantum satis |(E 150b) | Bāziskā sulfīta procesa karamele | |(E 150c) | Amonija procesa karamele | |(E 150d) | Amonija sulfīta procesa karamele | |Viskijs, graudu spirts (tāds, kas nav Korn, Kornbrand vai Eau de vie de seigle Marque nationale luxembourgeoise), vīna spirts, rums, brendijs, Weinbrand, vīnogu čagas, vīnogu čagu spirts (tāds, kas nav Tsikoudia, Tsipouro un Eau de vie de marc Marque nationale luxembourgeoise), Grappa invecchiata, Bagaceira velha, kā minēts Regulā (EEK) Nr. 1576/89 | (E 150a) | Vienkāršā karamele | quantum satis |(E 150b) | Bāziskā sulfīta procesa karamele | |(E 150c) | Amonija procesa karamele | |(E 150d) | Amonija sulfīta procesa karamele | |Aromatizētie vīna dzērieni (izņemot zelteri) un aromatizētie vīni, kā minēts Regulā (EEK) Nr. 1601/91 | (E 150a) | Vienkāršā karamele | quantum satis |(E 150b) | Bāziskā sulfīta procesa karamele | |(E 150c) | Amonija procesa karamele | |(E 150d) | Amonija sulfīta procesa karamele | |Americano | (E 150a) | Vienkāršā karamele | quantum satis |(E 150b) | Bāziskā sulfīta procesa karamele | |(E 150c) | Amonija procesa karamele | |(E 150d) | Amonija sulfīta procesa karamele | |(E 163) | Antocianīns | || (E l00) | Kurkumīns | 100 mg/l (atsevišķi vai kombinējot) || (E 101) | i)riboflavīnsii)riboflavīna-5'-fosfāts | || (E 102) | Tartrazīns | || (E 104) | Hinolīndzeltenā | || (E 120) | Karmīni, karmīnskābe | || (E 122) | Azorubīns, karmoizīns | || (E 123) | Amarants | || (E 124) | Spilgti sarkanā | |Zelteris un rūgtais vīns, kā minēts Regulā (EEK) Nr. 1601/91 | (E 150a) | Vienkāršā karamele | quantum satis |(E 150b) | Bāziskā sulfīta procesa karamele | |(E 150c) | Amonija procesa karamele | |(E 150d) | Amonija sulfīta procesa karamele | || (E l00) | Kurkumīns | 100 mg/l (atsevišķi vai kombinējot) || (E 10l) | i)riboflavīnsii)riboflavīna-5'-fosfāts | || (E 102) | Tartrazīns | || (E 104) | Hinolīndzeltenā | || (E 110) | Saulrieta dzeltenā FCF, oranži dzeltenā S | || (E 120) | Karmīni, karmīnskābe | || (E 122) | Azorubīns, karmoizīns | || (E 123) | Amarants | || (E 124) | Spilgti sarkanā, karmīnsarkanā | || (E 129) | Alura sarkanā AC | |Deserta vīni un augstas kvalitātes deserta vīni, kas ražoti noteiktos reģionos | (E 150a) | Vienkāršā karamele | quantum satis |(E 150b) | Bāziskā sulfīta procesa karamele | |(E 150c) | Amonija procesa karamele | |(E 150d) | Amonija sulfīta procesa karamele | |Dārzeņi etiķī, sālījumā vai eļļā (izņemot olīvas) | (E 101) | i)riboflavīnsii)riboflavīna-5'-fosfāts | quantum satis |(E 140) | Hlorofili un hlorofilīni | |(E 150a) | Vienkāršā karamele | |(E 150b) | Bāziskā sulfīta procesa karamele | |(E 150c) | Amonija procesa karamele | |(E 150d) | Amonija sulfīta procesa karamele | |(E 141) | Hlorofilu un hlorofilīnu vara kompleksi | |(E 160a) | Karotīni: i)jauktie karotīniii)beta-karotīns | |(E 162) | Biešu sarkanā, betanīns | |(E 163) | Antocianīni | |Sausās brokastis, kas ir presētas, uzpūstas un/vai ar augļu garšu | (E 150c) | Amonija procesa karamele | quantum satis |(E 160a) | Karotīni | quantum satis |(E 160b) | Anato ekstrakts, biksīns, norbiksīns | 25 mg/kg |(E 160c) | Paprikas ekstrakts, kapsantīns, paprikas oleosveķi | quantum satis |Sausās brokastis ar augļu garšu | (E 120) | Karmīni, karmīnskābe | 200 mg/kg (atsevišķi vai kombinējot) |(E 162) | Biešu sarkanā, betanīns | |(E 163) | Antocianīni | |Džemi, želejas un marmelādes, kā minēts Direktīvā 79/693/EEK, kā arī citi līdzīgi augļu pārstrādes produkti, ieskaitot mazkaloriju produktus | (E 100) | Kurkumīns | quantum satis |(E 140) | Hlorofili un hlorofilīni | |(E 141) | Hlorofilu un hlorofilīnu vara kompleksi | |(E 150a) | Vienkāršā karamele | |(E 150b) | Bāziskā sulfīta procesa karamele | |(E 150c) | Amonija procesa karamele | |(E 150d) | Amonija sulfīta procesa karamele | |(E 160a) | Karotīni: i)jauktie karotīniii)beta-karotīns | |(E 160c) | Paprikas ekstrakts, kapsantīns, paprikas oleosveķi | |(E 162) | Biešu sarkanā, betanīns | |(E 163) | Antocianīni | || (E 104) | Hinolīndzeltenā | 100 mg/kg (atsevišķi vai kombinējot) || (E 110) | Saulrieta dzeltenā | || (E 120) | Karmīni, karmīnskābe | || (E 124) | Spilgti sarkanā, karmīns | || (E 142) | Zaļā S | || (E 160d) | Likopīns | || (E 161b) | Luteīns | |Desas un pastētes | (E 100) | Kurkumīns | 20 mg/kg |(E 120) | Karmīni, karmīnskābe | 100 mg/kg |(E 150a) | Vienkāršā karamele | quantum satis |(E 150b) | Bāziskā sulfīta procesa karamele | quantum satis |(E 150c) | Amonija procesa karamele | quantum satis |(E 150d) | Amonija sulfīta procesa karamele | quantum satis |(E 160a) | Karotīni | 20 mg/kg |(E 160c) | Paprikas ekstrakts, kapsantīns, paprikas oleosveķi | 10 mg/kg |(E 162) | Biešu sarkanā, betanīns | quantum satis |Konservēta gaļa | (E 129) | Alura sarkanā | 25 mg/kg |Mājas desas ar minimālo graudaugu saturu 6 % | (E 129) | Alura sarkanā AC | 25 mg/kg |Burgeru gaļa ar minimālo dārzeņu un/vai graudaugu saturu 4 % | (E 120) | Karmīni, karmīnskābe Karmīni | 100 mg/kg |(E 150a) | Vienkāršā karamele | quantum satis |(E 150b) | Bāziskā sulfīta procesa karamele | quantum satis |(E 150c) | Amonija procesa karamele | quantum satis |(E 150d) | Amonija sulfīta procesa karamele | quantum satis |Chorizo desa Salchichon | (E 120) | Karmīni, karmīnskābe Karmīni | 200 mg/kg |(E 124) | Spilgti sarkanā, karmīnsarkanā | 250 mg/kg |Sobrasada | (E 110) | Saulrieta dzeltenā FCF | 135 mg/kg |(E 124) | Spilgti sarkanā, karmīnsarkanā | 200 mg/kg |Pasturma (ēdams ārējais apvalks) | (E 100) | Kurkumīns | quantum satis |(E 101) | i)riboflavīnsii)riboflavīna-5'-fosfāts | |(E 120) | Karmīni, karmīnskābe | |Kaltētu kartupeļu granulas un pārslas | (E 100) | Kurkumīns | quantum satis |Pārstrādāti mīkstie zirņi un dārza zirņi (konservēti) | (E 102) | Tartrazīns | 100 mg/kg |(E 133) | Briljantzilais | 20 mg/kg |(E 142) | Zaļā S | 10 mg/kg |--------------------------------------------------IV PIELIKUMSKRĀSVIELAS, KURU LIETOŠANA ATĻAUTA TIKAI KONKRĒTOS GADĪJUMOS| Krāsa | Pārtikas produkts | Maksimālais daudzums |Amarants | (E 123) | Aperitīvvīni, stiprie alkoholiskie dzērieni, ieskaitot dzērienus ar spirta saturu mazāk kā 15 % tilpuma | 30 mg/1 || | Zivju ikri | 30 mg/kg |Eritrozīns | (E 127) | Kokteiļa ķirši un cukuroti ķirši | 200 mg/kg || | Bigarreaux ķirši sīrupā un kokteiļos | 150 mg/kg |Sarkanā 2G | (E 128) | Mājas desas ar minimālo graudaugu saturu 6 % | 20 mg/kg || | Burgeru gaļa ar minimālo dārzeņu un/vai graudaugu saturu 4 % | |Brūnā FK | (E 154) | Žāvētas siļķes | 20 mg/kg |Kantaksantīns | (E 161g) | Saucisses de Strasbourg | 15 mg/kg |Alumīnijs | (E 173) | Cukura konditorejas izstrādājumu ārējā glazūra kūku un mīklas izstrādājumu dekorēšanai | quantum satis |Sudrabs | (E 174) | Konditorejas izstrādājumu ārējā glazūra | quantum satis || | Šokolāžu rotājumi | || | Liķieri | |Zelts | (E 175) | Konditorejas izstrādājumu ārējā glazūra | quantum satis || | Šokolāžu rotājumi | || | Liķieri | |Rubīns BK | (E 180) | Siera ēdamā miza | quantum satis |Anato ekstrakts | (E 160b), biksīns, norbiksīns | Margarīns, minarīns, kā arī cita veida tauku emulsijas un dehidrēti tauki | 10 mg/kg || | Dekorējumi un glazūras | 20 mg/kg || | Konditorejas izstrādājumi | 10 mg/kg || | Ēdamais ledus | 20 mg/kg || | Liķieri, ieskaitot stiprinātos dzērienus ar alkohola saturu mazāk kā 15 % tilpuma | 10 mg/1 || | Aromatizēts kausētais siers | 15 mg/kg || | Ripened Orange, Yellow un graudainais-baltais siers Nearomatizēts kausētais siers | 15 mg/kg || | Deserti | 10 mg/kg || | "Uzkodas": sausie, pikantie kartupeļu produkti, graudaugus vai cieti saturošās uzkodas: | || | —presētas vai uzpūstas pikantās uzkodas | 20 mg/kg || | —cita veida pikantās uzkodas un pikantie rieksti apvalkā | 10 mg/kg || | Kūpinātas zivis | 10 mg/kg || | Siera ēdamā miza un ēdamie apvalki | 20 mg/kg || | Red Leicester siers | 50 mg/kg || | Mimolette siers | 35 mg/kg || | Sausās brokastis, kas ir presētas, uzpūstas un/vai ar augļu garšu | 25 mg/kg |--------------------------------------------------V PIELIKUMSPĀRTIKAS PRODUKTOS LIETOJAMĀS KRĀSVIELAS, KAS NAV MINĒTAS II UN III PIELIKUMĀ1. daļaTurpmāk minētās krāsvielas drīkst lietot V pielikuma 2.daļā minētajos pārtikas produktos un citos pārtikas produktos, kas nav II un III pielikumā uzskaitītie pārtikas produkti ar atzīmi quantum satis.(E 101) | i)Riboflavīnsii)Riboflavīna-5'-fosfāts |(E 140) | Hlorofili un hlorofilīni |(E 141) | Hlorofilu un hlorofilīnu vara kompleksi |(E 150a) | Vienkāršā karamele |(E 150b) | Bāziskā sulfīta procesa karamele |(E 150c) | Amonija procesa karamele |(E 150d) | Amonija sulfīta procesa karamele |(E 153) | Ogle, kas iegūta no augiem |(E 160a) | Karotīni |(E 160c) | Paprikas ekstrakts, kapsantīns, paprikas oleosveķi |(E 162) | Biešu sarkanā, betanīns |(E 163) | Antocianīni |(E 170) | Kalcija karbonāts |(E 171) | Titāna dioksīds |(E 172) | Dzelzs oksīdi un hidroksīdi |2. daļaTurpmāk minētās krāsvielas drīkst lietot atsevišķi vai kopā turpmāk minētajos pārtikas produktos tabulā norādītajā maksimālajā daudzumā. Tomēr bezalkoholiskajos aromatizētajos dzērienos, ēdamajā ledū, desertos, konditorejas izstrādājumos krāsvielas drīkst lietot tikai attiecīgajā tabulā norādītajos apjomos, bet daudzums katrai no krāsvielām E 110, E 122, E 124 un E 155 nedrīkst pārsniegt 50 mg/kg vai mg/l.(E 100) | Kurkumīns |(E 102) | Tartrazīns |(E 104) | Hinolīndzeltenā |(E 110), | Saulrieta dzeltenā FCF oranži dzeltenā S |(E 120) | Karmīni, karmīnskābe |(E 122) | Azorubīns, karmoizīns |(E 124) | Spilgti sarkanā, karmīnsarkanā |(E 129) | Alura sarkanā AC |(E 131) | Patentzilā V |(E 132) | Indigotīns, indigokarmīns |(E 133) | Briljantzilais FCF |(E 142) | Zaļā S |(E151) | Briljantmelnais BN, melnais PN |(E 155) | Brūnā HT |(E 160d) | Likopīns |(C 30) | Beta-apo-8'-karotināls |(C 30) | Beta-apo-8'-karotīnskābes etilēteris |(E 161b) | Luteīns |Pārtikas produkti | Maksimālais daudzums |Bezalkoholiskie aromatizētie dzērieni | 100 mg/l |Cukuroti augļi un dārzeņi, Mostarda di frutta | 200 mg/kg |Sarkano augļu konservi | 200 mg/kg |Konditorejas izstrādājumi | 300 mg/kg |Dekorējumi un glazūras | 500 mg/kg |Konditorejas izstrādājumi (piem., viennoiserie, cepumi, kūkas un vafeles) | 200 mg/kg |Ēdamais ledus | 150 mg/kg |Aromatizēts kausētais siers | 100 mg/kg |Deserti, ieskaitot aromatizētos piena produktus | 150 mg/kg |Mērces, garšvielas (piemēram, karija pulveris, tandori), marinādes, piedevas, pikantas mērces un mikspikli | 500 mg/kg |Baltās sinepes | 300 mg/kg |Zivju pastēte un vēžveidīgo pastēte | 100 mg/kg |Iepriekš termiski apstrādāti vēžveidīgie | 250 mg/kg |Lašu aizstājēji | 500 mg/kg |Surimi | 500 mg/kg |Zivju ikri | 300 mg/kg |Kūpinātas zivis | 100 mg/kg |"Uzkodas": sausie, pikantie kartupeļu produkti, graudaugus vai cieti saturošās uzkodas:—presētas vai uzpūstas pikantās uzkodas | 200 mg/kg |—cita veida pikantās uzkodas un pikantie rieksti apvalkā | 100 mg/kg |Siera ēdamā miza un ēdamie apvalki | quantum satis |Kompleksais maisījums svara kontrolei, kas paredzēts, lai aizstātu kopējo diennakts pārtikas devu vai individuālu maltīti | 50 mg/kg |Kompleksais maisījums un uztura bagātinātāji lietošanai medicīniskā uzraudzībā | 50 mg/kg |Šķidri pārtikas bagātinātāji/uztura integrētāji | 100 mg/l |Cieti pārtikas bagātinātāji/uztura integrētāji | 300 mg/kg |Zupas | 50 mg/kg |Gaļas un zivju aizstājēji, kuru pamatā ir augu olbaltumvielas | 100 mg/kg |Alkoholiskie dzērieni (ieskaitot dzērienus ar alkohola saturu mazāk kā 15 % tilpuma), izņemot II un III pielikumā minētos | 200 mg/l |Aromatizēti vīni, aromatizēti vīna dzērieni un aromatizēti vīna kokteiļi, kā minēts Regulā (EEK) Nr. 1601/91, izņemot II un III pielikumā minētos | 200 mg/l |Augļu vīni (negāzētie vai dzirkstošie) Sidrs (izņemot sidra bouche) un bumbieru vīns Aromatizēti augļu vīni, sidrs un bumbieru vīns | 200 mg/1 |--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva (1988. gada 21. decembris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz cilvēku patēriņam paredzētiem ātri sasaldētiem pārtikas produktiem

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31989L0108

Oficiālais Vēstnesis L 040 , 11/02/1989 Lpp. 0034 - 0037 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 15 Sējums 9 Lpp. 0049  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 15 Sējums 9 Lpp. 0049

		Padomes Direktīva(1988. gada 21. decembris)par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz cilvēku patēriņam paredzētiem ātri sasaldētiem pārtikas produktiem(89/108/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 100.a pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,sadarbībā ar Eiropas Parlamentu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],tā kā cilvēku patēriņam paredzēto ātri sasaldēto pārtikas produktu (šeit un turpmāk - "ātri sasaldētie pārtikas produkti") ražošanas un tirdzniecības nozīme Kopienā aizvien palielinās;tā kā atšķirības valstu tiesību aktos attiecībā uz ātri sasaldētiem pārtikas produktiem apgrūtina to brīvu apriti; tā kā tās var radīt nevienādus konkurences apstākļus un tādējādi tieši ietekmēt kopējā tirgus izveidi un darbību;tā kā tādēļ nepieciešams šos tiesību aktus tuvināt;tā kā šā iemesla dēļ Komisijas normatīvajiem aktiem jāpaplašina iespējamā piemērošanas sfēra, attiecinot tos uz visiem cilvēku patēriņam paredzētiem ātri sasaldētiem pārtikas produktiem un ietverot ne tikai produktus, kas bez turpmākas apstrādes paredzēti piegādei galapatērētājam un restorāniem, slimnīcām, ēdnīcām un citiem līdzīgiem liela pārtikas daudzuma sagādātājiem, bet arī turpmākai apstrādei un sagatavošanai paredzētus produktus;tā kā šos noteikumus tomēr nav jāpiemēro produktiem, kurus pārdošanā nepiedāvā kā ātri sasaldētus pārtikas produktus;tā kā jebkurā gadījumā ir jānosaka vispārējie principi, kas jāievēro attiecībā uz ātri sasaldētiem pārtikas produktiem;tā kā vēlākā posmā līdzās iepriekšminētajiem vispārējiem principiem var vajadzības gadījumā pieņemt īpašus noteikumus atsevišķām ātri sasaldētu pārtikas produktu kategorijām saskaņā ar katrai no tām piemērojamo kārtību;tā kā paātrinātas sasaldēšanas mērķis ir saglabāt pārtikas produktu sākotnējās īpašības, izmantojot ātro sasaldēšanu; tā kā nepieciešams visā produktā sasniegt – 18 °C un zemāku temperatūru;tā kā pie – 18 °C visas mikrobioloģiskās norises, kas varētu pasliktināt pārtikas produkta kvalitāti, ir pārtrauktas; tā kā tādējādi pirms ātri sasaldētu pārtikas produktu pārdošanas galapatērētājam šo produktu glabāšanas un sadales laikā jāuztur vismaz tāda temperatūra, pieļaujot noteiktas tehniski nenovēršamām atkāpes;tā kā tehnisku iemeslu dēļ noteikta temperatūras paaugstināšanās ir neizbēgama, un šā iemesla dēļ to var pieļaut ar noteikumu, ka tā nekaitē produktu kvalitātei, ko var nodrošināt ar piemērotiem glabāšanas un sadales apstākļiem, jo īpaši ņemot vērā krājumu atbilstīgu nomaiņu;tā kā noteiktas tehniskās iekārtas, ko pašlaik izmanto ātri sasaldētu pārtikas produktu vietējā sadalē, katrā konkrētā gadījumā nespēj nodrošināt pilnīgu atbilstību ar šo direktīvu noteiktajiem temperatūras ierobežojumiem, un šā iemesla dēļ jāparedz pārejas sistēma, kas ļauj izmantot esošās iekārtas to derīguma laikā;tā kā šai direktīvai tikai jānosaka sasniedzamie mērķi attiecībā uz paātrinātas sasaldēšanas procesā lietojamām iekārtām un temperatūru, kas jāievēro glabāšanas, tirgošanas, transportēšanas un sadales ierīcēs un iekārtās;tā kā dalībvalstīm ir pienākums ar oficiālām pārbaudēm nodrošināt, ka ar lietojamajām iekārtām iespējams šos mērķus sasniegt;tā kā šādas pārbaudes jebkuru tirdzniecības nolūkiem paredzētu oficiālu sertificēšanas sistēmu padara par nevajadzīgu;tā kā ir vēlams paredzēt iespēju izmantot kriogēnā šķidruma un ātri sasaldējamā pārtikas produkta kontakta metodi; tā kā šī iemesla dēļ šiem šķidrumiem jābūt pietiekoši inertiem, lai nepiesārņotu pārtikas produktus ar sastāvdaļām tādos daudzumos, kas var radīt apdraudējumu cilvēku veselībai vai radīt nepieļaujamas izmaiņas pārtikas produktu sastāvā, vai pasliktināt to organoleptiskās īpašības;tā kā, lai sasniegtu šo mērķi, ir jāpieņem šo vielu saraksts un jānosaka to tīrības kritēriji un izmantošanas nosacījumi;tā kā uz ātri sasaldētiem pārtikas produktiem, kas paredzēti galapatērētājam un restorāniem, slimnīcām, ēdnīcām un citiem līdzīgiem liela pārtikas daudzuma sagādātājiem - tiktāl, ciktāl tas saistīts ar šo produktu marķēšanu - attiecas Padomes Direktīva 79/112/EEK (1978. gada 18. decembris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz galapatērētājam pārdodamu pārtikas produktu marķēšanu, noformējumu un reklāmu [3], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 86/197/EEK [4]; tā kā šajā direktīvā tādējādi jāparedz vienīgi sīki izstrādāti noteikumi, kas īpaši attiecas uz ātri sasaldētiem pārtikas produktiem;tā kā, lai veicinātu tirdzniecību, būtu arī jāpieņem normas par to ātri sasaldēto pārtikas produktu marķēšanu, kas nav paredzēti piegādei sasaldētā stāvoklī galapatērētājam vai restorāniem, slimnīcām, ēdnīcām un citiem līdzīgiem liela pārtikas daudzuma sagādātājiem;tā kā, lai vienkāršotu un paātrinātu procedūru, Komisijai būtu jāuzdod paredzēt tehniskas dabas ieviešanas pasākumus;tā kā visos gadījumos, kad Padome pilnvaro Komisiju ieviest normas, kas pieņemtas attiecībā uz pārtikas produktiem, būtu jānosaka kārtība, kas iedibina ciešu sadarbību starp dalībvalstīm un Komisiju Pastāvīgajā pārtikas produktu komitejā, kas izveidota ar Padomes Lēmumu 69/414/EEK [5],IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pants1. Šo direktīvu piemēro cilvēku patēriņam paredzētiem ātri sasaldētiem pārtikas produktiem, šeit turpmāk "ātri sasaldēti pārtikas produkti".2. Šajā direktīvā "ātri sasaldēti pārtikas produkti" nozīmē pārtikas produktus:- kuri ir bijuši pakļauti atbilstošam sasaldēšanas procesam, pazīstamam kā "paātrinātā sasaldēšana", kas paredz to, ka atkarībā no produkta veida maksimālās kristalizācijas zona tiek mainīta tik ātri, cik iespējams, un produkta galīgā temperatūra (pēc termiskās stabilizācijas) visā produktā pastāvīgi tiek uzturēta – 18 °C līmenī vai zemāka un- kurus tirgo tā, lai varētu noteikt, ka tiem piemīt šī raksturīgā pazīme.Šajā direktīvā saldējumu un tam pielīdzināmus produktus neuzskata par ātri sasaldētiem pārtikas produktiem.3. Šo direktīvu piemēro, neierobežojot Kopienas noteikumus attiecībā uz:a) tirgu kopēju organizāciju lauksaimniecības un zivsaimniecības nozarē;b) veterinārsanitārajām prasībām.2. pantsTikai 1. panta 2. punktā paredzētajiem produktiem var būt 8. pantā un 9. pantā minētie nosaukumi.3. pants1. Ātri sasaldētu pārtikas produktu ražošanā lietotajām izejvielām jābūt nebojātām, ar uzticamu izcelsmi un tirdzniecībai piemērotā kvalitātē, kā arī vajadzīgajā svaiguma pakāpē.2. Produktu sagatavošana un paātrinātā sasaldēšana jāveic tūlīt, izmantojot piemērotu tehnisko iekārtu, lai līdz minimumam ierobežotu ķīmiskās, bioķīmiskās un mikrobioloģiskās izmaiņas.4. pantsAtļautie sasaldēšanas līdzekļi, izslēdzot visus citus, izmantošanai tiešā kontaktā ar ātri sasaldējamo pārtikas produktu, ir šādi:- gaiss,- slāpeklis,- ogļskābā gāze.Atkāpjoties no šā panta pirmās daļas, dalībvalstis līdz 1992. gada 31. decembrim var atstāt spēkā savus tiesību aktus, kas atļauj kā sasaldēšanas līdzekli lietot dihloridfluormetānu (R 12).Saskaņā ar 12. pantā noteikto kārtību, ciktāl tas nepieciešams, tiks noteikti tīrības kritēriji, kas jāievēro, lietojot šos sasaldēšanas līdzekļus.5. pants1. Ātri sasaldētu pārtikas produktu temperatūrai jābūt stabilai un uzturētai visā produktā – 18 °C līmenī vai zemāk ar transportēšanas laikā īslaicīgi pieļaujamām svārstībām ne vairāk kā 3 °C robežās.2. Tomēr pieļaujamās produkta temperatūras atkāpes saskaņā ar labu glabāšanas un sadales praksi ir pieļaujamas vietējās sadales laikā un mazumtirdzniecībai izlikto preču saldējamos skapjos, ievērojot šādus nosacījumus:a) šīs pieļaujamās atkāpes nepārsniedz 3 °C;b) mazumtirdzniecībai izlikto preču saldējamos skapjos tās tomēr var pārsniegt 6 °C, ja tā un ciktāl to nolemj dalībvalstis. Tādā gadījumā dalībvalstis izvēlas temperatūru, vadoties no mazumtirdzniecībā esošo produktu un krājumu aprites aspekta. Tās informē Komisiju par veiktajiem pasākumiem un šādu pasākumu iemesliem.Komisija pārskata iepriekšējā apakšpunktā paredzēto pieļaujamo atkāpi, ņemot vērā tehnikas attīstību, un, vajadzības gadījumā, līdz 1993. gada 1. janvārim iesniedz priekšlikumus Padomei.3. Dalībvalstis astoņos gados no šīs direktīvas paziņošanas var atļaut vietējā sadalē pieļaujamās atkāpes līdz 6 °C.6. pants1. Dalībvalstis:a) nodrošina, ka paātrinātajā sasaldēšanā, glabāšanā, transportēšanā, vietējā sadalē un mazumtirdzniecībai izvietoto preču saldējamos skapjos lietotās iekārtas ir tādas, ka var garantēt atbilstību šīs direktīvas prasībām;b) izlases veidā veic oficiālas ātri sasaldētu pārtikas produktu temperatūras pārbaudes.2. Dalībvalstis neprasa, lai pirms ātri sasaldētu pārtikas produktu tirgošanas vai tirgošanas gaitā atbilstība 1. punkta noteikumiem būtu apstiprināta ar oficiālu sertifikātu.7. pantsPiegādēm galapatērētājam paredzētos ātri sasaldētos pārtikas produktus ražotājs vai saiņotājs iepako atbilstīgā iesaiņojumā, kas aizsargā no mikrobiem un citiem ārējā piesārņojuma veidiem, kā arī no izžūšanas.8. pants1. Direktīvu 79/112/EEK piemēro produktiem, uz kuriem attiecas šī direktīva un kuri domāti piegādēm bez turpmākas apstrādes galapatērētājam un restorāniem, slimnīcām, ēdnīcām un citiem līdzīgiem lieliem produktu piegādātājiem, ievērojot šādus nosacījumus:a) realizācijas nosaukumam pievieno vienu vai vairākus no šādiem nosaukumiem:dāniski:,vāciski:vai, vai, vai,spāniski:vai,grieķiski:vaivai,angliski:,franciski:,itāliski:,holandiešu valodā:,portugāliski:;b) līdz ar minimālo derīguma termiņu norāda laikposmu, kurā ātri sasaldētus produktus drīkst uzglabāt iepircējs, kā arī glabāšanas temperatūru un/vai obligātās glabāšanas iekārtas;c) marķējot jebkuru ātri sasaldētu pārtikas produktu, uz etiķetes norāda atsauci, pēc kuras var identificēt sēriju;d) uz jebkura ātri sasaldēta pārtikas produkta etiķetes jābūt šādam skaidri salasāmam brīdinājumam: "pēc atkausēšanas atkārtoti nesaldēt".9. pants1. Uz to 1. panta 2. punktā minēto produktu etiķetēm, kas nav paredzēti realizācijai galapatērētājam vai restorāniem, slimnīcām un citiem līdzīgiem liela pārtikas daudzuma sagādātājiem, obligāti norāda tikai šādus datus:a) realizācijas nosaukumu, kas papildināts saskaņā ar šīs direktīvas 8. panta 1. punkta a) apakšpunktu;b) masas mērvienībās izteiktu neto daudzumu;c) atsauci, kas dod iespēju identificēt sēriju;d) Kopienā pastāvoša ražotāja, saiņotāja vai pārdevēja vārdu vai nosaukumu un adresi.2. Šā panta 1. punktā minētos datus norāda uz iepakojuma, konteinera vai iesaiņojuma, vai uz tiem piestiprinātajām etiķetēm.3. Šis pants neietekmē Kopienas metroloģiskos noteikumus, kas ir sīkāk izstrādāti vai vispusīgāki.10. pantsDalībvalstis, pamatojoties uz saviem ražošanas, uzrādīšanas, kā arī marķēšanas noteikumiem, nedrīkst aizliegt un ierobežot jebkādu 1. panta 2. punktā minēto produktu tirdzniecību, ja šie produkti atbilst šīs direktīvas prasībām un pasākumiem, ko veic tās piemērošanai.11. pantsĀtri sasaldētu pārtikas produktu paraugu ņemšanas kārtību, to temperatūras kontrolēšanas kārtību un temperatūru kontrolēšanas kārtību transportlīdzekļos, tirdzniecības bāzēs un noliktavās saskaņā ar 12. pantā paredzēto procedūru nosaka 24 mēnešos no šīs direktīvas izziņošanas.12. pants1. Gadījumos, kad tiek piemērota šajā pantā paredzētā procedūra, jautājuma izskatīšanu Pastāvīgajai pārtikas produktu komitejai, šeit turpmāk "Komiteja", nodod tās priekšsēdētājs vai nu pēc savas iniciatīvas, vai pēc kādas dalībvalsts pārstāvja lūguma.2. Komisijas pārstāvis Komitejai iesniedz pieņemšanai paredzēto priekšlikumu projektu. Komiteja sniedz savu atzinumu par projektu termiņā, ko nosaka priekšsēdētājs atkarībā no lietas steidzamības. Tā pieņem lēmumu ar kvalificētu balsu vairākumu, kā noteikts Līguma 148. panta 2. punktā. Priekšsēdētājs nebalso.3. a) Komisija pieņem ieteiktos priekšlikumus, ja tie ir saderīgi ar komitejas atzinumu;b) ja ieteiktie priekšlikumi nav saderīgi ar Komitejas atzinumu vai ja netiek dots nekāds atzinums, Komisija nekavējoties iesniedz Padomei priekšlikumu par veicamajiem pasākumiem. Komisija pieņem lēmumu ar kvalificētu balsu vairākumu;c) ja 3 mēnešos no dienas, kad lieta tika iesniegta Padomei, tā nav veikusi nekādus pasākumus, Komisija pieņem ieteiktos pasākumus.13. pants1. Dalībvalstis veic nepieciešamos pasākumus, lai panāktu atbilstību šai direktīvai. Dalībvalstis par tiem nekavējoties informē Komisiju. Veiktie pasākumi:- ne vēlāk kā 18 mēnešus pēc šīs direktīvas izziņošanas [6] atļauj šai direktīvai atbilstošo produktu tirdzniecību,- ne vēlāk kā 24 mēnešus pēc šīs direktīvas izziņošanas aizliedz šai direktīvai neatbilstošo produktu tirdzniecību.2. Attiecībā uz mazumtirdzniecībai izlikto preču saldējamiem skapjiem pēc šīs direktīvas izziņošanas sekojošajā astoņu gadu laikposmā dalībvalstis atstāj spēkā tiesību aktus, kas tika piemēroti šīs direktīvas spēkā stāšanās dienā.Šajā gadījumā dalībvalstis informē Komisiju, izklāstot sava lēmuma iemeslus.14. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1988. gada 21. decembrīPadomes vārdā -priekšsēdētājsV. Papandreou[1] OV C 175, 15.7.1985., 296. lpp. un OV C 12, 16.1.1989.[2] OV C 104, 25.4.1985., 17. lpp.[3] OV L 33, 8.2.1979., 1. lpp.[4] OV L 144, 29.5.1986., 38. lpp.[5] OV L 291, 19.11.1969., 9. lpp.[6] Šī direktīva dalībvalstīm paziņota 1989. gada 10. janvārī--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva (1980. gada 16. decembris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu degvielas patēriņu

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31980L1268

Oficiālais Vēstnesis L 375 , 31/12/1980 Lpp. 0036 - 0045 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 13 Sējums 11 Lpp. 0050  Speciālizdevums grieķu valodā Nodaļa 13 Sējums 10 Lpp. 0107  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 13 Sējums 11 Lpp. 0050  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 13 Sējums 11 Lpp. 0124  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 13 Sējums 11 Lpp. 0124

		Padomes Direktīva(1980. gada 16. decembris)par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu degvielas patēriņu(80/1268/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 100. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā tās tehniskās prasības, kurām mehāniskiem transportlīdzekļiem jāatbilst saskaņā ar atsevišķiem valstu tiesību aktiem, attiecas cita starpā uz degvielas patēriņa mērmetodi, kas jālieto transportlīdzekļa tipa degvielas patēriņa norādīšanai;tā kā šīs prasības katrā dalībvalstī ir atšķirīgas; tā kā šo atšķirību dēļ rodas tehniski šķēršļi tirdzniecībai, kuri visām dalībvalstīm jālikvidē, pieņemot vienādas prasības, vai nu papildinot, vai aizstājot pastāvošus noteikumus, lai jo īpaši būtu iespējams attiecībā uz katru transportlīdzekļa tipu piemērot EEK tipa apstiprināšanas procedūru saskaņā ar Padomes Direktīvu 70/156/EEK (1970. gada 6. februāris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju tipa apstiprinājumu [4], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 80/1267/EEK [5];tā kā ir ārkārtīgi svarīgi noteikt mehānisko transportlīdzekļu degvielas patēriņa mērmetodi, lai to iekļautu Kopienas prasībās;tā kā Kopienā pielietojamai degvielas patēriņa mērmetodei arī jānodrošina konkrēti, lai klientu un lietotāju rīcībā nonāktu objektīva un precīza informācija;tā kā šīs direktīvas prasības attiecas tikai uz tiem mehāniskajiem transportlīdzekļiem, kas ietilpst starptautiskajā mehānisko transportlīdzekļu klasifikācijas kategorijā M1, kura noteikta Direktīvā 70/156/EEK; tā kā citu mehānisko transportlīdzekļu kategoriju degvielas patēriņa mērmetode tiks noteikta, tiklīdz izdosies atrisināt dažas tehniskās problēmas,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsŠajā direktīvā "transportlīdzeklis" nozīmē jebkādu mehānisko transportlīdzekli, kas paredzēts lietošanai uz ceļiem, ar virsbūvi vai bez tās, kam ir vismaz četri riteņi un maksimālais projektētais ātrums pārsniedz 25 km/h, izņemot transportlīdzekļus, kas brauc pa sliedēm, un lauksaimniecības traktorus un mašīnas.2. pantsNeviena dalībvalsts nedrīkst atteikt tipa apstiprinājuma vai valsts tipa apstiprinājuma piešķiršanu attiecībā uz transportlīdzekli vai atteikt vai aizliegt transportlīdzekļa pārdošanu, reģistrēšanu, nodošanu ekspluatācijā vai lietošanu ar pamatojumu, kas saistīts ar tā degvielas patēriņa, ja šī patēriņa lielumi tika noteikti saskaņā ar I un II pielikumiem un norādīti dokumentā, ko izsniedz transportlīdzekļa īpašniekam pirkšanas laikā tādā veidā, kā nolemj katra dalībvalsts.3. pantsVisus grozījumus, kas nepieciešami pielikumu prasību pielāgošanai tehnikas attīstībai, pieņem saskaņā ar direktīvas 70/156/EEK 13. pantā izklāstīto procedūru.4. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā noteikumi, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības 18 mēnešu laikā no tās paziņošanas dienas. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus galvenos savu tiesību aktus, ko tās pieņem jomā, uz ko attiecas šī direktīva.5. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1980. gada 16. decembrīPadomes vārdā –priekšsēdētājaColette flesch[1] OV C 104, 28.4.1980., 1. lpp.[2] OV C 265, 13.10.1980., 76. lpp.[3] OV C 182, 21.7.1980., 3. lpp.[4] OV L 42, 23.2.1970., 1. lpp.[5] OV L 375, 31.12.1980., 34. lpp.--------------------------------------------------I PIELIKUMSDEGVIELAS PATĒRIŅA NOTEIKŠANA1. TIPA APSTIPRINĀJUMS.1.1. Pieteikums tipa apstiprinājumam.1.1.1. Pieteikumu par tipa apstiprinājumu transportlīdzekļa tipam attiecībā uz degvielas patēriņu iesniedz transportlīdzekļa ražotājs vai tā pilnvarots pārstāvis.1.1.2. Tam pievieno trīs turpmāk minētā dokumenta un šo dokumentu kopijas:1.1.2.1. Attiecīgi aizpildīta informācijas lapa;1.1.2.2. Informācija, kas nepieciešama, lai sagatavotu II pielikumā minēto dokumentu;1.1.3. Ja par tipa apstiprinājuma testiem atbildīgais tehniskais dienests pats veic testus, jānodrošina apstiprināmā transportlīdzekļa tipa paraugs.1.2. Dokumenti.Gadījumos, kad pieņem pieteikumu 1.1. iedaļas nozīmē, kompetentā iestāde sagatavo dokumentu, kura paraugs pievienots II pielikumā. Lai sastādītu šo dokumentu, tās dalībvalsts kompetentā iestāde, kas veic EEK tipa apstiprinājuma testus, var izmantot ziņojumu, ko saskaņā ar šās direktīvas noteikumiem sagatavojusi apstiprināta vai atzīta laboratorija.2. DARBĪBAS JOMA.Šī metode attiecas uz M1 kategorijas transportlīdzekļiem, kuri aprīkoti ar iekšdedzes motoriem.3. VISPĀRĪGAS SPECIFIKĀCIJAS.3.1. Degvielas patēriņu nosaka ar šādiem testiem:3.1.1. Cikls, kas imitē braukšanu pilsētā, kā aprakstīts Padomes Direktīvas 70/220/EEK (1970. gada 20. marts) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pasākumiem, kas jāveic, lai novērstu gaisa piesārņošanu ar gāzēm no mehānisko transportlīdzekļu dzirksteļaizdedzes motoriem [1] III pielikumā, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 78/665/EEK [2] (skat. 5. iedaļu);3.1.2. Tests pie nemainīga ātruma 90 km/h (skat. 6. iedaļu);3.1.3. Tests pie nemainīga ātruma 120 km/h (skat. 6. iedaļu). Šo testu neveic, ja transportlīdzekļa maksimālais projektētais ātrums ir mazāks par 130 km/h.3.2. Testu rezultātus izsaka 1/100 km, kas noapaļoti līdz tuvākajam 0,1.3.3. Attālumus mēra ar precizitāti 0,5 % un laiku – ar precizitāti 0,2 s.3.4. Testa degviela.Izmantotā degviela ir attiecīgi standartdegviela, kas noteikta Direktīvas 70/220/EEK VI pielikumā, vai degviela, kas noteikta Padomes Direktīvā 72/306/EEK (1972. gada 2. augusts) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pasākumiem, kas jāveic, lai samazinātu piesārņojuma emisiju no transportlīdzekļiem paredzētiem dīzeļmotoriem [3], V pielikumā.4. TESTA APSTĀKĻI.4.1. Transportlīdzekļa vispārējais stāvoklis.4.1.1. Transportlīdzeklim jābūt tīram, logiem un gaisa ieplūdēm aizvērtām, darbojoties tikai iekārtai, kas nepieciešama transportlīdzekļa darbībai testa laikā. Ja karburatora ieplūdei ir manuāli kontrolējama ierīce gaisa uzsildīšanai, tai jābūt "vasaras" pozīcijā. Parasti jādarbojas palīgierīcēm, kas nepieciešamas transportlīdzekļa normālai darbībai.4.1.2. Ja radiatora ventilatora temperatūra tiek kontrolēta, tam jādarbojas, kā tas parasti darbotos transportlīdzeklī. Pasažieru salona sildierīcei un gaisa kondicionēšanas sistēmai jābūt izslēgtai, tomēr kompresoram jādarbojas kā parasti.4.1.3. Ja ir uzstādīta uzpūtes iekārta, tai jādarbojas tā, kā tā parasti darbotos testa ātrumā.4.1.4. Transportlīdzeklim jābūt iebrauktam un nobraukušam vismaz 3000 km pirms testa.4.2. Smērvielas.Visām smērvielām jābūt atbilstošām transportlīdzekļa ražotāja ieteikumiem, un tās ir jānorāda testa ziņojumā.4.3. Riepas.Transportlīdzekļa riepām jābūt viena no tiem tipiem, ko transportlīdzekļa ražotājs norādījis kā pamataprīkojuma elementus, un piepumpētām līdz tādam spiedienam, kas ir ieteikts piemēroti testa slodzei un ātrumiem (un pielāgots, ja tas ir vajadzīgs, darbībai uz izmēģinājumu stenda saskaņā ar testa nosacījumiem). Riepu spiediena lielumi jānorāda testa ziņojumā.4.4. Degvielas patēriņa mērīšana.4.4.1. Degviela jāpiegādā motoram caur ierīci, kas spēj izmērīt patērēto daudzumu ± 2 %; šī ierīce nedrīkst traucēt normālu piegādi. Ja ir tilpuma mērīšanas sistēma, degvielas temperatūra jāmēra tilpuma mērīšanas punktā.4.4.2. Jābūt vārstu sistēmai, lai nodrošinātu ātru pārslēgšanu no vispārējās degvielas padeves sistēmas uz mērīšanas sistēmu. Šai pārslēgšanai jānotiek ne ilgāk kā 0,2 s laikā.4.5. Bāzes apstākļi.Spiediens Ho : = 1000 milibāriTemperatūra To : = 293 K (20 oC)4.5.1. Gaisa blīvums.4.5.1.1. Testējot transportlīdzekli, gaisa blīvums, kas aprēķināts, kā aprakstīts tālāk 4.5.1.2. iedaļā, nedrīkst atšķirties no gaisa blīvuma bāzes apstākļos par vairāk kā 7,5 %.4.5.1.2. Gaisa blīvumu aprēķina, izmantojot formulu:d= d··, kur:dT = gaisa blīvums testa apstākļos;do = gaisa blīvums standarta apstākļos;HT = spiediens testa laikā;TT = absolūtā temperatūra testa laikā (K).5. DEGVIELAS PATĒRIŅA MĒRĪŠANA CIKLĀ, KAS IMITĒ BRAUKŠANU PILSĒTĀ.5.1. Testa cikls ir tāds, kā aprakstīts Direktīvas 70/220/EEK III pielikumā.5.1.1. Dīzeļmotora transportlīdzekļu gadījumā slodzes korekciju nosaka atbilstošajam benzīna motora modelim vai ar alternatīvu metodi, kas atzīta par līdzvērtīgu.5.1.2. Transportlīdzekļa standartmasa.Transportlīdzekļa masa ir standartmasa, kā noteikts Direktīvas 70/220/EEK I pielikuma 1.2. iedaļā.5.2. Dinamometru iestata līdzvērtīgā inercē, kā noteikts Direktīvas 70/220/EEK III pielikuma 4.2. iedaļā.5.3. Patēriņa mērīšana.5.3.1. Patēriņu aprēķina, pamatojoties uz patērēto degvielas daudzumu divu secīgu ciklu laikā.5.3.2. Pirms mērījumu veikšanas auksts motors jāuzsilda, veicot piecus pilnus testa ciklus. Mērījumus var veikt arī tūlīt pēc I tipa un II tipa testiem, kas aprakstīti Direktīvā 70/220/EEK. Temperatūru uztur šā motora parastā darbības diapazonā, nepieciešamības gadījumā izmantojot dzesēšanas palīgiekārtu.5.3.3. Brīvgaitas periodu starp diviem secīgiem cikliem var pagarināt par ne vairāk kā 60 s, lai atvieglotu degvielas patēriņa mērīšanu.5.4. Degvielas patēriņa aprēķināšana.5.4.1. Ja degvielas patēriņu mēra gravimetriski, patēriņu izsaka (litros/100 km), pārveidojot mērījumu M (patērētā degviela, kas izteikta kilogramos), izmantojot šādu formulu:C =(l/100 km),kur:Sg = degvielas blīvums bāzes apstākļos (kg/dm3);D = testa laikā nobrauktais attālums (km).5.4.2. Ja mēra degvielas patēriņa tilpumu, patēriņu izsaka (litros/100 km) pēc šādas formulas:C =VT− T100(l/100 km),kur:V = patērētās degvielas apjoms litros;α = degvielas apjoma izplēšanās koeficients. Gan dīzeļdegvielai, gan benzīnam tas ir 0,001 uz oC;To = standarta temperatūra, kas izteikta oC;TF = degvielas temperatūra oC, kas izmērīta tilpuma mērīšanas punktā.5.5. Rezultātu izteikšana.5.5.1. Standarta patēriņš, braucot pilsētā, ir trīs secīgu mērījumu aritmētiskais vidējais, kuri veikti saskaņā ar iepriekš aprakstīto procedūru.5.5.2. Ja galējie mērījumi atšķiras no vidējā par vairāk kā 5 %, jāveic papildu testi saskaņā ar šo procedūru, kamēr tiek iegūta vismaz 5 % precizitātes pakāpe.5.5.3. Mērījuma precizitāti aprēķina, izmantojot formulu:Precizitāte = k ··%kur:Ciegūst no formulas 5.4. iedaļā;Cir C vērtību aritmētiskais vidējais;n ir veikto mērījumu skaits;S =∑i = 1nC- − Ci2n − 1k iegūst pēc šādas tabulas:Mērījumu skaits | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |k | 3,2 | 2,8 | 2,6 | 2,5 | 2,4 | 2,3 | 2,3 |5.5.4. Ja pēc 10 mērījumiem nav panākta vismaz 5 % precizitāte, patēriņu nosaka, izmantojot citu tā paša tipa transportlīdzekli.6. DEGVIELAS PATĒRIŅA MĒRĪŠANA PIE NEMAINĪGA ĀTRUMA.6.1. Šos testus var veikt uz dinamometra vai uz ceļa.6.1.1. Transportlīdzekļa masa.6.1.1.1. Transportlīdzekļa masa ir masa tehniskā kārtībā, kā noteikts 6.1.1.2. iedaļā, plus 180 kg vai plus puse no pilnas slodzes, ja šis skaitlis pārsniedz 180 kg, ieskaitot mēraparatūru un pasažierus. Transportlīdzekļa balstiekārtas augstums ir tāds, ko iegūst, kad slodzes smaguma centrs ir taisnās līnijas vidū, kas savieno priekšējo (sānu) sēdekļu R punktus.6.1.1.2. Šajā direktīvā "transportlīdzekļa masa tehniskā kārtībā" ir kopējā pašmasa ar pilnām visām tvertnēm, izņemot degvielas tvertni, kura ir uzpildīta līdz 90 % no ražotāja norādītās ietilpības, un ar darbarīku komplektu un rezerves riteni transportlīdzeklī.6.2. Pārnesumkārba.Ja transportlīdzeklis ir apgādāts ar rokas pārnesumu kārbu, izmantotais pārnesuma skaitlis ir visaugstākais, kuru ražotājs ieteicis braukšanai katrā no testa ātrumiem.6.3. Testa metode.6.3.1. Tests uz ceļa.6.3.1.1. Laika apstākļi.6.3.1.1.1. Relatīvajam mitrumam jābūt mazākam par 95 %; ceļam jābūt sausam; tomēr uz ceļa virsmas var būt mitruma pēdas ar nosacījumu, ka nevienā vietā nav ievērojama ūdens kārta.6.3.1.1.2. Vidējam vēja ātrumam jābūt mazākam par 3 m/s un brāzmām mazākām par 8 m/s.6.3.1.2. Pirms mērījumu veikšanas transportlīdzeklim jānobrauc izvēlētajā sistēmā ar testa ātrumam tuvu ātrumu pietiekams attālums, lai sasniegtu darba temperatūru; tomēr šis attālums nekādā gadījumā nedrīkst būt mazāks par 10 km.6.3.1.3. Testa brauciens.Testa braucienam jābūt tādam, lai ļautu uzturēt nemainīgu ātrumu, un tam jābūt vismaz 2 km garam. Tam jāveido slēgta sistēma, un virsmai jābūt labā stāvoklī. Var izmantot taisnu ceļu ar nosacījumu, ka abos virzienos tiek veikts 2 km garš brauciens. Slīpums starp jebkuriem diviem punktiem nedrīkst pārsniegt 2 %.6.3.1.4. Katra testa brauciena laikā ātrums jāuztur nemainīgs ± 2 km/h. Vidējais ātrums katram testam nedrīkst atšķirties no standarta ātruma par vairāk kā 2 km/h.6.3.1.5. Lai noteiktu patēriņu pie katra standarta ātruma (skat. tālāk diagrammu), veic četrus testus; divus pie vidējā ātruma, kas ir mazāks par standarta ātrumu, un divus pie vidējā ātruma, kas pārsniedz standarta ātrumu.6.3.1.6. Degvielas patēriņu katram izmēģinājuma braucienam aprēķina pēc formulām 5.4. iedaļā.6.3.1.7. Starpība starp abām zemākajām aprēķinātajām vērtībām nedrīkst pārsniegt 5 % no to vidējās vērtības, tas pats nosacījums attiecas arī uz abām augstākajām aprēķinātajām vērtībām. Degvielas patēriņa vērtību pie atbilstoša standarta ātruma aprēķina ar lineāru interpolāciju, kā parādīts tālāk diagrammā.6.3.1.7.1. Ja kādam aprēķināto vērtību pārim nav izpildīti 6.3.1.7. iedaļas nosacījumi, jāatkārto četri testa braucieni. Ja pēc desmit mēģinājumiem nav panākta nepieciešamā konsekvence, jāizvēlas cits transportlīdzeklis un tas jāpakļauj visiem šajā procedūrā noteiktajiem testiem.Piemērs: Aprēķins vidējam ātrumam 90 km/h.+++++ TIFF +++++Četri krusti atbilst aprēķinātajām vērtībām par katru testa braucienu. Co ir vērtība, kas aprēķināta patēriņam pie standarta ātruma Vo testa attālumā.6.3.2. Tests uz dinamometra.6.3.2.1. Dinamometra iestatīšana.Dinamometrs jāiestata, kā aprakstīts Direktīvas 70/220/EEK III pielikuma 4.1. iedaļā, ar šādiem grozījumiem:- dinamometrs jāiestata atbilstošajam testa ātrumam,- transportlīdzekļa stāvoklim testa braucienu laikā jābūt tādam, kā noteikts 4.1. līdz 4.3. iedaļā, un laika apstākļiem testa laikā uz ceļa jābūt tādiem, kā noteikts 6.3.1.1. iedaļā, lai varētu noteikt pareizu ieplūdes kolektora ierobežojuma iestatījumu.Dīzeļmotora transportlīdzekļu gadījumā dinamometrs jāiestata, kā noteikts 5.1.1. iedaļā.6.3.2.2. Dzesēšana.Var izmantot papildu gaisa dzesēšanas iekārtas, lai uzturētu darbības apstākļus, kā arī eļļošanas līdzekļu un dzesētāja temperatūru diapazonā, ko parasti sasniedz pie tāda paša ātruma uz ceļa.6.3.2.3. Pirms mērījumu veikšanas transportlīdzeklim jānobrauc uz dinamometra ar testa ātrumam tuvu ātrumu pietiekams attālums, lai sasniegtu darba temperatūras; šis attālums nekādā gadījumā nedrīkst būt mazāks par 10 km.6.3.2.4. Testa attālums nedrīkst būt mazāks par 2 km, kas izmērīts ar apgriezienu mērītāju uz dinamometra.6.4. Izmantotā dinamometra tips jānorāda testa ziņojumā.6.5. Rezultātu izteikšana.Neatkarīgi no izmantotās mērmetodes rezultāti jāizsaka litros/100 km bāzes apstākļos, kā noteikts 4.5. iedaļā.[1] OV L 76, 6.4.1970., 1. lpp.[2] OV L 223, 14.8.1978., 48. lpp.[3] OV L 190, 20.8.1972., 1. lpp.--------------------------------------------------II PIELIKUMS+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Padomes direktīva (1985. gada 25. jūlijs) par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz atbildību par produktiem ar trūkumiem

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31985L0374

Oficiālais Vēstnesis L 210 , 07/08/1985 Lpp. 0029 - 0033 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 15 Sējums 6 Lpp. 0239  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 13 Sējums 19 Lpp. 0008  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 15 Sējums 6 Lpp. 0239  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 13 Sējums 19 Lpp. 0008

		Padomes Direktīva(1985. gada 25. jūlijs)par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz atbildību par produktiem ar trūkumiem(85/374/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 100. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā ir vajadzīga dalībvalstu tiesību aktu tuvināšana attiecībā uz ražotāja atbildību par kaitējumu, ko izraisījuši viņa produktu trūkumi, jo pastāvošās atšķirības var izkropļot konkurenci un ietekmēt preču apriti kopējā tirgū, un izraisīt atšķirīgu patērētāja aizsardzības līmeni pret kaitējumu viņa veselībai vai īpašumam, ko izraisījis produkts ar trūkumiem;tā kā ražotāja atbildība bez vainas ir vienīgais veids, kā atbilstoši risināt modernai tehnoloģiskai ražošanai raksturīgo risku taisnīga sadalījuma problēmu, kas ir raksturīga mūsu laikam, kad attīstās tehnika;tā kā atbildība bez vainas būtu jāpiemēro tikai attiecībā uz tādām kustamām lietām, kas ir rūpnieciski ražotas; tā kā rezultātā ir ieteicams izslēgt atbildību par lauksaimniecības produktiem un medījumiem, izņemot gadījumus, kad tie ir rūpnieciski pārstrādāti un rezultātā tiem varētu būt radušies trūkumi; tā kā šajā direktīvā paredzētā atbildība būtu jāpiemēro arī attiecībā uz tādām kustamām lietām, ko izmanto, lai būvētu nekustamos īpašumus vai lai izmantotu tajos;tā kā patērētāja aizsardzības labad vajadzīgs, lai visi ražošanas procesā iesaistītie ražotāji būtu atbildīgi tiktāl, cik tas attiecas uz trūkumiem gatavajā produktā, sastāvdaļā vai kādā izejvielā, ko viņi piegādājuši; tā kā šā paša iemesla dēļ atbildība jāattiecina uz importētājiem, kas importē produktus Kopienā, un personām, kuras apliecina sevi kā ražotāju, pievienojot savu nosaukumu, preču zīmi vai citu atšķirības zīmi, vai kuras piegādā tādus produktus, kā ražotāju nav iespējams identificēt;tā kā tādās situācijās, kad vairākas personas ir atbildīgas par vienu un to pašu trūkumu, patērētāja aizsardzības labad vajadzīgs, lai aizskartā persona no jebkuras minētās personas varētu pieprasīt pilnu kompensāciju par trūkuma izraisītajiem zaudējumiem;tā kā nolūkā aizsargāt patērētāja fizisko labklājību un īpašumu produkta trūkums būtu jānosaka, ņemot vērā nevis tā piemērotību lietošanai, bet gan tāda drošuma trūkumu, kuru sabiedrībai visumā ir tiesības gaidīt; tā kā drošumu novērtē, izslēdzot jebkādu nepareizu produkta lietošanu, kas nav attaisnojama attiecīgajos apstākļos;tā kā riska taisnīga sadalīšana starp aizskarto personu un ražotāju nozīmē to, ka ražotājam ir vajadzīga iespēja atbrīvoties no atbildības, ja tas iesniedz pierādījumus par to, ka pastāv attiecīgi attaisnojoši apstākļi;tā kā patērētāja aizsardzības labad vajadzīgs, lai ražotāja atbildību neietekmētu tādu citu personu darbība vai bezdarbība, kas veicinājušas zaudējumu izraisīšanu; tā kā tomēr aizskartās personas veicinošo nolaidību var ņemt vērā, lai samazinātu šādu atbildību vai atbrīvotu no tās;tā kā patērētāja aizsardzības labad vajadzīga kompensācija nāves gadījumā un par miesas bojājumiem, kā arī kompensācija par īpašumam nodarīto kaitējumu; tā kā pēdējā minētā aizsardzība tomēr būtu jāierobežo, attiecinot to tikai uz precēm personīgai lietošanai vai personīgam patēriņam, un no tās ir jāatskaita noteiktā apjoma mazākā robežvērtība, lai izvairītos no pārmērīgi daudz lietu izskatīšanas tiesas prāvās; tā kā ar šo direktīvu nevajadzētu ierobežot attiecīgos tiesību aktos paredzētos gadījumos izmaksāt atlīdzību par sāpēm un ciešanām, un citu morālu kaitējumu;tā kā vienāds noilgums, lai iesniegtu prasību par atlīdzību, ir gan aizskartās personas, gan ražotāja interesēs;tā kā produkti laika gaitā noveco, tiek izstrādātas stingrākas drošuma normas un attīstās zinātne un tehnoloģija; tā kā tādēļ nebūtu pieņemami par produkta trūkumiem noteikt ražotājam atbildību uz neierobežotu laiku; tā kā tādēļ atbildībai būtu jābeidzas pēc samērīga laika, neierobežojot tādas iespējas iesniegt prasības, kas nav paredzētas tiesību aktos;tā kā efektīvas patērētāju aizsardzības labad nedrīkst pieļaut nevienu atkāpi līgumā attiecībā uz ražotāja atbildību pret aizskarto personu;tā kā saskaņā ar dalībvalstu tiesību sistēmām aizskartā persona var iesniegt prasību par zaudējumiem, pamatojoties uz līgumisko atbildību pamata vai uz tādu līgumā neparedzētu atbildību, kas nav paredzēta šajā direktīvā; ciktāl šie noteikumi der arī tam, lai sasniegtu efektīvas patērētāju aizsardzības mērķi, tos nedrīkstētu ietekmēt ar šo direktīvu; tā kā tiktāl, cik efektīva patērētāju aizsardzība farmaceitisko preparātu nozarē dalībvalstī ir jau panākta arī ar īpašu atbildības sistēmu, līdzīgi jāpaliek iespējai iesniegt prasību, pamatojoties uz šo sistēmu;tā kā tiktāl, cik uz šādu atbildību par jonizējošā starojuma izraisītu kaitējumu visās dalībvalstīs jau attiecas atbilstošas speciālās normas, ir bijis iespējams izslēgt šāda veida kaitējumu no šīs direktīvas darbības jomas;tā kā tādēļ, ka, ņemot vērā to, kas tiek gaidīts no patērētāju aizsardzības, dažās dalībvalstīs var uzskatīt, ka šāda aizsardzība tiktu ierobežota, izslēdzot lauksaimniecības pamatproduktus un medījumus no šīs direktīvas darbības jomas, dalībvalstij ir vajadzīga iespēja attiecināt atbildību arī uz šādiem produktiem;tā kā līdzīgu iemeslu dēļ dažās dalībvalstīs var uzskatīt, ka patērētāja aizsardzība tiktu pārmērīgi ierobežota, dodot ražotājam iespēju atbrīvoties no atbildības, ja viņš pierāda, ka tajā laikā, kad viņš laida produktu apritē, zināšanas zinātnē un tehnikā nebija tādas, lai būtu iespējams atklāt trūkumu; tā kā tādēļ dalībvalstij ir vajadzīga iespēja tiesību aktos saglabāt vai jaunos tiesību aktos paredzēt to, ka šāds attaisnojošs apstāklis nav atļauts; tā kā attiecībā uz jauniem tiesību aktiem šāda atkāpe tomēr būtu jāveic, ievērojot Kopienas pārtraukšanas procedūru, lai pēc iespējas vienādi paaugstinātu aizsardzības līmeni visā Kopienā;tā kā, ņemot vērā tiesību tradīcijas lielākajā daļā dalībvalstu, nav lietderīgi noteikt finanšu ierobežojumus ražotāja atbildībai bez vainas; tā kā tiktāl, cik tomēr pastāv atšķirīgas tradīcijas, šķiet iespējams atļaut dalībvalstīm atkāpties no neierobežotas atbildības principa, nosakot ierobežojumu ražotāja kopējai atbildībai par kaitējumu, kas radies nāves vai miesas bojājumu dēļ un ko izraisījuši identiski produkti ar vienādiem trūkumiem, ja šo ierobežojumu nosaka pietiekami augstā līmenī, lai nodrošinātu patērētāju pienācīgu aizsardzību un kopējā tirgus pareizu darbību;tā kā saskaņošana, kas izriet no šīs direktīvas pašreizējā stadijā nevar būt pilnīga, bet ar to tiek uzsākta pilnīgāka saskaņošana; tā kā tādēļ ir vajadzīgs, lai Padome par šīs direktīvas piemērošanu no Komisijas regulāri saņemtu ziņojumus, kuriem atkarībā no apstākļiem pievienoti attiecīgi priekšlikumi;tā kā jo īpaši svarīgi šajā ziņā ir tas, lai atkārtoti pārskatītu direktīvas daļas, kas attiecas uz dalībvalstīm pieļautajām atkāpēm, beidzoties laikposmam, kurš bijis pietiekami ilgs, lai uzkrātu praktisku pieredzi par šādu atkāpju ietekmi uz patērētāju aizsardzību un uz kopējā tirgus darbību,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsRažotājs ir atbildīgs par kaitējumu, kuru izraisījis viņa produkta trūkums.2. pantsŠajā direktīvā "produkts" nozīmē visas kustamas lietas, izņemot lauksaimniecības pamatproduktus un medījumus, pat ja tie ir izmantoti kādā citā kustamā lietā vai nekustamā īpašumā. "Lauksaimniecības pamatprodukti" nozīmē zemkopības, lopkopības un zivsaimniecības produktus, kas nav produkti, kuriem ir veikta sākotnējā apstrāde. Pie "produktiem" pieder elektrība.3. pants1. "Ražotājs" nozīmē gatava produkta izgatavotāju, jebkādu izejvielu ražotāju vai sastāvdaļas izgatavotāju un jebkuru personu, kas apliecina sevi kā tā ražotāju, produktam pievienojot savu nosaukumu, preču zīmi vai citu atšķirības zīmi.2. Neierobežojot ražotāja atbildību, jebkuru personu, kas, veicot uzņēmējdarbību, Kopienā importē produktu pārdošanai, iznomāšanai, līzingam vai jebkādam izplatīšanas veidam, uzskata par ražotāju šīs direktīvas nozīmē, un tā ir atbildīga kā ražotājs.3. Kad nav iespējams identificēt produkta ražotāju, katru produkta piegādātāju uzskata par tā ražotāju, ja vien tas savlaicīgi neinformē aizskarto personu par ražotāja identitāti vai par to, kas viņam produktu piegādājis. Tādi paši noteikumi attiecas uz gadījumu, kad produktu importē un uz šā produkta nav norādīta tā importētāja identitāte, kurš minēts 2. punktā, pat ja ir norādīts ražotāja nosaukums.4. pantsAizskartajai personai ir jāpierāda kaitējuma un trūkuma esamība un cēloņsakarība starp tiem.5. pantsJa, piemērojot šīs direktīvas noteikumus, divas vai vairākas personas ir atbildīgas par vienu kaitējumu, tās ir atbildīgas solidāri un atsevišķi, neierobežojot valsts tiesību aktu noteikumus attiecībā uz regresa tiesībām.6. pants1. Produktam ir trūkumi, ja tā drošums nav tāds, kādu personai ir tiesības gaidīt, ņemot vērā visus apstākļus, tostarp:a) produkta noformējumu;b) lietojumu, kādā, kā varētu gaidīt, lietos produktu;c) laiku, kad produkts laists apritē.2. Neuzskata, ka produktam ir trūkumi tikai tādēļ, ka vēlāk apritē ir laists labāks produkts.7. pantsAr šo direktīvu paredz, ka ražotājs nav atbildīgs, ja viņš pierāda:a) ka nav laidis produktu apritē vaib) ka, ņemot vērā apstākļus, ir iespējams, ka trūkums, kas izraisīja kaitējumu, nav bijis laikā, kad produkts laists apritē, vai ka šis trūkums radies pēc tam, vaic) ka viņš produktu nav ne ražojis pārdošanai vai jebkuram izplatīšanas veidam ar ekonomisku mērķi, ne ražojis vai izplatījis to saistībā ar uzņēmējdarbību, vaid) ka trūkums produktam ir pieļaujams tādēļ, lai produkts atbilstu obligātiem noteikumiem, kurus izdevušas valsts iestādes, vaie) ka zināšanas zinātnē un tehnikā laikā, kad viņš produktu laida apritē, nebija tāds, lai būtu iespējams konstatēt trūkumu, vaif) ka tajā gadījumā, kad ražotājs ir izgatavojis kādu sastāvdaļu, trūkums ir attiecināms uz produkta konstrukciju, kurā sastāvdaļa ir iemontēta, vai uz produkta ražotāja dotajiem norādījumiem.8. pants1. Neierobežojot valsts tiesību aktu noteikumus attiecībā uz regresa tiesībām, ražotāja atbildību nesamazina, kad kaitējumu ir izraisījis gan produkta trūkums, gan trešās personas darbība vai bezdarbība.2. Ražotāja atbildību var samazināt vai atbrīvot no tās, kad, ņemot vērā visus apstākļus, kaitējumu ir izraisījis gan produkta trūkums, gan aizskartās personas un tās personas vaina, par kuru aizskartā persona ir atbildīga.9. pantsDirektīvas 1. pantā "kaitējums" nozīmē:a) kaitējumu, kuru izraisījusi nāve vai miesas bojājumi;b) jebkuras tādas īpašuma daļas bojājumu vai iznīcināšanu, kura nav pats produkts ar trūkumiem un kuras zemākā robežvērtība ir ECU 500, ar noteikumu, ka minētā īpašuma daļa:i) ir tāda, kas parasti paredzēta privātai lietošanai vai patēriņam, unii) to aizskartā persona galvenokārt izmantojusi savām privātām vajadzībām vai patēriņam.Šis pants neierobežo valsts tiesību aktus, kas attiecas uz nemateriāliem zaudējumiem.10. pants1. Dalībvalstis savos tiesību aktos paredz, ka šajā direktīvā paredzētās kaitējumu atlīdzības saņemšanas procedūrām piemēro trīs gadu noilgumu. Noilgums sākas dienā, kad prasītājs uzzinājis vai kad tam vajadzēja uzzināt par kaitējumu, trūkumu un ražotāja identitāti.2. Ar šo direktīvu neietekmē dalībvalstu tiesību aktus, kas reglamentē noilguma apturēšanu vai pārtraukšanu.11. pantsDalībvalstis savos tiesību aktos paredz, ka tiesības, kas aizskartajai personai piešķirtas saskaņā ar šo direktīvu, beidzas tāda 10 gadu termiņa beigās, kuru skaita no dienas, kad ražotājs laidis apritē produktu, kas izraisījis kaitējumu, ja vien aizskartā persona pa to laiku nav iesniegusi prasību pret ražotāju.12. pantsNo šīs direktīvas izrietošo ražotāja atbildību pret aizskarto personu nedrīkst samazināt vai atbrīvot no tās ar noteikumu, kas samazina atbildību vai atbrīvo no tās.13. pantsŠī direktīva neietekmē nekādas tiesības, kuras aizskartajai personai var būt saskaņā ar tiesību normām par līgumisko un ārpuslīgumisko atbildību vai saskaņā ar īpašu atbildības sistēmu, kas pastāv laikā, kad paziņota šī direktīva.14. pantsŠī direktīva neattiecas uz bojājumu vai kaitējumu, kas rodas no jonizējošā starojuma, uz kuru attiecas dalībvalstu ratificētās starptautiskās konvencijās.15. pants1. Katra dalībvalsts var:a) atkāpjoties no 2. panta, savos tiesību aktos paredzēt, ka šīs direktīvas 1. pantā "produkts" nozīmē arī lauksaimniecības pamatproduktus un medījumu;b) atkāpjoties no 7. panta e) apakšpunkta, minētajos tiesību aktos saglabāt vai šā panta 2. punktā noteiktajā kārtībā paredzēt, ka ražotājs ir atbildīgs, pat ja viņš pierāda, ka tajā laikā, kad produkts laists apritē, zināšanas zinātnē un tehnikā nebija tādas, lai būtu iespējams atklāt trūkumu.2. Dalībvalsts, kas vēlas ieviest pasākumu, kurš paredzēts 1. punkta b) apakšpunktā, ierosinātā pasākuma tekstu paziņo Komisijai. Komisija par to informē pārējās dalībvalstis.Attiecīgā dalībvalsts nepiemēro piedāvāto pasākumu deviņus mēnešus pēc tā paziņošanas Komisijai, ja pa to laiku Komisija nav iesniegusi Padomei priekšlikumu par direktīvas grozījumiem attiecīgajā jautājumā. Tomēr, ja trīs mēnešos pēc minētās informācijas saņemšanas Komisija nepaziņo attiecīgai dalībvalstij, ka tā gatavojas iesniegt šādu priekšlikumu Padomei, dalībvalsts var veikt ierosināto pasākumu tūlīt.Ja Komisija minētajos deviņos mēnešos iesniedz Padomei šādu priekšlikumu grozīt direktīvu, attiecīgā dalībvalsts nepiemēro piedāvāto pasākumu vēl 18 mēnešus no dienas, kad iesniegts priekšlikums.3. Desmit gadus pēc šīs direktīvas paziņošanas dienas Komisija iesniedz Padomei ziņojumu par to tiesu nolēmumu ietekmi uz patērētāju aizsardzību un kopējā tirgus darbību, kas pieņemti, piemērojot 7. panta e) apakšpunktu un 1. punkta b) apakšpunktu. Ņemot vērā šo ziņojumu, Padome pēc Komisijas priekšlikuma un saskaņā ar Līguma 100. panta noteikumiem lemj par to, vai atcelt 7. panta e) apakšpunktu.16. pants1. Jebkura dalībvalsts var noteikt, ka ražotāja kopējo atbildību par kaitējumu, kas radies nāves vai miesas bojājumu dēļ un ko izraisījušas identiskas preces ar vienādiem trūkumiem, ierobežo līdz tādam apjomam, kurš nedrīkst būt mazāks par ECU 70 miljoniem.2. Desmit gadus pēc šīs direktīvas paziņošanas dienas Komisija iesniedz Padomei ziņojumu par to ietekmi uz patērētāju aizsardzību un kopējā tirgus darbību, kura radusies, piemērojot finansiālās atbildības ierobežojumus tajās dalībvalstīs, kas izmantojušas 1. punktā paredzēto iespēju. Ņemot vērā šo ziņojumu, Padome pēc Komisijas priekšlikuma un saskaņā ar Līguma 100. panta noteikumiem lemj par to, vai atcelt 1. punktu.17. pantsŠī direktīva neattiecas uz produktiem, kas laisti apritē pirms dienas, kurā stājās spēkā 19. pantā minētie noteikumi.18. pants1. Šajā direktīvā ECU ir valūtas vienība, kas definēta Regulā (EEK) Nr. 3180/78 [4], kurā izdarīti grozījumi ar Regulu (EEK) Nr. 2626/84 [5]. Ekvivalentu attiecīgās valsts valūtā sākotnēji aprēķina pēc valūtas maiņas kursa, kas iegūts šīs direktīvas pieņemšanas dienā.2. Ik pēc pieciem gadiem Padome pēc Komisijas priekšlikuma pārskata un vajadzības gadījumā maina šajā direktīvā norādītās summas, ņemot vērā ekonomikas un monetārās tendences Kopienā.19. pants1. Dalībvalstīs vēlākais trīs gadus pēc šīs direktīvas paziņošanas dienas stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Tās par to tūlīt informē Komisiju [6].2. Direktīvas 15. panta 2. punktā noteikto procedūru piemēro no šīs direktīvas paziņošanas dienas.20. pantsDalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu svarīgākos noteikumus, ko tās pēc tam pieņēmušas jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.21. pantsIk pēc pieciem gadiem Komisija iesniedz Padomei ziņojumu par šīs direktīvas piemērošanu un vajadzības gadījumā iesniedz tai attiecīgus priekšlikumus.22. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1985. gada 25. jūlijāPadomes vārdā —priekšsēdētājsJ. Poos[1] OV C 241, 14.10.1976., 9. lpp., un OV C 271, 26.10.1979., 3. lpp.[2] OV C 127, 21.5.1979., 61. lpp.[3] OV C 114, 7.5.1979., 15. lpp.[4] OV L 379, 30.12.1978., 1. lpp.[5] OV L 247, 16.9.1984., 1. lpp.[6] Šī direktīva paziņota dalībvalstīm 1985. gada 30. jūlijā.--------------------------------------------------