title: Padomes direktīva (1985. gada 10. jūnijs) par arhitektu diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu savstarpēju atzīšanu, tostarp par pasākumiem, kas palīdz sekmīgi īstenot tiesības veikt uzņēmējdarbību un brīvību sniegt pakalpojumus

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31985L0384

Oficiālais Vēstnesis L 223 , 21/08/1985 Lpp. 0015 - 0025 Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 06 Sējums 3 Lpp. 0009  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 06 Sējums 3 Lpp. 0009  Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 6 Sējums 2 Lpp. 0099  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 6 Sējums 2 Lpp. 0099

		Padomes direktīva(1985. gada 10. jūnijs)par arhitektu diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu savstarpēju atzīšanu, tostarp par pasākumiem, kas palīdz sekmīgi īstenot tiesības veikt uzņēmējdarbību un brīvību sniegt pakalpojumus(85/384/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 49., 57. un 66. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā saskaņā ar Līgumu visu veidu diskriminācija, pamatojoties uz pilsonību, attiecībā uz uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanu ir aizliegta kopš pārejas laika beigām; tā kā izrietošais nediskriminējošas attieksmes princips, pamatojoties uz pilsonību, attiecas inter alia uz atļauju izsniegšanu darbībai arhitektūras jomā, kā arī uz reģistrāciju vai dalību profesionālās organizācijās vai apvienībās;tā kā tomēr šķiet vēlams pieņemt zināmus noteikumus, lai veicinātu uzņēmējdarbības tiesību un pakalpojumu sniegšanas brīvības efektīvu izpildi attiecībā uz darbību arhitektūras jomā;tā kā saskaņā ar Līgumu dalībvalstīm nedrīkst piešķirt nekāda veida palīdzību, kas varētu traucēt uzņēmējdarbības nosacījumus;tā kā Līguma 57. panta 1. punkts paredz pieņemt direktīvas par diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu savstarpēju atzīšanu;tā kā arhitektūrai, ēku kvalitātei, to saskaņotībai ar vidi, cieņai pret dabisko un pilsētvidi un kolektīvajam un individuālajam kultūras mantojumam ir valsts līmeņa nozīme; tā kā tādēļ diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu savstarpēja atzīšana jābalsta uz kvalitatīviem un kvantitatīviem kritērijiem, nodrošinot, lai atzītu diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu turētāji spētu izprast un praksē pielietot indivīdu, sociālu grupu un kopienu vajadzības attiecībā uz teritorijas plānošanu, ēku dizainu, organizāciju un celtniecību, arhitektūras pieminekļu saglabāšanu un uzlabošanu, kā arī dabiskā līdzsvara saglabāšanu;tā kā izglītības un mācību metodes arhitektūras jomā praktizējošiem profesionāļiem tagad ir ļoti dažādas; tā kā tomēr būtu jāpieņem noteikums par izglītības un mācību pakāpenisku sakārtošanu, kuras rezultātā var veikt darbību ar arhitekta amata nosaukumu;tā kā dažās dalībvalstīs arhitekta darbības uzsākšana un veikšana ar likumu ir atļauta tikai ar nosacījumu, ka personai ir arhitekta diploms; tā kā dažās citās dalībvalstīs, kur nepastāv šis nosacījums, neskatoties uz to, tiesības uz arhitekta amata nosaukumu nosaka likums; tā kā, visbeidzot, dažās dalībvalstīs, uz kurām neattiecas ne pirmais, ne otrais gadījums, tiek sagatavoti normatīvi un administratīvi akti par šīs darbības uzsākšanu un veikšanu ar arhitekta amata nosaukumu; tā kā tādēļ nosacījumi, ar kuriem šajās dalībvalstīs drīkst uzsākt un veikt šādu darbību, vēl nav pieņemti; tā kā diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu savstarpēja atzīšana paredz, ka šādi diplomi, sertifikāti un citi kvalifikāciju apliecinoši dokumenti ļauj uzsākt un veikt zināmas darbības dalībvalstī, kas tos izsniegusi; tā kā tādēļ zināmu sertifikātu atzīšanai saskaņā ar šo direktīvu būtu jāturpinās tikai, ciktāl šādu sertifikātu turētājiem būs atļauts uzsākt darbību ar arhitekta amata nosaukumu saskaņā ar noteikumiem, kas vēl jāpieņem izsniedzējai dalībvalstij;tā kā dažās dalībvalstīs likumīgu arhitekta amata nosaukumu var iegūt vienīgi pēc prakses laika pabeigšanas papildus diplomam, sertifikātam vai citam kvalifikāciju apliecinošam dokumentam; tā kā, ņemot vērā, ka dažādās dalībvalstīs šī prakse šobrīd ir atšķirīga, lai izvairītos no iespējamiem sarežģījumiem, līdzvērtīga attiecīgās prakses laika pabeigšanu citā dalībvalstī vajadzētu atzīt kā šim nosacījumam atbilstīgu;tā kā 1. panta 2. punkta atsauce uz "darbībām arhitektūras jomā" kā uz "darbībām, kuras parasti veic ar arhitekta amata nosaukumu", kura apstiprinājums noteikts zināmās dalībvalstīs valdošos nosacījumos, ir paredzēta vienīgi, lai norādītu šīs direktīvas darbības jomu, nepretendējot uz juridisku definīciju darbībām arhitektūras jomā;tā kā vairākumā dalībvalstu darbības arhitektūras jomā likumīgi vai faktiski veic personas, kurām ir arhitekta nosaukums pats par sevi vai kopā ar citu nosaukumu, taču tām nav monopoltiesību šo darbību veikšanā, izņemot gadījumus, ja likums paredz pretējo; tā kā iepriekšminētās darbības vai dažas no tām drīkst veikt arī citu profesiju pārstāvji, jo īpaši inženieri, kas ir pabeiguši īpašas mācības būvniecības tehnoloģijā vai celtniecībā;tā kā savstarpēja kvalifikāciju atzīšana veicinās attiecīgo darbību uzsākšanu un veikšanu;tā kā dažās dalībvalstīs ir tiesību akti, kas atļauj piešķirt likumīgo arhitekta profesionālo nosaukumu izņēmuma kārtā un, neskatoties uz parastajām izglītības un mācību prasībām, kas vajadzīgas nosaukuma iegūšanai, atsevišķām vērā ņemamām personām attiecīgajā jomā, kuru skaits ir ļoti mazs un kuru darbs liecina par neparastu talantu arhitektūrā; tā kā šo arhitektu gadījums būtu jāapskata šajā direktīvā, jo īpaši tādēļ, ka tie bieži bauda starptautisku atzinību;tā kā vairāku esošo diplomu, sertifikātu un citu arhitekta kvalifikāciju apliecinošu dokumentu, kas uzskaitīti 10. lidz 12. pantā, atzīšanas mērķis ir nekavējoties ļaut to īpašniekiem nodarboties ar uzņēmējdarbību vai sniegt pakalpojumus citās dalībvalstīs; tā kā šī noteikuma pēkšņa ieviešana Luksemburgas Lielhercogistē šīs valsts mazās platības dēļ varētu izraisīt konkurences traucējumus un traucēt profesijas organizāciju; tā kā tādēļ ir pamats piešķirt šai dalībvalstij pārejas laiku;tā kā direktīvai par diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu savstarpēju atzīšanu nav jāietver praktiska līdzvērtība izglītības un mācību ziņā, uz ko attiecas šādi diplomi, sertifikāti un dokumenti, tad nosaukumu lietošana būtu jāatļauj vienīgi izcelsmes dalībvalsts vai dalībvalsts, no kuras nāk ārvalstu pilsonis, valodā;tā kā, lai atvieglotu valstu iestādēm šīs direktīvas piemērošanu, dalībvalstis drīkst paredzēt, ka personai, kas atbilst šajā direktīvā noteiktajiem mācību nosacījumiem, papildus dokumentārajiem mācību sertifikātiem jāuzrāda sertifikāts, kuru izdevusi tās izcelsmes valsts vai valsts, no kuras tā nāk, kompetentas iestādes, apliecinot, ka minētie mācību sertifikāti ir šīs direktīvas priekšmets;tā kā valstu noteikumus par labu reputāciju un labu slavu drīkst izmantot kā standartus darbības uzsākšanai, ja tiek uzsākta uzņēmējdarbība; tā kā turklāt šajos apstākļos būtu jāizšķir gadījumi, kad attiecīgās personas nav veikušas nekādas darbības arhitektūras jomā, un gadījumi, kad tās ir veikušas šādas darbības citā dalībvalstī;tā kā pakalpojumu sniegšanas gadījumā prasība par reģistrāciju vai piederību profesionālām organizācijām vai iestādēm, tā kā tā ir saistīta ar uzņēmējā dalībvalstī veiktās darbības noteikto un pastāvīgo raksturu, neapšaubāmi radītu šķēršļus personai, kas vēlas sniegt šos pakalpojumus, sakarā ar tās darbības pagaidu raksturu; tā kā šī prasība tādēļ būtu jāatceļ; tā kā tomēr šajā gadījumā būtu jāgarantē profesionālās disciplīnas kontrole, kas ir šo profesionālo organizāciju un iestāžu pārziņā; tā kā šajā nolūkā būtu jāparedz, piemērojot Līguma 62. pantu, ka attiecīgajai personai būtu jāinformē uzņēmējas dalībvalsts kompetenta iestāde par pakalpojumu sniegšanu;tā kā, ciktāl ir skarta arhitektūras jomā nodarbinātu personu darbība, Padomes 1968. gada 15. oktobra Regula (EEK) Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā [4] neparedz īpašus noteikumus par labu reputāciju un labu slavu, profesionālo disciplīnu vai nosaukuma lietošanu attiecīgajās profesijās; tā kā atkarībā no katras atsevišķas dalībvalsts šādus noteikumus piemēro vai drīkst piemērot gan darbiniekiem, gan pašnodarbinātām personām; tā kā darbība arhitektūras jomā visās dalībvalstīs ir pakļauta diploma, sertifikāta vai cita kvalifikāciju apliecinoša dokumenta esamībai; tā kā šādu darbību veic gan darbinieki, gan pašnodarbinātas personas, vai vienas un tās pašas personas abos statusos savas profesionālās karjeras gaitā; tā kā, lai pēc iespējas veicinātu šīs profesijas pārstāvju brīvu pārvietošanos Kopienā, ir jāattiecina šo direktīvu arī uz darbiniekiem arhitektūras jomā;tā kā šī direktīva ievieš diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu, kas paver ceļu uz profesionālu darbību, savstarpēju atzīšanu bez vienlaicīgi notiekošas valstu izglītības un mācību noteikumu saskaņošanas; tā kā turklāt attiecīgās profesijas pārstāvju skaits dažādās dalībvalstīs ievērojami atšķiras; tā kā dažus pirmos gadus Komisijai īpaši uzmanīgi jāseko šīs direktīvas piemērošanai,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.I NODAĻADARBĪBAS JOMA1. pants1. Šī direktīva attiecas uz darbībām arhitektūras jomā.2. Šajā direktīvā darbības arhitektūras jomā ir tās darbības, kuras parasti veic personas ar arhitekta amata nosaukumu.II NODAĻADIPLOMI, SERTIFIKĀTI UN CITI KVALIFIKĀCIJU APLIECINOŠI DOKUMENTI, KAS ĻAUJ TO ĪPAŠNIEKIEM UZSĀKT DARBĪBU ARHITEKTŪRAS JOMĀ AR ARHITEKTA PROFESIONĀLO NOSAUKUMU2. pantsKatra dalībvalsts atzīst diplomus, sertifikātus un citus kvalifikāciju apliecinošus dokumentus, kas iegūti ar izglītību un mācībām, kuras atbilst 3. un 4. pantā noteiktām prasībām, un ko dalībvalstu pilsoņiem izdevušas citas dalībvalstis, piešķirot šādiem diplomiem, sertifikātiem un citiem kvalifikāciju apliecinošiem dokumentiem tās teritorijā attiecībā uz 1. pantā minētajām darbībām un to veikšanu ar arhitekta amata nosaukumu, ievērojot 23. panta 1. punktu, tādu pašu spēku, kā tiem, kurus izsniegusi pati dalībvalsts.3. pantsIzglītību un apmācību, kuras rezultātā izsniedz 2. panta minētos diplomus, sertifikātus un citus kvalifikāciju apliecinošus dokumentus, nodrošina mācību kursos universitātes līmenī, kas paredzēti tieši arhitektūrai. Šādas mācības nodrošina līdzsvaru starp arhitektūras mācību teorētiskajiem un praktiskajiem aspektiem, kā arī nodrošina, lai persona iegūtu:1. Spēju veidot arhitektoniskus projektus, kas atbilst gan estētiskiem, gan tehniskiem standartiem;2. Pietiekamas zināšanas par arhitektūras un ar to saistīto humanitāro un tehnisko zinātņu vēsturi un teorijām;3. Zināšanas par mākslu kā arhitektūras plānojuma kvalitātes ietekmētāju;4. Pietiekamas zināšanas par pilsētu plānošanu un prasmi, kas vajadzīga plānošanas procesā;5. Izpratni par attiecībām starp cilvēkiem un ēkām, kā arī starp ēkām un to vidi, un par vajadzību pielāgot ēkas un telpu starp cilvēku vajadzībām un mērogiem;6. Izpratni par arhitekta profesiju un arhitekta lomu sabiedrībā, jo īpaši sagatavojot kopsavilkumus, kuros ņemti vērā sociālie faktori;7. Izpratni par izpētes metodēm un plānojuma projekta kopsavilkuma sagatavošanu;8. Izpratni par strukturālo projektēšanu, celtniecības un inženierzinātnes problēmām, kas saistītas ar ēku projektēšanu;9. Pietiekamas zināšanas par fizikāliem jautājumiem un tehnoloģijām, un par ēku funkcijām, lai varētu tās nodrošināt ar iekšējiem komfortu un aizsardzību pret klimatu;10. Vajadzīgās projektēšanas prasmes, lai nodrošinātu ēku lietotāju prasības izmaksu un celtniecības noteikumu uzliktajās robežās;11. Pietiekamas zināšanas par nozarēm, organizācijām, noteikumiem un kārtību, kas ir saistītas ar projekta koncepcijas pārvēršanu ēkā un plānu iesaisti vispārējā plānošanā;4. pants1. Izglītībai un mācībām, kas minētas 2. pantā, jāatbilst 3. pantā definētajām prasībām, kā arī šādiem nosacījumiem:a) izglītības un mācību kopējā ilgumā ietilpst vismaz četru gadu pilnas slodzes mācības universitātē vai līdzvērtīgā izglītības iestādē, vai vismaz sešu gadu mācības universitātē vai līdzvērtīgā mācību iestādē, no kuriem vismaz trīs gadu mācībām jābūt pilnas slodzes;b) šādu izglītību un mācības noslēdz sekmīga eksāmena nokārtošana, kas atbilst zinātniskā grāda standartiem.Neatkarīgi no pirmās daļas atzīšana saskaņā ar 2. pantu ir saskaņota arī ar mācībām virs trim gadiem Vācijas Federatīvās Republikas Fachhochschulen tajā formā, kādā tā pastāv šīs direktīvas izsludināšanas laikā un ciktāl tā atbilst 3. pantā noteiktajām prasībām, ļaujot veikt 1. pantā minētās darbības ar arhitekta amata nosaukumu ar noteikumu, ka šādas mācības papildina četru gadu praktiskā pieredze Vācijas Federatīvajā Republikā, kas atļauts ar sertifikātu, kuru izdevusi profesionālā apvienība, kā sarakstā ir reģistrēts arhitekts, kurš vēlas gūt priekšrocības no šīs direktīvas noteikumiem. Šī apvienība iepriekš ir noteikusi, ka attiecīgā arhitekta veiktais darbs arhitektūras jomā sniedz pārliecinošu pierādījumu 3. pantā minēto zināšanu praktiskam pielietojumam. Sertifikātu izsniedz saskaņā ar to pašu kārtību, kas attiecas uz reģistrāciju arhitektu sarakstā.Balstoties uz gūto pieredzi un paturot prātā arhitektu mācību tendences, Komisija astoņus gadus pēc 31. panta 1. punkta pirmajā daļā precizētā laikposma beigām iesniedz Padomei ziņojumu par šīs atkāpes piemērošanu, kā arī attiecīgus priekšlikumus, par kuriem Padome sešu mēnešu laikā lemj Līgumā noteiktajā kārtībā.2. Saskaņā ar 2. pantu tiek atzīta arī izglītība un mācības, kas kā sociālo uzlabojumu shēmas daļa vai kā pusslodzes universitātes kurss atbilst 3. panta prasībām un tiek noslēgts ar arhitektūras eksāmenu, ko sekmīgi nokārto personas, kuras ir nodarbinātas arhitektūrā ne mazāk kā septiņus gadus kāda arhitekta vai arhitektu firmas uzraudzībā. Šim eksāmenam jāatbilst zinātniskā grāda standartiem un jābūt līdzvērtīgam 1. punkta b) apakšpunktā minētajam eksāmenam.5. pants1. Dalībvalsts pilsoņi, kam ir tiesības izmantot arhitekta amata nosaukumu, ievērojot tiesību aktus, kas dod dalībvalsts kompetentām iestādēm iespēju piešķirt šo nosaukumu dalībvalstu pilsoņiem, kuri ir īpaši ievērojami ar saviem sasniegumiem arhitektūras jomā, tiek uzskatīti kā atbilstīgi prasībām, kas noteiktas arhitekta darbības veikšanai ar arhitekta amata nosaukumu.2. 1. punktā minēto personu gadījumā apliecinājumu arhitekta statusam nodrošina sertifikāts, ko izsniegusi dalībvalsts, kuras pilsonis ir šī sertifikāta turētājs vai no kuras viņš nāk.6. pantsVācijas Federatīvās Republikas kompetento iestāžu izsniegtus sertifikātus, kas apliecina Vācijas Demokrātiskās Republikas kompetento iestāžu pēc 1945. gada 8. maija piešķirtās kvalifikācijas līdzvērtību 2. pantā minētajai dokumentārajai kvalifikācijai, atzīst saskaņā ar šajā pantā paredzētajiem nosacījumiem.7. pants1. Katra dalībvalsts pēc iespējas ātrāk informē vienlaicīgi pārējās dalībvalstis un Komisiju par diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu, kurus piešķir tās teritorijā un kuri atbilst 3. un 4. pantā noteiktajiem kritērijiem, sarakstu kopā ar organizācijām un iestādēm, kas tos piešķir.Pirmo sarakstu nosūta 12 mēnešu laikā pēc šīs direktīvas izziņošanas.Katra dalībvalsts tāpat ziņo par jebkuriem grozījumiem, kas veikti attiecībā uz diplomiem, sertifikātiem un citiem kvalifikāciju apliecinošiem dokumentiem, kurus piešķir tās teritorijā, jo īpaši tiem, kuri vairs neatbilst 3. un 4. panta prasībām.2. Informācijas nolūkos Komisija minētos sarakstus un labojumus publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī trīs mēnešus pēc to iesniegšanas. Tomēr 8. pantā minētajos gadījumos diploma, sertifikāta vai cita kvalifikāciju apliecinoša dokumenta publicēšanu atliek. Komisija periodiski publicē konsolidētus sarakstus.8. pantsJa dalībvalstij vai Komisijai ir šaubas par to, ka diploms, sertifikāts vai cits kvalifikāciju apliecinošs dokuments atbilst 3. un 4. pantā noteiktajiem kritērijiem, Komisija ar šo lietu iepazīstina Konsultatīvo izglītības un mācību komiteju arhitektūras jomā trīs mēnešu laikā pēc iesniegšanas, ievērojot 7. panta 1. punktu. Komiteja sniedz savu atzinumu trīs mēnešu laikā.Diplomu, sertifikātu vai citu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu publicē trīs mēnešu laikā pēc atzinuma sniegšanas vai pēc tā iesniegšanas termiņa beigām, izņemot šos divus gadījumus:- ja piešķīrēja dalībvalsts groza ziņojumu, kas sniegts, ievērojot 7. panta 1. punktu,vai- ja kāda dalībvalsts vai Komisija piemēro Līguma 169. un 170. pantu ar nolūku iesniegt lietu Eiropas Kopienu Tiesā.9. pants1. Dalībvalsts vai Komisija drīkst apspriesties ar Padomdevēju komiteju vienmēr, kad dalībvalstij vai Komisijai ir šaubas par to, vai diploms, sertifikāts vai cits kvalifikāciju apliecinošs dokuments, kas ietverts kādā no Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī publicētajiem sarakstiem, joprojām atbilst 3. un 4. panta prasībām. Komiteja sniedz savu atzinumu trīs mēnešu laikā.2. Komisija izņem diplomu no Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī publicētā saraksta, vai nu saskaņojot ar attiecīgo dalībvalsti, vai arī pēc Tiesas lēmuma.III NODAĻADIPLOMI, SERTIFIKĀTI UN CITI KVALIFIKĀCIJU APLIECINOŠI DOKUMENTI, KAS ĻAUJ TO ĪPAŠNIEKIEM UZSĀKT DARBĪBU ARHITEKTŪRAS JOMĀ, PATEICOTIES IEVIESTAJĀM TIESĪBĀM VAI ESOŠIEM VALSTU NOTEIKUMIEM10. pantsKatra dalībvalsts atzīst 11. pantā uzskaitītos diplomus, sertifikātus un citus kvalifikāciju apliecinošus dokumentus, kurus dalībvalstu pilsoņiem izsniegušas citas dalībvalstis, ja šādiem pilsoņiem šīs direktīvas izsludināšanas laikā jau ir šīs kvalifikācijas vai viņu mācības, kuru rezultātā iegūstami šādi diplomi, sertifikāti vai citi kvalifikāciju apliecinoši dokumenti, sākas vēlākais trešajā studiju gadā pēc šādas izsludināšanas, pat ja šīs kvalifikācijas neatbilst minimālajām II nodaļā noteiktajām prasībām, piešķirot tiem savā teritorijā tādu pašu spēku attiecībā uz 1. pantā minēto darbību uzsākšanu un veikšanu, kā arī uz atbilstību 23. pantam, kā diplomiem, sertifikātiem un citiem kvalifikāciju apliecinošiem dokumentiem, ko tā piešķir arhitektūras jomā.11. pantsDiplomi, sertifikāti un citi kvalifikāciju apliecinoši dokumenti, kas minēti 10. pantā, ir šādi:a) Vācijā- diplomi, kurus izsniegušas mākslas augstskolas (Dipl.-Ing., Architekt (HfbK)),- diplomi, kurus izsniegušas Technische Hochschulen, tehnisko universitāšu, universitāšu, un, ciktāl šīs iestādes ir pievienotas Gesamthochschulen, Gesamthochschulen arhitektūras nodaļas (Architektur/Hochbau) (Dipl.-Ing. un jebkurš cits nosaukums, kuru vēlāk drīkst piešķirt šo diplomu īpašniekiem),- diplomi, kurus izsniegušas Fachhochschulen arhitektūras nodaļas (Architektur/Hochbau), un ciktāl šīs iestādes ir pievienotas Gesamthochschulen, Gesamthochschulen arhitektūras nodaļas (Architektur/Hochbau), kopā ar sertifikātu, ja mācību laiks ir īsāks par četriem gadiem, bet vismaz trīs gadi, kas apliecina četru gadu praktisko pieredzi Vācijas Federatīvajā Republikā un kuru izsniegusi profesionālā apvienība saskaņā ar 4. panta 1. punktu (Ingenieur grad. un jebkurš cits nosaukums, kuru vēlāk drīkst piešķirt šā diploma saņēmējam),- diplomi (Prüfungszeugnisse), kurus līdz 1973. gada 1. janvārim izsniegušas Ingenieurschulen un Werkkunstschulen arhitektūras nodaļas, kopā ar kompetentu iestāžu izsniegtu sertifikātu, kas apliecina, ka attiecīgā persona ir nokārtojusi kvalifikācijas pārbaudījumu saskaņā ar 13. pantu;b) Beļģijā- diplomi, kurus izsniegušas valsts arhitektūras augstskolas vai valsts augstākie arhitektūras institūti (architecte — architect),- diplomi, kurus izsniegusi Haseltas provinces arhitektūras augstskola (architect),- diplomi, kurus izsniegušas Karaliskās mākslas akadēmijas (architecte — architect),- diplomi, kurus izsniegušas écoles Saint-Luc (architecte — architect),- universitātes diplomi civilajās inženierzinātnēs, kopā ar arhitektu asociācijas izsniegtu praktikanta sertifikātu, kas ļauj tā īpašniekam lietot arhitekta amata nosaukumu (architecte — architect),- arhitektu diplomi, kurus izsniegusi centrālā vai valsts arhitektu eksaminācijas padome (architecte — architect),- diplomi civilajās inženierzinātnēs/arhitektūrā un diplomi arhitektūrā/inženierzinātnēs, kurus izsniegušas universitāšu praktisko zinātņu fakultātes un Monsas Politehniskā fakultāte (ingénieur-architecte, ingenieur-architect);c) Dānijā- diplomi, kurus izsniegušas Valsts arhitektūras skolas Kopenhāgenā un Orhūsā (arkitekt),- reģistrācijas sertifikāts, kuru izsniegusi Arhitektu padome, ievērojot 1975. gada 28. maija Likumu Nr. 202 (registreret arkitekt),- diplomi, kurus izsniegušas Civilās inženierzinātnes augstskolas (bygningskonstruktør), kopā ar kompetentās iestādes izsniegtu sertifikātu, kas apliecina, ka attiecīgā persona ir izturējusi kvalifikāciju pārbaudījumu saskaņā ar 13. pantu;d) Francijā- Valsts arhitekta diploms, kuru izniegusi Izglītības ministrija līdz 1959. gadam, un vēlāk — Kultūras lietu ministrija (architecte DPLG),- diplomi, kurus izsniegusi Ecole spéciale d'architecture (architecte DESA),- diplomi, kurus kopš 1955. gada izsniegusi Ecole nationale supérieure des Arts et Industries de Strasbourg (iepriekš Ecole nationale d'ingénieurs de Strasbourg) arhitektūras nodaļa (architecte ENSAIS);e) Grieķijā- diplomi inženierzinātnēs/arhitektūrā, kurus izsniedzis Atēnu METSOVION POLYTECHNION, kopā ar Grieķijas Tehniskās palātas izsniegtu sertifikātu, kas apliecina tiesības veikt darbības arhitektūras jomā,- diplomi inženierzinātnēs/arhitektūrā, kurus izsniedzis Saloniku ARISTOTELION PANEPISTIMION, kopā ar Grieķijas Tehniskās palātas izsniegtu sertifikātu, kas apliecina tiesības veikt darbības arhitektūras jomā,- diplomi inženierzinātnēs/civilajās inženierzinātnēs, kurus izsniedzis Atēnu METSOVION POLYTECHNION, kopā ar Grieķijas Tehniskās palātas izsniegtu sertifikātu, kas apliecina tiesības veikt darbības arhitektūras jomā,- diplomi inženierzinātnēs/civilajās inženierzinātnēs, kurus izsniedzis Saloniku ARISTOTELION PANEPISTIMION, kopā ar Grieķijas Tehniskās palātas izsniegtu sertifikātu, kas apliecina tiesības veikt darbības arhitektūras jomā,- diplomi inženierzinātnēs/civilajās inženierzinātnēs, kurus izsniedzis PANEPISTIMION THRAKIS, kopā ar Grieķijas Tehniskās palātas izsniegtu sertifikātu, kas apliecina tiesības veikt darbības arhitektūras jomā,- diplomi inženierzinātnēs/civilajās inženierzinātnēs, kurus izsniedzis PANEPISTIMION PATRON, kopā ar Grieķijas Tehniskās palātas izsniegtu sertifikātu, kas apliecina tiesības veikt darbības arhitektūras jomā;f) Īrijā- bakalaura grāds arhitektūrā, ko piešķir Īrijas valsts universitāte (B Arch. (NUI)) Dublinas University College arhitektūras specialitātes beidzējiem,- zinātniskā grāda standarta diploms arhitektūrā, ko piešķir Dublinas College of Technology, Bolton Street (Dipl. Arch.); - Certificate of Associateship of the Royal Institute of Architects of Ireland (ARIAIA),- the Certificate of Membership of the Royal Institute of Architects of Ireland (MRIAI);g) Itālijā- laurea in architettura diplomi, kurus piešķir universitātes, politehniskie institūti un Venēcijas un Redžo Kalabrijas arhitektūras augstskolas, kopā ar diplomu, kurš ļauj tā īpašniekam neatkarīgi darboties arhitekta profesijā un kuru piešķir izglītības ministrs pēc tam, kad kandidāts kompetentas komisijas priekšā ir izturējis valsts eksāmenu, kas tam ļauj neatkarīgi darboties arhitekta profesijā (dott. Architetto),- laurea in ingegneria diplomi ēku celtniecībā (sezione costenzione civile), kurus piešķir universitātes un politehniskie institūti, kopā ar diplomu, kas ļauj tā īpašniekam neatkarīgi darboties arhitekta profesijā un kuru piešķir izglītības ministrs pēc tam, kad kandidāts kompetentas komisijas priekšā ir izturējis valsts eksāmenu, kas tam ļauj neatkarīgi darboties profesijā (dott. Ing. Architetto vai dott. Ing. in ingegneria civile);h) Nīderlandē- sertifikāts, kas apliecina, ka tā īpašnieks ir izturējis zinātniskā grāda eksāmenu arhitektūrā, kuru piešķir Delftas un Eindhovenas tehnisko koledžu arhitektūras nodaļas (bouwkunding ingenieur),- diplomi, kurus piešķir valsts atzītas arhitektūras akadēmijas (architect),- diplomi, kurus līdz 1971. gadam piešķīrušas kādreizējās arhitektūras koledžas (Hoger Bouwkunstonderricht) (Architect HBO),- diplomi, kurus līdz 1970. gadam piešķīrušas kādreizējās arhitektūras koledžas (Voortgezet Bouwkunstonderricht) (Architect VBO),- sertifikāts, kas apliecina, ka attiecīgā persona ir izturējusi Bond van Nederlandse Architecten (Nīderlandes arhitektu ordenis, BNA) Arhitektu padomes organizētu eksāmenu (architect),- Stichting Instituut voor Architectuur (Arhitektūras institūta fonds) (IVA) diploms, kuru piešķir pēc šā fonda rīkoto mācību kursu, kas ilgst vismaz četrus gadus, beigšanas (architect), kopā ar kompetentu iestāžu izsniegtu sertifikātu, kas apliecina, ka attiecīgā persona ir izturējusi kvalifikācijas pārbaudi saskaņā ar 13. pantu,- sertifikāts, kuru izsniedz kompetentas iestādes un kurš apliecina, ka līdz šīs direktīvas spēkā stāšanās datumam attiecīgā persona ir izturējusi zinātniskā grāda Kandidaat in de bouwkunde eksāmenu, kas rīkots Delftas vai Eindhovenas tehniskajās koledžās, un ka vismaz piecus gadus līdz šim datumam tā ir veikusi arhitekta darbību, kuras būtība un nozīmīgums saskaņā ar Nīderlandes prasībām garantē to, ka šī persona ir pietiekami kompetenta minētās darbības veikšanai (architect),- sertifikāts, kuru kompetentas iestādes izsniedz tikai personām, kuras sasniegušas 40 gadu vecumu līdz šīs direktīvas spēkā stāšanās datumam, un kurš apliecina, ka attiecīgā persona vismaz piecus gadus līdz šim datumam ir veikusi arhitekta darbību, kuras būtība un nozīmīgums saskaņā ar Nīderlandes prasībām garantē to, ka šī persona ir pietiekami kompetenta šīs darbības veikšanai (architect),septītajā un astotajā ievilkumā minētos sertifikātus vairs nav vajadzības atzīt kopš datuma, kad Nīderlandē stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas attiecas uz arhitekta darbības uzsākšanu un veikšanu ar arhitekta amata nosaukumu, ciktāl šie sertifikāti saskaņā ar šādiem noteikumiem neļauj uzsākt šādu darbību ar to amata nosaukumu;i) Apvienotajā Karalistē- kvalifikācijas, ko piešķir pēc eksāmenu izturēšanas šādās iestādēs:- the Royal Institute of British Architects,- arhitektūras skolās,- universitātēs,- politehnikumos,- koledžās,- akadēmijās,- tehnoloģijas un mākslas skolās,kuras šīs direktīvas pieņemšanas laikā atzina the Architects Registration Council of the United Kingdom (Apvienotās Karalistes Arhitektu reģistrācijas padome) ar mērķi iekļaut Reģistrā (Architect);- sertifikāts, kurš apliecina, ka tā īpašniekam ir pamatotas tiesības izmantot arhitekta amata nosaukumu, pateicoties 1931. gada Arhitektu reģistrācijas akta 6. sadaļas 1. punkta a), b) vai d) apakšpunktam (Architect),- sertifikāts, kurš apliecina, ka tā īpašniekam ir pamatotas tiesības izmantot arhitekta amata nosaukumu, pateicoties 1931. gada Arhitektu reģistrācijas akta 2. sadaļai (Architect).12. pantsNeskarot 10. pantu, katra dalībvalsts atzīst, piešķirot tiem savā teritorijā tādu pašu spēku attiecībā uz 1. pantā minēto darbību uzsākšanu un veikšanu ar arhitekta amata nosaukumu, kā tās izsniegtajiem diplomiem, sertifikātiem un citiem kvalifikāciju apliecinošiem dokumentiem:- sertifikātus, ko dalībvalstu pilsoņiem izsniegušas dalībvalstis, kurās šīs direktīvas izsludināšanas laikā pastāv noteikumi, kas attiecas uz 1. pantā minēto darbību uzsākšanu un veikšanu ar arhitekta amata nosaukumu, kuri apliecina, ka to īpašnieks ir saņēmis atļauju pirms šīs direktīvas ieviešanas izmantot arhitekta amata nosaukumu un ir patiesi veicis attiecīgās darbības saskaņā ar šādiem noteikumiem vismaz trīs gadus pēc kārtas piecu gadu laikā pirms sertifikāta izsniegšanas;- sertifikātus, ko dalībvalstu pilsoņiem izsniegušas dalībvalstis, kuras laikā starp šīs direktīvas izsludināšanu un īstenošanu ievieš noteikumus, kas attiecas uz 1. pantā minēto darbību uzsākšanu un veikšanu ar arhitekta amata nosaukumu, kuri apliecina, ka to īpašnieks ir saņēmis atļauju lietot arhitekta amata nosaukumu šīs direktīvas piemērošanas laikā un ir efektīvi veicis attiecīgās darbības saskaņā ar šādiem noteikumiem vismaz trīs gadus pēc kārtas piecu gadu laikā pirms sertifikāta izsniegšanas.13. pantsTo kvalifikāciju apliecinošu dokumentu pārbaude, kas minēti 11. panta a) apakšpunkta ceturtajā ievilkumā, 11. panta c) apakšpunkta trešajā ievilkumā un 11. panta h) apakšpunkta sestajā ievilkumā, ietver attiecīgās personas sastādīto un realizēto plānu novērtējumu, kamēr šī persona faktiski ir veikusi 1. pantā minētās darbības ne mazāk kā sešus gadus.14. pantsVācijas Federatīvās Republikas kompetento iestāžu izsniegtos sertifikātus, kas apliecina Vācijas Demokrātiskās Republikas kompetento iestāžu pēc 1945. gada 8. maija piešķirtās kvalifikācijas līdzvērtību 11. pantā minētajiem kvalifikāciju apliecinošajiem dokumentiem, atzīst saskaņā ar tajā pantā uzskaitītajiem nosacījumiem.15. pantsLuksemburgas Lielhercogistei tiek atļauts uz laiku līdz četrarpus gadiem kopš šīs direktīvas izziņošanas brīža, neierobežojot 5. pantu, apturēt 10., 11. un 12. panta piemērošanu attiecībā uz diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu, kurus nav piešķīrušas universitātes, atzīšanu, lai izvairītos no konkurences traucējumiem.IV NODAĻAAKADĒMISKĀ NOSAUKUMA IZMANTOŠANA16. pants1. Neskarot 23. pantu, uzņēmējas dalībvalstis nodrošina, lai dalībvalstu pilsoņiem, kas izpilda II nodaļā vai III nodaļā paredzētos nosacījumus, būtu tiesības izmantot savu likumīgo akadēmisko nosaukumu, vai vajadzības gadījumā tā saīsinājumu izcelsmes dalībvalsts vai dalībvalsts, no kurienes tie nāk, valodā vai valodās. Uzņēmēja dalībvalsts drīkst pieprasīt aiz šā nosaukuma norādīt tā piešķīrējas iestādes vai eksaminācijas komisijas nosaukumu un vietu.2. Ja izcelsmes dalībvalstī vai dalībvalstī, no kuras nāk ārvalstu pilsonis, lietoto akadēmisko nosaukumu uzņēmējā dalībvalstī var sajaukt ar nosaukumu, kas šajā valstī prasa papildu apmācību, kuru attiecīgā persona nav izgājusi, uzņēmēja dalībvalsts drīkst pieprasīt, lai šī persona izmantotu izcelsmes dalībvalstī vai dalībvalstī, no kuras tā nāk, lietoto nosaukumu piemērotā veidā, kuru nosaka uzņēmēja dalībvalsts.V NODAĻANOTEIKUMI, KAS ĻAUJ EFEKTĪVI ĪSTENOT TIESĪBAS VEIKT UZŅĒMĒJDARBĪBU UN VEICINA PAKALPOJUMU SNIEGŠANAS BRĪVĪBUA. Noteikumi, kas īpaši attiecas uz tiesībām veikt uzņēmējdarbību17. pants1. Uzņēmēja dalībvalsts, kas pieprasa saviem pilsoņiem pierādījumus par labām personiskām īpašībām vai labu reputāciju, kad tie pirmo reizi sāk 1. pantā minētās darbības, kā pietiekamu pierādījumu attiecībā uz citu dalībvalstu pilsoņiem pieņem sertifikātu, ko izsniegusi izcelsmes dalībvalsts vai dalībvalsts, no kuras nāk ārvalstu pilsonis, kompetenta iestāde, kas apliecina atbilstību dalībvalsts prasībām par labām personiskām īpašībām vai labu reputāciju, sākot attiecīgo darbību.2. Ja izcelsmes dalībvalsts vai dalībvalsts, no kuras nāk ārvalstu pilsonis, neprasa pierādījumu par labām personiskajām īpašībām vai labu reputāciju no personām, kuras vēlas uzsākt attiecīgo darbību pirmo reizi, uzņēmēja dalībvalsts drīkst prasīt, lai izcelsmes dalībvalsts pilsoņi vai dalībvalsts, no kuras nāk ārvalstu pilsonis, uzrādīt izvilkumu no sodāmības reģistra vai, ja tāda nav, līdzvērtīgu dokumentu, kuru izdevusi izcelsmes dalībvalsts vai dalībvalsts, no kuras nāk ārvalstu pilsonis, kompetenta iestāde.3. Ja izcelsmes dalībvalsts vai dalībvalsts, no kuras nāk ārvalstu pilsonis, neizsniedz 2. punktā minēto apliecinošo pierādījumu, šādu apliecinājumu drīkst aizstāt ar deklarāciju, kas apstiprināta ar zvērestu, vai — valstīs, kurās nav noteikumu par deklarāciju, kas apstiprināta ar zvērestu, — ar svinīgu solījumu, kuru attiecīgā persona dod kompetentas tiesas vai administratīvas iestādes priekšā, vai vajadzības gadījumā izcelsmes dalībvalsts vai dalībvalsts, no kuras persona nāk, notāra vai kvalificētas profesionālas organizācijas priekšā; šāda iestāde vai notārs izsniedz sertifikātu, kas apliecina ar zvērestu apstiprinātas deklarācijas vai svinīga solījuma autentiskumu.4. Ja uzņēmēja dalībvalsts ir sīki informēta par kādu nopietnu faktu, kas gadījies ārpus tās teritorijas pirms attiecīgās personas apmešanās šajā valstī, vai ja tai ir ziņas, ka 3. punktā minētā deklarācija satur nepatiesu informāciju, un ja šis fakts varētu ietekmēt attiecīgās darbības uzsākšanu šajā valstī, tā drīkst par to informēt izcelsmes dalībvalsti vai dalībvalsti, no kuras nāk ārvalstu pilsonis.Izcelsmes dalībvalsts vai dalībvalsts, no kuras nāk ārvalstu pilsonis, pārbauda faktu pareizību, ciktāl tie varētu šajā dalībvalstī ietekmēt attiecīgās darbības uzsākšanu. Šīs dalībvalsts iestādes pieņem lēmumu par veicamās izmeklēšanas raksturu un apjomu un informē uzņēmēju dalībvalsti par jebkāda veida turpmāku rīcību, kuru tās veic attiecībā uz sertifikātiem vai dokumentiem, kurus tās izdevušas.5. Dalībvalstis nodrošina pārsūtītās informācijas konfidencialitāti.18. pants1. Ja uzņēmējā dalībvalstī spēkā ir ar normatīviem un administratīviem aktiem noteiktas prasības attiecībā uz labām personiskām īpašībām vai labu reputāciju, to skaitā noteikumi par disciplināriem pasākumiem attiecībā uz nopietniem profesionāliem pārkāpumiem vai apsūdzību par kriminālpārkāpumiem un attiecas uz jebkuras no 1. pantā minētajām darbībām veikšanu, izcelsmes dalībvalsts vai dalībvalsts, no kuras nāk ārvalstu pilsonis, nosūta uzņēmējai dalībvalstij visu vajadzīgo informāciju par profesionāla vai administratīva rakstura disciplināru sodu, kas uzlikts attiecīgajai personai, vai tai uzliktu kriminālsodu laikā, kad tā darbojusies savā profesijā izcelsmes dalībvalstī vai dalībvalstī, no kuras tā nāk.2. Ja uzņēmēja dalībvalsts ir detalizēti informēta par kādu nopietnu gadījumu, kas atgadījies ārpus tās teritorijas pirms attiecīgā persona apmetusies šajā valstī un kas varētu ietekmēt attiecīgās darbības veikšanu šīs valsts teritorijā, tā drīkst informēt izcelsmes dalībvalsti vai dalībvalsti, no kuras nāk ārvalstu pilsonis.Izcelsmes dalībvalsts vai dalībvalsts, no kuras nāk ārvalstu pilsonis, pārbauda faktu precizitāti, ciktāl tie varētu ietekmēt attiecīgās darbības veikšanu šajā dalībvalstī. Šīs dalībvalsts iestādes pieņem lēmumu par veicamās izmeklēšanas raksturu un apjomu un informē uzņēmēju dalībvalsti par jebkāda veida turpmāku rīcību, kuru tās veic saistībā ar informāciju, kuru tās nosūtījušas saskaņā ar 1. punktu.3. Dalībvalstis nodrošina pārsūtītās informācijas konfidencialitāti.19. pantsDokumentus, kas izsniegti saskaņā ar 17. un 18. pantu, nedrīkst iesniegt vairāk nekā trīs mēnešus pēc to izdošanas datuma.20. pants1. Kārtība attiecīgās personas pilnvarošanai uzsākt jebkuru no 1. pantā minētajām darbībām, ievērojot 17. un 18. pantu, jāpabeidz pēc iespējas ātrāk un ne vēlāk kā trīs mēnešus pēc visu ar šo personu saistīto dokumentu iesniegšanas, neierobežojot kavēkļus, kurus var izraisīt jebkura pārsūdzība, kas iesniegta šīs procedūras beigās.2. 17. panta 4. punktā un 18. panta 2. punktā minētajos gadījumos pārskatīšanas lūgums uz laiku atceļ 1. punktā noteikto laika ierobežojumu.Dalībvalsts, ar kuru konsultējas, sniedz atbildi trīs mēnešu laikā.Saņemot atbildi, vai arī minētā laikposma beigās uzņēmēja dalībvalsts turpina 1. punktā minēto procedūru.21. pantsJa uzņēmēja dalībvalsts pieprasa saviem pilsoņiem, kuri vēlas uzsākt vai veikt vienu no darbībām, kas minētas 1. pantā, dot zvērestu vai svinīgu solījumu un ja šāda zvēresta vai solījuma formu nevar izmantot citas dalībvalsts pilsoņi, šī dalībvalsts nodrošina, lai attiecīgajai personai tiktu piedāvāta piemērota līdzvērtīga zvēresta vai solījuma forma.B. Specifiski noteikumi attiecībā uz pakalpojumu sniegšanu22. pants1. Ja dalībvalsts pieprasa saviem pilsoņiem, kuri vēlas uzsākt vai veikt jebkuru no 1. pantā minētajām darbībām, dalību vai reģistrāciju kādā profesionālā organizācijā vai iestādē, vai tās atļauju, tad šī dalībvalsts pakalpojumu sniegšanas gadījumā atbrīvo citu dalībvalstu pilsoņus no šīs prasības.Attiecīgā persona sniedz pakalpojumus ar tām pašām tiesībām un pienākumiem, kā uzņēmēja dalībvalsts pilsoņi; jo īpaši tā ir pakļauta profesionāla vai administratīva rakstura uzvedības noteikumiem, kas ir spēkā šajā dalībvalstī.Šim nolūkam un papildus 2. punktā minētajai deklarācijai, kas attiecas uz pakalpojumu sniegšanu, dalībvalstis drīkst, lai īstenotu to teritorijā spēkā esošos ar profesionālo uzvedību saistītos noteikumus, pieprasīt automātisku reģistrāciju uz laiku vai pro forma reģistrāciju kādā profesionālā organizācijā vai apvienībā vai reģistrā ar noteikumu, ka šī reģistrācija nekavē vai jebkādā veidā neapgrūtina pakalpojumu sniegšanu vai neuzliek papildu izmaksas personai, kas sniedz pakalpojumus.Ja uzņēmēja dalībvalsts pieņem kādus pasākumus, ievērojot otro daļu, vai uzzina faktus, kas ir pretrunā ar šiem noteikumiem, tā nekavējoties informē dalībvalsti, kurā attiecīgā persona ir reģistrēta.2. Uzņēmēja dalībvalsts drīkst attiecīgajai personai pieprasīt iesniegt iepriekšēju deklarāciju kompetentām iestādēm saistībā ar tās sniegtajiem pakalpojumiem, ja tie ietver kāda projekta īstenošanu tās teritorijā.3. Saskaņā ar 1. un 2. punktu uzņēmēja dalībvalsts drīkst pieprasīt attiecīgajai personai iesniegt vienu vai vairākus dokumentus, kas ietver šādus konkrētus datus:- 2. punktā minēto deklarāciju,- sertifikātu, kas apliecina, ka attiecīgā persona likumīgi veic attiecīgās darbības dalībvalstī, kurā tā ir reģistrēta,- sertifikātu, kurš apliecina, ka attiecīgā persona ir ieguvusi diplomu(s), sertifikātu(s) vai citus kvalifikāciju apliecinošus dokumentus, kas vajadzīgi, lai sniegtu attiecīgos pakalpojumus, un ka šī kvalifikācija atbilst II nodaļā minētajiem kritērijiem, vai kā minēts šīs direktīvas III nodaļā.4. 3. punktā minēto dokumentu vai dokumentus nedrīkst iesniegt vēlāk kā 12 mēnešus pēc to izsniegšanas datuma.5. Ja dalībvalsts uz laiku vai pastāvīgi, pilnībā vai daļēji atņem kādam savam pilsonim vai tās teritorijā reģistrētam citas dalībvalsts pilsonim tiesības veikt kādu no 1. pantā minētajām darbībām, tā pēc vajadzības nodrošina īslaicīgu vai pastāvīgu 3. punkta otrajā ievilkumā minētā sertifikāta atsaukšanu.C. Noteikumi par tiesībām nodarboties ar uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvību23. pants1. Ja uzņēmējā dalībvalstī arhitekta amata nosaukuma lietošana attiecībā uz 1. pantā minētajām darbībām ir reglamentēta, citu dalībvalstu pilsoņiem, kuri pilda II nodaļā paredzētos nosacījumus, vai kuru diplomi, sertifikāti vai citi kvalifikāciju apliecinoši dokumenti, kas minēti 11. pantā, ir atzīti saskaņā ar 10. pantu, piešķir uzņēmēja dalībvalsts amata nosaukumu un tā saīsināto formu, tiklīdz viņi ir izpildījuši jebkurus tajā valstī pieņemtos nosacījumus attiecībā uz praktisko mācību pieredzi.2. Ja kādā dalībvalstī 1. pantā minētās darbības uzsākt vai veikt ar arhitekta nosaukumu drīkst vienīgi, papildus II nodaļā izklāstītajām prasībām vai diploma, sertifikāta vai citu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu esamībai kā minēts 11. pantā, pēc dotā praktiskās pieredzes laika pabeigšanas, tad attiecīgā dalībvalsts kā pietiekamu pierādījumu pieņem izcelsmes vai iepriekšējās apmešanās dalībvalsts izsniegtu sertifikātu, kas apliecina, ka tajā valstī atbilstīgā laikposmā ir iegūta praktiskā pieredze. 4. panta 1. punkta otrajā daļā minēto sertifikātu atzīst kā pietiekamu apliecinājumu šā punkta nozīmē.24. pants1. Ja uzņēmēja dalībvalsts prasa saviem pilsoņiem, kuri vēlas uzsākt un veikt 1. pantā minētās darbības, iesniegt apliecinājumu, ka viņi nav iepriekš cietuši bankrotu, un ja saskaņā ar 17. un 18. pantu iesniegtā informācija nesatur šādu apliecinājumu, valsts pieņem ar zvērestu apliecinātu deklarāciju vai valstīs, kurās nav noteikumu par deklarāciju, kas apstiprināta ar zvērestu, svinīgu solījumu, kuru attiecīgā persona dod izcelsmes dalībvalsts vai dalībvalsts, no kuras šī persona nāk, kompetentas tiesu vai administratīvas iestādes, notāra vai kvalificētas profesionālas organizācijas priekšā; šāda iestāde vai notārs izsniedz sertifikātu, kas apliecina šādas ar zvērestu apstiprinātas deklarācijas vai svinīga solījuma autentiskumu.Ja uzņēmējā dalībvalstī jāpierāda drošs finansiāls stāvoklis, šī dalībvalsts pieņem citu dalībvalstu banku izsniegtas izziņas kā līdzvērtīgas pašā dalībvalstī izsniegtajām izziņām.2. 1. punktā minēto dokumentu nedrīkst iesniegt vēlāk kā trīs mēnešus pēc to izsniegšanas datuma.25. pants1. Ja uzņēmēja dalībvalsts prasa saviem pilsoņiem, kuri vēlas uzsākt un veikt 1. pantā minētās darbības, iesniegt apliecinājumu, ka viņi ir apdrošinājušies pret to profesionālo saistību finansiālajām sekām, šī valsts pieņem citu dalībvalstu apdrošināšanas sabiedrību izsniegtus sertifikātus kā līdzvērtīgus pašā dalībvalstī izsniegtajiem sertifikātiem. Šādos sertifikātos jāprecizē, ka apdrošinātājs ir izpildījis visus uzņēmējas dalībvalstī spēkā esošos normatīvos un administratīvos aktus par seguma apjomu.2. Dokumentus, kas minēti 1. punktā, nedrīkst iesniegt vēlāk kā trīs mēnešus pēc to izsniegšanas datuma.26. pants1. Dalībvalstis pieņem vajadzīgos pasākumus, lai ļautu attiecīgajām personām iegūt informāciju par uzņēmējas dalībvalsts tiesību aktiem un vajadzības gadījumā arī par profesionālo ētiku.Šim nolūkam dalībvalstis drīkst atvērt informācijas centrus, kuros šādas personas var iegūt vajadzīgo informāciju. Uzņēmējdarbības gadījumā uzņēmējas dalībvalstis drīkst pieprasīt attiecīgajām personām sazināties ar šiem centriem.2. Dalībvalstis drīkst izveidot 1. punktā minētos centrus kompetentās iestāžu un organizāciju uzraudzībā, kuras tās nozīmē līdz 31. panta 1. punktā noteiktā termiņa beigām.3. Dalībvalstis nodrošina, lai vajadzības gadījumā attiecīgās personas savās un savu klientu interesēs apgūtu valodu zināšanas, kas vajadzīgas to profesionālo pienākumu veikšanai uzņēmējā dalībvalstī.VI NODAĻANOBEIGUMA NOTEIKUMI27. pantsPamatotu šaubu gadījumā uzņēmēja dalībvalsts drīkst pieprasīt citas dalībvalsts kompetentai iestādei apliecināt diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu, kurus izsniegusi šī cita dalībvalsts un kuri minēti II un III nodaļā, autentiskumu.28. pantsTermiņā, kas noteikts 31. panta 1. punktā, dalībvalstis nozīmē iestādes un organizācijas, kuras drīkst izsniegt vai saņemt diplomus, sertifikātus un citus kvalifikāciju apliecinošus dokumentus, kā arī šajā direktīvā minētos dokumentus un informāciju, un nekavējoties par to informē citas dalībvalstis un Komisiju.29. pantsŠī direktīva attiecas arī uz dalībvalstu pilsoņiem, kuri saskaņā ar Regulu (EEK) Nr. 1612/68 veic vai veiks kādu no 1. pantā minētajām darbībām kā darbinieki.30. pantsNe vēlāk kā trīs gadus pēc 31. panta 1. punkta otrajā daļā paredzētā termiņa beigām Komisija pārskata šo direktīvu, balstoties uz pieredzi, un vajadzības gadījumā iesniedz Padomei grozījumu priekšlikumus pēc apspriešanās ar Padomdevēju komiteju. Padome izskata jebkurus šādus priekšlikumus viena gada laikā.31. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā pasākumi, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības 24 mēnešu laikā pēc tās izziņošanas, un nekavējoties par to informē Komisiju.Dalībvalstīm tomēr ir trīs gadi laika no direktīvas izziņošanas, lai izpildītu 22. panta prasības.2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus galvenos savu tiesību aktus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.32. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 1985. gada 10. jūnijāPadomes vārdā —priekšsēdētājsM. Fioret[1] OV C 239, 4.10.1967., 15. lpp.[2] OV C 72, 19.7.1968., 3. lpp.[3] OV C 24, 22.3.1968., 3. lpp.[4] OV L 257, 19.10.1968., 2. lpp.--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 2010/16/ES ( 2010. gada 9. marts ), ar kuru groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2006/48/EK attiecībā uz konkrētas iestādes izslēgšanu no piemērošanas jomas (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               10.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 60/15

         KOMISIJAS DIREKTĪVA 2010/16/ES
   (2010. gada 9. marts),
   ar kuru groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2006/48/EK attiecībā uz konkrētas iestādes izslēgšanu no piemērošanas jomas
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 14. jūnija Direktīvu 2006/48/EK par kredītiestāžu darbības sākšanu un veikšanu (1) un jo īpaši tās 150. panta 1. punkta d) apakšpunktu,
   tā kā:

               (1)

               Direktīvas 2006/48/EK 2. pantā ir uzskaitītas tās iestādes, kas noteikti ir izslēgtas no minētās direktīvas piemērošanas jomas.

               (2)

               Slovēnijas Republikas Finanšu ministrija ir lūgusi iekļaut SID-Slovenska izvozna in razvojna banka, d.d. Ljubljana (turpmāk “SID banka”) to iestāžu sarakstā, kas izslēgtas no Direktīvas 2006/48/EK piemērošanas jomas, kā noteikts minētās direktīvas 2. pantā.

               (3)

                  SID banka atbalsta Slovēnijas valdības strukturālās, sociālās un citas valsts politikas, cita starpā – sniedzot finanšu pakalpojumus, konsultācijas un izglītību tādās jomās kā starptautiskā tirdzniecība un starptautiskā sadarbība, ekonomiskie stimuli maziem un vidējiem uzņēmumiem, pētniecība un izstrāde, reģionālā attīstība un komerciālā un sabiedriskā infrastruktūra. Slovēnijas Republika ir vienīgā SID bankas akciju īpašniece, kā arī galvotāja par bankas saistībām.

               (4)

                  SID banka ir iestāde, kas iesaistīta specifiskās darbībās valsts interesēs un tādēļ ir tiesīga būt to iestāžu sarakstā, uz kurām neattiecas Direktīvas 2006/48/EK piemērošanas joma saskaņā ar minētās direktīvas 2. pantu.

               (5)

               Tādēļ atbilstīgi jāgroza Direktīva 2006/48/EK.

               (6)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Eiropas Banku komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 2006/48/EK 2. pantā pēc septiņpadsmitā ievilkuma iekļauj šādu ievilkumu:

               “—

               Slovēnijā – “SID-Slovenska izvozna in razvojna banka, d.d. Ljubljana”,”.

         2. pants
   1.   Dalībvalstis vēlākais līdz 2010. gada 30. jūnijam pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara zināmus Komisijai minēto noteikumu tekstus, kā arī minēto noteikumu un šīs direktīvas atbilstības tabulu.
   Tās piemēro minētos noteikumus no 2010. gada 1. jūlija.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
   2.   Dalībvalstis nosūta Komisijai to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   3. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   4. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2010. gada 9. martā

            Komisijas vārdā –

            priekšsēdētājs

         José Manuel BARROSO

      (1)  OV L 177, 30.6.2006., 1. lpp.


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2012/6/ES ( 2012. gada 14. marts ), ar ko attiecībā uz saimnieciskām mikrovienībām groza Padomes Direktīvu 78/660/EEK par noteiktu veidu sabiedrību gada pārskatiem  Dokuments attiecas uz EEZ

text:
               21.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 81/3

         EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA 2012/6/ES
   (2012. gada 14. marts),
   ar ko attiecībā uz saimnieciskām mikrovienībām groza Padomes Direktīvu 78/660/EEK par noteiktu veidu sabiedrību gada pārskatiem
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 50. panta 1. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
   saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (2),
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2007. gada 8. un 9. marta sanāksmes secinājumos uzsvēra, ka administratīvā sloga samazināšana ir būtiska, lai stimulētu Eiropas ekonomiku, un ir jāpieliek kopīgas pūles, lai mazinātu administratīvo slogu Eiropas Savienībā.

               (2)

               Grāmatvedība ir atzīta par vienu no svarīgākajām jomām, kurā ir iespējams samazināt administratīvo slogu Savienības sabiedrībām.

               (3)

               Komisijas Ieteikumā 2003/361/EK (3) ir definēti mikrouzņēmumi, mazie un vidējie uzņēmumi. Tomēr, apspriežoties ar dalībvalstīm, ir konstatēts, ka grāmatvedībā minētajā ieteikumā paredzētie apjoma kritēriji attiecībā uz mikrouzņēmumiem varētu būt pārāk augsti. Tāpēc būtu jāievieš mikrouzņēmumu apakšgrupa, tā sauktās “saimnieciskās mikrovienības”, lai iekļautu sabiedrības ar tādiem bilances kopsummas un neto apgrozījuma apjoma kritērijiem, kas ir mazāki par mikrouzņēmumiem noteiktajiem kritērijiem.

               (4)

               Saimnieciskās mikrovienības lielākoties ir iesaistītas uzņēmējdarbībā vietējā vai reģionālā līmenī, un tās neveic pārrobežu darbības, vai arī šīs darbības ir ierobežotas. Turklāt tām ir svarīga loma, radot jaunas darbavietas, sekmējot pētniecību un attīstību, kā arī radot jaunas ekonomiskās darbības.

               (5)

               Saimniecisko mikrovienību resursi apjomīgo regulatīvo prasību izpildei ir ierobežoti. Tomēr uz saimnieciskām mikrovienībām nereti attiecas tie paši finanšu pārskatu sniegšanas noteikumi, kas attiecas uz lielākām sabiedrībām. Minētie noteikumi saimnieciskajām mikrovienībām rada slogu, kurš nav samērīgs ar to lielumu, tādēļ tas ir nesamērīgi liels mazākajiem uzņēmumiem salīdzinājumā ar lielākajiem. Tādēļ būtu jāparedz iespēja saimnieciskās mikrovienības atbrīvot no dažiem pienākumiem, kuri tām var radīt nevajadzīgi apgrūtinošu administratīvo slogu. Tomēr uz saimnieciskajām mikrovienībām joprojām būtu jāattiecas attiecīgajā valstī noteiktiem pienākumiem kārtot saimniecisko darījumu un finanšu stāvokļa uzskaiti.

               (6)

               Ņemot vērā to, ka dažādās dalībvalstīs ievērojami atšķirsies to sabiedrību skaits, uz kurām attieksies šajā direktīvā paredzētie apjoma kritēriji, un to, ka saimniecisko mikrovienību darbības neietekmē vai tikai nedaudz ietekmē pārrobežu tirdzniecību vai iekšējā tirgus darbību, dalībvalstīm, īstenojot šo direktīvu valstu līmenī, būtu jāņem vērā minēto kritēriju atšķirīgā ietekme.

               (7)

               Pieņemot lēmumus par to, kā un vai Padomes Direktīvas 78/660/EEK (4) kontekstā ieviest saimniecisko mikrovienību režīmu, dalībvalstīm būtu jāņem vērā sava tirgus īpašie apstākļi un vajadzības.

               (8)

               Saimnieciskajām mikrovienībām ir jāņem vērā ieņēmumi un izmaksas, kas attiecas uz pārskata gadu, neatkarīgi no dienas, kad tās saņem šādus ieņēmumus vai veic šādas izmaksas. Tomēr priekšapmaksas un uzkrāto ieņēmumu un uzkrāto maksājumu un nākamo periodu ieņēmumu aprēķināšana mikrovienībām var būt apgrūtinoša. Attiecīgi dalībvalstīm vajadzētu būt atļautam saimnieciskās mikrovienības atbrīvot no šādu posteņu aprēķināšanas un atspoguļošanas vienīgi tiktāl, ciktāl šāds atbrīvojums attiecas uz izmaksām, kas nav izejmateriālu un palīgmateriālu izmaksas, vērtības korekcijas, personāla izmaksas un nodokļi. Tādējādi varētu samazināt administratīvo slogu saistībā ar relatīvi mazu bilanču sagatavošanu.

               (9)

               Gada pārskatu publicēšana var apgrūtināt mikrovienības. Vienlaikus dalībvalstīm ir jānodrošina, ka tiek pildīta šī direktīva. Attiecīgi dalībvalstīm vajadzētu būt atļautam saimnieciskās mikrovienības atbrīvot no vispārējā pienākuma publicēt gada pārskatu ar noteikumu, ka bilances informācija ir pienācīgi iesniegta saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem vismaz vienā norīkotajā kompetentajā iestādē un ka šī informācija ir nosūtīta komercreģistram, lai pēc pieprasījuma būtu iegūstama tās kopija. Šādos gadījumos nebūtu jāpiemēro Direktīvas 78/660/EEK 47. pantā noteiktais pienākums publicēt uzskaites dokumentu saskaņā ar Direktīvas 2009/101/EK (5) 3. panta 5. punktu.

               (10)

               Šīs direktīvas mērķis ir dot iespēju dalībvalstīm radīt saimnieciskām mikrovienībām ļoti vienkāršu finanšu pārskatu sniegšanas vidi. Patieso vērtību izmantošanas rezultātā var rasties vajadzība paskaidrot, pamatojoties uz ko tiek noteikta dažu posteņu patiesā vērtība. Ņemot vērā to, ka saimniecisko mikrovienību režīmā paredzēta ļoti ierobežota informācijas atspoguļošana pārskatu pielikumā, saimniecisko mikrovienību pārskatu lietotāji nezinātu, vai summās, kas atspoguļotas bilancē un peļņas un zaudējumu pārskatā, ir iekļautas patiesās vērtības. Attiecīgi, lai šajā sakarā šādiem pārskatu lietotājiem būtu pārliecība par konsekvenci, dalībvalstīm nevajadzētu atļaut vai prasīt, lai saimnieciskās mikrovienības, kas izmanto jebkurus saskaņā ar šo direktīvu pieejamos atbrīvojumus, pārskatu sagatavošanā izmantotu patiesās vērtības uzskaites bāzi. Saimnieciskās mikrovienības, kas vēlas vai kam vajag izmantot patiesās vērtības, to varēs darīt, izmantojot citus režīmus saskaņā ar šo direktīvu, ja dalībvalsts atļauj vai prasa šādu izmantošanu.

               (11)

               Pieņemot lēmumus par to, kā un vai Direktīvas 78/660/EEK darbības jomā ieviest saimniecisko mikrovienību režīmu, dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka mikrovienības, kas jākonsolidē saskaņā ar Padomes Direktīvu 83/349/EEK (6) par konsolidētajiem pārskatiem, izmanto šim mērķim pietiekami detalizētus grāmatvedības datus un ka šajā direktīvā paredzētie atbrīvojumi neskar pienākumu sagatavot konsolidētos pārskatus saskaņā ar Direktīvu 83/349/EEK.

               (12)

               Ņemot vērā to, ka šīs direktīvas mērķi – proti, mazināt administratīvo slogu saimnieciskajām mikrovienībām – nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, un to, ka tās ietekmes dēļ minēto mērķi var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā direktīvā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minētā mērķa sasniegšanai.

               (13)

               Tādēļ būtu attiecīgi jāgroza Direktīva 78/660/EEK,

         IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Grozījumi Direktīvā 78/660/EEK
   Ar šo Direktīvu 78/660/EEK groza šādi:

               1)

               iekļauj šādu pantu:
               “1.a pants
               1.   Saskaņā ar 2. un 3. punktu dalībvalstis var paredzēt atbrīvojumus no dažiem šajā direktīvā paredzētajiem pienākumiem attiecībā uz sabiedrībām, kas bilances datumā nepārsniedz divus no trim turpmāk norādītajiem kritērijiem (saimnieciskās mikrovienības):

                           a)

                           bilances kopsumma: EUR 350 000;

                           b)

                           neto apgrozījums: EUR 700 000;

                           c)

                           vidējais darbinieku skaits pārskata gada laikā: 10.

                     2.   Dalībvalstis var atbrīvot 1. punktā minētās sabiedrības no kāda vai visiem šādiem pienākumiem:

                           a)

                           no pienākuma atspoguļot posteņus “Priekšapmaksa un uzkrātie ieņēmumi” un “Uzkrātie maksājumi un nākamo periodu ieņēmumi” saskaņā ar 18. un 21. pantu;

                           b)

                           ja dalībvalsts izmanto šā punkta a) apakšpunktā paredzēto iespēju, tā var atļaut šīm sabiedrībām – tikai attiecībā uz citām izmaksām, nekā minēts 3. punkta b) apakšpunkta vi) punktā, – atkāpties no 31. panta 1. punkta d) apakšpunkta attiecībā uz posteņu “Priekšapmaksa un uzkrātie ieņēmumi” un “Uzkrātie maksājumi un nākamo periodu ieņēmumi” atspoguļošanu ar noteikumu, ka šis fakts ir izklāstīts pārskatu pielikumā vai saskaņā ar šā punkta c) apakšpunktu – bilances beigās;

                           c)

                           no pienākuma sagatavot pārskatu pielikumu saskaņā ar 43. līdz 45. pantu ar noteikumu, ka šīs direktīvas 14. pantā un 43. panta 1. punkta 13. apakšpunktā un Direktīvas 77/91/EEK (7) 22. panta 2. punktā prasītā informācija ir sniegta bilances beigās;

                           d)

                           no pienākuma sagatavot gada ziņojumu saskaņā ar šīs direktīvas 46. pantu ar noteikumu, ka Direktīvas 77/91/EEK 22. panta 2. punktā prasītā informācija ir sniegta pārskatu pielikumā vai saskaņā ar šā punkta c) apakšpunktu – bilances beigās;

                           e)

                           no pienākuma publicēt gada pārskatus saskaņā ar 47. līdz 50.a pantu ar noteikumu, ka tajos iekļautā bilances informācija ir pienācīgi iesniegta saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem vismaz vienā attiecīgās dalībvalsts norīkotajā kompetentajā iestādē. Ja kompetentā iestāde nav centrālais reģistrs, komercreģistrs vai sabiedrību reģistrs, kā minēts Direktīvas 2009/101/EK (8) 3. panta 1. punktā, kompetentajai iestādei iesniegtā informācija ir jāpaziņo reģistram.

                     3.   Dalībvalstis var atļaut 1. punktā minētajām sabiedrībām:

                           a)

                           sagatavot saīsinātu bilanci, attiecīgos gadījumos atsevišķi norādot vismaz tos posteņus, kas 9. vai 10. pantā ir apzīmēti ar burtiem. Gadījumos, kad piemērojams 2. punkta a) apakšpunkts, bilancē neiekļauj posteņus, kas paredzēti 9. panta E daļā “Aktīvi” un D daļā “Pasīvi”, vai posteņus, kas paredzēti 10. panta E un K daļā;

                           b)

                           sagatavot vienīgi saīsinātu peļņas un zaudējumu pārskatu, attiecīgos gadījumos atsevišķi norādot vismaz šādus posteņus:

                                       i)

                                       neto apgrozījums;

                                       ii)

                                       citi ieņēmumi;

                                       iii)

                                       izejvielu un palīgmateriālu izmaksas;

                                       iv)

                                       personāla izmaksas;

                                       v)

                                       vērtību korekcijas;

                                       vi)

                                       citas izmaksas;

                                       vii)

                                       nodokļi;

                                       viii)

                                       peļņa vai zaudējumi.

                     4.   Dalībvalstis neatļauj vai neprasa 7.a iedaļas piemērošanu nevienai saimnieciskajai mikrovienībai, kas izmanto 2. un 3. punktā paredzētos atbrīvojumus.
               5.   Attiecībā uz 1. punktā minētajām sabiedrībām ir uzskatāms, ka gada pārskati, kas sagatavoti saskaņā ar 2., 3. un 4. punktu, sniedz skaidru un patiesu priekšstatu, kā noteikts 2. panta 3. punktā, un līdz ar to 2. panta 4. un 5. punktu šādiem pārskatiem nepiemēro.
               6.   Ja bilances datumā sabiedrība pārsniedz vai pārstāj pārsniegt divus no trim 1. punktā noteiktajiem kritērijiem, šis fakts ietekmē 2., 3. un 4. punktā paredzētās atkāpes piemērošanu tikai tad, ja tas notiek gan kārtējā, gan iepriekšējā pārskata gadā.
               7.   Dalībvalstīm, kuras vēl nav ieviesušas euro, summu valsts valūtā, kura līdzvērtīga 1. punktā norādītajām summām, aprēķina, piemērojot valūtas maiņas kursu, kas publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī dienā, kad stājas spēkā direktīva, kas nosaka minētos apmērus.
               8.   Bilances kopsummu, kas minēta 1. punkta a) apakšpunktā, veido vai nu 9. panta A līdz E daļā “Aktīvi” minētie līdzekļi, vai 10. panta A līdz E daļā minētie līdzekļi. Ja piemērojams 2. punkta a) apakšpunkts, bilances kopsummu, kas minēta 1. punkta a) apakšpunktā, veido vai nu 9. panta A līdz D daļā “Aktīvi” minētie līdzekļi, vai 10. panta A līdz D daļā minētie līdzekļi.

               2)

               direktīvas 5. panta 1. punktu aizstāj ar šādu:
               “1.   Atkāpjoties no 4. panta 1. un 2. punkta, dalībvalstis var noteikt īpašas shēmas investīciju sabiedrību un finanšu kontrolakciju sabiedrību gada pārskatiem ar noteikumu, ka minētās shēmas sniedz priekšstatu par šīm sabiedrībām atbilstoši 2. panta 3. punkta noteikumiem. Dalībvalstis 1.a pantā noteiktos atbrīvojumus nedara pieejamus attiecībā uz investīciju sabiedrībām vai finanšu kontrolakciju sabiedrībām.”;

               3)

               direktīvas 53.a pantu aizstāj ar šādu:
               “53.a pants
               Dalībvalstis 1.a, 11. un 27. pantā, 43. panta 1. punkta 7.a) un 7.b) apakšpunktā, 46., 47. un 51. pantā paredzētos atbrīvojumus nedara pieejamus attiecībā uz sabiedrībām, kuru vērtspapīru tirdzniecība ir atļauta regulētā tirgū Direktīvas 2004/39/EK 4. panta 1. punkta 14. apakšpunkta nozīmē.”

         2. pants
   Transponēšana
   1.   Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības, ja un kad tās nolemj izmantot Direktīvas 78/660/EEK 1.a pantā paredzēto iespēju, jo īpaši ņemot vērā situāciju valsts līmenī attiecībā uz to sabiedrību skaitu, uz kurām attiecas minētā panta 1. punktā noteiktie apjoma kritēriji. Dalībvalstis tūlīt dara Komisijai zināmus minētos noteikumus.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarāma šāda atsauce.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   3. pants
   Ziņojums
   Ne vēlāk kā 2017. gada 10. aprīlī Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam, Padomei un Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai ziņojumu par saimniecisko mikrovienību situāciju, jo īpaši ņemot vērā situāciju valstu līmenī attiecībā uz to sabiedrību skaitu, uz kurām attiecas apjoma kritēriji, un administratīvā sloga samazināšanu, kas izriet no atbrīvojuma no publicēšanas pienākuma.
   4. pants
   Stāšanās spēkā
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   5. pants
   Adresāti
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Strasbūrā, 2012. gada 14. martā

            Eiropas Parlamenta vārdā –

            priekšsēdētājs

         M. SCHULZ

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         N. WAMMEN

      (1)  OV C 317, 23.12.2009., 67. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta 2010. gada 10. marta nostāja (OV C 349 E, 22.12.2010., 111. lpp.) un Padomes 2011. gada 12. septembra nostāja pirmajā lasījumā (OV C 337 E, 18.11.2011., 1. lpp.). Eiropas Parlamenta 2011. gada 13. decembra nostāja (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēta) un Padomes 2012. gada 21. februāra lēmums.

      (3)  OV L 124, 20.5.2003., 36. lpp.

      (4)  OV L 222, 14.8.1978., 11. lpp.

      (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/101/EK (2009. gada 16. septembris) par to, kā vienādošanas nolūkā koordinēt nodrošinājumus, ko dalībvalstis prasa no sabiedrībām Līguma 54. panta otrās daļas nozīmē, lai aizsargātu sabiedrību dalībnieku un trešo personu intereses (OV L 258, 1.10.2009., 11. lpp.).
   Piezīme: Direktīvas 2009/101/EK nosaukums ir pielāgots, lai ievērotu Eiropas Kopienas dibināšanas līguma pantu pārnumurēšanu atbilstīgi Lisabonas līguma 5. pantam; sākumā tajā bija iekļauta atsauce uz Līguma 48. panta otro daļu.

      (6)  OV L 193, 18.7.1983., 1. lpp.

      (7)  Padomes Otrā direktīva 77/91/EEK (1976. gada 13. decembris) par to, kā vienādošanas nolūkā koordinēt nodrošinājumus, ko saistībā ar akciju sabiedrību veidošanu un to kapitāla saglabāšanu un mainīšanu dalībvalstis prasa no sabiedrībām Līguma 54. panta otrās daļas nozīmē, lai aizsargātu sabiedrību dalībnieku un trešo personu intereses (OV L 26, 31.1.1977., 1. lpp.).
   Piezīme: Direktīvas 77/91/EEK nosaukums ir pielāgots, lai ievērotu Eiropas Kopienas dibināšanas līguma pantu pārnumurēšanu atbilstīgi Amsterdamas līguma 12. pantam un Lisabonas līguma 5. pantam; sākumā tajā bija iekļauta atsauce uz Līguma 58. panta otro daļu.

      (8)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/101/EK (2009. gada 16. septembris) par to, kā vienādošanas nolūkā koordinēt nodrošinājumus, ko dalībvalstis prasa no sabiedrībām Līguma 54. panta otrās daļas nozīmē, lai aizsargātu sabiedrību dalībnieku un trešo personu intereses (OV L 258, 1.10.2009., 11. lpp.).
   Piezīme: Direktīvas 2009/101/EK nosaukums ir pielāgots, lai ievērotu Eiropas Kopienas dibināšanas līguma pantu pārnumurēšanu atbilstīgi Lisabonas līguma 5. pantam; sākumā tajā bija iekļauta atsauce uz Līguma 48. panta otro daļu.”;


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/109/EK ( 2009. gada 16. septembris ), ar ko groza Padomes Direktīvas 77/91/EEK, 78/855/EEK un 82/891/EEK un Direktīvu 2005/56/EK attiecībā uz prasībām par ziņojumu iesniegšanu un dokumentāciju apvienošanās un sadalīšanas gadījumos

text:
               2.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 259/14

      EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA 2009/109/EK
   (2009. gada 16. septembris),
   ar ko groza Padomes Direktīvas 77/91/EEK, 78/855/EEK un 82/891/EEK un Direktīvu 2005/56/EK attiecībā uz prasībām par ziņojumu iesniegšanu un dokumentāciju apvienošanās un sadalīšanas gadījumos
   EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 44. panta 2. punkta g) apakšpunktu,
   ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,
   ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
   saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru (2),
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2007. gada 8. un 9. marta sanāksmē vienojās, ka, lai uzlabotu Kopienas uzņēmēju konkurētspēju, administratīvais slogs, kas gulstas uz sabiedrībām, līdz 2012. gadam būtu jāsamazina par 25 %.

               (2)

               Uzņēmējdarbības tiesības ir norādītas kā viena joma, kurā sabiedrībām ir noteikti ļoti daudzi informēšanas pienākumi, no kuriem daži šķiet novecojuši vai pārmērīgi. Tādēļ ir lietderīgi pārskatīt šos pienākumus un vajadzības gadījumā administratīvo slogu, kas gulstas uz sabiedrībām Kopienā, samazināt līdz minimumam, kas vajadzīgs, lai aizsargātu citu ieinteresēto personu intereses.

               (3)

               Padomes Otrās direktīvas 77/91/EEK (1976. gada 13. decembris) par to, kā vienādošanas nolūkā koordinēt nodrošinājumus, ko saistībā ar akciju sabiedrību veidošanu un to kapitāla saglabāšanu un mainīšanu dalībvalstis prasa no sabiedrībām Līguma 58. panta otrās daļas nozīmē, lai aizsargātu sabiedrību dalībnieku un trešo personu intereses (3), un Padomes Trešās direktīvas 78/855/EEK (1978. gada 9. oktobris), kas pamatojas uz Līguma 54. panta 3. punkta g) apakšpunktu un attiecas uz akciju sabiedrību apvienošanos (4), darbības joma būtu jāpielāgo, lai atspoguļotu izmaiņas Somijas uzņēmējdarbības tiesībās.

               (4)

               Dažos gadījumos sabiedrību vai citas interneta vietnes ir alternatīva publicēšanai, izmantojot uzņēmumu reģistrus. Dalībvalstīm vajadzētu spēt izraudzīties šādas citas interneta vietnes, kuras sabiedrības šādai publicēšanai var izmantot bez maksas, piemēram, uzņēmumu asociāciju, tirdzniecības palātu interneta vietnes vai centrālā elektroniskā platforma, kas minēta Padomes Pirmajā direktīvā 68/151/EEK (1968. gada 9. marts) par to, kā vienādošanas nolūkā koordinēt nodrošinājumus, ko dalībvalstis prasa no sabiedrībām Līguma 58. panta otrās daļas nozīmē, lai izveidotu šādus nodrošinājumus vienādi visā Kopienā (5). Ja ir iespēja izmantot sabiedrības interneta vietnes vai citas interneta vietnes, lai publicētu apvienošanās un/vai sadalīšanas noteikumu projektus un citus dokumentus, kam procesā ir jābūt pieejamiem akcionāriem un kreditoriem, būtu jānodrošina garantijas attiecībā uz interneta vietnes drošību un dokumentu autentiskumu.

               (5)

               Informācijas izpaušanas prasībām attiecībā uz apvienošanās noteikumu projektu pārrobežu apvienošanās gadījumos saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2005/56/EK (2005. gada 26. oktobris) par kapitālsabiedrību pārrobežu apvienošanos (6) vajadzētu būt tādām pašām, kādas piemēro attiecībā uz iekšzemes apvienošanos un sadalīšanos saskaņā ar Direktīvu 78/855/EEK un Padomes Sesto direktīvu 82/891/EEK (1982. gada 17. decembris), kas pamatojas uz Līguma 54. panta 3. punkta g) apakšpunktu un attiecas uz akciju sabiedrību sadalīšanu (7).

               (6)

               Dalībvalstīm būtu jāspēj nodrošināt, ka nav nepieciešams izpildīt Direktīvas 78/855/EEK 9. pantā un 11. panta 1. punkta c) apakšpunktā, kā arī Direktīvas 82/891/EEK 7. pantā un 9. panta 1. punkta c) apakšpunktā paredzētās padziļināto ziņojumu un informēšanas prasības saistībā ar sabiedrību apvienošanos vai sadalīšanu, ja visi apvienošanās vai sadalīšanas procesā iesaistīto sabiedrību akcionāri vienojas, ka to var nedarīt.

               (7)

               Jebkuram Direktīvas 78/855/EEK un Direktīvas 82/891/EEK grozījumam, lai ļautu akcionāriem panākt šādu vienošanos, nebūtu jāskar minēto sabiedrību kreditoru interešu aizsardzības sistēmas un noteikumi, kuru mērķis ir nodrošināt nepieciešamās informācijas sniegšanu iesaistīto sabiedrību darbiniekiem un valsts iestādēm, piemēram, nodokļu iestādēm, kuras kontrolē apvienošanos vai sadalīšanu saskaņā ar spēkā esošajiem Kopienas tiesību aktiem.

               (8)

               Nav jāpiemēro prasība sagatavot grāmatvedības pārskatu, ja emitents, kura vērtspapīrus atļauts tirgot regulētā tirgū, publicē pusgada finanšu pārskatus saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2004/109/EK (2004. gada 15. decembris) par atklātības prasību saskaņošanu attiecībā uz informāciju par emitentiem, kuru vērtspapīrus atļauts tirgot regulētā tirgū (8).

               (9)

               Neatkarīga eksperta ziņojums, kas paredzēts saskaņā ar Direktīvu 77/91/EEK, bieži vien nav vajadzīgs, ja neatkarīga eksperta ziņojums, kas aizsargā gan akcionāru, gan kreditoru intereses, arī jāsagatavo saistībā ar apvienošanos vai sadalīšanu. Tādēļ dalībvalstīm vajadzētu būt iespējai šajos gadījumos atbrīvot sabiedrības no ziņojuma iesniegšanas prasībām saskaņā ar Direktīvu 77/91/EEK vai noteikt, ka abus ziņojumus var sagatavot viens un tas pats eksperts.

               (10)

               Mātessabiedrību apvienošanai ar meitassabiedrībām ir mazāka ekonomiskā ietekme uz akcionāriem un kreditoriem, ja mātessabiedrības līdzdalība ir vismaz 90 % no akcijām un citiem vērtspapīriem, kas dod meitassabiedrībai balsstiesības. Tas pats attiecas uz konkrētiem sadalīšanas gadījumiem, jo īpaši, kad sabiedrības sadala jaunās sabiedrībās, kas pieder akcionāriem proporcionāli to tiesībām sabiedrībā, kura tiek sadalīta. Tādēļ šajos gadījumos ziņojumu iesniegšanas prasības, kas ir noteiktas Direktīvā 78/855/EEK un 82/891/EEK, būtu jāsamazina.

               (11)

               Ņemot vērā to, ka šīs direktīvas mērķi, proti, samazināt administratīvo slogu, jo īpaši attiecībā uz Kopienā esošu akciju sabiedrību publicēšanas un dokumentēšanas pienākumiem, nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, un to, ka apjoma un ietekmes dēļ šo mērķi var labāk sasniegt Kopienas līmenī, Kopiena var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā direktīvā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi šā mērķa sasniegšanai.

               (12)

               Tādēļ attiecīgi būtu jāgroza Direktīva 77/91/EEK, 78/855/EEK, 82/891/EEK un 2005/56/EK.

               (13)

               Saskaņā ar 34. punktu Iestāžu nolīgumā par labāku likumdošanas procesu (9) dalībvalstīm ir ieteikts gan savām vajadzībām, gan Kopienas interesēs izstrādāt savas tabulas, kurās pēc iespējas precīzāk atspoguļota atbilstība starp šo direktīvu un tās transponēšanas pasākumiem, un padarīt tās publiski pieejamas,

         IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Grozījumi Direktīvā 77/91/EEK
   Direktīvu 77/91/EEK ar šo groza šādi:

               1)

               direktīvas 1. panta 1. punkta četrpadsmito ievilkumu aizstāj ar šādu ievilkumu:

                           “—

                           Somijā: julkinen osakeyhtiö/publikt aktiebolag”;

               2)

               direktīvas 10. pantam pievieno šādu punktu:
               “5.   Dalībvalstis var nolemt, ka šo pantu nepiemēro attiecībā uz jaunas sabiedrības veidošanu, apvienojoties vai sadalot, ja ir sagatavots neatkarīga eksperta ziņojums par apvienošanās vai sadalīšanas noteikumu projektu.
               Ja dalībvalstis nolemj piemērot šo pantu gadījumos, kas minēti pirmajā daļā, tās var noteikt, ka neatkarīga eksperta ziņojumu par apvienošanās vai sadalīšanas noteikumu projektu var sagatavot tas pats eksperts vai eksperti.”;

               3)

               direktīvas 27. panta 3. punktu aizstāj ar šādu punktu:
               “3.   Dalībvalstis var nolemt nepiemērot šā panta 2. punktu gadījumos, kad parakstīto kapitālu palielina, lai realizētu apvienošanos, sadalīšanu vai publiskā piedāvājuma akciju pirkšanu vai mainīšanu un samaksātu tās sabiedrības akcionāriem, kura tiek pārņemta vai sadalīta vai kura ir publiskā piedāvājuma objekts akciju pirkšanai vai mainīšanai.
               Tomēr apvienošanās vai sadalīšanas gadījumos dalībvalstis piemēro pirmo daļu tikai tad, ja ir sagatavots neatkarīga eksperta ziņojums par apvienošanās vai sadalīšanas noteikumu projektu.
               Ja dalībvalstis nolemj apvienošanās vai sadalīšanas gadījumā piemērot 2. punktu, tās var noteikt, ka ziņojumu saskaņā ar šo pantu un neatkarīga eksperta ziņojumu par apvienošanās vai sadalīšanas noteikumu projektu var sagatavot tas pats eksperts vai eksperti.”

         2. pants
   Grozījumi Direktīvā 78/855/EEK
   Direktīvu 78/855/EEK ar šo groza šādi:

               1)

               direktīvas 1. panta 1. punkta četrpadsmito ievilkumu aizstāj ar šādu ievilkumu:

                           “—

                           Somijā: julkinen osakeyhtiö/publikt aktiebolag”;

               2)

               direktīvas 6. pantam pievieno šādas daļas:
               “Ikvienu apvienošanā iesaistīto sabiedrību atbrīvo no Direktīvas 68/151/EK 3. pantā paredzētās publikācijas prasības, ja tā nepārtrauktu laikposmu, kas sākas vismaz mēnesi pirms dienas, kura noteikta kopsapulcei, kuras laikā ir paredzēts pieņemt lēmumu par apvienošanās noteikumu projektu, un kas beidzas ne agrāk kā šīs sanāksmes noslēguma dienā, šādas apvienošanās noteikumu projektu dara sabiedrībai pieejamu bez maksas tās interneta vietnē. Dalībvalstis uz šādu atbrīvojumu attiecina tikai tās prasības un ierobežojumus, kas ir nepieciešamas, lai nodrošinātu interneta vietnes drošību un dokumentu autentiskumu, kā arī tikai tiktāl, ciktāl tas ir samērojams ar minēto mērķu sasniegšanu.
               Atkāpjoties no otrās daļas, dalībvalstis var pieprasīt, lai publikācija tiktu veikta, izmantojot Direktīvas 68/151/EEK 3. panta 4. punktā minēto centrālo elektronisko platformu. Dalībvalstis var alternatīvi pieprasīt, lai šāda publikācija tiktu ievietota jebkurā citā interneta vietnē, ko dalībvalstis ir šajā nolūkā izraudzījušās. Ja dalībvalstis izmanto kādu no šīm iespējām, tās nodrošina, ka sabiedrībām netiek prasīta īpaša maksa par šādu publicēšanu.
               Ja izmanto interneta vietni, kas nav centrālā elektroniskā platforma, centrālajā elektroniskajā platformā vismaz mēnesi pirms dienas, kas noteikta kopsapulcei, publicē atsauci, kura nodrošina piekļuvi attiecīgajai interneta vietnei. Šajā atsaucē ietver dienu, kad apvienošanās noteikumu projekts publicēts interneta vietnē, un tā ir sabiedrībai pieejama bez maksas. Sabiedrībām netiek prasīta īpaša maksa par šādu publicēšanu.
               Trešajā un ceturtajā daļā paredzētais aizliegums sabiedrībām prasīt īpašu maksu par publicēšanu neietekmē to, ka dalībvalstis var likt sabiedrībām segt izmaksas par centrālo elektronisko platformu.
               Dalībvalstis var pieprasīt, lai sabiedrības informāciju noteiktu laiku pēc kopsapulces paturētu tās interneta vietnē vai attiecīgā gadījumā centrālajā elektroniskajā platformā vai citā interneta vietnē, ko attiecīgās dalībvalstis ir šajā nolūkā izraudzījušās. Dalībvalstis var noteikt, kādas sekas ir tad, ja uz laiku tehnisku vai citu faktoru dēļ tiek pārtraukta piekļuve interneta vietnei vai centrālajai elektroniskajai platformai.”;

               3)

               direktīvas 8. pantam pievieno šādu daļu:
               “Pirmās daļas b) apakšpunkta nolūkā piemēro 11. panta 2., 3. un 4. punktu.”;

               4)

               direktīvas 9. pantu aizstāj ar šādu pantu:
               “9. pants
               1.   Katras apvienošanā iesaistītās sabiedrības pārvaldes vai vadības struktūras rakstiski sagatavo sīku ziņojumu, paskaidrojot apvienošanās noteikumu projektu un izklāstot to juridisko un ekonomisko pamatojumu, jo īpaši akciju apmaiņas proporciju.
               Minētajā ziņojumā norāda arī radušās novērtēšanas grūtības.
               2.   Katras iesaistītās sabiedrības pārvaldes vai vadības struktūras informē attiecīgās sabiedrības kopsapulci un citu iesaistīto sabiedrību pārvaldes vai vadības struktūras, lai tās savukārt varētu savās kopsapulcēs informēt par jebkurām būtiskām izmaiņām aktīvos un pasīvos laikposmā no apvienošanās noteikumu projekta sagatavošanas līdz kopsapulcei, kurai ir jālemj par apvienošanās noteikumu projektu.
               3.   Dalībvalstis var paredzēt, ka šā panta 1. punktā minētais ziņojums un/vai 2. punktā minētā informācija netiek pieprasīta, ja par to ir vienojušies katras apvienošanās procesā iesaistītās sabiedrības visi akcionāri un citu tādu vērtspapīru turētāji, kas dod balsstiesības.”;

               5)

               direktīvas 11. pantu groza šādi:

                           a)

                           panta 1. punktu groza šādi:

                                       i)

                                       punkta c) un d) apakšpunktu aizstāj ar šādiem apakšpunktiem:

                                                   “c)

                                                   attiecīgā gadījumā – atskaites ziņojumu, kas sagatavots dienā, kura nedrīkst būt agrāk par trešā mēneša pirmo dienu pēc apvienošanās noteikumu projekta dienas, ja pēdējās gada atskaites attiecas uz finanšu gadu, kas beidzies vairāk nekā sešus mēnešus pirms šīs dienas;

                                                   d)

                                                   attiecīgā gadījumā – apvienošanā iesaistīto sabiedrību pārvaldes vai vadības struktūru ziņojumus, kas paredzēti 9. pantā;”;

                                       ii)

                                       pievieno šādu daļu:
                                       “Piemērojot pirmās daļas c) apakšpunktu, grāmatvedības ziņojums netiek prasīts, ja sabiedrība publicē pusgada finanšu pārskatu saskaņā ar Direktīvas 2004/109/EK 5. pantu un padara to pieejamu akcionāriem saskaņā ar šo punktu. Turklāt dalībvalstis var paredzēt, ka atskaites ziņojums nav vajadzīgs, ja tā ir vienojušies katras apvienošanās procesā iesaistītās sabiedrības visi akcionāri un citu tādu vērtspapīru turētāji, kas dod balsstiesības.”;

                           b)

                           panta 3. punktam pievieno šādu daļu:
                           “Ja akcionārs ir piekritis, ka sabiedrība izmanto elektroniskos līdzekļus informācijas sniegšanai, šādas kopijas var piegādāt pa elektronisko pastu.”;

                           c)

                           pievieno šādu punktu:
                           “4.   Sabiedrību atbrīvo no prasības 1. punktā minētos dokumentus padarīt pieejamus tās juridiskajā adresē, ja tā padara dokumentus uz nepārtrauktu laikposmu pieejamus tās interneta vietnē vismaz mēnesi pirms dienas, kas noteikta kopsapulcei, kuras laikā ir paredzēts pieņemt lēmumu par apvienošanās noteikumu projektu, un kas beidzas ne agrāk kā šīs sanāksmes noslēguma dienā. Dalībvalstis uz šādu atbrīvojumu attiecina tikai tās prasības un ierobežojumus, kas ir nepieciešami, lai nodrošinātu interneta vietnes drošību un dokumentu autentiskumu, kā arī tikai tiktāl, ciktāl tas ir samērojams ar minēto mērķu sasniegšanu.
                           Šā panta 3. punktu nepiemēro, ja interneta vietnē akcionāriem dota iespēja lejupielādēt un izdrukāt 1. punktā minētos dokumentus laikposmā, kas minēts šā punkta pirmajā daļā. Tomēr šādā gadījumā dalībvalstis var paredzēt, ka sabiedrība minētos dokumentus padara pieejamus juridiskajā adresē, lai akcionāri varētu ar tiem iepazīties.
                           Dalībvalstis var pieprasīt, lai sabiedrības informāciju noteiktu laiku pēc kopsapulces paturētu tās interneta vietnē. Dalībvalstis var noteikt, kādas sekas ir tad, ja uz laiku tehnisku vai citu faktoru dēļ tiek pārtraukta piekļuve interneta vietnei.”;

               6)

               direktīvas 13. panta 2. punktu aizstāj ar šādu punktu:
               “2.   Šajā nolūkā ar dalībvalstu tiesību aktiem vismaz nodrošina, ka šādiem kreditoriem ir tiesības saņemt adekvātus aizsardzības pasākumus, ja sabiedrību, kas apvienojas, finansiālā situācija rada aizsardzības nepieciešamību un ja kreditoriem jau nav pieejama šāda aizsardzība.
               Dalībvalstis paredz nosacījumus 1. punktā un šā punkta pirmajā daļā noteiktajai aizsardzībai. Jebkurā gadījumā dalībvalstis nodrošina, ka kreditori drīkst lūgt attiecīgā administratīvā vai tiesu iestādē atbilstīgu aizsardzību, ja tie var ticami pierādīt, ka apvienošanās dēļ viņu prasījumi ir apdraudēti un ka no sabiedrības nav saņemta atbilstīga aizsardzība.”;

               7)

               svītro 23. panta 4. punktu;

               8)

               direktīvas 24. pantu groza šādi:

                           a)

                           otro teikumu aizstāj ar šādu teikumu:
                           “Šādas darbības reglamentē ar II nodaļas noteikumiem.”;

                           b)

                           pievieno šādu teikumu:
                           “Tomēr dalībvalstis neizvirza prasības, kas noteiktas 5. panta 2. punkta b), c) un d) apakšpunktā, 9. un 10. pantā, 11. panta 1. punkta d) un e) apakšpunktā, 19. panta 1. punkta b) apakšpunktā un 20. un 21. pantā.”;

               9)

               direktīvas 25. pantu groza šādi:

                           a)

                           ievadteikumu aizstāj ar šādu ievadteikumu:
                           “Dalībvalstis nepiemēro 7. pantu attiecībā uz 24. pantā minētajām darbībām, ja ir izpildīti šādi nosacījumi:”;

                           b)

                           svītro b) apakšpunkta otro teikumu;

                           c)

                           pievieno šādu daļu:
                           “Pirmās daļas b) apakšpunkta nolūkos piemēro 11. panta 2., 3. un 4. punktu.”;

               10)

               direktīvas 27. pantu groza šādi:

                           a)

                           ievadteikumu aizstāj ar šādu ievadteikumu:
                           “Ja apvienošanos ar iegūšanu veic sabiedrība, kurai katrā no šīm sabiedrībām ir vismaz 90 % akciju, bet ne visas akcijas, un citi vērtspapīri, kuru turēšana dod tiesības balsot iegūto sabiedrību kopsapulcēs, dalībvalstis nepieprasa, lai apvienošanos apstiprinātu ieguvējas sabiedrības kopsapulce, ja ir izpildīti šādi nosacījumi:”;

                           b)

                           panta b) apakšpunktu aizstāj ar šādu apakšpunktu:

                                       “b)

                                       vismaz vienu mēnesi pirms a) apakšpunktā minētās dienas ieguvējas sabiedrības akcionāriem jābūt tiesīgiem pārbaudīt 11. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā un attiecīgā gadījumā 11. panta c), d) un e) apakšpunktā minētos dokumentus sabiedrības juridiskajā adresē;”;

                           c)

                           pievieno šādu daļu:
                           “Pirmās daļas b) apakšpunkta nolūkos piemēro 11. panta 2., 3. un 4. punktu.”;

               11)

               direktīvas 28. pantu groza šādi:

                           a)

                           ievadteikumu aizstāj ar šādu ievadteikumu:
                           “Dalībvalstis neizvirza 9., 10. un 11. pantā noteiktās prasības attiecībā uz apvienošanos 27. panta nozīmē, ja tiek izpildīti turpmāk minētie nosacījumi:”;

                           b)

                           punkta c) apakšpunktā pievieno šādu tekstu:
                           “vai administratīvā iestāde, ko šajā nolūkā iecēlusi dalībvalsts.”;

                           c)

                           pievieno šādu daļu:
                           “Dalībvalstij nav jāpiemēro pirmā daļa, ja dalībvalsts tiesību akti ļauj ieguvējai sabiedrībai pirms iepriekšēja publiska pārņemšanas piedāvājuma pieprasīt visiem pārņemamās sabiedrības vai sabiedrību atlikušo vērtspapīru turētājiem pārdot šos vērtspapīrus tai par taisnīgu cenu pirms apvienošanās.”

         3. pants
   Grozījumi Direktīvā 82/891/EEK
   Direktīvu 82/891/EEK ar šo groza šādi:

               1)

               direktīvas 4. pantam pievieno šādas daļas:
               “Ikvienu no sadalīšanā iesaistītajām sabiedrībām atbrīvo no Direktīvas 68/151/EEK 3. pantā paredzētās publikācijas prasības, ja tā nepārtrauktu laikposmu, kurš sākas vismaz mēnesi pirms dienas, kas noteikta kopsapulcei, kuras laikā ir paredzēts pieņemt lēmumu par sadalīšanas noteikumu projektu, un kurš beidzas ne agrāk kā šīs sanāksmes noslēguma dienā, šādas sadalīšanas noteikumu projektu bez maksas padara sabiedrībai pieejamu tās interneta vietnē. Dalībvalstis uz šādu atbrīvojumu attiecina tikai tās prasības un ierobežojumus, kas ir nepieciešamas, lai nodrošinātu interneta vietnes drošību un dokumentu autentiskumu, kā arī tikai tiktāl, ciktāl tas ir samērojams ar minēto mērķu sasniegšanu.
               Atkāpjoties no otrās daļas, dalībvalstis var pieprasīt, lai publikācija tiktu veikta, izmantojot Direktīvas 68/151/EEK 3. panta 4. punktā minēto centrālo elektronisko platformu. Dalībvalstis var arī pieprasīt, lai šāda publikācija tiktu ievietota jebkurā citā interneta vietnē, ko dalībvalstis ir šajā nolūkā izraudzījušās. Ja dalībvalstis izmanto kādu no šīm iespējām, tās nodrošina, ka sabiedrībām netiek prasīta īpaša maksa par šādu publicēšanu.
               Ja izmanto interneta vietni, kas nav centrālā elektroniskā platforma, centrālajā elektroniskajā platformā vismaz mēnesi pirms kopsapulcē noteiktās dienas publicē atsauci, kura nodrošina piekļuvi attiecīgajai interneta vietnei. Šajā atsaucē ietver dienu, kad sadalīšanas noteikumu projekts publicēts interneta vietnē, un tā ir sabiedrībai pieejama bez maksas. Sabiedrībām netiek prasīta īpaša maksa par šādu publicēšanu.
               Trešajā un ceturtajā daļā paredzētais aizliegums sabiedrībām prasīt īpašu maksu par publicēšanu neietekmē to, ka dalībvalstis var likt sabiedrībām segt izmaksas par centrālo elektronisko platformu.
               Dalībvalstis var pieprasīt, lai sabiedrības informāciju noteiktu laiku pēc kopsapulces paturētu tās interneta vietnē vai attiecīgā gadījumā centrālajā elektroniskajā platformā vai citā interneta vietnē, ko dalībvalsts ir šajā nolūkā izraudzījusies. Dalībvalstis var noteikt, kādas sekas ir tad, ja uz laiku tehnisku vai citu faktoru dēļ tiek pārtraukta piekļuve interneta vietnei vai centrālajai elektroniskajai platformai.”;

               2)

               direktīvas 6. pantam pievieno šādu daļu:
               “Pirmās daļas b) apakšpunkta nolūkos piemēro 9. panta 2., 3. un 4. punktu.”;

               3)

               direktīvas 7. panta 2. punkta otro daļu aizstāj ar šādu daļu:
               “Attiecīgā gadījumā tas atklāj, kā sagatavots Direktīvas 77/91/EEK 27. panta 2. punktā minētais ziņojums par atlīdzību saņēmējsabiedrībām, kas nav atlīdzība skaidrā naudā, un norāda reģistru, kurā šis ziņojums jāiesniedz.”;

               4)

               svītro 8. panta 3. punktu;

               5)

               direktīvas 9. pantu groza šādi:

                           a)

                           panta 1. punktu groza šādi:

                                       i)

                                       punkta c) un d) apakšpunktu aizstāj ar šādiem apakšpunktiem:

                                                   “c)

                                                   attiecīgā gadījumā – atskaites ziņojumu, kas sagatavots dienā, kura nedrīkst būt agrāk par trešā mēneša pirmo dienu pēc sadalīšanas noteikumu projekta dienas, ja pēdējās gada atskaites attiecas uz finanšu gadu, kas beidzies vairāk nekā sešus mēnešus pirms šīs dienas;

                                                   d)

                                                   attiecīgā gadījumā – sadalīšanas procesā iesaistīto sabiedrību administrācijas vai vadības struktūru sagatavotos pārskatus, kas paredzēti 7. panta 1. punktā;”;

                                       ii)

                                       pievieno šādu daļu:
                                       “Piemērojot pirmās daļas c) apakšpunktu, grāmatvedības ziņojums netiek prasīts, ja sabiedrība publicē pusgada finanšu pārskatu saskaņā ar Direktīvas 2004/109/EK 5. pantu un padara to pieejamu akcionāriem saskaņā ar šo punktu.”;

                           b)

                           panta 3. punktam pievieno šādu daļu:
                           “Ja akcionārs ir piekritis, ka sabiedrība izmanto elektroniskos līdzekļus informācijas sniegšanai, šādas kopijas var piegādāt pa elektronisko pastu.”;

                           c)

                           pievieno šādu punktu:
                           “4.   Sabiedrību atbrīvo no prasības 1. punktā minētos dokumentus padarīt pieejamus tās juridiskajā adresē, ja tā padara dokumentus uz nepārtrauktu laikposmu pieejamus tās interneta vietnē vismaz mēnesi pirms dienas, kas noteikta kopsapulcei, kuras laikā ir paredzēts pieņemt lēmumu par sadalīšanas noteikumu projektu, un kas beidzas ne agrāk kā šīs sanāksmes noslēguma dienā. Dalībvalstis uz šādu atbrīvojumu attiecina tikai tās prasības un ierobežojumus, kas ir nepieciešami, lai nodrošinātu interneta vietnes drošību un dokumentu autentiskumu, kā arī tikai tiktāl, ciktāl tas ir samērojams ar minēto mērķu sasniegšanu.
                           Šā panta 3. punktu nepiemēro, ja interneta vietnē akcionāriem dota iespēja lejupielādēt un izdrukāt šā punkta pirmajā daļā minētos dokumentus laikposmā, kas minēts 1. punktā. Tomēr šādā gadījumā dalībvalstis var paredzēt, ka sabiedrība minētos dokumentus padara pieejamus juridiskajā adresē, lai akcionāri varētu ar tiem iepazīties.
                           Dalībvalstis var pieprasīt, lai sabiedrības informāciju noteiktu laiku pēc kopsapulces paturētu tās interneta vietnē. Dalībvalstis var noteikt, kādas sekas ir tad, ja uz laiku tehnisku vai citu faktoru dēļ tiek pārtraukta piekļuve interneta vietnei.”;

               6)

               direktīvas 12. panta 2. punktu aizstāj ar šādu punktu:
               “2.   Šajā nolūkā ar dalībvalstu tiesību aktiem vismaz nodrošina, ka šādiem kreditoriem ir tiesības saņemt adekvātus aizsardzības pasākumus, ja sabiedrības, kuru sadala, un sabiedrības, kam saskaņā ar sadalīšanas noteikumu projektu nodod saistības, finansiālā situācija rada aizsardzības nepieciešamību un ja kreditoriem jau nav pieejama šāda aizsardzība.
               Dalībvalstis paredz nosacījumus 1. punktā un šā punkta pirmajā daļā noteiktajai aizsardzībai. Jebkurā gadījumā dalībvalstis nodrošina, ka kreditori drīkst lūgt attiecīgā administratīvā vai tiesu iestādē atbilstīgu aizsardzību, ja tie var ticami pierādīt, ka sadalīšanas dēļ viņu prasījumi ir apdraudēti un ka no sabiedrības nav saņemta atbilstīga aizsardzība.”;

               7)

               direktīvas 20. pantu groza šādi:

                           a)

                           ievadteikumu aizstāj ar šādu ievadteikumu:
                           “Neskarot 6. pantu, dalībvalstis neprasa, lai sadalāmās sabiedrības kopsapulce apstiprinātu sadalīšanu, ja saņēmēju sabiedrību turējumā kopā ir visas sadalāmās sabiedrības akcijas un visi citi vērtspapīri, kuri piešķir balsstiesības sadalāmās sabiedrības kopsapulcēs, un ja ir ievēroti vismaz šādi nosacījumi:”;

                           b)

                           svītro b) apakšpunkta otro teikumu;

                           c)

                           svītro c) apakšpunktu;

                           d)

                           pievieno šādu daļu:
                           “Pirmās daļas b) apakšpunkta nolūkos piemēro 9. panta 2., 3. un 4. punktu un 10. pantu.”;

               8)

               direktīvas 22. pantu groza šādi:

                           a)

                           svītro 4. punktu;

                           b)

                           panta 5. punktu aizstāj ar šādu punktu:
                           “5.   Dalībvalstis nepiemēro 7. un 8. panta un 9. panta 1. punkta c), d) un e) apakšpunkta prasības, ja visu jauno sabiedrību akcijas piešķir sadalāmās sabiedrības akcionāriem proporcionāli to tiesībām uz šīs sabiedrības kapitālu.”

         4. pants
   Grozījumi Direktīvā 2005/56/EK
   Direktīvu 2005/56/EK ar šo groza šādi:

               1)

               direktīvas 6. panta 1. punktam pievieno šādas daļas:
               “Ikvienu apvienošanā iesaistīto sabiedrību atbrīvo no Direktīvas 68/151/EEK 3. pantā paredzētās publikācijas prasības, ja tā nepārtrauktu laikposmu, kurš sākas vismaz mēnesi pirms dienas, kas noteikta kopsapulcei, kuras laikā ir paredzēts pieņemt lēmumu par pārrobežu apvienošanās kopējo noteikumu projektu, un kurš beidzas ne agrāk kā šīs sanāksmes noslēguma dienā, šādas apvienošanās kopējo noteikumu projektu bez maksas padara sabiedrībai pieejamu tās interneta vietnē. Dalībvalstis uz šādu atbrīvojumu attiecina tikai tās prasības un ierobežojumus, kas ir nepieciešami, lai nodrošinātu interneta vietnes drošību un dokumentu autentiskumu, kā arī tikai tiktāl, ciktāl tas ir samērojams ar minēto mērķu sasniegšanu.
               Atkāpjoties no otrās daļas, dalībvalstis var pieprasīt, lai publikācija tiktu veikta, izmantojot Direktīvas 68/151/EEK 3. panta 4. punktā minēto centrālo elektronisko platformu. Dalībvalstis var arī pieprasīt, lai šāda publikācija tiktu ievietota jebkurā citā interneta vietnē, ko dalībvalstis ir šajā nolūkā izraudzījušās. Ja dalībvalstis izmanto kādu no šīm iespējām, tās nodrošina, ka sabiedrībām netiek prasīta īpaša maksa par šādu publicēšanu.
               Ja izmanto interneta vietni, kas nav centrālā elektroniskā platforma, centrālajā elektroniskajā platformā vismaz mēnesi pirms kopsapulcē noteiktās dienas publicē atsauci, kura nodrošina piekļuvi attiecīgajai interneta vietnei. Šajā atsaucē ietver dienu, kad pārrobežu apvienošanās kopējo noteikumu projekts publicēts interneta vietnē, un tā ir sabiedrībai pieejama bez maksas. Sabiedrībām netiek prasīta īpaša maksa par šādu publicēšanu.
               Trešajā un ceturtajā daļā paredzētais aizliegums sabiedrībām prasīt īpašu maksu par publicēšanu neietekmē to, ka dalībvalstis var likt sabiedrībām segt izmaksas par centrālo elektronisko platformu.
               Dalībvalstis var pieprasīt, lai sabiedrības informāciju noteiktu laikposmu pēc kopsapulces paturētu tās interneta vietnē vai attiecīgā gadījumā centrālajā elektroniskajā platformā vai citā interneta vietnē, ko dalībvalsts ir šajā nolūkā izraudzījusies. Dalībvalstis var noteikt, kādas sekas ir tad, ja uz laiku tehnisku vai citu faktoru dēļ tiek pārtraukta piekļuve interneta vietnei vai centrālajai elektroniskajai platformai.”;

               2)

               direktīvas 15. panta 2. punktu aizstāj ar šādu punktu:
               “2.   Ja pārrobežu apvienošanos pievienošanas ceļā veic sabiedrība, kurai pieder vismaz 90 %, bet ne visas pievienojamās sabiedrības vai pievienojamo sabiedrību kapitāla daļas vai citi vērtspapīri, kas piešķir balsstiesības kopsapulcē, tad viena vai vairāku neatkarīgo ekspertu ziņojumi, kā arī pārbaudes veikšanai nepieciešamie dokumenti ir vajadzīgi tikai tiktāl, ciktāl valsts tiesību akti, kas reglamentē vai nu iegūstošo sabiedrību, vai pievienojamo sabiedrību, to paredz saskaņā ar Direktīvu 78/855/EEK.”

         5. pants
   Pārskatīšana
   Piecus gadus pēc 6. panta 1. punktā noteiktās dienas Komisija pārskata tos Direktīvas 77/91/EEK, 78/855/EEK, 82/891/EEK un 2005/56/EK noteikumus, kas grozīti vai pievienoti ar šo direktīvu, un jo īpaši to ietekmi uz administratīvā sloga samazināšanu sabiedrībām, ievērojot pieredzi, kas gūta to piemērošanā, un iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu, kam vajadzības gadījumā pievienoti priekšlikumi minēto direktīvu turpmākai grozīšanai.
   6. pants
   Transponēšana
   1.   Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai līdz 2011. gada 30. jūnijam izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara Komisijai zināmus minēto noteikumu tekstus.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   7. pants
   Stāšanās spēkā
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   8. pants
   Adresāti
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Strasbūrā, 2009. gada 16. septembrī

            Eiropas Parlamenta vārdā –

            priekšsēdētājs

         J. BUZEK

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētāja

         C. MALMSTRÖM

      (1)  Eiropas Parlamenta 2009. gada 25. februāra Atzinums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).

      (2)  Eiropas Parlamenta 2009. gada 22. aprīļa Atzinums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts) un Padomes 2009. gada 27. jūlija Lēmums.

      (3)  OV L 26, 31.1.1977., 1. lpp.

      (4)  OV L 295, 20.10.1978., 36. lpp.

      (5)  OV L 65, 14.3.1968., 8. lpp.

      (6)  OV L 310, 25.11.2005., 1. lpp.

      (7)  OV L 378, 31.12.1982., 47. lpp.

      (8)  OV L 390, 31.12.2004., 38. lpp.

      (9)  OV C 321, 31.12.2003., 1. lpp.