title: Komisijas Direktīva 2007/12/EK ( 2007. gada 26. februāris ), ar ko groza dažus Padomes Direktīvas 90/642/EEK pielikumus attiecībā uz maksimāli pieļaujamajiem penkonazola, benomila un karbendazima atliekvielu daudzumiem (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               27.2.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 59/75

      KOMISIJAS DIREKTĪVA 2007/12/EK
   (2007. gada 26. februāris),
   ar ko groza dažus Padomes Direktīvas 90/642/EEK pielikumus attiecībā uz maksimāli pieļaujamajiem penkonazola, benomila un karbendazima atliekvielu daudzumiem
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Padomes 1990. gada 27. novembra Direktīvu 90/642/EEK par pesticīdu atlieku maksimāli pieļaujamā daudzuma noteikšanu konkrētos augu izcelsmes produktos un uz tiem, ieskaitot augļus un dārzeņus (1), un jo īpaši tās 7. pantu,
   ņemot vērā Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīvu 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (2), un jo īpaši tās 4. panta 1. punkta f) apakšpunktu,
   tā kā:

               (1)

               Saskaņā ar Direktīvu 91/414/EEK par atļaujām izmantot augu aizsardzības līdzekļus konkrētām kultūrām atbild dalībvalstis. Šādas atļaujas jāpamato ar novērtējumu par to, kā šādi līdzekļi iedarbojas uz cilvēku un dzīvnieku veselību un ietekmē vidi. Šādā vērtējumā jāņem vērā ietekme uz darbiniekiem un apkārtējiem cilvēkiem, uz zemes, ūdens un gaisa vidi, kā arī ietekme uz cilvēkiem un dzīvniekiem, patērējot uz apstrādātajiem kultūraugiem esošas atliekvielas.

               (2)

               Maksimāli pieļaujamie atliekvielu daudzumi (turpmāk tekstā “MPAD”) atspoguļo pesticīdu minimālo izmantošanas daudzumu, kas vajadzīgs augu efektīvai aizsardzībai un ko izmanto tādā veidā, lai atliekvielu daudzums būtu iespējami mazāks un pieņemams toksikoloģiskā ziņā, jo īpaši saistībā ar uzturā paredzamo devu.

               (3)

               MPAD pesticīdiem, uz kuriem attiecas Direktīva 90/642/EEK, ir pastāvīgi jāpārskata, un tos var grozīt, ņemot vērā jaunas vai mainītas izmantošanas jomas. Komisiju informēja par jauniem vai mainītiem izmantošanas veidiem, kuru rezultāts ir penkonazola, benomila un karbendazima atliekvielu daudzuma izmaiņas.

               (4)

               Saskaņā ar Kopienā pieņemtajām procedūrām un praksi, ņemot vērā Pasaules veselības organizācijas publicētās pamatnostādnes (3), ir izvērtēta šo pesticīdu ietekme uz patērētāju visas dzīves laikā, ja tos lieto pārtikas produktus, kuros var būt minēto pesticīdu atliekvielas.

               (5)

               Saskaņā ar Kopienā pašlaik izmantotajām procedūrām un praksi, ņemot vērā Pasaules Veselības organizācijas publicētās pamatnostādnes, benomilam un karbendazimam, kuriem pastāv akūtā standartdeva (ASD), ir novērtēta akūtā ietekme uz patērētāju, ko rada katrs pārtikas produkts, kurā var būt minēto pesticīdu atliekvielas. Ir ņemti vērā Augu zinātniskās komitejas atzinumi, jo īpaši konsultācijas un ieteikumi par patērētāju aizsardzību no pārtikas produktiem, kas apstrādāti ar pesticīdiem (4). Pamatojoties uz uzturā lietoto devu izvērtējumiem, šo pesticīdu MPAD jānosaka tā, lai netiktu pārsniegtas ASD. Attiecībā uz pārējām vielām pieejamās informācijas izvērtējums liecina, ka ASD nav vajadzīga, tādēļ novērtējums nav nepieciešams.

               (6)

               Lai noteiktu jaunu benomila un karbendazima maksimāli pieļaujamo atliekvielu daudzumu citrusaugļiem, pieteikuma iesniedzējs līdz 2007. gada decembrim ir apņēmies iesniegt prasītos papilddatus. Pašlaik pieejamie dati liecina, ka ierosinātais MPAD patērētājiem ir drošs.

               (7)

               Ja atļautajiem augu aizsardzības līdzekļu izmantošanas veidiem pārtikas produktā vai uz tā pesticīdu atliekvielu daudzums nav nosakāms vai attiecīgos līdzekļus nav atļauts lietot, vai par izmantojuma veidiem, ko atļāvušas dalībvalstis, nav sniegti vajadzīgie dati, vai nav sniegti vajadzīgie dati par tādiem izmantojumu veidiem trešās valstīs, kuru dēļ pārtikas produktos, kas var nonākt apritē Kopienas tirgū, vai uz tiem rodas atliekvielas, tad par MPAD nosaka zemāko analītiski nosakāmo daudzumu.

               (8)

               Tādēļ ir ieteicams noteikt šiem pesticīdiem jaunu MPAD.

               (9)

               Tādēļ attiecīgi jāgroza Direktīva 90/642/EEK.

               (10)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pastāvīgās pārtikas aprites un dzīvnieku veselības komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 90/642/EEK II pielikumu groza saskaņā ar šīs direktīvas pielikumu.
   2. pants
   1.   Dalībvalstis vēlākais līdz 2007. gada 27. augustam pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara Komisijai zināmu minēto tiesību aktu tekstu, kā arī minēto tiesību aktu un šīs direktīvas atbilstības tabulu.
   Dalībvalstis piemēro minētos tiesību aktus no 2007. gada 28. augusta.
   2.   Kad dalībvalstis pieņem 1. un 2. punktā minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī tādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka to, kā izdarāmas šādas atsauces.
   3.   Dalībvalstis dara zināmus Komisijai savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   3. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   4. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2007. gada 26. februārī

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Markos KYPRIANOU

      (1)  OV L 350, 14.12.1990., 71. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2006/92/EK (OV L 311, 10.11.2006., 31. lpp.).

      (2)  OV L 230, 19.8.1991., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2007/6/EK (OV L 43, 15.2.2007., 13. lpp.).

      (3)  Pamatnostādnes par to, kā noteikt pesticīdu atliekvielu devu (pārskatītas), kuras sagatavojusi GEMS/Pārtikas programma sadarbībā ar Pesticīdu atliekvielu kodeksa komiteju un 1997. gadā publicējusi Pasaules Veselības organizācija (WHO/FSF/FOS/97.7).

      (4)  Atzinums jautājumos, kas attiecas uz grozījumiem Padomes Direktīvas 86/362/EEK, 86/363/EEK un 90/642/EEK pielikumos (AZK 1998. gada 14. jūlija atzinums); atzinums par mainīgajām pesticīdu atliekvielām augļos un dārzeņos (AZK 1998. gada 14. jūlija atzinums), http://europa.eu.int/comm/food/fs/sc/scp/outcome_ppp_en.html

      PIELIKUMS
      Direktīvas 90/642/EEK II pielikumā, pielikuma A daļā slejas, kas attiecas uz penkonazolu, benomilu un karbendazimu, aizstāj ar šādām:

                     Pesticīdiem atliekvielu daudzumi un maksimāli pieļaujamie atliekvielu daudzumi (mg/kg)

                     Produktu grupas un atsevišķu produktu piemēri, kam piemēro MPAD

                     Penkonazols

                     Benomila un karbendazima summa, kas izteikta kā karbendazims

               “1.   Svaigi, žāvēti vai termiski neapstrādāti, saldēti augļi bez cukura piedevas; rieksti

                                 i)

                                 CITRUSAUGĻI

                     0,05 (1)

                     0,5 (2)

                     Greipfrūti

                     Citroni

                     Laimi

                     Mandarīni (ieskaitot klementīnus un citus hibrīdus)

                     Apelsīni

                     Pampelmūzes

                     Citi

                                 ii)

                                 KOKU RIEKSTI (lobīti vai nelobīti)

                     0,05 (1)

                     0,1 (1)

                     Mandeles

                     Brazīlijas rieksti

                     Indijas rieksti

                     Ēdamie kastaņi

                     Kokosrieksti

                     Rieksti

                     Makadāmijas rieksti

                     Pekanrieksti

                     Pīniju rieksti

                     Pistācijas

                     Valrieksti

                     Citi

                                 iii)

                                 SĒKLEŅI

                     0,2

                     0,2

                     Āboli

                     Bumbieri

                     Cidonijas

                     Citi

                                 iv)

                                 KAULEŅI

                     Aprikozes

                     0,1

                     0,2

                     Ķirši

                     0,5

                     Persiki (ieskaitot nektarīnus un tamlīdzīgus hibrīdus)

                     0,1

                     0,2

                     Plūmes

                     0,5

                     Citi

                     0,05 (1)

                     0,1 (1)

                                 v)

                                 OGAS UN SĪKAUGĻI

                                 a)

                                 Galda un vīna vīnogas

                     0,2

                     Galda vīnogas

                     0,3

                     Vīna vīnogas

                     0,5

                                 b)

                                 Zemenes (izņemot meža zemenes)

                     0,5

                     0,1 (1)

                                 c)

                                 Avenes un kazenes (izņemot savvaļas)

                     0,05 (1)

                     0,1 (1)

                     Kazenes

                     Ziemeļu kaulenes

                     Kazeņavenes

                     Avenes

                     Citi

                                 d)

                                 Pārējie sīkaugļi un ogas (izņemot savvaļas)

                     0,1 (1)

                     Mellenes

                     Dzērvenes

                     Jāņogas (sarkanās un baltās jāņogas, upenes)

                     0,5

                     Ērkšķogas

                     Citi

                     0,05 (1)

                                 e)

                                 Savvaļas ogas un augļi

                     0,05 (1)

                     0,1 (1)

                                 vi)

                                 DAŽĀDI

                     0,05 (1)

                     Avokado

                     Banāni

                     Dateles

                     Vīģes

                     Kivi

                     Kumkvati

                     Ličī

                     Mango

                     Olīvas (patēriņam pārtikā)

                     Olīvas (eļļas ekstrakcijai)

                     Papaijas

                     0,2

                     Pasifloru augļi

                     Ananasi

                     Granātāboli

                     Citi

                     0,1 (1)

               2.   Svaigi vai termiski neapstrādāti, saldēti vai sausi dārzeņi

                                 i)

                                 SAKŅU UN BUMBUĻU DĀRZEŅI

                     0,05 (1)

                     0,1 (1)

                     Sarkanās bietes

                     Burkāni

                     Manioki

                     Okras

                     Mārrutki

                     Topinambūri

                     Pastinaki

                     Sakņu pētersīļi

                     Redīsi

                     Puravlapu plostbārži

                     Batātes

                     Kāļi

                     Rāceņi

                     Jamsi

                     Citi

                                 ii)

                                 SĪPOLU DĀRZEŅI

                     0,05 (1)

                     0,1 (1)

                     Ķiploki

                     Sīpoli

                     Šalotes sīpoli

                     Loki

                     Citi

                                 iii)

                                 AUGĻU DĀRZEŅI

                                 a)

                                 Nakteņu dzimtas augi

                     Tomāti

                     0,1

                     0,5

                     Pipari

                     0,2

                     Baklažāni

                     0,1

                     0,5

                     Sakņu selerijas

                     2

                     Citi

                     0,05 (1)

                     0,1 (1)

                                 b)

                                 Ķirbjaugi – ar ēdamu mizu

                     0,1

                     0,1 (1)

                     Cucumbers

                     Gurķi

                     Pipargurķīši

                     Citi

                                 c)

                                 Ķirbjaugi ar neēdamu mizu

                     0,1

                     0,1 (1)

                     Melones

                     Ķirbji

                     Arbūzi

                     Citi

                                 d)

                                 Cukurkukurūza

                     0,05 (1)

                     0,1 (1)

                                 iv)

                                 KĀPOSTU DĀRZEŅI

                     0,05 (1)

                                 a)

                                 Ziedoši kāpostu dārzeņi

                     0,1 (1)

                     Brokoļi (ieskaitot sparģeļkāpostus)

                     Ziedkāposti

                     Citi

                                 b)

                                 Kāpostu dzimtas galviņdārzeņi

                     Briseles kāposti

                     0,5

                     Galviņkāposti

                     Citi

                     0,1 (1)

                                 c)

                                 Krustziežu dzimtas galviņdārzeņi

                     0,1 (1)

                     Ķīnas kāposti

                     Lapu kāposti

                     Citi

                                 d)

                                 Kolrābji

                     0,1 (1)

                                 v)

                                 LAPU DĀRZEŅI UN SVAIGI GARŠAUGI

                     0,05 (1)

                     0,1 (1)

                                 a)

                                 Dārza salāti un tamlīdzīgi

                     Kressalāti

                     Salātu baldriņi

                     Dārza salāti

                     Eskariolas (platlapu endīvijas)

                     Rukolas salāti

                     Kāpostu dārzeņu lapas un stublāji

                     Citi

                                 b)

                                 Spināti un tamlīdzīgi

                     Spināti

                     Lapu bietes (mangoldi)

                     Citi

                                 c)

                                 Ūdenskreses

                                 d)

                                 Lapu cigoriņi

                                 e)

                                 Garšaugi

                     Kārveles

                     Maurloki

                     Pētersīļi

                     Lapu selerijas

                     Citi

                                 vi)

                                 PĀKŠAUGU DĀRZEŅI (svaigi)

                     0,05 (1)

                     Pupiņas (ar pākstīm)

                     0,2

                     Pupiņas (bez pākstīm)

                     Zirņi (ar pākstīm)

                     0,2

                     Zirņi (bez pākstīm)

                     Citi

                     0,1 (1)

                                 vii)

                                 STUBLĀJU DĀRZEŅI (svaigi)

                     0,1 (1)

                     Sparģeļi

                     Lapu artišoki

                     Selerijas

                     Fenheļi

                     Artišoki

                     0,2

                     Puravi

                     Rabarberi

                     Citi

                     0,05 (1)

                                 viii)

                                 SĒNES

                     0,05 (1)

                     0,1 (1)

                                 a)

                                 Kultivētās sēnes

                                 b)

                                 Savvaļas sēnes

                                 3.

                                 Pākšaugi

                     0,05 (1)

                     0,1 (1)

                     Pupiņas

                     Lēcas

                     Zirņi

                     Lupīnas

                     Citi

                                 4.

                                 Eļļas augu sēklas

                     0,05 (1)

                     Linsēklas

                     Zemesrieksti

                     Magoņu sēklas

                     Sezama sēklas

                     Saulgriežu sēklas

                     Rapšu sēklas

                     Sojas pupas

                     0,2

                     Sinepju sēklas

                     Kokvilnas sēklas

                     Kaņepju sēklas

                     Citas

                     0,1 (1)

                                 5.

                                 Kartupeļi

                     0,05 (1)

                     0,1 (1)

                     Agrie kartupeļi

                     Galda kartupeļi

                                 6.

                                 Tēja (fermentētas vai citādi apstrādātas, kaltētas Camellia sinensis lapas un stiebri)

                     0,1 (1)

                     0,1 (1)

                                 7.

                                 Apiņi (žāvēti), ieskaitot apiņu rogas un nekoncentrētu pulveri

                     0,5

                     0,1 (1)

         (1)  Norāda zemāko analītiski nosakāmo daudzumu.

         (2)  Norāda, ka MPAD pagaidām ir noteikta līdz 2007. gada 31. decembrim, jo vēl nav saņemti dati no pieteikuma iesniedzēja. Ja līdz minētajai dienai dati netiks saņemti, MPAD ar direktīvu vai regulu tiks atcelts.”


title: Komisijas Direktīva (ES) 2015/1480 (2015. gada 28. augusts), ar kuru groza dažus pielikumus Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvās 2004/107/EK un 2008/50/EK, ar ko paredz noteikumus attiecībā uz standartmetodēm, datu validēšanu un paraugu ņemšanas vietu izvietojumu gaisa kvalitātes novērtēšanai (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               29.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 226/4

         KOMISIJAS DIREKTĪVA (ES) 2015/1480
   (2015. gada 28. augusts),
   ar kuru groza dažus pielikumus Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvās 2004/107/EK un 2008/50/EK, ar ko paredz noteikumus attiecībā uz standartmetodēm, datu validēšanu un paraugu ņemšanas vietu izvietojumu gaisa kvalitātes novērtēšanai
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 15. decembra Direktīvu 2004/107/EK par arsēnu, kadmiju, dzīvsudrabu, niķeli un policikliskiem aromātiskiem ogļūdeņražiem apkārtējā gaisā (1) un jo īpaši tās 4. panta 15. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 21. maija Direktīvu 2008/50/EK par gaisa kvalitāti un tīrāku gaisu Eiropai (2) un jo īpaši tās 28. panta 1. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Saskaņā ar Direktīvas 2004/107/EK, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 219/2009 (3), 4. panta 15. punktu Komisija ir pilnvarota grozīt dažus noteikumus IV un V pielikumā.

               (2)

               Direktīvas 2004/107/EK IV pielikumā ir noteikti datu kvalitātes mērķi, kas ir jāatjaunina, lai panāktu lielāku skaidrību.

               (3)

               Direktīvas 2004/107/EK V pielikumā ir noteiktas atsauces metodes koncentrācijas noteikšanai, un šādas metodes būtu jāatjaunina, lai atspoguļotu attiecīgo standartu izstrādi.

               (4)

               Saskaņā ar Direktīvas 2008/50/EK 28. panta 1. punktu Komisija ir pilnvarota grozīt dažus noteikumus I, III, VI un IX pielikumā.

               (5)

               Direktīvas 2008/50/EK I pielikuma C iedaļā noteikti kritēriji attiecībā uz kvalitātes nodrošināšanu gaisa kvalitātes novērtēšanā, kas ir jāprecizē un jāpapildina, ņemot vērā kvalitātes nodrošināšanas programmas, ko organizē Komisijas Kopīgais pētniecības centrs, un nosakot pienākumu pārskatīt kvalitātes kontroles sistēmu, lai nodrošinātu nepārtrauktu mēriekārtu precizitāti.

               (6)

               Direktīvas 2008/50/EK III pielikuma C un D iedaļā noteikti kritēriji paraugu ņemšanas vietu novietojumam, kas ir jāprecizē un jāpapildina, ņemot vērā pieredzi, kas gūta direktīvas īstenošanā.

               (7)

               Direktīvas 2008/50/EK VI pielikuma A iedaļā noteikta standartmetode atsevišķu piesārņojošu vielu mērīšanai, kas jāpielāgo, ņemot vērā pieredzi, kas gūta direktīvas īstenošanā, un ņemot vērā jaunākos standartus cieto daļiņu paraugu ņemšanai un mērījumu veikšanai.

               (8)

               Saskaņā ar dalībvalstu un Komisijas 2011. gada 28. septembra kopīgo politisko deklarāciju par skaidrojošiem dokumentiem (4) dalībvalstis ir apņēmušās pamatotos gadījumos paziņojumam par transponēšanas pasākumiem pievienot vienu vai vairākus dokumentus, kuros ir paskaidrota saikne starp direktīvas elementiem un valstu pieņemto transponēšanas instrumentu attiecīgajām daļām.

               (9)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Gaisa kvalitātes komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 2004/107/EK IV un V pielikumu groza saskaņā ar šīs direktīvas I pielikumu.
   2. pants
   Direktīvas 2008/50/EK I, III, VI un IX pielikumu groza saskaņā ar šīs direktīvas II pielikumu.
   3. pants
   Šīs direktīvas noteikumi jālasa kopā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 765/2008 (5), jo īpaši attiecībā uz atbilstības novērtēšanas struktūru akreditāciju, un nerada nekādas atkāpes vai izņēmumus attiecībā uz minēto regulu.
   4. pants
   1.   Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai vēlākais līdz 2016. gada 31. decembrim izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis nekavējoties dara Komisijai zināmu minēto noteikumu tekstu.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   5. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   6. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2015. gada 28. augustā

            Komisijas vārdā –

            priekšsēdētājs

         Jean-Claude JUNCKER

      (1)  OV L 23, 26.1.2005., 3. lpp.

      (2)  OV L 152, 11.6.2008., 1. lpp.

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 11. marta Regula (EK) Nr. 219/2009, ar ko, ievērojot Līguma 251. pantā minēto procedūru, vairākus instrumentus pielāgo Padomes Lēmumam 1999/468/EK attiecībā uz regulatīvo kontroles procedūru – Pielāgošana regulatīvajai kontroles procedūrai – otrā daļa (OV L 87, 31.3.2009., 109. lpp.).

      (4)  OV C 369, 17.12.2011., 14. lpp.

      (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 9. jūlija Regula (EK) Nr. 765/2008, ar ko nosaka akreditācijas un tirgus uzraudzības prasības attiecībā uz produktu tirdzniecību un atceļ Regulu (EEK) Nr. 339/93 (OV L 218, 13.8.2008., 30. lpp.).

      I PIELIKUMS
      Direktīvu 2004/107/EK groza šādi:

                  1)

                  direktīvas IV pielikuma I iedaļu groza šādi:

                              a)

                              tabulu aizstāj ar šādu:

                                          “Benzo(a)pirēns

                                          Arsēns, kadmijs un niķelis

                                          Policikliskie aromātiskie ogļhidrāti, kas nav benzo(a)pirēns, kopējais gāzveida dzīvsudrabs

                                          Kopējā uzkrāšanās

                                                      —

                                                      Pielaide

                                          Stacionāri un indikatīvi mērījumi

                                          50 %

                                          40 %

                                          50 %

                                          70 %

                                          Modeļi

                                          60 %

                                          60 %

                                          60 %

                                          60 %

                                                      —

                                                      Obligāti iegūstamie dati

                                          90 %

                                          90 %

                                          90 %

                                          90 %

                                                      —

                                                      Obligātais mērījumu laiks

                                          Stacionāri mērījumi (1)

                                          33 %

                                          50 %

                                          Indikatīvi mērījumi (1)
                                              (2)

                                          14 %

                                          14 %

                                          14 %

                                          33 %

                              b)

                              trešajā daļā svītro šādu teikumu:
                              “Paraugu ņemšana divdesmit četras stundas no vietas ir arī ieteicama, lai mērītu arsēna, kadmija un niķeļa koncentrācijas.”;

                              c)

                              pēc trešās daļas iekļauj šādu tekstu:
                              “Iepriekšējās daļas noteikumus par atsevišķiem paraugiem piemēro arī arsēnam, kadmijam, niķelim un kopējam gāzveida dzīvsudrabam. Turklāt PM10 filtru apakšparaugu ņemšana metālu noteikšanai, lai veiktu sekojošu analīzi, ir atļauta, ja ir pierādījumi, ka apakšparaugs ir reprezentatīvs attiecībā uz kopumu un ka noteikšanas jutība netiek pasliktināta salīdzinājumā ar attiecīgajiem datu kvalitātes mērķiem. Alternatīvi ikdienas paraugu ņemšanai var veikt iknedēļas paraugu ņemšanu metālu noteikšanai PM10, ja netiek apdraudēti paraugu vākšanas raksturlielumi.”;

                  2)

                  direktīvas V pielikuma I līdz IV iedaļu aizstāj ar šādām:
                  “I.   Atsauces metode apkārtējā gaisā esošā arsēna, kadmija un niķeļa paraugu ņemšanai un analīzei

                  Atsauces metode apkārtējā gaisā esošā arsēna, kadmija un niķeļa paraugu ņemšanai ir aprakstīta standartā EN 12341:2014. Atsauces metode apkārtējā gaisā esošā arsēna, kadmija un niķeļa mērīšanai ir aprakstīta standartā EN 14902:2005 “Gaisa kvalitāte. Standartmetode Pb, Cd, As un Ni mērīšanai suspendētās daļiņās PM10 frakcijā.”
                  Dalībvalsts var arī izmantot jebkādas citas metodes, ja var pierādīt, ka tās dod iepriekš aprakstītajai metodei līdzīgus rezultātus.
                  II.   Atsauces metode apkārtējā gaisā esošu policiklisku aromātisku ogļūdeņražu paraugu ņemšanai un analīzei

                  Atsauces metode apkārtējā gaisā esošu policiklisku aromātisku ogļūdeņražu paraugu ņemšanai ir aprakstīta standartā EN 12341:2014. Atsauces metode apkārtējā gaisā esošā benzo(a)pirēna mērīšanai ir aprakstīta standartā EN 15549:2008 “Gaisa kvalitāte. Standartmetode benzopirēna koncentrācijas mērīšanai gaisā”. Kamēr nav izstrādāta CEN standartmetode, dalībvalstis attiecībā uz pārējiem 4. panta 8. punktā minētajiem policikliskajiem aromātiskajiem ogļūdeņražiem var lietot valsts standartmetodes vai ISO metodes, piemēram, ISO standartu 12884.
                  Dalībvalsts var arī izmantot jebkādas citas metodes, ja var pierādīt, ka tās dod iepriekš aprakstītajai metodei līdzīgus rezultātus.
                  III.   Atsauces metode apkārtējā gaisā esošā dzīvsudraba paraugu ņemšanai un analīzei

                  Atsauces metode apkārtējā gaisā esošā kopējā gāzveida dzīvsudraba koncentrācijas mērīšanai ir aprakstīta standartā EN 15852:2010 “Gaisa kvalitāte. Standarta metode dzīvsudraba tvaiku noteikšanai”.
                  Dalībvalsts var arī izmantot jebkādas citas metodes, ja var pierādīt, ka tās dod iepriekš aprakstītajai metodei līdzīgus rezultātus.
                  IV.   Atsauces metode arsēna, kadmija, dzīvsudraba, niķeļa un policiklisku aromātisku ogļūdeņražu uzkrāšanās paraugu ņemšanai un analīzei

                  Atsauces metode arsēna, kadmija un niķeļa uzkrāšanās noteikšanai ir aprakstīta standartā EN 15841:2009 “Gaisa kvalitāte. Standartmetode arsēna, kadmija un niķeļa nogulšņu noteikšanai atmosfērā”.
                  Atsauces metode dzīvsudraba uzkrāšanās noteikšanai ir aprakstīta standartā EN 15853:2010 “Gaisa kvalitāte. Standarta metode dzīvsudraba nogulšņu noteikšanai”.
                  Standartmetode benzo(a)pirēna un pārējo policiklisko ogļūdeņražu, kas minēti 4. panta 8. punktā, uzkrāšanās noteikšanai ir aprakstīta standartā EN 15980:2011 “Gaisa kvalitāte. Benzo[a]antracēna, benzo[b]fluoretēna, benzo[j]fluoretēna, benzo[k]fluoretēna, benzo[a]pirēna, dibenzo[a,h]antracēna un indeno[1,2,3-cd]pirēna nogulšņu noteikšana”.”

         (1)  Sadala vienmērīgi gada laikā tā, lai tie būtu reprezentatīvi attiecībā uz dažādiem klimatiskajiem apstākļiem un antropogēnajām darbībām.

         (2)  Indikatīvi mērījumi ir tādi mērījumi, ko veic ar mazāku regularitāti, bet kas atbilst pārējiem datu kvalitātes mērķiem.”;

      II PIELIKUMS
      Direktīvu 2008/50/EK groza šādi:

                  1)

                  direktīvas I pielikuma C iedaļu aizstāj ar šādu:
                  “C.   Kvalitātes nodrošināšana gaisa kvalitātes novērtēšanā. Datu validēšana

                              1.

                              Lai nodrošinātu mērījumu precizitāti un atbilstību datu kvalitātes mērķiem, kas noteikti A iedaļā, saskaņā ar 3. pantu ieceltās attiecīgās kompetentās iestādes un struktūras nodrošina:

                                          i)

                                          visu to mērījumu izsekojamību, kas veikti saistībā ar gaisa kvalitātes novērtējumu saskaņā ar 6. un 9. pantu, ievērojot prasības, kas izklāstītas testēšanas un kalibrēšanas laboratoriju saskaņotajā standartā;

                                          ii)

                                          ka iestādēm, kuru pārziņā ir monitoringa tīkli un atsevišķas stacijas, ir pārbaudīta kvalitātes nodrošināšanas un kvalitātes kontroles sistēma, kas paredz regulāru apkopi, kas ir vajadzīga mēriekārtu precizitātes pastāvīgai garantēšanai. Attiecīgā nacionālā references laboratorija pēc vajadzības un vismaz ik pēc pieciem gadiem izvērtē kvalitātes nodrošināšanas sistēmu,

                                          iii)

                                          ka attiecībā uz datu vākšanu un paziņošanu ir izveidots kvalitātes nodrošināšanas/kvalitātes kontroles process un ka šā uzdevuma veikšanai norīkotās iestādes aktīvi piedalās attiecīgajās kvalitātes nodrošināšanas programmās Savienības mērogā;

                                          iv)

                                          ka nacionālās references laboratorijas norīko saskaņā ar 3. pantu iecelta attiecīgā kompetentā iestāde vai struktūra un ka tās ir akreditētas attiecībā uz VI pielikumā minētajām standartmetodēm, vismaz attiecībā uz tām piesārņojošajām vielām, kuru koncentrācija pārsniedz apakšējo piesārņojuma novērtēšanas slieksni, atbilstīgi attiecīgajam testēšanas un kalibrēšanas laboratorijām piemērojamajam standartam, uz kuru ir publicēta atsauce Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī atbilstīgi 2. panta 9. punktam Regulā (EK) Nr. 765/2008, ar ko nosaka akreditācijas un tirgus uzraudzības prasības. Šīs laboratorijas atbild arī par Komisijas Kopīgā pētniecības centra organizētu Savienības mēroga kvalitātes nodrošināšanas programmu koordināciju dalībvalstu teritorijā un valsts mērogā – par attiecīgu standartmetožu izmantošanas koordināciju un tādu metožu līdzvērtības pierādīšanu, kas atšķiras no standartmetodēm. Nacionālajām references laboratorijām, kuras organizē savstarpēju salīdzināšanu valsts mērogā, arī jābūt akreditētām saskaņā ar attiecīgo saskaņoto standartu kompetences pārbaudēm;

                                          v)

                                          ka nacionālās references laboratorijas vismaz reizi trijos gados piedalās Savienības mēroga kvalitātes nodrošināšanas programmās, ko organizē Komisijas Kopīgais pētniecības centrs. Ja, piedaloties šajās programmās, tiek gūti neapmierinoši rezultāti, nacionālajai laboratorijai, nākamo reizi piedaloties savstarpējā salīdzināšanā, ir jāpierāda apmierinoši koriģējošie pasākumi un jāsniedz par tiem ziņojums Kopīgajam pētniecības centram;

                                          vi)

                                          ka nacionālās references laboratorijas atbalsta darbu, ko veic Komisijas izveidotais Nacionālo references laboratoriju Eiropas tīkls.

                              2.

                              Visus saskaņā ar 27. pantu paziņotos datus uzskata par derīgiem, izņemot datus, kas raksturoti kā provizoriski.”;

                  2)

                  direktīvas III pielikumu groza šādi:

                              a)

                              pielikuma C iedaļu groza šādi:

                                          i)

                                          iedaļas pirmās daļas pirmo un otro ievilkumu aizstāj ar šādiem:

                                                      “—

                                                      gaisa plūsmai ap paraugu ņemšanas ierīces ieplūdes atveri jābūt brīvai (parasti tai jābūt brīvai vismaz 270° leņķī vai 180° leņķī – paraugu ņemšanas vietām uz apbūves līnijas), bez šķēršļiem, kas ietekmē gaisa plūsmu ieplūdes atveres tuvumā (parasti šī atvere atrodas dažu metru attālumā no būvēm, balkoniem, kokiem un citiem šķēršļiem un vismaz 0,5 m attālumā no tuvākās būves, ja paraugu ņemšanas vieta raksturo gaisa kvalitāti uz apbūves līnijas),

                                                      —

                                                      parasti gaisa paraugu ņemšanas ierīces ieplūdes atveri novieto 1,5 m (elpošanas zona) līdz 4 m augstumā virs zemes. Augstāks paraugu ņemšanas vietas novietojums var būt vajadzīgs tad, ja stacijā ņem plašam apgabalam raksturīgus paraugus; visas atkāpes ir pilnībā jādokumentē,”;

                                          ii)

                                          iedaļas pirmās daļas piekto ievilkumu aizstāj ar šādu:

                                                      “—

                                                      visu piesārņojošo vielu noteikšanai – transportlīdzekļu radītā piesārņojuma mērīšanai paredzētās paraugu ņemšanas ierīces novieto vismaz 25 m attālumā no lielajiem krustojumiem un tālākais 10 m no ietves malas. Šeit jāņem vērā tādi “lielie krustojumi”, kas aptur satiksmes plūsmu un rada atšķirīgas emisijas (apstāšanās un kustības atsākšana) salīdzinājumā ar pārējo ceļu.”;

                                          iii)

                                          iekļauj šādu daļu:
                                          “Visas novirzes no šajā iedaļā uzskaitītajiem kritērijiem ir pilnībā jādokumentē, izmantojot D iedaļā aprakstītās procedūras.”;

                              b)

                              pielikuma D iedaļu aizstāj ar šādu:
                              “D.   Vietas izvēles dokumentēšana un pārskatīšana

                              Kompetentās iestādes, kas atbildīgas par gaisa kvalitātes novērtēšanu, attiecībā uz visām zonām un aglomerācijām pilnībā dokumentē paraugu ņemšanas vietas izvēli un reģistrē informāciju, lai pamatotu tīkla plānojumu un visu monitoringa staciju atrašanās vietu izvēli. Dokumentācija ietver monitoringa staciju apkārtnes fotogrāfijas, kurās norādītas debespuses, un detalizētas kartes. Ja kādā zonā vai aglomerācijā izmanto papildu metodes, dokumentācijā iekļauj sīku informāciju par šīm metodēm un informāciju par to, kā ir izpildīti 7. panta 3. punktā uzskaitītie kritēriji. Šo dokumentāciju pēc vajadzības atjaunina un pārskata vismaz ik pēc pieciem gadiem, lai nodrošinātu, ka atlases kritēriji, tīkla plānojums un monitoringa staciju atrašanās vietas vēl joprojām ir pamatoti un optimāli. Dokumentācija jāsniedz Komisijai trīs mēnešu laikā pēc pieprasīšanas.”;

                  3)

                  direktīvas VI pielikumu groza šādi:

                              a)

                              pielikuma A iedaļu aizstāj ar šādu:
                              “A.   Standartmetodes sēra dioksīda, slāpekļa dioksīda un slāpekļa oksīdu, cieto daļiņu (PM10 un PM2,5), svina, benzola, oglekļa oksīda un ozona koncentrācijas novērtēšanai

                              1.   Standartmetode sēra dioksīda koncentrācijas mērījumiem

                              Sēra dioksīda koncentrācijas mērījumu standartmetode aprakstīta standartā EN 14212:2012 “Gaiss. Standartmetode sēra dioksīda koncentrācijas noteikšanai ar ultravioleto fluorescenci”.
                              2.   Standartmetode slāpekļa dioksīda un slāpekļa oksīdu koncentrācijas mērījumiem

                              Slāpekļa dioksīda un slāpekļa oksīdu koncentrācijas mērījumu standartmetode aprakstīta standartā EN 14211:2012 “Gaiss. Standartmetode slāpekļa dioksīda un slāpekļa oksīda koncentrācijas noteikšanai ar hemiluminiscenci”.
                              3.   Standartmetode svina paraugu ņemšanai un koncentrācijas mērījumiem – nemainīta

                              4.   Standartmetode cieto daļiņu PM10 paraugu ņemšanai un koncentrācijas mērījumiem

                              PM10 paraugu ņemšanas un koncentrācijas mērījumu standartmetode aprakstīta standartā EN 12341:2014 “Gaisa kvalitāte. Gravimetrisko mērījumu standartmetode suspendēto cieto daļiņu PM10 vai PM2,5 frakcijas masas koncentrācijas noteikšanai”.
                              5.   Standartmetode cieto daļiņu PM2,5 paraugu ņemšanai un koncentrācijas mērījumiem

                              PM2,5 paraugu ņemšanas un koncentrācijas mērījumu standartmetode aprakstīta standartā EN 12341:2014 “Gaisa kvalitāte. Gravimetrisko mērījumu standartmetode suspendēto cieto daļiņu PM10 vai PM2,5 frakcijas masas koncentrācijas noteikšanai”.
                              6.   Standartmetode benzola paraugu ņemšanai un koncentrācijas mērījumiem – nemainīta

                              7.   Standartmetode oglekļa oksīda koncentrācijas mērījumiem

                              Oglekļa oksīda koncentrācijas mērījumu standartmetode aprakstīta standartā EN 14626:2012 “Gaiss. Standartmetode tvana gāzes koncentrācijas noteikšanai ar nedisperso infrasarkano spektroskopiju”.
                              8.   Standartmetode ozona koncentrācijas mērījumiem

                              Ozona koncentrācijas mērījumu standartmetode aprakstīta standartā EN 14625:2012 “Gaiss. Standartmetode ozona koncentrācijas noteikšanai ar ultravioleto fotometriju”.”;

                              b)

                              pielikuma D iedaļu svītro;

                              c)

                              pielikuma E iedaļu aizstāj ar šādu:
                              “Pierādot, ka iekārtas atbilst šā pielikuma A iedaļā minēto standartmetožu veiktspējas prasībām, saskaņā ar 3. pantu norīkotās kompetentās iestādes un struktūras akceptē testēšanas protokolus, kuri izdoti citās dalībvalstīs, ar nosacījumu, ka testēšanas laboratorijas ir akreditētas atbilstīgi attiecīgajam testēšanas un kalibrēšanas laboratoriju saskaņotajam standartam.
                              Detalizētajiem testēšanas protokoliem un visiem testu rezultātiem jābūt pieejamiem citām kompetentajām iestādēm vai to norīkotajām struktūrām. Testēšanas protokoliem jāapliecina, ka iekārtas atbilst visām veiktspējas prasībām, tostarp gadījumos, kad atsevišķi vides un vietējie nosacījumi ir specifiski kādai dalībvalstij un neatbilst nosacījumiem, attiecībā uz kuriem iekārtas jau ir testētas un apstiprinātas citā dalībvalstī.”;

                  4)

                  IX pielikuma A iedaļu aizstāj ar šādu:
                  “A.   Paraugu ņemšanas vietu minimālais skaits stacionāriem ozona koncentrācijas mērījumiem

                  Paraugu ņemšanas vietu minimālais skaits stacionāriem nepārtrauktiem mērījumiem, lai pārbaudītu atbilstību mērķlielumiem, ilgtermiņa mērķiem un iedzīvotāju informēšanas rādītājiem un trauksmes līmeņiem, ja šādi mērījumi ir vienīgais informācijas avots:

                              Iedzīvotāju skaits (× 1 000)

                              Aglomerācijas (1)

                              Citas zonas (1)

                              Lauku fona stacija

                              < 250

                              1

                              Vidēji viena monitoringa stacija uz 50 000 km2 visās valsts zonās (2)

                              < 500

                              1

                              2

                              < 1 000

                              2

                              2

                              < 1 500

                              3

                              3

                              < 2 000

                              3

                              4

                              < 2 750

                              4

                              5

                              < 3 750

                              5

                              6

                              > 3 750

                              Viena papildu monitoringa stacija uz 2 miljoniem iedzīvotāju

                              Viena papildu monitoringa stacija uz 2 miljoniem iedzīvotāju

         (1)  Vismaz viena stacija teritorijās, kur iedzīvotāji var tikt pakļauti augstākajai ozona koncentrācijai. Aglomerācijās vismaz 50 % staciju jāatrodas piepilsētas teritorijās.

         (2)  Kompleksā teritorijā ieteicams ierīkot vienu staciju uz 25 000 km2.”


title: Komisijas Direktīva (ES) 2017/774 (2017. gada 3. maijs), ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/48/EK par rotaļlietu drošumu II pielikuma C papildinājumu, lai pieņemtu rotaļlietās izmantoto ķīmisko vielu īpašas robežvērtības attiecībā uz fenolu (Dokuments attiecas uz EEZ. )

text:
               4.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 115/47

         KOMISIJAS DIREKTĪVA (ES) 2017/774
   (2017. gada 3. maijs),
   ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/48/EK par rotaļlietu drošumu II pielikuma C papildinājumu, lai pieņemtu rotaļlietās izmantoto ķīmisko vielu īpašas robežvērtības attiecībā uz fenolu
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 18. jūnija Direktīvu 2009/48/EK par rotaļlietu drošumu (1) un jo īpaši tās 46. panta 2. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Lai nodrošinātu bērnu augsta līmeņa aizsardzību pret riskiem, ko rada ķīmisko vielu klātbūtne rotaļlietās, Direktīva 2009/48/EK paredz konkrētas prasības attiecībā uz ķīmiskajām vielām, piemēram, tām, kas saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1272/2008 (2) ir klasificētas kā kancerogēnas, mutagēnas vai toksiskas reproduktīvajai sistēmai, kā arī attiecībā uz alergēnām smaržvielām un konkrētiem elementiem. Turklāt ar Direktīvu 2009/48/EK Komisijai ir piešķirtas pilnvaras pieņemt īpašas robežvērtības ķīmiskām vielām, kas izmantotas rotaļlietās, kuras paredzētas bērniem vecumā līdz 36 mēnešiem, vai citās rotaļlietās, kuras domātas ievietošanai mutē, lai nodrošinātu, ka rotaļlietas, ar kurām ir cieša saskare, ir pietiekami drošas. Šādas robežvērtības pieņem, iekļaujot tās Direktīvas 2009/48/EK II pielikuma C papildinājumā.

               (2)

               Vairākām ķīmiskajām vielām pašlaik piemērojamās robežvērtības ir pārāk augstas, ņemot vērā pieejamos zinātniskos datus, vai arī šādas robežvērtības nav noteiktas. Tāpēc attiecībā uz šīm ķīmiskajām vielām būtu jāpieņem īpašas robežvērtības, ņemot vērā pārtikas produktu iepakošanas prasības un atšķirības starp rotaļlietām un materiāliem, kuri nonāk saskarē ar pārtiku.

               (3)

               Eiropas Komisija izveidoja Rotaļlietu drošuma ekspertu grupu, lai saņemtu konsultācijas ar rotaļlietu drošumu saistītu tiesību aktu priekšlikumu un politikas iniciatīvu sagatavošanas gaitā. Tās apakšgrupas “Ķīmiskās vielas” uzdevums ir sniegt šādas konsultācijas saistībā ar ķīmiskajām vielām, kas varētu tikt izmantotas rotaļlietās.

               (4)

               Fenolu (CAS numurs 108-95-2) izmanto par monomēru fenolsveķu ieguvē, lai ražotu ar sveķiem savienotus kokmateriālus rotaļlietām (3). Fenola antioksidantu sabrukšana polimēros var būt vēl viens iemesls fenola klātbūtnei rotaļlietās (4). Fenols tika konstatēts spēļu konsoļu radītajās emisijās (5), katrā sestajā analizētajā bērnu teltī vai tunelī (6) un pakošanas plēvē (7); tā klātbūtne tika testēta vannas rotaļlietās un citās piepūšamajās rotaļlietās (8), un tika secināts, ka tas ir polivinilhlorīda (PVC) sastāvā (9). Fenols var būt izmantots arī par konservantu šķidrās rotaļlietās uz ūdens bāzes, piemēram, burbuļu pūšanas līdzekļos vai šķidrajās tintēs uz ūdens bāzes (piemēram, flomāsteros) (10).

               (5)

               Apspriedēs par fenolu apakšgrupa “Ķīmiskās vielas” pamatojās uz Eiropas standartiem EN 71-9:2005+A1:2007, EN 71-10:2005 un EN 71-11:2005. Šie standarti attiecas uz fenola klātbūtni rotaļlietu materiālos (EN 71-9:2005+A1:2007) un paredz īpašas metodes paraugu sagatavošanai (EN 71-10:2005) un mērījumu veikšanai (EN 71-11:2005). EN 71-11:2005 ir detalizētāk noteiktas EN 71-9:2005+A1:2007 minētās robežvērtības fenolam rotaļlietu materiālos, proti, tajā noteikts, ka migrācijas robežvērtība ir 15 mg/l, ja fenols izmantots par monomēru, savukārt satura robežvērtība – 10 mg/kg, ja fenols izmantots par konservantu šķidros rotaļlietu materiālos.

               (6)

               Apakšgrupa “Ķīmiskās vielas” arī ņēma vērā Veselības un vides apdraudējuma zinātniskās komitejas (SCHER) ieteikumu par to, ka spēkā esošajā Eiropas standartā attiecībā uz fenolu noteiktā migrācijas robežvērtība 15 mg/l būtu jāsamazina vismaz uz pusi, lai sasniegtu ekspozīcijas robežvērtību 100, ko varētu uzskatīt par pietiekami augstu (11).

               (7)

               Apakšgrupa “Ķīmiskās vielas” ņēma vērā arī atzinumu, kuru sniedza Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes (EFSA) ekspertu grupa jautājumos, kas saistīti ar fermentiem, aromatizētājiem, pārstrādes līdzekļiem un materiāliem, kas ir saskarē ar pārtiku (CEF) un kurā tā ieteica fenola pieļaujamo dienas devu (TDI) samazināt no 1,5 mg/kg ķermeņa masas dienā uz 0,5 mg/kg ķermeņa masas dienā (12).

               (8)

               Fenols Regulā (EK) Nr. 1272/2008 ir klasificēts kā 2. kategorijas mutagēnā viela. Saskaņā ar Direktīvas 2009/48/EK II pielikuma III daļas 5. punktu 2. kategorijas mutagēnās vielas, piemēram, fenols, var būt rotaļlietu sastāvā koncentrācijā, kas vienāda ar vai mazāka par attiecīgajām koncentrācijām, kuras noteiktas šo vielu saturošo maisījumu klasifikācijai, proti, 1 %, kas līdzvērtīgs 10 000 mg/kg (satura robežvērtība). Direktīvā 2009/48/EK pašlaik nav noteikta migrācijas robežvērtība attiecībā uz fenolu.

               (9)

               Ņemot vērā iepriekš izklāstīto, apakšgrupa “Ķīmiskās vielas” savā 2014. gada 26. marta un 2015. gada 18. februāra sanāksmē ieteica ierobežot fenola daudzumu rotaļlietās līdz 5 mg/l (migrācijas robežvērtība), ja to analizē polimēru materiālos, un līdz maksimālajai koncentrācijai 10 mg/kg (satura robežvērtība), ja to analizē kā konservantu, ar to saprotot, ka 10 mg/kg (satura robežvērtība) ir de facto lietošanas aizliegums. Analīzes būtu jāveic saskaņā ar Eiropas standartiem EN 71-10:2005 un EN 71-11:2005.

               (10)

               Lai gan attiecībā uz fenola izmantošanu par monomēru konkrētos materiālos, kuri nonāk saskarē ar pārtiku, ir noteikta vispārīga migrācijas robežvērtība, pamatpieņēmumi šīs migrācijas robežvērtības aprēķināšanai atšķiras no pamatpieņēmumiem, ko izmanto fenola kā monomēra migrācijas robežvērtības aprēķināšanai rotaļlietās. Fenola izmantošana par konservantu materiālos, kas nonāk saskarē ar pārtiku, nav reglamentēta.

               (11)

               Ņemot vērā iepriekš izklāstīto, Direktīvas 2009/48/EK II pielikuma C papildinājumā būtu jāveic grozījumi, lai attiecībā uz rotaļlietām noteiktu fenola migrācijas un satura robežvērtības.

               (12)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi Komiteja, kura izveidota ar Direktīvas 2009/48/EK 47. pantu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 2009/48/EK II pielikuma C papildinājumā pievieno šādu ierakstu:

                  Viela

                     CAS Nr.

                  Robežvērtība

                  “Fenols

                  108-95-2

                  5 mg/l (migrācijas robežvērtība) polimēru materiālos saskaņā ar EN 71-10:2005 un EN 71-11:2005 izklāstītajām metodēm
                  10 mg/kg (satura robežvērtība) kā konservantam saskaņā ar standartos EN 71-10:2005 un EN 71-11:2005 izklāstītajām metodēm”

   2. pants
   1.   Dalībvalstis vēlākais līdz 2018. gada 4. novembrim pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara zināmus Komisijai minēto noteikumu tekstus.
   Tās piemēro minētos noteikumus no 2018. gada 4. novembra.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   3. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   4. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2017. gada 3. maijā

            Komisijas vārdā –

            priekšsēdētājs

         Jean-Claude JUNCKER

      (1)  OV L 170, 30.6.2009., 1. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1272/2008 par vielu un maisījumu klasificēšanu, marķēšanu un iepakošanu un ar ko groza un atceļ Direktīvas 67/548/EEK un 1999/45/EK un groza Regulu (EK) Nr. 1907/2006 (OV L 353, 31.12.2008., 1. lpp.).

      (3)  E. Edmonds (2013), Occurrence of Phenol and Formaldehyde in Toys. Eiropas rotaļlietu ražotāju apvienības Toy Industries of Europe pasūtīts ziņojums, 4. lpp.

      (4)  Sk. 3. zemsvītras piezīmi, 5. un 8. lpp.

      (5)  Danish Environmental Protection Agency (EPA) (2003), “Emission and evaluation of chemical substances from selected electrical and electronic products”, Survey of chemical substances in consumer products, Nr. 32, 2003, 47. lpp. http://eng.mst.dk/media/mst/69115/32.pdf

      (6)  Danish EPA (2004), “Release of chemical substances from tents and tunnels for children”, Mapping of Chemical Substances in Consumer Products, Nr. 46, 2004. http://eng.mst.dk/media/mst/69127/46.pdf

      (7)  Bundesinstitut für Risikobewertung (2009), Limit values for phenol in food-contact articles and toys are to be updated, atzinums Nr. 038/2009, 2009. gada 18. augusts. http://www.bfr.bund.de/cm/349/limit_values_for_phenol_in_food_contact_articles_and_toys_are_to_be_updated.pdf

      (8)  Voedsel en Waren Autoriteit (2004) Market Surveillances on Toy Safety. Ziņojums Nr. ND04o063/01. https://www.nvwa.nl/binaries/nvwa/documenten/communicatie/inspectieresultaten/consument/2016m/market-surveillances-on-toy-safety/ND04o063-01_speelgoed.pdf

      (9)  Suortti T (1990), “Determination of phenol in poly(vinyl chloride)”, J. Chromatogr, 1990. gada 16. maijs; 507:417-20. http://www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/2380304

      (10)  CEN TC 52 (2002), Final report of the work of CEN/TC 52/WG 9 – Risk assessment, līgums BC/CEN/97/29.1.1, 2002. gada augusts, 85. lpp.

      (11)  Veselības un vides apdraudējuma zinātniskā komiteja (SCHER), atzinums par tematu CEN's response to the opinion of the CSTEE on the assessment of CEN report on the risk assessment of organic chemicals in toys, pieņemts 2007. gada 29. maijā, 8. un 9. lpp.

      (12)  Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde (EFSA), Scientific Opinion on the toxicological evaluation of phenol, EFSA Journal 2013; 11(4):3189 (44 lpp.). http://www.efsa.europa.eu/en/efsajournal/pub/3189.htm


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/12/EK (2001. gada 26. februāris), ar ko groza Padomes Direktīvu 91/440/EEK par Kopienas dzelzceļa attīstību

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32001L0012

Oficiālais Vēstnesis L 075 , 15/03/2001 Lpp. 0001 - 0025

		Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/12/EK(2001. gada 26. februāris),ar ko groza Padomes Direktīvu 91/440/EEK par Kopienas dzelzceļa attīstībuEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 71. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu [3],saskaņā ar Līguma 251. pantā paredzēto procedūru [4], ievērojot Samierināšanas komitejas 2000. gada 22. novembrī apstiprināto kopīgo dokumentu,tā kā:(1) Padomes Direktīva 91/440/EEK (1991. gada 29. jūlijs) par Kopienas dzelzceļa attīstību [5] būtu jāgroza, ņemot vērā tās īstenošanas pieredzi un dzelzceļu nozares attīstību kopš tās pieņemšanas, lai nodrošinātu direktīvas mērķu sasniegšanu.(2) Taisnīgi un bez diskriminācijas jāgarantē tiesības piekļūt dzelzceļa infrastruktūrai, nošķirot dažas būtiskas funkcijas un/vai radot dzelzceļu regulatoru, kas pilda kontroles un īstenošanas funkcijas, kā arī nošķirot peļņas un zaudējumu uzskaiti un bilances.(3) Godīgi un bez diskriminācijas jāgarantē tiesības piekļūt infrastruktūrai, nošķirot arī funkcijas, kas attiecas uz drošību un/vai radot dzelzceļu regulatoru, kas pilda kontroles un īstenošanas funkcijas. Jebkurā gadījumā dzelzceļa uzņēmumus var bez diskriminācijas iesaistīt drošības standartu ieviešanā un kontrolē.(4) Piekļūšanas tiesību paplašināšana, tāpat kā attiecībā uz citiem pārvadājumu veidiem, būtu jāīsteno, vienlaikus ieviešot vajadzīgos saskaņošanas pasākumus.(5) Saskaņā ar iekšējā tirgus izveides mērķi, kas visiem licencētajiem dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem, kuri atbilst drošības nosacījumiem, paredz iespēju sniegt pakalpojumus, piekļūšanas tiesības pārejas laikā, kura ilgums ir līdz septiņiem gadiem, būtu paplašināmas licencētiem dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem attiecībā uz kravu starptautiskajiem pārvadājumiem noteiktā tīklā, ko sauc par Eiropas dzelzceļa kravas transporta tīklu, ieskaitot pakalpojumu pieejamību un piedāvājumu lielajos termināļos un ostās. Pēc minētā pārejas laika Eiropas dzelzceļa kravas transporta tīklam būtu jāaptver viss Eiropas dzelzceļu tīkls, un dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem būtu jāpiešķir tiesības piekļūt šim tīklam, lai īstenotu starptautiskus kravu pārvadājumus.(6) Piekļūšanas tiesības neatkarīgi no darbības veida garantē licencētajam dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumam, kas atbilst drošības nosacījumiem un meklē piekļūšanas iespējas.(7) Dalībvalstis saglabā brīvību piešķirt starptautiskiem grupējumiem, kas nodarbojas ar starptautiskiem pakalpojumiem, un dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem, kas nodarbojas ar starptautisko kravu apkalpošanu Eiropas dzelzceļa kravas transporta tīklā, plašākas piekļuves tiesības nekā tiem dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem, kuri nodarbojas ar starptautiskajiem kombinētājiem pārvadājumiem. Minēto paplašināto piekļuves tiesību izmantošanu var ierobežot, tos attiecinot tikai uz dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem, kas licencēti dalībvalstīs, kur piešķir līdzīgas piekļuves tiesības, ja šis ierobežojums ir saderīgs ar Līgumu.(8) Lai veicinātu efektīvu infrastruktūras pārvaldīšanu sabiedrības interesēs, infrastruktūras pārvaldītājiem būtu jāpiešķir no valsts neatkarīgs statuss un brīvība pārvaldīt viņu iekšējās lietas, bet dalībvalstīm būtu jāveic pasākumi, kas vajadzīgi dzelzceļa infrastruktūras attīstībai un drošai lietošanai.(9) Lai veicinātu pasažieru un kravas pārvadājumu pakalpojumu efektivitāti un nodrošinātu to finanšu pārskatāmību, ieskaitot visu valsts maksāto finansiālo kompensāciju vai atbalsta pārskatāmību, jānošķir pasažieru un kravas pārvadājumu pakalpojumu uzskaiti.(10) Jāievieš vairāki pasākumi, lai labāk kontrolētu dzelzceļa nozares attīstību un tirgus veidošanos, novērtētu veikto pasākumu efektivitāti un analizētu Komisijas paredzēto pasākumu ietekmi.(11) Būtu jāizveido pietiekami neatkarīgas iestādes, lai regulētu konkurenci dzelzceļa pakalpojumu tirgū, kur nav organizāciju, kas pildītu šo funkciju.(12) Komisijai būtu jāsniedz ziņojumu par šīs direktīvas īstenošanu un jāizstrādā attiecīgi priekšlikumi.(13) Šīs direktīvas īstenošanai vajadzīgie pasākumi būtu jāpieņem saskaņā ar Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmumu 1999/468/EK, ar ko nosaka Komisijai piešķirto īstenošanas pilnvaru izmantošanas kārtību [6].(14) Īpaši pasākumi ir vajadzīgi, lai, nodrošinot iekšējā tirgus integritāti, ņemtu vērā dažu dalībvalstu īpašo ģeopolitisko un ģeogrāfisko stāvokli un dzelzceļa nozares īpašo organizāciju dažās dalībvalstīs.(15) Saskaņā ar subsidiaritātes un proporcionalitātes principu, kā noteikts Līguma 5. pantā, šīs direktīvas mērķus, proti, Kopienas dzelzceļu attīstību, dalībvalstis nevar pietiekami sasniegt, ņemot vērā to, ka jānodrošina taisnīgi un nediskriminējoši nosacījumi attiecībā uz piekļūšanu infrastruktūrai, un to, ka svarīgu dzelzceļu tīkla elementu darbības mērogi neapšaubāmi ir starptautiski, un tāpēc sakarā ar nepieciešamību koordinēt darbību starpvalstu līmenī mērķus labāk var sasniegt Kopienas līmenī; šī direktīva neparedz neko tādu, kas nebūtu samērīgs ar to, kas nepieciešams šo mērķu sasniegšanai.(16) Atbilstīgi būtu jāgroza Direktīva 91/440/EEK;IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU:1. pantsDirektīvu 91/440/EEK ar šo groza šādi.1. Minētās direktīvas I iedaļas nosaukumu aizstāj ar šādu nosaukumu: "Piemērošanas joma un definīcijas".2. Atceļ 1. pantu.3. Ar šādu punktu papildina 2. pantu:"3. Uzņēmumi, kuru dzelzceļa ekspluatācija ir ierobežota, veicot tikai autotransporta līdzekļiem paredzētus turp un atpakaļ pārvadājumus pa Lamanša tuneli, ir izslēgti no šīs direktīvas piemērošanas jomas, izņemot 6. panta 1. punktu, 10. un 10.a pantu."4. Šādi groza 3. pantu:a) pirmo un otro ievilkumu aizstāj ar šādu tekstu:"dzelzceļa pārvadājumu uzņēmums";  ir jebkurš publisks vai privāts uzņēmums, kas ir licencēts saskaņā ar attiecīgiem Kopienas tiesību aktiem un kura galvenais darbības veids ir dzelzceļa pārvadājumu pakalpojumu sniegšana attiecībā uz kravām un/vai pasažieriem ar noteikumu, ka uzņēmumam jānodrošina vilce; minētais attiecas arī uz uzņēmumiem, kas nodrošina tikai vilci,"infrastruktūras pārvaldītājs";  ir jebkura iestāde vai uzņēmums, kas atbild īpaši par dzelzceļa infrastruktūras izveidi un uzturēšanu. Tas var būt atbildīgs arī par infrastruktūras kontroles un drošības sistēmu pārvaldīšanu. Infrastruktūras pārvaldītāja funkcijas tīklā vai tīkla daļā var piekrist dažādām iestādēm vai uzņēmumiem.";b) aiz ceturtā ievilkuma iekļauj šādu ievilkumu:"starptautisko kravu pārvadājumi";  ir pārvadājumu pakalpojumi, ko sniedzot, vilciens šķērso vismaz vienas dalībvalsts robežu; vilciens var būt sakabināts un/vai sadalīts posmos, un dažādajiem posmiem var būt dažāda izcelsme un galamērķi, ja tikai visi vagoni šķērso vismaz vienu robežu";5. II iedaļas nosaukumu aizstāj ar šādu: "Pārvaldības neatkarība".6. Ar šādu tekstu aizstāj 4. pantu:"4. pants1. Dalībvalstis veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu to, ka, ciktāl tas attiecas uz apsaimniekošanu, vadību un iekšējo administratīvo, saimniecisko un uzskaites lietu kontroli, dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem ir neatkarīgs statuss, saskaņā ar kuru viņu rīcībā ir tādi līdzekļi, budžeti un konti, kas ir nošķirti no valsts līdzekļiem, budžeta un kontiem.2. Ievērojot izmaksu un piešķiršanas īpašu noteikumu sistēmu, ko nosaka dalībvalstis, infrastruktūras pārvaldītājs atbild par savu apsaimniekošanu, vadību un iekšējo kontroli."7. Ar šādu tekstu aizstāj 6. pantu:"6. pants1. Dalībvalstis veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu šķirtu peļņas un zaudējumu uzskaites un bilances kārtošanu un publicēšanu, no vienas puses, attiecībā uz dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu darbību, kura ir saistīta ar transporta pakalpojumu sniegšanu, un, no otras puses, attiecībā uz darbību, kas ir saistīta ar dzelzceļa infrastruktūras pārvaldīšanu. Publisko finansējumu, kas piešķirts vienai no šīm divām darbības jomām, nedrīkst nodot otrai.Šo divu jomu uzskaiti veic tā, lai tie atspoguļo šo aizliegumu.2. Dalībvalstis var arī paredzēt, ka sakarā ar šo nošķīrumu jāorganizē skaidri nošķirtas nodaļas vienotā uzņēmumā vai arī infrastruktūra jāpārvalda atsevišķai organizācijai.3. Dalībvalstis veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu to, ka II pielikumā iekļautās funkcijas, kuras nosaka taisnīgu un nediskriminējošu piekļūšanu infrastruktūrai, uztic iestādēm vai sabiedrībām, kas pašas nesniedz nekādus dzelzceļa pārvadājumu pakalpojumus. Neatkarīgi no organizatoriskajām struktūrām jāpierāda, ka šis mērķis ir sasniegts.Dalībvalstis tomēr var uzdot dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem vai jebkurai citai iestādei iekasēt maksājumus un uzņemties atbildību par dzelzceļa infrastruktūras pārvaldīšanu, piemēram, investīcijām, uzturēšanu un finansēšanu.4. Par 3. punkta piemērošanu Komisijai līdz 2006. gada 15. martam jāiesniedz ziņojums saskaņā ar 10.b pantu."8. Ar šādu pantu aizstāj 7. pantu:"7. pants1. Dalībvalstis veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai attīstītu valsts dzelzceļu infrastruktūru, pēc vajadzības ņemot vērā Kopienas vispārīgās vajadzības.2. Dalībvalstis nodrošina drošības standartu un noteikumu izstrādi un attiecīgu ritošā sastāva un dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu sertifikāciju un ceļa satiksmes negadījumu izmeklēšanu. Šos uzdevumus veic iestādes vai uzņēmumi, kas paši nesniedz dzelzceļa pārvadājumu pakalpojumus un ir neatkarīgi no iestādēm vai uzņēmumiem, kuri tos sniedz, tā garantējot taisnīgu un nediskriminējošu piekļūšanu infrastruktūrai.Dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumi piemēro šos drošības standartus un noteikumus. Ja vien dalībvalstis nepiešķir piemērošanas un kontroles pilnvaras neatkarīgām iestādēm, tās var prasīt vai atļaut, lai dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumi iesaistās drošības standartu un noteikumu piemērošanā un kontrolē, garantējot šo funkciju neitrālu un nediskriminējošu izpildi.3. Dalībvalstis, pienācīgi ievērojot līguma 73., 87. un 88. pantu, var arī vienoties ar infrastruktūras pārvaldītāju par uzdevumiem, apmēriem un finanšu prasībām atbilstīgu finansējumu, īpaši jaunu investīciju segšanai.4. Saskaņā ar valsts noteikto vispārīgo politiku infrastruktūras pārvaldītājs izstrādā komercdarbības plānu, kurā iekļauj investīciju un finanšu programmu. Plānu izstrādā tā, lai panāktu optimālu un efektīvu infrastruktūras izmantošanu un attīstību, nodrošinot finanšu līdzsvaru un līdzekļus šo mērķu sasniegšanai."9. Ar šādu punktu aizstāj 9. panta 3. punktu:"3. Atbalstu, kas paredzēta šajā pantā minēto parādu dzēšanai, dalībvalstis piešķir saskaņā ar līguma 73., 87. un 88. pantu."10. Ar šādu punktu papildina 9. pantu:"4. Dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu peļņas un zaudējumu pārskatu un bilanci vai aktīvu un pasīvu gada pārskatu kārto un publicē par darbību, kas saistīta ar dzelzceļa kravas pārvadājumu pakalpojumu sniegšanu. Līdzekļi, ko maksā par darbību, kura saistīta ar pasažieru pārvadājumu pakalpojumiem kā maksa par sabiedriskajiem pakalpojumiem, jāatspoguļo atsevišķi attiecīgajos kontos, un tos nedrīkst nodot darbībai, kas saistīta ar citu transporta pakalpojumu sniegšanu vai ar citu uzņēmējdarbību."11. Ar šādu tekstu aizstāj 10. pantu:"10. pants1. Starptautiskajiem grupējumiem piešķir piekļuves un tranzīta tiesības dalībvalstī, kurā šo grupējumu dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem veic uzņēmējdarbību, un tranzīta tiesības citās dalībvalstīs, lai nodrošinātu starptautiskos pārvadājumus starp dalībvalstīm, kur uzņēmējdarbību veic minēto grupu uzņēmumi.2. Dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem, uz kuriem attiecas 2. pants, ar taisnīgiem nosacījumiem piešķir tiesības piekļūt infrastruktūrai citās dalībvalstīs, lai sniegtu starptautiskā kombinēto kravas pārvadājumu pakalpojumus.3. Neatkarīgi no darbības veida dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem, kas ietilpst 2. panta piemērošanas jomā, pēc to vēlēšanās ar taisnīgiem nosacījumiem pēc 2008. gada 15. marta piešķir tiesības piekļūt visai Eiropas dzelzceļa kravas pārvadājumu tīklam, kurš definēts 10.a pantā un I pielikumā, lai apkalpotu starptautiskos kravu pārvadājumus.4. Pēc dalībvalsts lūguma vai pēc pašas iniciatīvas Komisija īpašā gadījumā pārbauda šā panta piemērošanu un ieviešanu un divos mēnešos pēc minētā lūguma saņemšanas un pēc apspriešanās ar 11.a panta 2. punktā minēto komiteju nolemj, vai attiecīgā pasākuma piemērošanu var turpināt. Komisiju savu lēmumu dara zināmu Eiropas Parlamentam, Padomei un dalībvalstīm.Neierobežojot Līguma 226. pantu, jebkura dalībvalsts var nodot Komisijas lēmumu Padomei, ievērojot viena mēneša laika ierobežojumu. Padome, lemjot ar kvalificētu balsu vairākumu, izņēmuma gadījumos vienā mēnesī var pieņemt atšķirīgu lēmumu.5. Jebkurš dzelzceļa pārvadājumu uzņēmums, kas ir saistīts ar dzelzceļa pārvadājumu pakalpojumiem saskaņā ar 1., 2. un 3. punktu, pamatojoties uz publiskajām vai privātajām tiesībām, slēdz vajadzīgos administratīvos, tehniskos un finanšu līgumus ar izmantojamās dzelzceļa infrastruktūras pārvaldītājiem, lai reglamentētu satiksmes kontroles un drošības jautājumus, kas attiecas uz šiem pārvadājumiem. Minēto līgumu nosacījumi ir nediskriminējoši un, ja vajadzīgs, tie atbilst noteikumiem, kas izklāstīti Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/14/EK (2001. gada 26. februāris) par dzelzceļa infrastruktūras jaudas iedalīšanu un maksas iekasēšanu par dzelzceļa infrastruktūras izmantošanu un drošības sertifikāciju [7].6. Pievedceļus un pakalpojumus terminālos un ostās, kas saistītas ar 1., 2. un 3. punktā minēto dzelzceļa darbību un apkalpo vai var apkalpot vairāk par vienu īsto klientu, bez diskriminācijas nodrošina visiem dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem, un ierobežojumus attiecībā uz dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu lūgumiem var paredzēt tikai tad, ja konkrētajā tirgus situācijā ir pieņemamas alternatīvas.7. Neierobežojot Kopienas un dalībvalstu noteikumus, kas attiecas uz konkurences politiku un iestādēm, kuras atbild par šo jomu, regulatīvā iestāde, kas izveidota, ievērojot Direktīvas 2000/14/EK 30. pantu, vai jebkura cita iestāde, kurai ir tādas pašas pakāpes neatkarība, novēro konkurenci dzelzceļa pakalpojumu tirgos, to skaitā dzelzceļa kravas pārvadājumu tirgū.Šo iestādi izveido saskaņā ar minētās direktīvas 30. panta 1. punkta noteikumiem. Visi pieteikumu iesniedzēji vai ieinteresētās personas, kam šķiet, ka pret tām ir netaisnīga attieksme, ka tās ir diskriminētas vai citādi aizskartas, šai iestādei var iesniegt sūdzību. Pamatojoties uz sūdzību vai, vajadzības gadījumā, pēc savas iniciatīvas regulatīvā iestāde, cik ātri iespējams, izlemj, kādi pasākumi veicami, lai novērstu nevēlamās tendences šajos tirgos. Lai nodrošinātu vajadzīgo kontroli, ko veic tiesas, un vajadzīgo sadarbību starp dalībvalsts regulatīvajām iestādēm, piemēro minētās direktīvas 30. panta 6. punktu un 31. pantu.8. Saskaņā ar 14. pantu, kas paredz ziņojumu par minētās direktīvas īstenošanu, tam pievienojot attiecīgus priekšlikumus par Kopienas turpmāko darbību, kura vērsta uz dzelzceļa tirgus un tā reglamentējošā tiesiskā pamata attīstību, un jebkurā gadījumā septiņus gadus pēc 2008. gada 15. marta Eiropas dzelzceļa kravas pārvadājumu tīklu, kas definēts 10.a pantā un I pielikumā un kas nodrošina 3.pantā definēto dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu piekļūšanu starptautisko kravu pārvadājumiem, paplašina, lai aptvertu visas Eiropas dzelzceļa tīklu. Dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem visā minētajā tīklā ar taisnīgiem nosacījumiem piešķir garantētas piekļūšanas un tranzīta tiesības attiecībā uz starptautiskajiem kravu pārvadājumiem."12. Ar šādu pantu papildina V iedaļu"Piekļuve dzelzceļa infrastruktūrai":"10.a pants1. Eiropas dzelzceļa kravas pārvadājumu tīklu veido šādi elementi:a) dzelzceļa līnijas, kas parādītas kartēs I pielikumā;b) vajadzības gadījumā - apvedceļi, jo īpaši ap noslogotiem infrastruktūras posmiem Direktīvas 2000/14/EK nozīmē; piedāvājot šos apvedceļus, cik iespējams, saglabā kopējo brauciena ilgumu;c) termināļu pievadceļi, kas apkalpo vai var apkalpot vairāk par vienu īsto klientu, kā arī uz citām novietnēm un objektiem, tostarp nozarojumi uz tiem un no tiem;d) I pielikumā iekļautie pievadceļi uz ostām un no tām, tostarp nozarojumi.2. Nozarojumi, kas minēti 1. punkta c) un d) apakšpunktā, katrā brauciena galā ir 50 km vai 20 % no brauciena garuma pa dzelzceļa līnijām, kuras minētas 1.punkta a) apakšpunktā (izvēloties lielāko no minētajām vērtībām).Beļģija un Luksemburga, būdamas dalībvalstis ar relatīvi mazu vai koncentrētu tīklu, pirmajā gadā pēc 2003. gada 15. marta var ierobežot nozarojumu garumu vismaz līdz 20 km un līdz otrā gada beigām vismaz līdz 40 km."13. Šādu iedaļu iekļauj aiz V iedaļas "Piekļuve dzelzceļa infrastruktūrai":"Va IEDAĻAKomisijas novērotājas uzdevumi10.b pants1. Vēlākais līdz 2001. gada 15. septembrim Komisija veic vajadzīgos pasākumus, lai novērotu tehniskos un ekonomiskos nosacījumus un tirgus tendences Eiropas dzelzceļa transportā. Komisija nodrošina pietiekamu resursu pieejamību, lai varētu efektīvi novērot šo nozari.2. Šajā nolūkā Komisija šajā darbā cieši iesaista dalībvalstu un ieinteresēto nozaru pārstāvjus, tostarp lietotājus, lai tie varētu labāk novērot tendences dzelzceļa nozarē un tirgus attīstību, novērtēt veikto pasākumu efektivitāti un analizēt Komisijas plānoto pasākumu ietekmi.3. Komisija novēro tīklu lietošanu un pamatnosacījumu attīstību dzelzceļa nozarē, īpaši infrastruktūras maksājumu, jaudas sadalījuma, drošības noteikumu, licencēšanas un saskaņošanas pakāpes attīstību. Tā nodrošina aktīvu sadarbību starp attiecīgajām regulatīvajām iestādēm dalībvalstīs.4. Komisija ziņo Eiropas Parlamentam un Padomei par:a) dzelzceļa pakalpojumu iekšējā tirgus attīstību;b) pamatnosacījumiem;c) Eiropas dzelzceļa kravas pārvadājumu tīkla stāvokli;d) piekļuves tiesību izmantošanu;e) šķēršļiem, kas kavē dzelzceļa pakalpojumu efektivitāti;f) infrastruktūras ierobežojumiem;g) tiesību aktu nepieciešamību."14. Ar šādu pantu aizstāj 11. pantu:"11. pants1. Dalībvalstis var vērst Komisijas uzmanību uz jebkuru jautājumu, kas attiecas uz šīs direktīvas īstenošanu. Saskaņā ar 11.a panta 2. punktā minēto konsultatīvo procedūru pieņem attiecīgus lēmumus.2. Grozījumus, kas vajadzīgi pielikumu pielāgošanai, pieņem saskaņā ar regulatīvu procedūru, kas minēta 11.a panta 3. punktā."15. Iekļauj šādu pantu:"11.a pants1. Komisijai palīdz komiteja.2. Atsaucoties uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 3. un 7. pantu, ņemot vērā tā 8. panta noteikumus.3. Atsaucoties uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5. un 7. pantu, ņemot vērā tā 8. panta noteikumus.Lēmuma 1999/468/EK 5. panta 6. punktā paredzētais laikposms ir trīs mēneši.4. Komiteja pieņem savu reglamentu."16. Ar šādu pantu aizstāj 14. pantu:"14. pantsLīdz 2005. gada 15. martam Komisija Eiropas Parlamentam, Ekonomikas un sociālo lietu komitejai, Reģionu komitejai un Padomei iesniedz ziņojumu par direktīvas īstenošanu, kuram pievieno attiecīgus priekšlikumus Kopienas turpmākajai darbībai dzelzceļa tirgus un to reglamentējošā tiesiskā pamata attīstībai."17. Iekļauj šādu pantu:"14.a pants1. Piecus gadus no 2003. gada 15. marta šādām dalībvalstīm:- Īrijai — dalībvalstij, kas atrodas uz salas un ko dzelzceļš savieno tikai ar vienu citu dalībvalsti;- Apvienotajai Karalistei attiecībā uz Ziemeļīriju — uz tāda paša pamata, un- Grieķijai, kas ir dalībvalsts, kuru dzelzceļš tieši nesavieno ne ar vienu citu dalībvalsti,nav jāpiemēro prasība uzticēt neatkarīgai iestādei funkcijas, kas nosaka taisnīgu un nediskriminējošu piekļūšanu infrastruktūrai, kura paredzēta 6. panta 3. punkta pirmajā daļā, un uzdevumus, kas noteikti 7. panta 2. punkta pirmajā daļā, ciktāl minētie panti uzliek dalībvalstīm pienākumu izveidot neatkarīgas iestādes, kuras pildītu minētajos pantos noteiktos uzdevumus.2. Tomēr gadījumā, ja:a) vairāk nekā viens dzelzceļa pārvadājumu uzņēmums, kas licencēts saskaņā ar Direktīvas 95/18/EK 4. pantu vai — Īrijas un Ziemeļīrijas gadījumā — dzelzceļa sabiedrība, kas tā licencēta citur, iesniedz oficiālu pieteikumu konkurences darbībai tādu dzelzceļa pakalpojumu jomā, kas saistīti ar dzelzceļa pakalpojumiem virzienā uz Īriju, Ziemeļīriju vai Grieķiju vai no minētajām valstīm, vai to iekšienē, par šī izņēmuma turpmāko piemērošanu lemj saskaņā ar konsultatīvo procedūru, kas minēta 11.a panta 2. punktā; vaib) dzelzceļa pārvadājumu uzņēmums, kas sniedz dzelzceļa pakalpojumus Īrijā, Ziemeļīrijā vai Grieķijā, iesniedz oficiālu pieteikumu dzelzceļa pakalpojumu sniegšanai virzienā uz citu dalībvalsti vai no tās, vai citas dalībvalsts teritorijā (Īrijas vai Apvienotās Karalistes attiecībā uz Ziemeļīriju, vai abu gadījumā, sniedzot pakalpojumus citā dalībvalstī ārpus to teritorijas), 1. punktā minēto izņēmumu nepiemēro.Vienā gadā pēc a) apakšpunktā minētā lēmuma saņemšanas, kurš pieņemts saskaņā ar 11.a panta 2. punktā minēto konsultatīvo procedūru, vai b) apakšpunktā minētā paziņojuma saņemšanas par oficiālo pieteikumu ieinteresētā dalībvalsts vai ieinteresētās dalībvalstis (Īrija, Apvienotā Karaliste attiecībā uz Ziemeļīriju vai Grieķija) pieņem tiesību aktus, kas vajadzīgi, lai īstenotu 1. punktā minētos pantus.3. Izņēmumu, kas minēts 1. punktā, var atjaunot uz laikposmiem, kuru ilgums nepārsniedz piecus gadus. Vēlākais 12 mēnešus līdz izņēmuma termiņa beigām dalībvalsts, kurai izņēmums piešķirts, var griezties pie Komisijas ar lūgumu izņēmumu atjaunot. Jebkurš lūgums jāpamato. Komisija šo lūgumu izskata un pieņem lēmumu saskaņā ar konsultatīvo procedūru, kas minēta 11.a panta 2. punktā. Minēto konsultatīvo procedūru piemēro visiem lēmumiem, kas attiecas uz lūgumu.Pieņemot lēmumu, Komisija ņem vērā visas tendences ģeopolitiskajā stāvoklī un dzelzceļa tirgus attīstību dalībvalstī, kas lūdz atjaunot izņēmumu, kā arī virzienā no šīs valsts un uz to.4. Luksemburgai, kas ir dalībvalsts ar relatīvi mazu dzelzceļa tīklu, līdz 2004. gada 31. augustam nav jāpiemēro prasība piešķirt neatkarīgai iestādei funkcijas, kuras nosaka taisnīgu un nediskriminējošu piekļūšanu infrastruktūrai, kā paredzēts 6. panta 3. punkta pirmajā daļā, ciktāl ar to dalībvalstīm uzliek pienākumu izveidot neatkarīgas iestādes, kas pilda minētajā pantā noteiktos uzdevumus."2. pantsDalībvalstis pieņem normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai līdz 2003. gada 15. martam izpildītu šo direktīvu. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu, vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarīt šādas atsauces.3. pantsŠī direktīva stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.4. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2001. gada 26. februārīEiropas Parlamenta vārdā —priekšsēdētājsN. FontainePadomes vārdā —priekšsēdētājsA. Lindh[1] OV C 321, 20.10.1998., 6. lpp. un OV C 116 E, 26.4.2000., 21. lpp.[2] OV C 209, 22.7.1999., 22. lpp.[3] OV C 57, 29.2.2000., 40. lpp.[4] Eiropas Parlamenta 1999. gada 10. marta atzinums (OV C 175, 21.6.1999., 115. lpp.), kas apstiprināts 1999. gada 16. septembrī (OV C 54, 25.2.2000., 56. lpp.), Padomes 2000. gada 28. marta kopējā nostāja (OV C 288, 11.10.2000., 1. lpp.) un Eiropas Parlamenta 2000. gada 5. jūlija lēmums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts). Eiropas Parlamenta 2001. gada 1. februāra lēmums un Padomes 2000. gada 20. decembra lēmums.[5] OV L 237, 24.8.1991., 25. lpp.[6] OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp.[7] Skat. šā Oficiālā Vēstneša 29. lpp.--------------------------------------------------I PIELIKUMSOSTASBELGIE/BELGIQUEAntwerpen/AnversGent/GandZeebrugge/ZeebrugesDANMARKÅlborgÅrhusEsbjergFredericiaKøbenhavnNyborgOdenseDEUTSCHLANDBrakeBremen/BremerhavenBrunsbüttelCuxhavenEmdenHamburgKielLübeckNordenhamPuttgardenRostockSassnitzWilhelmshavenWismarΕΛΛΑΣΑλεξανδρούπολιςΕλευσίναΠάτραΠειραιάςΘεσσαλονίκηΒόλοςESPAÑAAlgecirasAlmeríaBarcelonaBilbaoCartagena-EscombrerasGijónHuelvaTarragonaValenciaVigoFRANCEBayonneBordeauxBoulogneCalaisCherbourgDunkerqueFos-MarseilleLa RochelleLe HavreNantesPort-la-NouvelleRouenSèteSt-NazaireIRELANDCorkDublinITALIAAnconaBariBrindisiC. VecchiaGenovaGioia TauroLa SpeziaLivornoNapoliPiombinoRavennaSalernoSavonaTarantoTriesteVeneziaLUXEMBOURGNEDERLANDAmsterdam ZeehavenDelfzijl/EemshavenVlissingenRotterdam ZeehavenTerneuzenÖSTERREICHPORTUGALLeixõesLisboaSetúbalSinesSUOMI/FINLANDHaminaHankoHelsinkiKemiKokkolaKotkaOuluPoriRaumaTornioTurkuSVERIGEGöteborg-VarbergHelsingborgLuleåMalmöNorrköpingOxelösundStockholmTrelleborg-YstadUmeåUNITED KINGDOMVisas ostas, kas ir savienotas ar dzelzceļu+++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------II PIELIKUMSDirektīvas 6. panta 3. punktā minēto galveno funkciju saraksts:- dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu licencēšanas sagatavošana un ar to saistīto lēmumu pieņemšana, tostarp atsevišķu licenču piešķiršana,- to lēmumu pieņemšana, kas attiecas uz sliežu ceļu piešķīrumu, ieskaitot pieejamības definīciju un vērtējumu, kā arī atsevišķu sliežu ceļu piešķīrumu,- to lēmumu pieņemšana, kas attiecas uz infrastruktūras maksām,- tās publisko pakalpojumu saistību izpildes uzraudzība, ko prasa sakarā ar dažu pakalpojumu sniegšanu.--------------------------------------------------


Svarīgs juridisks paziņojums

|

31988L0194

Komisijas Direktīva (1988. gada 24. marts), ar ko tehnikas attīstībai pielāgo Padomes Direktīvu 71/320/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz noteiktu kategoriju mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju bremžu iekārtām

Oficiālais Vēstnesis L 092 , 09/04/1988 Lpp. 0047 - 0049 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 13 Sējums 17 Lpp. 0045  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 13 Sējums 17 Lpp. 0045  CS.ES Nodaļa 13 Sējums 009 Lpp. 72  - 74 ET.ES Nodaļa 13 Sējums 009 Lpp. 72  - 74 HU.ES Nodaļa 13 Sējums 009 Lpp. 72  - 74 LT.ES Nodaļa 13 Sējums 009 Lpp. 72  - 74 LV.ES Nodaļa 13 Sējums 009 Lpp. 72  - 74 MT.ES Nodaļa 13 Sējums 009 Lpp. 72  - 74 PL.ES Nodaļa 13 Sējums 009 Lpp. 72  - 74 SK.ES Nodaļa 13 Sējums 009 Lpp. 72  - 74 SL.ES Nodaļa 13 Sējums 009 Lpp. 72  - 74

		Komisijas Direktīva(1988. gada 24. marts),ar ko tehnikas attīstībai pielāgo Padomes Direktīvu 71/320/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz noteiktu kategoriju mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju bremžu iekārtām(88/194/EEK)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes Direktīvu 71/320/EEK (1971. gada 26. jūlijs) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz noteiktu kategoriju mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju bremžu iekārtām [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 85/647/EEK [2], un īpaši tās 5. pantu,tā kā, ņemot vērā sasniegumus bremžu iekārtu tehnoloģijā kopumā un, jo īpaši, bremžu pretbloķēšanas iekārtu ražošanā, tagad iespējams noteikt, ka daži smagie transportlīdzekļi un piekabes obligāti jāaprīko ar šādām iekārtām, kas atbilst konkrētajām šīs direktīvas specifikācijām, lai palielinātu ceļu satiksmes drošību;tā kā šīs direktīvas noteikumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi Komiteja to direktīvu pielāgošanai tehnikas attīstībai, kuras attiecas uz mehāniskajiem transportlīdzekļiem,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvas 71/320/EEK I un X pielikumu groza saskaņā ar šīs direktīvas pielikumu.2. pants1. No 1988. gada 1. oktobra dalībvalstis tādu iemeslu dēļ, kas saistīti ar bremžu iekārtām, nevar- atteikties piešķirt EEK tipa apstiprinājumu vai izsniegt apliecības kopiju, kas paredzēta Padomes Direktīvas 70/156/EEK [3] 10. panta 1. punkta pēdējā ievilkumā, vai piešķirt valsts tipa apstiprinājumu kāda transportlīdzekļa tipam, vai- aizliegt sākt transportlīdzekļu ekspluatāciju,ja šā tipa transportlīdzekļa vai šo tipu transportlīdzekļu bremžu iekārtas atbilst noteikumiem Direktīvā 71/320/EEK, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar šo direktīvu.2. No 1989. gada 1. oktobra dalībvalstis- neizsniedz apliecības kopiju, kas paredzēta Direktīvas 70/156/EEK 10. panta 1. punkta pēdējā ievilkumā attiecībā uz transportlīdzekļa tipu, kura bremžu iekārtas neatbilst noteikumiem Direktīvā 71/320/EEK, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar šo direktīvu,- var atteikties piešķirt transportlīdzekļa tipa valsts tipa apstiprinājumu, ja tā bremžu iekārtas neatbilst ar šo direktīvu grozītās Direktīvas 71/320/EEK prasībām.3. No 1991. gada 1. oktobra dalībvalstis var aizliegt nodot ekspluatācijā tādus transportlīdzekļus, kuru bremžu iekārtas neatbilst noteikumiem Direktīvā 71/320/EEK, kas grozīta ar šo direktīvu.3. pantsLīdz 1988. gada 1. oktobrim dalībvalstīs stājas spēkā pasākumi, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.4. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1988. gada 24. martāKomisijas vārdā —priekšsēdētāja vietnieksCockfield[1] OV L 202, 6.9.1971., 37. lpp.[2] OV L 380, 31.12.1985., 1. lpp.[3] OV L 42, 23.2.1970., 1. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSGrozījumi pielikumos Direktīvai 71/320/EEK, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvām 74/132/EEK, 75/524/EEK, 79/489/EEK un 85/647/EEKI PIELIKUMS: DEFINĪCIJAS, PRASĪBAS, UZBŪVE UN MONTĀŽAPēc 1.17. punkta pievieno šādu 1.18., 1.19. un 1.20. punktu:"1.18. Starppilsētu autobuss"Starppilsētu autobuss" ir transportlīdzeklis, kas projektēts un aprīkots starppilsētu transporta vajadzībām, kuram nav īpaši stāvošiem pasažieriem paredzētu vietu, bet ar kuru var īsos attālumos pārvadāt pasažierus, kas stāv galvenajā ejā.1.19. Tālsatiksmes tūristu autobuss"Tālsatiksmes tūristu autobuss" ir transportlīdzeklis, kas projektēts un aprīkots lielu attālumu veikšanai, kurš veidots tā, lai nodrošinātu ērtības sēdošajiem pasažieriem un kurš nepārvadā stāvošus pasažierus.1.20. Pretbloķēšanas iekārtasSkatīt X pielikuma 2.1. punktu."Aiz 2.2.1.21. punkta pievieno šādu 2.2.1.22. un 2.2.1.23. punktu:"2.2.1.22. Atbilstīgi X pielikumam dažus mehāniskos transportlīdzekļus aprīko ar pretbloķēšanas iekārtām, kā parādīts šajā tabulā.Transportlīdzeklis | Maksimālā masa | Pretbloķēšanas iekārtas kategorija |Kategorija | Apraksts |M3 | Starppilsētu autobusi un tālsatiksmes tūristu autobusi | > 12 tonnas | 1 |N3 | Mehāniskie transportlīdzekļi, kam atļauts vilkt O4 kategorijas piekabes | > 16 tonnas | 1 |2.2.1.23. Ja mehāniskie transportlīdzekļi, kas nav minēti 2.2.1.22. iedaļā, ir aprīkoti ar pretbloķēšanas iekārtām, tie atbilst X pielikuma prasībām."Pēc 2.2.2.12. punkta pievieno šādu 2.2.2.13. un 2.2.2.14. punktu:"2.2.2.13. O4 kategorijas piekabes aprīko ar pretbloķēšanas iekārtām atbilstoši X pielikumam.2.2.2.14. Ja piekabes, kas nav minētas 2.2.2.13. punktā, ir aprīkotas ar pretbloķēšanas iekārtām, tās atbilst X pielikuma prasībām."X PIELIKUMS: PRASĪBAS, KAS PIEMĒROJAMAS TĀDU TRANSPORTLĪDZEKĻU PĀRBAUDĒM, KAS APRĪKOTI AR PRETBLOĶĒŠANAS IEKĀRTĀMPielikuma 1.1. punktu aizstāj ar šādu punktu:"1.1. Šī pielikuma mērķis ir formulēt vajadzīgās prasības bremžu sistēmām ar pretbloķēšanas iekārtām, kas uzmontētas transportlīdzekļiem. Papildus tam, mehāniskie transportlīdzekļi, kuriem ir atļauts vilkt piekabes, un piekabes, kuras aprīkotas ar bremžu pneimatiskā pievada sistēmām un ir piekrautas, atbilst savietojamības prasībām, kas minētas II pielikuma 1.1.4.2. punkta papildinājumā."Pielikuma 3.2. punktu aizstāj ar šādu punktu:"3.2. Velkošo transportlīdzekli uzskata par aprīkotu ar pretbloķēšanas iekārtu II pielikuma 1.1.4.2. punkta papildinājuma 1. punkta nozīmē, ja pretbloķēšanas iekārta tieši kontrolē vismaz divus riteņus katrā transportlīdzekļa pusē, un visas šī pielikuma būtiskās prasības ir izpildītas. Turklāt divasu piekabju gadījumā vismaz vienam ritenim uz priekšējā tilta un vienam ritenim uz pakaļējā tilta (diagonāli pretēji) jābūt tieši kontrolētam ar neatkarīgu modulatoru palīdzību."--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 2009/121/EK ( 2009. gada 14. septembris), ar ko groza I un V pielikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2008/121/EK par tekstilmateriālu nosaukumiem, lai pielāgotu šos pielikumus tehnikas attīstībai (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               15.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 242/13

      KOMISIJAS DIREKTĪVA 2009/121/EK
   (2009. gada 14. septembris),
   ar ko groza I un V pielikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2008/121/EK par tekstilmateriālu nosaukumiem, lai pielāgotu šos pielikumus tehnikas attīstībai
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 14. janvāra Direktīvu 2008/121/EK par tekstilmateriālu nosaukumiem (1) un jo īpaši tās 15. panta 1. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Direktīvā 2008/121/EK ir izklāstīti noteikumi, kas reglamentē izstrādājumu etiķetēšanu vai marķēšanu attiecībā uz to tekstilšķiedru sastāvu, lai tādējādi nodrošinātu patērētāju interešu aizsardzību. Kopienā tekstilmateriālus var laist tirgū vienīgi tad, ja tie atbilst minētās direktīvas noteikumiem.

               (2)

               Ņemot vērā tehniskās darba grupas jaunākās atziņas, lai Direktīvu 2008/121/EK pielāgotu tehniskajai attīstībai, minētās direktīvas I un V pielikuma šķiedru sarakstā jāiekļauj melamīna šķiedras.

               (3)

               Tāpēc attiecīgi jāgroza Direktīva 2008/121/EK.

               (4)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Tekstilmateriālu nosaukumu un marķēšanas direktīvu komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvu 2008/121/EK groza šādi.

               1)

               Direktīvas I pielikumā iekļauj šādu 48. ierakstu:

                           “48

                           melamīns

                           šķiedra, ko veido vismaz 85 % (pēc masas) šķērsšūtu makromolekulu, kuras sastāv no melamīna atvasinājumiem”

               2)

               Direktīvas V pielikumu papildina ar šādu 48. ierakstu:

                           “48

                           Melamīns

                           7,00”

         2. pants
   Transponēšana
   1.   Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības vēlākais līdz 2010. gada 15. septembrim. Dalībvalstis tūlīt dara zināmus Komisijai minēto aktu tekstus un minēto aktu un šīs direktīvas atbilstības tabulu.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka to, kā izdarīt šādas atsauces.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   3. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   4. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2009. gada 14. septembrī

            Komisijas vārdā –

            priekšsēdētāja vietnieks

         Günter VERHEUGEN

      (1)  OV L 19, 23.1.2009., 29. lpp.