title: Padomes Direktīva (1976. gada 27. jūlijs) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz apgaismes ierīču un gaismas signālierīču uzstādīšanu mehāniskajiem transportlīdzekļiem un to piekabēm

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31976L0756

Oficiālais Vēstnesis L 262 , 27/09/1976 Lpp. 0001 - 0031 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 13 Sējums 5 Lpp. 0030  Speciālizdevums grieķu valodā Nodaļa 13 Sējums 3 Lpp. 0229  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 13 Sējums 5 Lpp. 0030  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 13 Sējums 5 Lpp. 0040  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 13 Sējums 5 Lpp. 0040

		Padomes Direktīva(1976. gada 27. jūlijs)par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz apgaismes ierīču un gaismas signālierīču uzstādīšanu mehāniskajiem transportlīdzekļiem un to piekabēm(76/756/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 100. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],tā kā tehniskās prasības, kādām jāatbilst mehāniskajiem transportlīdzekļiem, atbilstoši attiecīgās valsts likumiem, inter alia, attiecas uz apgaismes ierīču un gaismas signālierīču uzstādīšanu;tā kā šīs prasības katrā dalībvalstī ir citādākas, un tā kā tādēļ ir vajadzīgs, lai visas dalībvalstis pieņem vienādas prasības kā papildinot vai aizvietojot spēkā esošos likumus, lai varētu izmantot EEK tipa apstiprināšanas procedūru, par ko ir minēts Padomes 1970. gada 6. februāra direktīvā 70/156/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju tipa apstiprināšanu atbilstoši katram transportlīdzekļu tipam [3];tā kā kopīgas prasības konstruēt apgaismes ierīces un gaismas signālierīces tiks apskatītas nākošajās speciālajās direktīvās;tā kā valsts tiesību aktu tuvināšana attiecībā uz mehāniskajiem transportlīdzekļiem saistās ar to, ka dalībvalstis savstarpēji atzīst pārbaudes, ko izdara katra no tām uz kopīgo prasību pamata; tā kā, lai šī sistēma pienācīgi darbotos, šīs prasības ir jāievieš no viena un tā paša datuma,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsŠajā direktīvā "transportlīdzeklis" nozīmē jebkuru mehānisku transportlīdzekli, kas paredzēts braukšanai pa ceļiem, ar virsbūvi vai bez tās, kuram ir vismaz 4 riteņi un maksimālais projektētais ātrums pārsniedz 25 km/h, un to piekabes, izņemot transportlīdzekļus, kas brauc pa sliedēm, lauksaimniecības un mežsaimniecības traktorus un mašīnas, un sabiedriskiem darbiem paredzētus transportlīdzekļus.2. pantsNeviena dalībvalsts nedrīkst atteikties piešķirt transportlīdzekļa EEK tipa apstiprinājumu vai valsts tipa apstiprinājumu tādu iemeslu dēļ, kas saistīti ar obligāto vai fakultatīvo apgaismes ierīču un gaismas signālierīču uzstādīšanu, kas uzskaitītas I pielikuma 1.5.7. līdz 1.5.20. punktā, ja tās uzstādītas saskaņā ar I pielikumā izklāstītajām prasībām.3. pantsNeviena dalībvalsts nedrīkst atteikt vai aizliegt transportlīdzekļa pārdošanu, reģistrāciju, nodošanu ekspluatācijā vai izmantošanu tādu iemeslu dēļ, kas saistīti ar obligāto vai fakultatīvo apgaismes ierīču un gaismas signālierīču uzstādīšanu, kas uzskaitītas I pielikuma 1.5.7. līdz 1.5.20. punktā, ja tās uzstādītas saskaņā ar I pielikumā izklāstītajām prasībām.4. pantsDalībvalsts, kas ir piešķīrusi tipa apstiprinājumu, veic nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka tā ir informēta par jebkuru transportlīdzekļa tipa daļu vai raksturīgo pazīmju pārveidošanu, kas attiecas uz apgaismes ierīču un gaismas signālierīču uzstādīšanu, kas minētas I pielikuma 1.1. punktā. Šīs dalībvalsts kompetentas iestādes nosaka, vai no jauna ir jāizdara pārveidotu transportlīdzekļu tipu testi un vai par jaunu jāziņo. Kur šādi testi atklāj neatbilstību šīs direktīvas prasībām, pārveidošanu neapstiprina.5. pantsJebkurus grozījumus, kas vajadzīgi, lai šīs direktīvas pielikumus pielāgotu tehnikas attīstībai, pieņem saskaņā ar procedūru, kāda noteikta Direktīvas 70/156/EEK 13. pantā.6. pants1. Dalībvalstis pieņem normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības līdz 1977. gada 1. jūlijam, un par to tās nekavējoties informē Komisiju.Dalībvalstis šos noteikumus piemēro vēlākais no 1977. gada 1. oktobra. Tomēr līdz 1979. gada 1. oktobrim dalībvalstis nedrīkst atteikt EEK vai valsts tipa apstiprinājumu tādu iemeslu dēļ, kas saistīti ar apgaismes ierīču un gaismas signālierīču uzstādīšanu, ja nav ievērotas I pielikuma 4.2.6. punkta prasības. Ja 4.2.6. punktā minētās ierīces tomēr ir uzstādītas, tām jāatbilst minētās iedaļas prasībām.2. Kad šī direktīva ir paziņota, dalībvalstis nodrošina arī, ka Komisija tiek laikus informēta, lai dotu tai iespēju sniegt savas atsauksmes par normatīvu vai administratīvu aktu projektiem, kurus tās plāno pieņemt jomā, kuru reglamentē šī direktīva.7. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1976. gada 27. jūlijāPadomes vārdā –priekšsēdētājsM. van der Stoel[1] OV C 55, 13.5.1974., 14. lpp.[2] OV C 109, 19.9.1974., 22. lpp.[3] OV L 42, 23.2.1970., 1. lpp.--------------------------------------------------I PIELIKUMSAPGAISMES IERĪČU UN GAISMAS SIGNĀLIERĪČU UZSTĀDĪŠANA1. DEFINĪCIJASŠajā direktīvā:1.1. Transportlīdzekļa tips attiecībā uz apgaismes ierīču un gaismas signālierīču uzstādīšanu"Transportlīdzekļa tips attiecībā uz apgaismes ierīču un gaismas signālierīču uzstādīšanu" ir transportlīdzekļi, kuri neatšķiras tādos būtiskos aspektos kā:1.1.2. transportlīdzekļa gabarīti un ārējā forma;1.1.2. ierīču skaits un novietošana;šādi transportlīdzekļi tāpat netiek uzskatīti par "cita tipa transportlīdzekļiem": transportlīdzekļi, kuri atšķiras 1.1.1. un 1.1.2. punkta izpratnē, bet ne tādā veidā, lai radītu attiecīgajam transportlīdzekļa tipam paredzēto lukturu tipa, skaita, novietošanas un ģeometriskās redzamības atšķirības, un transportlīdzekļi, kuros ir vai nav uzstādīti fakultatīvi lukturi.1.2. Šķērsplakne"Šķērsplakne" ir vertikāla plakne, kas ir perpendikulāra transportlīdzekļa vidējai garenplaknei.1.3. Transportlīdzeklis bez kravas"Transportlīdzeklis bez kravas" ir transportlīdzeklis tehniskā kārtībā, kā tas noteikts informācijas dokumenta paraugā Direktīvas 70/156/EEK I pielikuma 2.6. punktā.1.4. Transportlīdzeklis ar kravu"Transportlīdzeklis ar kravu" ir transportlīdzeklis, kas noslogots līdz tā tehniski pieļaujamam maksimālajam svaram, kā noteicis ražotājs, kas nosaka arī šī svara sadalījumu pa asīm saskaņā ar 1. papildinājumā aprakstīto metodi.1.5. Lukturis"Lukturis" ir ierīce, kas paredzēta ceļa apgaismošanai (priekšējais lukturis) vai gaismas signāla raidīšanai. Pakaļējie numura plāksnes apgaismojumi un atstarotāji tāpat uzskatāmi par lukturiem.1.5.1. Ekvivalentie lukturi"Ekvivalentie lukturi" ir lukturi, kuriem ir tāda pati funkcija un kuri ir atļauti valstī, kurā transportlīdzeklis ir reģistrēts; šiem lukturiem var būt atšķirīgi raksturlielumi no tiem, kas uzstādīti transportlīdzeklī apstiprināšanas brīdī, ar nosacījumu, ka tie atbilst šī pielikuma prasībām.1.5.2. Neatkarīgi lukturi"Neatkarīgi lukturi" ir lukturi ar atsevišķiem gaismas izkliedētājiem, atsevišķiem gaismas avotiem un atsevišķiem lukturu korpusiem.1.5.3. Grupētie lukturi"Grupētie lukturi" ir ierīces ar atsevišķiem gaismas izkliedētājiem, atsevišķiem gaismas avotiem, bet kopēju luktura korpusu.1.5.4. Kombinētie lukturi"Kombinētie lukturi" ir ierīces ar atsevišķiem gaismas izkliedētājiem, bet kopēju gaismas avotu un kopēju luktura korpusu.1.5.5. Savietotās apgaismes ierīces"Savietotās apgaismes ierīces" ir ierīces ar atsevišķiem gaismas avotiem (vai vienu gaismas avotu, kas darbojas dažādos režīmos), pilnībā vai daļēji kopējiem gaismas izkliedētājiem un kopēju luktura korpusu.1.5.6. Ieslēpjamais lukturis"Ieslēpjamais lukturis" ir priekšējais lukturis, kuru var daļēji vai pilnīgi noslēpt, kad to nelieto. To var panākt ar aizbīdāma vāka palīdzību, grozot priekšējo lukturi vai jebkurā citā piemērotā veidā. Lai konkrētāk aprakstītu ieslēpjamu lukturi, kura grozīšana ļauj to iegremdēt korpusā, lieto terminu "ievelkamais".1.5.7. Galvenais tālās gaismas lukturis"Galvenais tālās gaismas lukturis" ir lukturis, ko izmanto ceļa apgaismošanai tālu transportlīdzekļa priekšā.1.5.8. Galvenais tuvās gaismas lukturis"Galvenais tuvās gaismas lukturis" ir lukturis, ko izmanto ceļa apgaismošanai transportlīdzekļa priekšā, lai nevajadzīgi neapžilbinātu vai citādi netraucētu pretimbraucējus un citus satiksmes dalībniekus.1.5.9. Priekšējais miglas lukturis"Priekšējais miglas lukturis" ir lukturis, ko izmanto ceļa apgaismojuma uzlabošanai miglas, sniegputeņa, lietusgāžu vai putekļu mākoņu gadījumā.1.5.10. Atpakaļgaitas lukturis"Atpakaļgaitas lukturis" ir lukturis, ko lieto, lai apgaismotu ceļu transportlīdzekļa aizmugurē un lai brīdinātu citus satiksmes dalībniekus, ka transportlīdzeklis brauc atpakaļgaitā vai gatavojas to darīt.1.5.11. Virzienrādītājs"Virzienrādītājs" ir lukturis, ko izmanto, lai parādītu pārējiem satiksmes dalībniekiem, ka vadītājs gatavojas mainīt virzienu pa labi vai pa kreisi.1.5.12. Avārijas signāls"Avārijas signāls" ir visu transportlīdzekļa virzienrādītāju vienlaicīga darbība, lai pievērstu uzmanību tam, ka transportlīdzeklis īslaicīgi īpaši apdraud pārējos satiksmes dalībniekus.1.5.13. Bremžu signāllukturis"Bremžu signāllukturis" ir lukturis, ko izmanto, lai parādītu pārējiem satiksmes dalībniekiem transportlīdzekļa aizmugurē, ka vadītājs izmanto darba bremzi.1.5.14. Pakaļējais numura plāksnes apgaismojums"Pakaļējais numura plāksnes apgaismojums" ir ierīce, ko izmanto vietas apgaismošanai, kas paredzēta pakaļējās numura plāksnes novietošanai; tajā var ietilpt dažādi optiskie elementi.1.5.15. Priekšējais gabarītgaismas (stāvgaismas) lukturis"Priekšējais gabarītgaismas (stāvgaismas) lukturis" ir lukturis, ko izmanto, lai brīdinātu par transportlīdzekli un tā platumu tos, kuri atrodas priekšā.1.5.16. Pakaļējais gabarītgaismas (stāvgaismas) lukturis"Pakaļējais gabarītgaismas (stāvgaismas) lukturis" ir lukturis, ko izmanto, lai brīdinātu par transportlīdzekli un tā platumu tos, kuri atrodas aizmugurē.1.5.17. Pakaļējais miglas lukturis"Pakaļējais miglas lukturis" ir lukturis, ko izmanto, lai biezā miglā transportlīdzeklis būtu vieglāk saredzams no aizmugures.1.5.18. Stāvgaismas lukturis"Stāvgaismas lukturis" ir lukturis, ko izmanto, lai pievērstu uzmanību stāvošam transportlīdzeklim apdzīvotā vietā. Šādos apstākļos tas aizvieto priekšējos un pakaļējos gabarītgaismas (stāvgaismas) lukturus.1.5.19. Kontūrgaismu lukturis"Kontūrgaismu lukturis" ir lukturi, kas novietoti galējā ārmalā pēc iespējas tuvāk transportlīdzekļa augšgalam un kuriem būtu skaidri jāparāda transportlīdzekļa kopējais platums. Tas paredzēts dažiem transportlīdzekļiem un traktoriem kā papildinājums transportlīdzekļa priekšējiem un pakaļējiem gabarītgaismas (stāvgaismas) lukturiem, lai pievērstu īpašu uzmanību tā gabarītiem.1.5.20. Atstarotājs"Atstarotājs" ir ierīce, ko izmanto, lai brīdinātu par transportlīdzekli, atstarojot gaismu no gaismas avota, kas nav saistīts ar transportlīdzekli un kam blakus atrodas novērotājs.Šajā direktīvā par atstarotājiem neuzskata:- atstarojošas numura plāksnes;- atstarojošos signālus, kas minēti ADR;- citas plāksnes un atstarojošus signālus, kas jāizmanto saskaņā ar dalībvalsts specifikācijām par noteiktām transportlīdzekļu kategorijām vai noteiktiem darbības veidiem.1.6. Luktura apgaismojošā virsma1.6.1. "Apgaismes ierīces apgaismojošā virsma" (1.5.7. līdz 1.5.10. punkts) ir atstarotāja pilnās apertūras taisnleņķa projekcija šķērsplaknē. Ja luktura stikls (vai stikli) nosedz tikai daļu no atstarotāja pilnās apertūras, tad vērā ņem tikai šīs daļas projekciju. Galvenajam tuvās gaismas lukturim griezuma pusē apgaismojošo virsmu ierobežo griezuma līnijas redzamā projekcija uz gaismas izkliedētāja. Ja atstarotājs un stikls ir regulējami, tie jānoregulē vidējā stāvoklī.1.6.2. Signālluktura apgaismojošā virsma, izņemot atstarotāju"Signālluktura apgaismojošā virsma, izņemot atstarotāju" (1.5.11. līdz 1.5.19. punkts) ir luktura taisnlenķa projekcija plaknē, kas ir perpendikulāra tā pamatasij un ir saskarē ar luktura ārējo gaismu izstarojošo virsmu; šo projekciju ierobežo šajā plaknē esošo aizsegu malas, no kuriem katrs ļauj tikai 98 % no kopējās gaismas intensitātes plūst pamatass virzienā. Nosakot apgaismojošās virsmas apakšējo, augšējo un sānu robežu, izmanto tikai aizsegus ar horizontālām vai vertikālām malām.1.6.3. Atstarotāja apgaismojošā virsma"Atstarotāja apgaismojošā virsma" (1.5.10.) ir atstarotāja apgaismojošā virsma plaknē, kas ir perpendikulāra pamatasij un kuru ierobežo plaknes, kas pieskaras atstarotāja gaismas projekcijas virsmas ārējām malām, un ir paralēla šai asij. Nosakot apgaismojošās virsmas apakšējo, augšējo un sānu robežu, izmanto tikai vertikālas un horizontālas plaknes.1.6.4. Ārēja gaismu izstarojoša virsma"Ārēja gaismu izstarojoša virsma" noteiktam novērošanas virzienam ir gaismas izstarošanas virsmas taisnleņķa projekcija plaknē, kas ir perpendikulāra novērošanas virzienam (skat. rasējumu 2. papildinājumā).1.7. Pamatass"Pamatass" ir gaismas signāla raksturīgā ass, ko izgatavotājs nosaka par atskaites virzienu (H = 0°, V = 0°) fotometriskajos mērījumos un, uzstādot lukturi transportlīdzeklim.1.8. Atskaites centrs"Atskaites centrs" ir luktura ražotāja noteiktais pamatass un ārējās gaismu izstarojošās virsmas krustošanās punkts.1.9. Ģeometriskās redzamības leņķi"Ģeometriskās redzamības leņķi" ir leņķi, kas nosaka minimālā telpiskā leņķa lauku, kurā jābūt redzamai luktura ārējai gaismu izstarojošai virsmai. Šo telpiskā leņķa lauku nosaka pēc sfēras segmentiem, kuras centrs sakrīt ar luktura atskaites centru un ekvators ir paralēls zemei. Šos segmentus nosaka attiecībā pret pamatasi. Horizontālie leņķi β atbilst garumam un vertikālie leņķi α - platumam. Ģeometriskās redzamības leņķu iekšpusē nedrīkst būt šķēršļu gaismas izplatībai no nevienas luktura ārējās gaismu izstarojošās virsmas daļas. Ja lukturis ir jāapstiprina, tas neattiecas uz šķēršļiem, kas pastāv luktura apstiprināšanas laikā.1.10. Galējā ārmala"Galējā ārmala" jebkurā transportlīdzekļa pusē ir plakne, kura ir paralēla transportlīdzekļa vidējai garenplaknei un sakrīt ar tā ārējo sānu malu, neņemot vērā projekciju:1.10.1. riepas tuvu to saskares punktam ar zemi un riepu spiediena mēraparātu savienojumi;1.10.2. jebkuras pretslīdēšanas ierīces, kas var būt uzliktas riteņiem;1.10.3. atpakaļskata spoguļi;1.10.4. sānu virzienrādītāji, kontūrgaismu lukturi, priekšējie un pakaļējie gabarītgaismas (stāvgaismas) lukturi un stāvgaismas lukturi;1.10.5. transportlīdzeklim piestiprinātas muitas plombas un šo plombu nodrošināšanas un aizsardzības ierīces.1.11. Kopējais platums"Kopējais platums" ir attālums starp divām vertikālajām plaknēm, kas noteiktas 1.10. punktā.1.12. Viens lukturis"Viens lukturis" ir jebkurš divu vai vairāku identisku vai atšķirīgu lukturu apvienojums, kas neatšķiras pēc funkcijas un izstarotās gaismas krāsas, ja tajā ietilpst ierīces, kuru kopējo gaismu izstarojošo virsmu projekcija noteiktā šķērsplaknē aizņem 60 % vai vairāk platības vismazākajā taisnstūrī, kas aptver šo gaismu izstarojošo virsmu projekcijas, ar nosacījumu, ka šis apvienojums, ja tas ir vajadzīgs, apstiprināts kā viens lukturis. Šāda iespējama apvienošana neskar galvenos tālās gaismas lukturus, galvenos tuvās gaismas lukturus un priekšējos miglas lukturus.1.13. Divi lukturi vai lukturu pāra skaits"Divi lukturi" vai "lukturu pāra skaits" ir viens gaismu izstarojošs avots joslas veidā, ja tas novietots simetriski attiecībā pret transportlīdzekļa vidējo garenplakni un stiepjas abās pusēs ne mazāk kā 400 mm no transportlīdzekļa galējās ārmalas, un ir ne mazāk kā 800 mm garš. Šāda avota apgaismojumam jānāk no vismaz diviem gaismas avotiem, kas novietoti pēc iespējas tuvāk tā galiem. Gaismu izstarojošo virsmu drīkst veidot vairāki cits citam pretī novietoti elementi, ar nosacījumu, ka vairāku atsevišķo gaismu izstarojošo virsmu projekcijas tajā pašā šķērsplaknē aizņem ne mazāk kā 60 % platības vismazākajā taisnstūrī, kas aptver šo atsevišķo gaismu izstarojošo virsmu projekcijas.1.14. Attālums starp diviem lukturiem"Attālums starp diviem lukturiem", kas vērsti tajā pašā virzienā, ir attālums starp taisnleņķa projekcijām plaknē, kas ir perpendikulāra divu apgaismojošo virsmu kontūru pamatasīm, kā noteikts atbilstoši 1.6. punktā minētajam gadījumam.1.15. Fakultatīvs lukturis"Fakultatīvs lukturis" ir lukturis, kura klātbūtne ir atstāta ražotāja ziņā.1.16. Darbības indikators"Darbības indikators" ir gaismas vai akustiska ierīce, kas rāda, vai ieslēgtā ierīce darbojas pareizi vai ne.1.17. Kontūra indikators"Kontūra indikators" ir gaisma, kas rāda, ka ierīce ir ieslēgta, bet nerāda, vai tā darbojas pareizi vai ne.2. PIETEIKUMS EEK TIPA APSTIPRINĀJUMAM2.1. Pieteikumu transportlīdzekļa tipa EEK apstiprinājumam attiecībā uz tā apgaismes ierīcēm un gaismas signālierīcēm iesniedz transportlīdzekļa ražotājs vai tā pārstāvis.2.2. Tam pievieno šādus dokumentus trijos eksemplāros un vēl šādas ziņas:2.2.1. transportlīdzekļa tipa apraksts saskaņā ar 1.1. punktā doto uzskaitījumu kopā ar slodzes ierobežojumiem, īpaši maksimālā pieļaujamā krava bagāžniekā;2.2.2. ražotāja noteikto apgaismes ierīču un gaismas signālierīču saraksts. Katrai funkcijai sarakstā var būt paredzēti vairāki ierīces tipi. Katram tipam jābūt pienācīgi noteiktam (piemēram, sastāvdaļu tipa apstiprinājuma zīme, ražotāja nosaukums utt.). Sarakstā var arī iekļaut šādu papildinformāciju attiecībā uz katru funkciju: "vai līdzvērtīgas ierīces";2.2.3. apgaismes ierīču un gaismas signālierīču shēma kopumā, norādot dažādo lukturu novietojumu transportlīdzeklī;2.2.4. katra atsevišķa luktura shēma(-s), norādot apgaismojošās virsmas, kā tas noteikts 1.6. punktā.2.3. Transportlīdzekli bez kravas, kas aprīkots ar apgaismes ierīcēm un gaismas signālierīcēm, kā noteikts 2.2.2. punktā, un apstiprināmā transportlīdzekļa tipa pārstāvi nodod tehniskajai iestādei, kas veic atbilstības pārbaudes.2.4. Tipa apstiprinājuma dokumentam pievieno dokumentu, kas paredzēts II pielikumā.3. VISPĀRĪGAS SPECIFIKĀCIJAS3.1. Apgaismes ierīces un gaismas signālierīces uzstāda tā, lai parastos izmantošanas apstākļos un neatkarīgi no vibrācijas, kurai tās var būt pakļautas, tās saglabātu šajā pielikumā noteiktos raksturlielumus un nodrošinātu transportlīdzekļa atbilstību šī pielikuma prasībām. It īpaši jāizslēdz nejauša lukturu regulējuma izjaukšana.3.2. Gaismas lukturus, kas aprakstīti 1.5.7., 1.5.8. un 1.5.9. punktā, uzstāda tā, lai varētu viegli veikt to centrēšanu.3.3. Attiecībā uz visām gaismas signālierīcēm, ieskaitot tās, kas uzmontētas uz sānu paneļiem, transportlīdzeklī uzstādīta luktura pamatasij jābūt paralēlai uz ceļa esoša transportlīdzekļa atbalsta plaknei; turklāt tai jābūt perpendikulārai transportlīdzekļa vidējai garenplaknei sānu atstarotāju gadījumā un paralēlai šai plaknei visu pārējo signālierīču gadījumā. Katrā virzienā pieļaujamā novirze ir ± 3°. Turklāt jāievēro visi ražotāja noteiktie īpašie norādījumi attiecībā uz uzstādīšanu.3.4. Ja konkrētas prasības nepastāv, pārbauda lukturu augstumu un centrējumu transportlīdzeklī bez kravas uz plakanas, horizontālas virsmas.3.5. Ja konkrētas prasības nepastāv, lukturus, kas veido pāri:3.5.1. uzstāda transportlīdzeklī simetriski attiecībā pret vidējo garenplakni;3.5.2. tiem jābūt savstarpēji simetriskiem attiecībā pret vidējo garenplakni;3.5.3. tiem jāatbilst vienādiem kolorimetriskiem raksturlielumiem;3.5.4. tiem būtībā jābūt ar identiskiem fotometriskiem raksturlielumiem.3.6. Transportlīdzekļos, kuru ārējā forma ir asimetriska, iepriekšminētās prasības izpilda pēc iespējas pilnīgāk.3.7. Lukturi, kas pilda dažādas funkcijas, var būt patstāvīgi vai grupēti, kombinēti vai savietoti vienā ierīcē, ar nosacījumu, ka katrs šāds lukturis atbilst tam piemērojamajām prasībām.3.8. Maksimālo augstumu virs zemes mēra no apgaismojošās virsmas augstākā punkta, bet minimālo augstumu – no tās zemākā punkta.3.9. Ja nepastāv konkrētas prasības, neviens cits lukturis, izņemot virzienrādītājus un avārijas signālu, nedrīkst izstarot mirgojošu gaismu.3.10. Nedrīkst būt redzama sarkana gaisma virzienā uz priekšu un balta gaisma, izņemot atpakaļgaitas luktura gaismai jābūt redzamai virzienā uz aizmuguri.Uzskatāms, ka šī prasība ir ievērota, ja:3.10.1. attiecībā uz sarkanās gaismas redzamību virzienā uz priekšu: nedrīkst būt tieši redzama sarkana gaisma, ja to aplūko novērotājs, kas pārvietojas 1. joslā, šķērsplaknē, kas atrodas 25 m transportlīdzekļa priekšā (skat. 3. papildinājuma 1. attēlu);3.10.2. attiecībā uz baltās gaismas redzamību virzienā uz aizmuguri: nedrīkst būt tieši redzama balta gaisma, ja to aplūko novērotājs, kas pārvietojas 2. joslā, šķērsplaknē, kas atrodas 25 m transportlīdzekļa aizmugurē (skat. 3. papildinājuma 2. attēlu).3.10.3. Novērotājam redzamo 1. un 2. joslu attiecīgās plaknes ierobežo šādi:3.10.3.1. attiecībā uz augstumu – divas horizontālas plaknes, kuras ir attiecīgi 1 un 2,2 m virs zemes;3.10.3.2. attiecībā uz platumu – divas vertikālas plaknes, kuras veido 15° leņķi attiecīgi virzienā uz priekšu un aizmuguri, un transportlīdzekļa ārpusē – atsauce uz transportlīdzekļa vidējo plakni, kas iet caur vertikālo plakņu pieskares punktu (vai punktiem), kuras ir paralēlas transportlīdzekļa vidējai garenplaknei, un ierobežo transportlīdzekļa kopējo platumu.Ja ir vairāki pieskares punkti, punktam, kurš ir vistālāk priekšā, jāatbilst priekšējai plaknei, un punktam, kurš ir vistālāk aizmugurē, jāatbilst aizmugures plaknei.3.11. Elektriskajiem savienojumiem jābūt tādiem, lai priekšējos un pakaļējos gabarītgaismas (stāvgaismas) lukturus, kontūrgaismu lukturus, ja tādi ir, un pakaļējo numura plāksnes apgaismojumu būtu iespējams ieslēgt un izslēgt tikai vienlaicīgi.3.12. Elektriskajiem savienojumiem jābūt tādiem, lai galvenos tālās un tuvās gaismas lukturus, kā arī priekšējos un pakaļējos miglas lukturus nevarētu ieslēgt, ja nav ieslēgti arī 3.11. punktā minētie lukturi. Tomēr šī prasība neattiecas uz galvenajiem tālās vai tuvās gaismas lukturiem, ja to gaismas brīdinājumus veido galveno tālās gaismas lukturu neregulāra iedegšanās pēc īsiem intervāliem vai galveno tuvās gaismas lukturu neregulāra iedegšanās pēc īsiem intervāliem, vai pārmaiņus galveno tālās un tuvās gaismas lukturu iedegšanās pēc īsiem intervāliem.3.13. Lukturu vai atstarotāju raidītās gaismas krāsa ir šāda:—galvenais tālās gaismas lukturis: | balta vai izvēles dzeltena, |—galvenais tuvās gaismas lukturis: | balta vai izvēles dzeltena, |—priekšējais miglas lukturis: | balta vai dzeltena, |—atpakaļgaitas lukturis: | balta, |—virzienrādītājs: | dzintara krāsa, |—avārijas signāls: | dzintara krāsa, |—bremžu signāllukturis: | sarkana, |—pakaļējais numura plāksnes apgaismojums: | balta, |—priekšējais gabarītgaismas (stāvgaismas) lukturis: | balta; ir pieļaujama izvēles dzeltena, ja priekšējais gabarītgaismas (stāvgaismas) lukturis ir savietots ar izvēles dzeltenu priekšējo lukturi, |—pakaļējais gabarītgaismas (stāvgaismas) lukturis: | sarkana, |—pakaļējais miglas lukturis: | sarkana, |—stāvgaismas lukturis: | balta priekšā, sarkana aizmugurē, dzintara krāsa, ja savietots ar sānu virzienrādītājiem, |—kontūrgaismu lukturis: | balta priekšā, sarkana aizmugurē, |—pakaļējais atstarotājs, kuram nav trīsstūra forma: | sarkana, |—pakaļējais atstarotājs, kuram ir trīsstūra forma: | sarkana, |—priekšējais atstarotājs, kuram nav trīsstūra forma: | identiska avārijas gaismai, |—sānu atstarotājs, kuram nav trīsstūra forma: | dzintara krāsa |A: | divi priekšējie virzienrādītāji (1. kategorija), |divi pakaļējie virzienrādītāji (2. kategorija), |divi dublējoši sānu virzienrādītāji (5. kategorija). |B: | divi pakaļējie virzienrādītāji (2. kategorija). |4.5.4. Novietojums4.5.4.1. Platums:Apgaismojošās virsmas mala, kas atrodas vistālāk no transportlīdzekļa vidējās garenplaknes, nedrīkst būt mazāk kā 400 mm no transportlīdzekļa galējās ārmalas.Attālums starp divu apgaismojošo virsmu iekšējām malām nedrīkst būt mazāks par 600 mm.Ja vertikālais attālums starp pakaļējo virzienrādītāju un attiecīgo pakaļējo gabarītgaismas (stāvgaismas) lukturi nepārsniedz 300 mm, attālums starp transportlīdzekļa galējo ārmalu un pakaļējā virzienrādītāja ārmalu nedrīkst pārsniegt attālumu starp transportlīdzekļa galējo ārmalu un attiecīgā pakaļējā gabarītgaismas (stāvgaismas) luktura ārmalu par vairāk kā 50 mm.Priekšējiem virzienrādītājiem apgaismojošā virsma nedrīkst būt mazāk kā 40 mm no galveno tuvās gaismas lukturu vai priekšējo miglas lukturu (ja tādi ir) apgaismojošās virsmas. Mazāks attālums ir atļauts tad, ja virzienrādītāja pamatass gaismas stiprums ir vienāds ar vismaz 400 cd.4.5.4.2. Augstums:Virs zemes: | 5. kategorijas virzienrādītājiem ne mazāk par 500 mm; 1. un 2. kategorijas virzienrādītājiem ne mazāk par 350 mm; visām kategorijām ne vairāk par 1500 mm. Ja transportlīdzekļa uzbūves dēļ nav iespējams ievērot šo maksimālo skaitli, apgaismojošās virsmas visaugstākais punkts drīkst būt 2300 mm augstumā 5. kategorijas virzienrādītāju gadījumā un 2100 mm augstumā 1. un 2. kategorijas virzienrādītāju gadījumā. |4.5.4.3. Garums:Attālums starp sānu rādītāja apgaismojošās virsmas atskaites centru ("A" izkārtojums) un šķērsplakni, kas iezīmē transportlīdzekļa kopējā garuma priekšējo robežu, nedrīkst pārsniegt 1800 mm. Ja transportlīdzekļa uzbūves dēļ nav iespējams ievērot minimālos redzamības leņķus, šo attālumu drīkst palielināt līdz 2500 mm, ja transportlīdzeklis ir aprīkots atbilstīgi "A" izkārtojumam.4.5.5. Ģeometriskā redzamībaHorizontālie leņķi: | skat. 4. papildinājumu. |Vertikālie leņķi: | 15o virs un zem horizontāles. Vertikālo leņķi zem horizontāles drīkst samazināt līdz 5° "A" izkārtojuma sānu virzienrādītāju gadījumā, ja tie ir mazāk kā 750 mm virs zemes. |4.5.6. CentrēšanaJa ražotājs ir noteicis individuālas specifikācijas attiecībā uz uzstādīšanu, tās ir jāievēro.4.5.7. Drīkst būt"grupēts"ar vienu vai vairākiem lukturiem.4.5.8. Nedrīkst būt"kombinēts"ar citu lukturi.4.5.9. Drīkst būt"savietots"tikai ar stāvgaismas lukturi.4.5.10. Elektriskie savienojumiVirzienrādītājiem jāieslēdzas neatkarīgi no pārējiem lukturiem. Visiem virzienrādītājiem vienā transportlīdzekļa pusē jāieslēdzas un jāizslēdzas ar vienas vadības ierīces palīdzību un tiem jāmirgo saskaņoti.4.5.11. Darbības indikatorsObligāts visiem virzienrādītājiem, ko vadītājs tieši neredz. Tas var būt optisks vai akustisks, vai abu veidu:Ja tas ir optisks, tam jābūt kā mirgojošai gaismai, kas kāda virzienrādītāja nepareizas darbības gadījumā, izņemot dublējošus sānu virzienrādītājus, ir nodzisusi vai deg bez mirgošanas, vai uzrāda ievērojamas biežuma izmaiņas. Ja tas ir tikai akustisks, tam jābūt skaidri dzirdamam un jāuzrāda ievērojamas biežuma izmaiņas jebkuras nepareizas darbības gadījumā.Ja mehānisks transportlīdzeklis ir aprīkots piekabes vilkšanai, tam jābūt ar īpašu optisko darbības indikatoru piekabes virzienrādītājiem, ja velkošā transportlīdzekļa indikators neļauj konstatēt jebkuru virzienrādītāju defektu šādi izveidotā transportlīdzekļa un piekabes savienojumā.4.5.12. Citas prasībasGaismai jābūt mirgojošai, kas mirgo 90 ± 30 reižu minūtē. Iedarbinot gaismas signāla vadības ierīci, ne vēlāk kā vienas sekundes laikā jāparādās gaismai un ne vēlāk kā pusotras sekundes laikā tai pirmoreiz jānodziest.Ja mehāniskam transportlīdzeklim ir atļauts vilkt piekabi, velkošā transportlīdzekļa virzienrādītāju vadības ierīcei jāiedarbina arī piekabes virzienrādītāji.Viena virzienrādītāja defekta gadījumā, kas nav īsslēgums, pārējiem jāturpina mirgot, bet biežums šajā gadījumā var atšķirties no noteiktā.4.6. Avārijas signāls4.6.1. | Atrašanās Obligāts. | |4.6.2. | Skaits | Kā noteikts attiecīgajās 4.5. punkta pozīcijās. |4.6.3. | Izkārtojums |4.6.4. | Novietojums |4.6.4.1. | Platums |4.6.4.2. | Augstums |4.6.4.3. | Garums |4.6.5. | Ģeometriskā redzamība |4.6.6. | Centrēšana |4.6.7. | Drīkst/nedrīkst būt"grupēts" |4.6.8. | Drīkst/nedrīkst būt"kombinēts" |4.6.9. | Drīkst/nedrīkst būt"savietots" |4.6.10. | Elektriskie savienojumi Signāls ir darbināms ar atsevišķas vadības ierīces palīdzību, kas ļauj visiem virzienrādītājiem darboties saskaņoti. |4.6.11. | Kontūra indikators Obligāts. Mirgojoša brīdinājuma gaisma, kas var darboties saistībā ar 4.5.11. punktā norādīto indikatoru(-iem). |4.6.12. Citas prasībasKā noteikts 4.5.12. punktā. Ja mehānisks transportlīdzeklis ir aprīkots piekabes vilkšanai, avārijas signāla vadības ierīcei jāspēj iedarbināt arī piekabes virzienrādītāji. Avārijas signālam jāspēj darboties pat tad, ja ierīce, kas iedarbina vai apstādina dzinēju, ir tādā stāvoklī, kas neļauj iedarbināt dzinēju.4.7. Bremžu signāllukturi4.7.1. AtrašanāsObligāti.4.7.2. SkaitsDivi.4.7.3. IzkārtojumsNav individuālu specifikāciju.4.7.4. Novietojums4.7.4.1. Platums:Ne mazāk par 600 mm cits no cita. Šo attālumu drīkst samazināt līdz 400 mm, ja transportlīdzekļa kopējais platums ir mazāks par 1300 mm.4.7.4.2. Augstums:Virs zemes: ne mazāk kā 350 mm, ne vairāk kā 1500 mm vai ne vairāk kā 2100 mm, ja virsbūves forma neļauj ievērot 1500 mm attālumu.4.7.4.3. Garums:Transportlīdzekļa aizmugurē.4.7.5. Ģeometriskā redzamībaHorizontālais leņķis: | 45° uz āru un uz iekšu. |Vertikālais leņķis: | 15o virs un zem horizontāles. Vertikālo leņķi zem horizontāles drīkst samazināt līdz 5° gadījumā, ja lukturi ir mazāk kā 750 mm virs zemes. |4.7.6. CentrēšanaTransportlīdzekļa aizmugures virzienā.4.7.7. Drīkst būt"grupēti"ar vienu vai vairākiem citiem pakaļējiem lukturiem.4.7.8. Nedrīkst būt"kombinēti"ar citu lukturi.4.7.9. Drīkst būt"savietoti"ar pakaļējo gabarītgaismas (stāvgaismas) lukturi vai stāvgaismas lukturi.4.7.10. Elektriskie savienojumiJāiedegas, kad iedarbina darba bremzes.4.7.11. Darbības indikatorsFakultatīvs. Ja tāds ir, tam jābūt nemirgojošai brīdinājuma gaismai, kas iedegas bremžu signāllukturu nepareizas darbības gadījumā.4.7.12. Citas prasībasBremžu signāllukturu gaismas stiprumam jābūt ievērojami lielākam par pakaļējo gabarītgaismas (stāvgaismas) lukturu gaismas stiprumu.4.8. Pakaļējais numura plāksnes apgaismojums4.8.1. | Atrašanās Obligāts. |4.8.2. | Skaits | Tā, lai ierīce spētu apgaismot numura plāksnei paredzēto vietu. |4.8.3. | Izkārtojums |4.8.4. | Novietojums |4.8.4.1. | Platums |4.8.4.2. | Augstums |4.8.4.3. | Garums |4.8.5. | Ģeometriskā redzamība |4.8.6. | Centrēšana |4.8.7. | Drīkst būt "grupēts" ar vienu vai vairākiem pakaļējiem lukturiem. |4.8.8. | Drīkst būt "kombinēts" ar pakaļējiem gabarītgaismas (stāvgaismas) lukturiem. |4.8.9. | Nedrīkst būt "savietots" ar pārējiem lukturiem. |4.8.10. | Elektriskie savienojumi Ierīcei jāiedegas tikai vienlaicīgi ar pakaļējiem gabarītgaismas (stāvgaismas) lukturiem. |4.8.11. | Kontūra indikators Fakultatīvs. Ja tāds ir, tā funkciju pilda indikators, kas vajadzīgs priekšējiem un pakaļējiem gabarītgaismas (stāvgaismas) lukturiem. |4.9. Priekšējie gabarītgaismas (stāvgaismas) lukturi4.9.1. AtrašanāsObligāti visos mehāniskos transportlīdzekļos.Obligāti piekabēs, kas platākas par 1600 mm.Fakultatīvi piekabēs, kas nav platākas par 1600 mm.4.9.2. SkaitsDivi.4.9.3. IzkārtojumsNav individuālu specifikāciju.4.9.4. Novietojums4.9.4.1. Platums:Apgaismojošās virsmas punkts, kurš ir vistālākais no transportlīdzekļa vidējās garenplaknes, nedrīkst būt vairāk kā 400 mm no transportlīdzekļa galējās ārmalas.Piekabes gadījumā apgaismojošās virsmas punkts, kurš ir vistālākais no vidējās garenplaknes, nedrīkst būt vairāk kā 150 mm no transportlīdzekļa galējās ārmalas.Atstarpe starp divu apgaismojošo virsmu attiecīgajām iekšējām malām nedrīkst būt mazāka par 600 mm.4.9.4.2. Augstums:Virs zemes: ne mazāk kā 350 mm, ne vairāk kā 1500 mm vai ne vairāk kā 2100 mm, ja virsbūves forma neļauj ievērot 1500 mm attālumu.4.9.4.3. Garums:Transportlīdzekļa priekšpusē.4.9.5. Ģeometriskā redzamībaDivu priekšējo gabarītgaismas (stāvgaismas) lukturu horizontālais leņķis:45° uz iekšu un 80° uz āruvai 80° uz iekšu un 45° uz āru.Vertikālais leņķis:15o virs un zem horizontāles. Vertikālo leņķi zem horizontāles drīkst samazināt līdz 5° gadījumā, ja lukturi ir mazāk kā 750 mm virs zemes.4.9.6. CentrēšanaVirzienā uz priekšu.4.9.7. Drīkst būt"grupēti"ar pārējiem priekšējiem lukturiem.4.9.8. Nedrīkst būt"kombinēti"ar pārējiem lukturiem.4.9.9. Drīkst būt"savietoti"ar pārējiem priekšējiem lukturiem.4.9.10. Elektriskie savienojumiNav individuālu specifikāciju.4.9.11. IndikatorsObligāts. Šim indikatoram jābūt nemirgojošam un tas nav vajadzīgs, ja kontrolmērinstrumentu paneļa gaismu var ieslēgt tikai vienlaicīgi ar priekšējiem gabarītgaismas (stāvgaismas) lukturiem.4.10. Pakaļējie gabarītgaismas (stāvgaismas) lukturi4.10.1. AtrašanāsObligāti.4.10.2. SkaitsDivi.4.10.3. IzkārtojumsNav individuālu specifikāciju.4.10.4. Novietojums4.10.4.1. Platums:Apgaismojošās virsmas punkts, kurš ir vistālākais no transportlīdzekļa vidējās garenplaknes, nedrīkst būt vairāk kā 400 mm no transportlīdzekļa galējās ārmalas.Attālums starp divu apgaismojošo virsmu iekšējām malām nedrīkst būt mazāks par 600 mm. Šo attālumu drīkst samazināt līdz 400 mm, ja transportlīdzekļa kopējais platums ir mazāks par 1300 mm.4.10.4.2. Augstums:Virs zemes: ne mazāk kā 350 mm, ne vairāk kā 1500 mm vai ne vairāk kā 2100 mm, ja virsbūves forma neļauj ievērot 1500 mm attālumu.4.10.4.3. Garums:Transportlīdzekļa aizmugurē.4.10.5. Ģeometriskā redzamībaHorizontālais leņķis abiem pakaļējiem gabarītgaismas (stāvgaismas) lukturiem:45o uz iekšu un 80o uz āru,vai 80o uz iekšu un 45o uz āru.Vertikālais leņķis:15o virs un zem horizontāles. Vertikālo leņķi zem horizontāles drīkst samazināt līdz 5° gadījumā, ja lukturi ir mazāk kā 750 mm virs zemes.4.10.6. CentrēšanaUz aizmuguri.4.10.7. Drīkst būt"grupēti"ar pārējiem pakaļējiem lukturiem.4.10.8. Drīkst būt"kombinēti"ar pakaļējo numura plāksnes apgaismojumu.4.10.9. Drīkst būt"savietoti"ar bremžu signāllukturi vai pakaļējo miglas lukturi, vai stāvgaismas lukturi.4.10.10. Elektriskie savienojumiNav individuālu specifikāciju.4.10.11. Kontūra indikatorsObligāts.Tam jābūt kombinētam ar priekšējo gabarītgaismas (stāvgaismas) lukturu kontūra indikatoru.4.11. Pakaļējais miglas lukturis4.11.1. AtrašanāsObligāts.4.11.2. SkaitsViens, otrs ir fakultatīvs.4.11.3. IzkārtojumsNav individuālu specifikāciju.4.11.4. Novietojums4.11.4.1. Platums:Ja ir tikai viens miglas lukturis, tam jābūt tajā transportlīdzekļa vidējās garenplaknes pusē, kas ir pretēja satiksmes virzienam, kas noteikts reģistrācijas valstī.Visos gadījumos attālumam starp pakaļējo miglas lukturi un bremžu signāllukturi jābūt liekākam par 100 mm.4.11.4.2. Augstums:No 250 līdz 1000 mm virs zemes.4.11.4.3. Garums:Transportlīdzekļa aizmugurē.4.11.5. Ģeometriskā redzamībaHorizontālais leņķis: | 25° uz iekšu un uz āru. |Vertikālais leņķis: | 5o virs un zem horizontāles. |4.11.6. CentrēšanaUz aizmuguri.4.11.7. Drīkst būt"grupēts"ar pārējiem pakaļējiem lukturiem.4.11.8. Nedrīkst būt"kombinēts"ar pārējiem lukturiem.4.11.9. Drīkst būt"savietots"ar pakaļējo gabarītgaismas (stāvgaismas) lukturi vai stāvgaismas lukturi.4.11.10. Elektriskie savienojumiTiem jābūt tādiem, lai pakaļējais miglas lukturis var ieslēgties tikai tad, kad tiek izmantoti priekšējie tuvās gaismas lukturi vai priekšējie miglas lukturi.Ja ir priekšējie miglas lukturi, jābūt iespējai izslēgt pakaļējo miglas lukturi neatkarīgi no priekšējiem miglas lukturiem.4.11.11. Kontūra indikatorsObligāts. Neatkarīga, nemainīgas intensitātes brīdinājuma gaisma.4.12. Stāvgaismas lukturis4.12.1. Atrašanāstransportlīdzekļos, kuru garums nepārsniedz 6 m un platums nepārsniedz 2 m: fakultatīvs;visos pārējos transportlīdzekļos: aizliegts.4.12.2. SkaitsAtkarīgs no izkārtojuma.4.12.3. Izkārtojums- divi priekšējie lukturi un divi pakaļējie lukturi,- vai pa vienam lukturim katrā pusē.4.12.4. Novietojums4.12.4.1. Platums:Apgaismojošās virsmas punkts, kurš ir vistālākais no transportlīdzekļa vidējās garenplaknes, nedrīkst būt vairāk kā 400 mm no transportlīdzekļa galējās ārmalas.Turklāt lukturu pāra gadījumā lukturiem jābūt transportlīdzekļa sānos.4.12.4.2. Augstums:Virs zemes: | ne mazāk kā 350 mm; ne vairāk kā 1500 mm vai 2100 mm, ja virsbūves forma neļauj ievērot 1500 mm attālumu. |4.12.4.3. Garums:Nav individuālu specifikāciju.4.12.5. Ģeometriskā redzamībaHorizontālais leņķis: | 45° uz āru, uz priekšu un uz aizmuguri. |Vertikālais leņķis: | 15o virs un zem horizontāles. Vertikālo leņķi zem horizontāles drīkst samazināt līdz 5° gadījumā, ja lukturi ir mazāk kā 750 mm virs zemes. |4.12.6. CentrēšanaTā, lai lukturi atbilstu noteiktajiem nosacījumiem attiecībā uz redzamību virzienā uz priekšu un uz aizmuguri.4.12.7. Drīkst būt"grupēts"ar pārējiem lukturiem.4.12.8. Nedrīkst būt"kombinēts"ar pārējiem lukturiem.4.12.9. Drīkst būt"savietots"—priekšpusē: | ar priekšējo gabarītgaismas (stāvgaismas) lukturi, galveno tuvās gaismas lukturi, galveno tālās gaismas lukturi un miglas lukturi; |—aizmugurē: | ar pakaļējo gabarītgaismas (stāvgaismas) lukturi, bremžu signāllukturi un miglas lukturi; |—ar 5. kategorijas virzienrādītāju. |4.12.10. Elektriskie savienojumiSavienojumam jāļauj ieslēgt stāvgaismas lukturi(-us) tajā pašā transportlīdzekļa pusē neatkarīgi no pārējiem lukturiem.4.12.11. IndikatorsFakultatīvs. Ja tāds ir, nedrīkst būt iespējams to sajaukt ar indikatoru priekšējiem un pakaļējiem gabarītgaismas (stāvgaismas) lukturiem.4.12.12. Citas prasībasŠī luktura funkciju var pildīt arī, vienlaicīgi ieslēdzot priekšējos un pakaļējos gabarītgaismas (stāvgaismas) lukturus tajā pašā transportlīdzekļa pusē.4.13. Kontūrgaismu lukturis4.13.1. AtrašanāsObligāts transportlīdzekļos, kuru platums pārsniedz 2,10 m.4.13.2. SkaitsDivi, kas ir redzami no priekšpuses, un divi, kas ir redzami no aizmugures.4.13.3. | Izkārtojums Nav individuālu specifikāciju. |4.13.4. | Novietojums |4.13.4.1. | Platums: Pēc iespējas tuvāk transportlīdzekļa galējai ārmalai. |4.13.4.2. | Augstums: Maksimālajā augstumā, kas saderīgs ar platuma prasībām attiecībā uz lukturu novietojumu un simetriju. |4.13.4.3. | Garums: Nav individuālu specifikāciju. |Horizontālais leņķis: | 80° uz āru. |Vertikālais leņķis: | 5o virs un 20° zem horizontāles. ||4.13.6. | Centrēšana Tā, lai lukturi atbilstu redzamības prasībām virzienā uz priekšu un uz aizmuguri. |4.13.7. | Nedrīkst būt "grupēts" | ar pārējiem lukturiem. |4.13.8. | Nedrīkst būt"kombinēts" |4.13.9. | Nedrīkst būt"savietots" |4.13.10. | Elektriskie savienojumi Nav individuālu specifikāciju. |4.13.11. | Indikators Fakultatīvs. |4.13.12. | Citas prasības Atkarībā no tā, vai ir izpildīti visi pārējie nosacījumi, lukturis, kas redzams no priekšpuses, un lukturis, kas redzams no aizmugures, tajā pašā transportlīdzekļa pusē var būt kombinēts vienā ierīcē. Kontūrgaismu luktura novietojumam attiecībā pret attiecīgo gabarītgaismas (stāvgaismas) lukturi jābūt tādam, lai attālums starp projekcijām uz vertikālās šķērsplaknes punktiem, kuri atrodas vistuvāk divu apskatāmo lukturu apgaismojošajām virsmām, nebūtu mazāks par 200 mm. |4.14. Pakaļējais atstarotājs, kuram nav trīsstūra forma4.14.1. AtrašanāsObligāts mehāniskos transportlīdzekļos.Aizliegts piekabēs.4.14.2. SkaitsDivi.4.14.3. IzkārtojumsNav individuālu specifikāciju.4.14.4. Novietojums4.14.4.1. Platums:Apgaismojošās virsmas punkts, kurš ir vistālākais no transportlīdzekļa vidējās garenplaknes, nedrīkst būt vairāk kā 400 mm no transportlīdzekļa galējās ārmalas.Attālums starp atstarotāju iekšējām malām nedrīkst būt mazāks par 600 mm. Šo attālumu drīkst samazināt līdz 400 mm, ja transportlīdzekļa kopējais platums ir mazāks par 1300 mm.4.14.4.2. Augstums:Virs zemes: ne mazāk kā 350 mm un ne vairāk kā 900 mm.4.14.4.3. Garums:Nav individuālu specifikāciju.4.14.5. Ģeometriskā redzamībaHorizontālais leņķis: | 30° uz iekšu un uz āru. |Vertikālais leņķis: | 15o virs un zem horizontāles. Vertikālo leņķi zem horizontāles drīkst samazināt līdz 5° gadījumā, ja atstarotājs ir mazāk kā 750 mm virs zemes. |4.14.6. CentrēšanaUz aizmuguri.4.14.7. Drīkst būt"grupēts"ar pārējiem lukturiem.4.14.8. Citas prasībasAtstarotāja apgaismojošai virsmai var būt kopējas daļas ar jebkura cita pakaļējā luktura apgaismojošo virsmu.4.15. Pakaļējais atstarotājs, kuram ir trīsstūra forma4.15.1. AtrašanāsObligāts piekabēs.Aizliegts mehāniskos transportlīdzekļos.4.15.2. SkaitsDivi.4.15.3. IzkārtojumsTrijstūra virsotnei jābūt pašā augšā.4.15.4. Novietojums4.15.4.1. Platums:Apgaismojošās virsmas punkts, kurš ir vistālākais no transportlīdzekļa vidējās garenplaknes, nedrīkst būt vairāk kā 400 mm no transportlīdzekļa galējās ārmalas.Attālums starp atstarotāju iekšējām malām nedrīkst būt mazāks par 600 mm. Šo attālumu drīkst samazināt līdz 400 mm, ja transportlīdzekļa kopējais platums ir mazāks par 1300 mm.4.15.4.2. Augstums:Virs zemes: ne mazāk kā 350 mm un ne vairāk kā 900 mm.4.15.4.3. Garums:Nav individuālu specifikāciju.4.15.5. Ģeometriskā redzamībaHorizontālais leņķis: | 30° uz iekšu un uz āru. |Vertikālais leņķis: | 15o virs un zem horizontāles. Vertikālo leņķi zem horizontāles drīkst samazināt līdz 5° gadījumā, ja atstarotājs ir mazāk kā 750 mm virs zemes. |4.15.6. CentrēšanaUz aizmuguri.4.15.7. Nedrīkst būt"grupēts"ar pārējiem lukturiem.4.15.8. Citas prasībasTrijstūrī nedrīkst novietot nevienu lukturi.4.16. Priekšējais atstarotājs, kuram nav trīsstūra forma4.16.1. AtrašanāsObligāts piekabēs.4.16.2. SkaitsDivi.4.16.3. IzkārtojumsNav individuālu specifikāciju.4.16.4. Novietojums4.16.4.1. Platums:Apgaismojošās virsmas punkts, kurš ir vistālākais no transportlīdzekļa vidējās garenplaknes, nedrīkst būt vairāk kā 400 mm no transportlīdzekļa galējās ārmalas.Piekabes gadījumā apgaismojošās virsmas punkts, kurš ir vistālākais no transportlīdzekļa vidējās garenplaknes, nedrīkst būt vairāk kā 150 mm no transportlīdzekļa galējās ārmalas.Attālums starp atstarotāju iekšējām malām nedrīkst būt mazāks par 600 mm. Šo attālumu drīkst samazināt līdz 400 mm, ja transportlīdzekļa kopējais platums ir mazāks par 1300 mm.4.16.4.2. Augstums:Virs zemes: ne mazāk kā 350 mm un ne vairāk kā 900 mm vai 1500 mm, ja transportlīdzekļa uzbūve neļauj ievērot 900 mm attālumu.4.16.4.3. Garums:Nav individuālu specifikāciju.4.16.5. Ģeometriskā redzamībaHorizontālais leņķis: | 30° uz iekšu un uz āru. |Vertikālais leņķis: | 15o virs un zem horizontāles. Vertikālo leņķi zem horizontāles drīkst samazināt līdz 5° gadījumā, ja atstarotājs ir mazāk kā 750 mm virs zemes. |4.16.6. CentrēšanaVirzienā uz priekšu.4.16.7. Drīkst būt"grupēts"ar priekšējo gabarītgaismas (stāvgaismas) lukturi.4.16.8. Citas prasībasAtstarotāja apgaismojošai virsmai var būt kopējas daļas ar priekšējā gabarītgaismas (stāvgaismas) luktura apgaismojošo virsmu.4.17. Sānu atstarotājs, kuram nav trīsstūra forma4.17.1. AtrašanāsObligāts:- visos mehāniskos transportlīdzekļos, kuru garums pārsniedz 6 m, izņemot M1 kategorijas transportlīdzekļus,- visās piekabēs.Fakultatīvs:- M1 kategorijas mehāniskos transportlīdzekļos,- mehāniskos transportlīdzekļos, kas nav M1 kategorijas, kuru garums nepārsniedz 6 m.4.17.2. Minimālais skaits katrā pusēTā, lai tiktu ievēroti gareniskā novietojuma nosacījumi.4.17.3. IzkārtojumsNav individuālu specifikāciju.4.17.4. Novietojums4.17.4.1. Platums:Nav individuālu specifikāciju.4.17.4.2. Augstums:Virs zemes: ne mazāk kā 350 mm un ne vairāk kā 900 mm. Ja transportlīdzekļa uzbūve neļauj ievērot maksimālo augstumu, šo ierobežojumu drīkst palielināt līdz 1500 mm.4.17.4.3. Garums:Vismaz vienam atstarotājam jābūt uzstādītam transportlīdzekļa vidējā trešdaļā, priekšējam atstarotājam atrodoties ne tālāk kā 3 m no priekšpuses, un piekabju gadījumā, ieskaitot jūgstieni.Attālums starp diviem blakusesošiem atstarotājiem nedrīkst pārsniegt 3 m.Attālums starp pašu pēdējo atstarotāju un transportlīdzekļa aizmuguri nedrīkst pārsniegt 1 m.4.17.5. Ģeometriskā redzamībaHorizontālais leņķis: | 45° uz priekšu un uz aizmuguri. |Vertikālais leņķis: | 15o virs un zem horizontāles. Vertikālo leņķi zem horizontāles drīkst samazināt līdz 5° gadījumā, ja atstarotājs ir mazāk kā 750 mm virs zemes. |4.17.6. CentrēšanaAtstarotāja pamatasij jābūt horizontālai un perpendikulārai transportlīdzekļa vidējai garenplaknei un vērstai uz āru.4.17.7. Drīkst būt"grupēts"ar pārējiem lukturiem.5. RAŽOJUMA ATBILSTĪBA5.1. Katram sērijveida transportlīdzeklim jāatbilst transportlīdzekļa tipam, kas saņēmis tipa apstiprinājumu attiecībā uz apgaismes ierīču un gaismas signālierīču uzstādīšanu un to raksturlielumiem, kā noteikts šajā direktīvā.--------------------------------------------------II PIELIKUMSPARAUGS+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 94/62/EK (1994. gada 20. decembris) par iepakojumu un izlietoto iepakojumu

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31994L0062

Oficiālais Vēstnesis L 365 , 31/12/1994 Lpp. 0010 - 0023 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 15 Sējums 13 Lpp. 0266  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 15 Sējums 13 Lpp. 0266

		Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 94/62/EK(1994. gada 20. decembris)par iepakojumu un izlietoto iepakojumuEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas Dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 100.a pantu,ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],rīkojoties saskaņā ar Līguma 189.b pantā paredzēto procedūru [3],tā kā šobrīd atšķirīgie valstu pasākumi attiecībā uz iepakojuma un izlietotā iepakojuma apsaimniekošanu būtu jāsaskaņo, lai, no vienas puses, novērstu vai samazinātu nelabvēlīgu ietekmi uz vidi, tādējādi nodrošinot augsta līmeņa vides aizsardzību, un, no otras puses, nodrošinātu iekšējā tirgus sekmīgu darbību un izvairītos no tirdzniecību kavējošiem apstākļiem un brīvas konkurences izkropļošanas vai ierobežošanas Kopienā;tā kā labākais veids novērst izlietotā iepakojuma rašanos, ir samazināt kopējo iepakojuma materiālietilpību;tā kā šajā Direktīvā paredzēto mērķu sasniegšanai ir svarīgi ievērot vispārēju principu, ka vienā dalībvalstī paredzētie vides aizsardzības pasākumi nedrīkst nelabvēlīgi ietekmēt citu dalībvalstu iespēju sasniegt šajā Direktīvā paredzētos mērķus;tā kā atkritumu daudzuma samazināšana ir būtiska ilgtspējīgai izaugsmei, uz ko jo īpaši aicina Līgums par Eiropas Savienību;tā kā šai Direktīvai jāattiecas uz visiem tirgū laistajiem iepakojuma veidiem un visu izlietoto iepakojumu; tā kā tāpēc jāatceļ Padomes Direktīva 85/339/EEK (1985. gada 27. jūnijs) par pārtikā lietojamo šķidrumu tvertnēm [4];tā kā iepakojumam ir svarīga sociāla un ekonomiska loma un tāpēc šajā Direktīvā paredzētos pasākumus jāpiemēro, neskarot citas tiesību aktos paredzētās prasības, kas iespaido iepakojuma vai iepakoto preču kvalitāti vai transportēšanu;tā kā saskaņā ar Kopienas atkritumu apsaimniekošanas stratēģiju, kas ir paredzēta Padomes Rezolūcijā (1990. gada 7. maijs) par politiku atkritumu jomā [5] un Padomes Direktīvā 75/442/EEK (1975. gada 15. jūlijs) par atkritumiem [6], iepakojuma un izlietotā iepakojuma apsaimniekošanā par pirmo prioritāti uzskatāma izlietotā iepakojuma rašanās novēršana un par papildu pamatprincipiem - iepakojuma atkārtota lietošana, pārstrāde un citi izlietotā iepakojuma reģenerācijas veidi, tādējādi samazinot šādu atkritumu galīgo apglabāšanu;tā kā, kamēr attiecībā uz reģenerācijas procesiem nav panākta zinātnes un tehnikas attīstība, atkārtotu izmantošanu un pārstrādi apskata galvenokārt saistībā ar ietekmi uz vidi; tā kā tāpēc dalībvalstīs vajadzētu ieviest sistēmas, kas garantētu iepakojuma un/vai izlietotā iepakojuma atgūšanu atpakaļ; tā kā iepakojuma aprites cikla novērtējums jāizstrādā pēc iespējas drīz, lai radītu skaidru atkārtoti lietojamā, pārstrādājamā un reģenerējamā iepakojuma hierarhiju;tā kā izlietotā iepakojuma rašanās novēršana ietver atbilstīgus pasākumus, tostarp dalībvalstu iniciatīvu, ja attiecīgie pasākumi ir saskaņā ar šīs direktīvas mērķiem;tā kā dalībvalstis saskaņā ar Līgumu var mudināt atkārtoti lietot tās iepakojuma sistēmas, ko var atkārtoti izmantot, nekaitējot videi, lai no šādām sistēmām gūtu labumu vides aizsardzībai;tā kā no vides viedokļa arī pārstrāde ir uzskatāma par svarīgu reģenerācijas procesa daļu, jo īpaši attiecībā uz enerģijas un primāro izejvielu patēriņa samazināšanu, kā arī atkritumu galīgo apglabāšanu;tā kā enerģijas ieguve ir viens no efektīviem izlietotā iepakojuma reģenerācijas veidiem;tā kā dalībvalstīs noteiktajiem mērķiem attiecībā uz izlietotā iepakojuma reģenerāciju un pārstrādi jābūt ierobežotiem, lai ņemtu vērā atšķirīgo stāvokli dalībvalstīs un neradītu šķēršļus tirdzniecībai vai traucējumus brīvai konkurencei;tā kā, lai sasniegtu rezultātus vidējā laikposmā un varētu piedāvāt uzņēmējiem, patērētājiem un valsts iestādēm vajadzīgo ilgtermiņa perspektīvu, iepriekš noteikto mērķu sasniegšanai nosaka vidēji ilgu termiņu, vēlākā stadijā nosakāmiem mērķiem - ilglaicīgu termiņu, lai varētu būtiski palielināt minētos mērķus;tā kā Eiropas Parlaments un Padome, pamatojoties uz Komisijas ziņojumiem, pārbauda dalībvalstu pieredzi, kas gūta, strādājot, lai sasniegtu izvirzītos mērķus, kā arī zinātnisko pētījumu rezultātus un vērtēšanas paņēmienus, piemēram, ekobilances;tā kā dalībvalstīm, kam jau ir vai kas paredzēs programmas, kurās ir augstāki mērķi, pārsniedzot iepriekšminētās robežas, atļauj īstenot minētos mērķus, lai nodrošinātu augsta līmeņa vides aizsardzību, ar nosacījumu, ka atbilstīgie pasākumi nerada traucējumus iekšējā tirgū un netraucē citām dalībvalstīm ievērot šo direktīvu; tā kā Komisija apstiprina šādus pasākumus pēc atbilstīgas pārbaudes;tā kā, no otras puses, konkrētām dalībvalstīm var atļaut paredzēt zemākus mērķus īpašu apstākļu dēļ, ar noteikumu, ka tās sasniedz minimālos mērķus vidējā laikposmā un standarta mērķus ilgākā laikposmā;tā kā, lai apsaimniekotu iepakojumu un izlietoto iepakojumu, jāizstrādā nodošanas, savākšanas un reģenerācijas sistēmas dalībvalstīs; tā kā šīm sistēmām jābūt atvērtām visām ieinteresētajām personām un izstrādātām tā, lai nediskriminētu importētos produktus, neradītu tirdzniecības barjeras vai konkurences izkropļojumus, kā arī, lai garantētu maksimālo iespējamo iepakojuma un izlietotā iepakojuma atgriešanos saskaņā ar Līgumu;tā kā attiecībā uz Kopienas iepakojuma marķēšanas jautājumu būtu jāveic tālāka izpēte, tomēr Kopienai tas jāatrisina tuvā nākotnē;tā kā, lai samazinātu iepakojuma un izlietotā iepakojuma ietekmi uz vidi un neradītu tirdzniecības barjeras un konkurences izkropļojumus, ir jāparedz pamatprasības attiecībā uz iepakojuma sastāvu, kā arī noteikumus attiecībā uz iepakojuma otrreizējas lietošanas iespējām un reģenerāciju (ieskaitot pārstrādi);tā kā kaitīgo metālu un citu vielu klātbūtne iepakojumā jāierobežo, to ietekmes uz apkārtējo vidi dēļ (jo īpaši saistībā ar to iespējamo klātbūtni emisijās vai pelnos, sadedzinot iepakojumu, vai infiltrātā); tā kā ir svarīgi kā pirmo soli ceļā uz izlietotā iepakojuma toksicitātes samazināšanu novērst kaitīgo smago metālu pievienošanu iepakojumam un nodrošināt, ka šādas vielas nenonāk vidē, ar atsevišķiem izņēmumiem, ko īpašos gadījumos nosaka Komisija saskaņā ar komiteju procedūru;tā kā, ja vēlas sasniegt augstu otrreizējas pārstrādes līmeni un izvairīties no izlietotā iepakojuma savācēju un pārstrādātāju drošības un veselības problēmām, ir svarīgi šādus atkritumus šķirot to rašanās vietā;tā kā prasības attiecībā uz iepakojuma ražošanu neattiecas uz iepakojumu, kas lietots attiecīgajam produktam pirms šās direktīvas spēkā stāšanās dienas; tā kā ir vajadzīgs pārejas posms iepakojuma tirdzniecībā;tā kā, nosakot termiņu, kad tirgū jālaiž iepakojums, kas atbilst visām pamatprasībām, būtu jāņem vērā, ka Eiropas standartus ir gatavojusi kompetenta standartizācijas iestāde; tā kā tomēr noteikumus par atbilstības valsts standartiem pierādīšanas līdzekļiem ir jāpiemēro nekavējoties;tā kā jāveicina Eiropas standartu izstrāde attiecībā uz pamatprasībām un citiem saistītiem jautājumiem;tā kā šajā direktīva noteiktie pasākumi paredz reģenerāciju un pārstrādes jaudu, kā arī pārstrādāta iepakojuma noieta tirgu attīstīšanu;tā kā pārstrādāto materiālu iekļaušana iepakojumā nedrīkst būt pretrunā ar higiēnas, veselības un patērētāja drošības noteikumiem;tā kā Kopienas mēroga dati par iepakojumu un izlietoto iepakojumu ir vajadzīgi, lai uzraudzītu šās direktīvas mērķu īstenošanu;tā kā ir svarīgi, lai visi tie, kas ir iesaistīti iepakojuma un iepakotu produktu ražošanā, lietošanā, importā un izplatīšanā, labāk apzinātos, cik lielā mērā iepakojums kļūst par atkritumiem, un ka saskaņā ar "piesārņotājs maksā" principu tie uzņemas atbildību par šādiem atkritumiem; tā kā šajā direktīvā paredzēto mērķu sasniegšana un tālāka attīstība ietver un prasa ciešu visu partneru sadarbību saskaņā ar dalītas atbildības principu;tā kā patērētājiem ir izšķirošā loma iepakojuma un izlietotā iepakojuma apsaimniekošanā, tiem ir jābūt atbilstīgi informētiem, lai formulētu savu attieksmi un rīcību;tā kā īpašas nodaļas par iepakojuma un izlietotā iepakojuma apsaimniekošanu iekļaušana Direktīvā 75/442/EEK paredzētajos atkritumu apsaimniekošanas plānos palīdzēs nodrošināt efektīvu šās direktīvas piemērošanu;tā kā, lai sekmētu šīs direktīvas mērķu sasniegšanu, Kopiena un dalībvalstis var izmantot ekonomiskus instrumentus saskaņā ar Līgumu, izvairoties no jaunu protekcionisma formu radīšanas;tā kā dalībvalstis, neskarot Padomes 1983. gada 28. marta Direktīvu, ar ko paredz procedūru informācijas iesniegšanai tehnisko standartu un noteikumu jomā [7], pirms pieņemšanas paziņo Komisijai jebkādu pasākumu, ko tās gatavojas paredzēt, projektus, lai varētu novērtēt, vai tie atbilst Direktīvai;tā kā iepakojuma identifikācijas sistēmas un datu bāzes sistēmas formātu pielāgošanu zinātnes un tehnikas attīstībai nodrošina Komisija, piemērojot komiteju procedūru;tā kā, piemērojot iepriekšminēto komiteju procedūru, ir jānodrošina īpaši pasākumi, lai pārvarētu jebkādas grūtības saistībā ar šīs direktīvas ieviešanu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsMērķi1. Šīs direktīvas galvenais mērķis ir saskaņot šobrīd atšķirīgos iepakojuma un izlietotā iepakojuma apsaimniekošanas pasākumus dažādās valstīs, lai, no vienas puses, novērstu jebkādu nelabvēlīgu ietekmi uz vidi, tādējādi nodrošinot augsta līmeņa vides aizsardzību, un, no otras puses, garantētu iekšējā tirgus sekmīgu darbību un izvairītos no tirdzniecību kavējošiem apstākļiem, kā arī no brīvas konkurences izkropļošanas vai ierobežošanas Kopienā.2. Tādēļ šajā direktīvā paredzēti pasākumi, kuru mērķis kā pirmā prioritāte ir novērst izlietotā iepakojuma rašanos un papildu pamatprincipi ir atkārtota lietošana, pārstrāde un citas izlietotā iepakojuma reģenerācijas formas, tādējādi samazinot šādu atkritumu galīgo apglabāšanu.2. pantsDarbības joma1. Šī Direktīva attiecas uz jebkādu Kopienas tirgū laisto iepakojumu, kā arī uz visu izlietoto iepakojumu neatkarīgi no tā, vai to lieto vai izmet ražošanas, tirdzniecības, biroja, veikala, mājsaimniecības vai jebkādā citā līmenī, kā arī neatkarīgi no izmantotā materiāla.2. Šo direktīvu piemēro, neskarot pašreizējās iepakojuma kvalitātes prasības, piemēram, attiecībā uz drošumu, veselības aizsardzību un iepakoto produktu higiēnas prasībām vai transportu, kā arī neskarot Padomes Direktīvu 91/689/EEK (1991. gada 12. decembris) par bīstamajiem atkritumiem [8].3. pantsDefinīcijasŠajā direktīvā:1. "Iepakojums" ir visi ražojumi, kas izgatavoti no jebkura veida materiāliem un ko izmanto, lai iepakotu, aizsargātu, pārkrautu, piegādātu vai noformētu preces, sākot ar izejvielām un beidzot ar pārstrādātām precēm, sākot ar ražotāju un beidzot ar lietotāju vai patērētāju. Arī "vienreiz lietojamie" materiāli, ko izmanto tādiem pašiem mērķiem, uzskatāmi par iepakojumu."Iepakojums" ir tikaia) tirdzniecības jeb primārais iepakojums, t.i., iepakojums, kas paredzēts lai veidotu tirdzniecības vienības gala lietotājam vai patērētājam tirdzniecības vietā;b) grupas jeb sekundārais iepakojums, t.i., iepakojums, kas paredzēts noteikta daudzuma tirdzniecības vienību grupēšanai tirdzniecības vietā, ja tās šādā veidā pārdod gala lietotājam vai patērētājam vai, ja iepakojums ir domāts tikai lai papildinātu skatlogus tirdzniecības vietā; tā noņemšana neietekmē produkta raksturlielumus;c) transporta jeb terciārais iepakojums, t.i., iepakojums, ko izmanto, lai atvieglotu vairāku tirdzniecības vienību vai grupas iepakojumu pārkraušanu un transportēšanu un izvairītos no bojājumiem, fiziski pārkraujot un transportējot. Transporta iepakojums neietver konteinerus, ko izmanto auto, dzelzceļa, jūras un avio pārvadājumiem.2. "Izlietotais iepakojums" ir jebkāds iepakojums vai iepakojuma materiāls, uz ko attiecas Direktīvā 75/442/EEK dotā atkritumu definīcija, izņemot ražošanas pārpalikumus.3. "Izlietotā iepakojuma apsaimniekošana" ir atkritumu apsaimniekošana saskaņā ar Direktīvā 75/442/EEK doto definīciju.4. "Novēršana" ir- materiālu un vielu, kas ir iepakojuma un izlietotā iepakojuma sastāvā,- iepakojuma un izlietotā iepakojuma ražošanas, tirgošanas, izplatīšanas, utilizācijas un iznīcināšanas fāzēdaudzuma un nelabvēlīgās ietekmes uz vidi samazināšana, jo īpaši, attīstot "tīrus" produktus un tehnoloģijas;5. "Atkārtota lietošana" ir jebkāda darbība, kuras rezultātā iepakojumu, kas paredzēts un veidots, lai savā aprites ciklā veiktu noteiktu minimālu skaitu rotāciju un pārvietošanu, atkārtoti piepilda vai lieto atbilstīgi tā sākotnējam uzdevumam ar vai bez tirgū esošo palīglīdzekļu, kas ļauj iepakojumu izmantot atkārtoti, izmantošanas; šāds atkārtoti lietots iepakojums kļūst par izlietoto iepakojumu, kad to vairs atkārtoti nelieto.6. "Reģenerācija" ir jebkāda no piemērojamām Direktīvas 75/442/EEK II.B pielikumā paredzētajām darbībām;7. "Pārstrāde" ir izlietotā iepakojuma atkārtota pārstrāde ražošanas procesā, lai to izmantotu sākotnējiem vai citiem mērķiem, tostarp organiska pārstrāde, izņemot enerģijas ieguvi.8. "Enerģijas ieguve" ir degoša izlietotā iepakojuma izmantošana enerģijas ieguvei, tieši sadedzinot ar vai bez citiem atkritumiem, bet iegūstot siltumu.9. "Organiskā pārstrāde" ir bioloģiski noārdāmo izlietotā iepakojuma sastāvdaļu aerobā (kompostēšana) vai anaerobā (biometanizācija) apstrāde kontrolētos apstākļos un mikroorganismu izmantošana, kā rezultātā rodas stabili organiskie pārpalikumi vai metāns. Apglabāšana izgāztuvē nav uzskatāma par organiskās pārstrādes formu.10. "Apglabāšana" ir jebkādas darbības, kas paredzētas Direktīvas 75/442/EEK II.A pielikumā.11. "Uzņēmēji" saistībā ar iepakojumu ir iepakojuma materiālu piegādātāji, iepakojuma ražotāji, pārstrādes uzņēmumi, pildītāji un lietotāji, importētāji, tirgotāji un izplatītāji, kā arī iestādes un sabiedriskas organizācijas.12. "Brīvprātīga vienošanās" ir tāda oficiāla vienošanās starp dalībvalsts kompetentajām iestādēm un atbilstīgiem ekonomikas sektoriem, kam jābūt atvērtai visām personām, kas vēlas ievērot līguma noteikumus, lai kopīgi strādātu direktīvas mērķu sasniegšanai.4. pantsNovēršana1. Dalībvalstis nodrošina, ka papildus saskaņā ar šīs direktīvas 9. pantu paredzētajiem pasākumiem izlietotā iepakojuma rašanās novēršanai, paredz arī citus preventīvus pasākumus. Šādi papildpasākumi var būt valsts programmas vai citi līdzīgi pasākumi, kas paredzēti, vajadzības gadījumā apspriežoties ar uzņēmējiem, un kas domāti, lai apkopotu un izmantotu daudzās ierosmes, kas attiecībā uz novēršanu īstenotas dalībvalstīs. Tiem jāatbilst šīs direktīvas 1. panta 1. punktā paredzētajiem mērķiem.2. Komisija sekmē novēršanu, saskaņā ar 10. pantu veicinot atbilstīgu Eiropas standartu izveidi.5. pantsDalībvalstis var veicināt iepakojuma sistēmu otrreizēju izmantošanu, ko veic saskaņā ar Līgumu un, nenodarot kaitējumu videi.6. pantsReģenerācija un pārstrāde1. Lai izpildītu šīs direktīvas mērķus, dalībvalstis paredz vajadzīgos pasākumus, lai sasniegtu šādus mērķus visā to teritorijā:a) ne vēlāk kā piecus gadu pēc tam, kad šī direktīvai jābūt transponētai valsts normatīvajos aktos, no visa izlietotā iepakojuma reģenerē vismaz 50 % no svara un ne vairāk kā 65 % no svara;b) atbilstīgi šim vispārējam mērķim un, ievērojot to pašu termiņu, pārstrādājot vismaz 25 % no svara un ne vairāk kā 45 % no svara attiecībā uz kopējo iepakojuma materiālu daudzumu, kas ir izlietotajā iepakojumā, iegūst vismaz 15 % no svara no katra iepakojuma materiāla;c) ne vēlāk kā desmit gadus pēc tam, kad šai direktīvai jābūt transponētai valsts normatīvajos aktos, reģenerē un pārstrādā tādu izlietotā iepakojuma procentuālo daudzumu, kas jānosaka Padomei saskaņā ar 3. punkta b) apakšpunktu, pakāpeniski būtiski palielinot a) un b) apakšpunktā minētos mērķus.2. Dalībvalstis, ja vajadzīgs, mudina izmantot iepakojuma vai citu izstrādājumu ražošanā materiālus, kas iegūti, pārstrādājot izlietoto iepakojumu.3. a) Eiropas Parlaments un Padome, pamatojoties uz Komisijas starpziņojumiem, un četrus gadus pēc 1. punkta a) apakšpunktā minētās dienas, pamatojoties uz nobeiguma ziņojumu, pārbauda dalībvalstu praktisko pieredzi, kas gūta, īstenojot 1. punkta a) un b) apakšpunktā un 2. punktā paredzēto mērķu mērķus, kā arī zinātnisko pētījumu rezultātus un vērtēšanas paņēmienus, piemēram, ekobilances;b) ne vēlāk kā sešus mēnešus pirms pirmā 1. punkta a) apakšpunktā minētā piecu gadu posma beigām Padome pēc Komisijas priekšlikuma, lemjot ar kvalificētu balsu vairākumu, nosaka mērķus nākamajam piecu gadu posmam, kas minēts 1. punkta c) apakšpunktā. Šo procedūru turpmāk atkārto ik pēc pieciem gadiem.4. Dalībvalstis publicē 1. punkta a) un b) apakšpunktā minētos mērķus un pasākumus, kā arī veic informācijas kampaņu, lai informētu sabiedrību un uzņēmējus.5. Grieķija, Īrija un Portugāle sava īpašā stāvokļa dēļ, t.i., liels daudzums nelielu salu, kalnainas vai lauku teritorijas, kā arī zems iepakojuma patēriņa līmenis, var nolemta) ne vēlāk kā piecos gados pēc šīs direktīvas ieviešanas sasniegt zemākus mērķus nekā tie, kas paredzēti 1. punkta a) un b) apakšpunktā, tomēr sasniedzot vismaz 25 % attiecībā uz reģenerāciju;(b) atlikt 1. punkta a) un b) apakšpunktā noteikto mērķu sasniegšanu uz vēlāku termiņu, kas tomēr nav ilgāks par 2005. gada 31. decembri.6. Dalībvalstīm, kas ir paredzējušas vai paredzēs programmas, kuras pārsniedz 1. punkta a) un b) apakšpunktā paredzētos mērķus, kā arī nodrošina atbilstīgas iespējas pārstrādei un reģenerācijai, ir atļauts īstenot minētos mērķus augsta līmeņa vides aizsardzības nodrošināšanai ar nosacījumu, ka minētie pasākumi neradīs iekšējā tirgus traucējumus un netraucēs citām dalībvalstīm pildīt šo direktīvu. Dalībvalstis par to informē Komisiju. Komisija apstiprina šos pasākumus pēc tam, kad, sadarbojoties ar dalībvalstīm, ir pārliecinājusies, ka tie atbilst iepriekšminētajiem apsvērumiem un patvaļīgi nediskriminē vai slēpti neierobežo tirdzniecību starp dalībvalstīm.7. pantsNodošanas, savākšanas un reģenerācijas sistēmas1. Dalībvalstis paredz vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu tādu sistēmu izveidi, kas ietvera) lietotā iepakojuma un/vai iepakojuma atkritumu savākšanu no patērētāja, cita galīgā lietotāja vai no atkritumu plūsmas, lai tam piemērotu visatbilstīgākās atkritumu apsaimniekošanas iespējas;b) savāktā iepakojuma un/vai izlietotā iepakojuma atkārtotu lietošanu un reģenerāciju, ieskaitot pārstrādi,lai sasniegtu šajā direktīvā paredzētos mērķus.Šīm sistēmām jābūt atvērtām dalībai visiem atbilstīgo nozaru uzņēmējiem, kā arī kompetentām valsts iestādēm. Nediskriminējot tās piemēro arī importētajiem ražojumiem, tostarp sīki izstrādātus pasākumus un tarifus, ko piemēro par piekļuvi sistēmām, un tām jābūt izstrādātām tā, lai neradītu barjeras tirdzniecībai vai brīvas konkurences izkropļojumus saskaņā ar Līgumu.2. Pasākumi, uz ko attiecas 1. punkts, ietilpst politikā, kura attiecas uz visu iepakojumu un izlietoto iepakojumu, un jo īpaši ņem vērā prasības attiecībā uz patērētāju un vides veselības aizsardzību, drošumu un higiēnu, kvalitātes aizsardzību, iepakoto preču un izmantoto materiālu autentiskumu un tehniskajiem raksturlielumiem uz rūpniecisko un komerciālo īpašumtiesību aizsardzību.8. pantsMarķēšanas un identifikācijas sistēma1. Ne vēlāk kā divus gadus pēc šīs direktīvas spēkā stāšanās Padome saskaņā ar Līgumā paredzētajiem noteikumiem lemj par iepakojuma marķēšanu.2. Lai veicinātu savākšanu, atkārtotu lietošanu un reģenerāciju, ieskaitot pārstrādi, identifikācijas un klasifikācijas, ko veic attiecīgie uzņēmēji, nolūkā uz iepakojuma norāda tā ražošanai izmantoto materiālu(s) veidu(s).Tāpēc Komisija ne vēlāk kā divpadsmit mēnešus pēc šīs direktīvas spēkā stāšanās, pamatojoties uz I pielikumu un saskaņā ar 21. pantā paredzēto procedūru, paredz numerāciju un saīsinājumus, kas ir identifikācijas sistēmas pamatā, kā arī precizē, kuriem materiāliem piemēro identifikācijas sistēmu saskaņā ar iepriekšminēto procedūru.3. Iepakojumu atbilstīgi marķē uz paša iepakojuma vai arī uz tā etiķetes. Marķējumam ir jābūt skaidri saredzamam un viegli izlasāmam. Tam ir jābūt pietiekami noturīgam un jāsaglabājas arī pēc iepakojuma atvēršanas.9. pantsPamatprasības1. Dalībvalstis nodrošina, ka trīs gadus pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā, tirgū laiž tikai tādu iepakojumu, kas atbilst visām šajā direktīvā, tostarp II pielikumā, paredzētajām pamatprasībām.2. No 22. panta 1. punktā paredzētās dienas dalībvalstis uzskata, ka visas šajā direktīvā, ieskaitot II pielikumu, paredzētās pamatprasības ir izpildītas, ja iepakojums atbilst:a) atbilstīgiem saskaņotiem standartiem, kuru atsauces numuri ir publicēti Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī. Dalībvalstis publicē to valsts standartu atsauces numurus, kuros transponēti šie saskaņotie standarti;b) attiecīgajiem valsts standartiem, kas minēti 3. punktā, ciktāl jomās, uz ko attiecas šādi standarti, nav saskaņoto standartu.3. Dalībvalstis paziņo Komisijai to valsts standartu tekstus, kā paredzēts 2. punkta b) apakšpunktā, kurus tās uzskata par atbilstīgiem šajā pantā paredzētajām prasībām. Komisija šādus tekstus tālāk nosūta pārējām dalībvalstīm.Dalībvalstis publicē šo standartu atsauces. Komisija nodrošina, ka tās publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.4. Ja dalībvalsts vai Komisija uzskata, ka 2. punktā minētie standarti pilnīgi neatbilst visām pamatprasībām, kas paredzētas 1. punktā, attiecīgā dalībvalsts vai Komisija, sniedzot atbilstīgus paskaidrojumus, šo jautājumu nodod Komitejai, kas izveidota saskaņā ar Direktīvu 83/189/EEK. Komiteja nekavējoties sniedz atzinumu.Atkarībā no Komitejas atzinuma Komisija informē dalībvalstis par to, vai jāatsauc minēto standartu publikācijas, kas minētas 2. un 3. punktā.10. pantsStandartizācijaKomisija pēc iespējas sekmē Eiropas standartu izstrādi attiecībā uz pamatprasībām, kas paredzētas II pielikumā.Komisija veicina Eiropas standartu izstrādi, jo īpaši attiecībā uz- iepakojuma aprites cikla analīzes kritērijiem un metodoloģiju,- smago metālu un citu bīstamu vielu iepakojumā noteikšanas un mērīšanas metodēm, kā arī to nokļūšanu apkārtējā vidē no iepakojuma vai izlietotā iepakojuma,- kritērijiem attiecībā uz minimālo pārstrādātā iepakojuma materiāla saturu atbilstīgos iepakojuma veidos,- pārstrādes metožu kritērijiem,- kompostēšanas metožu un saražotā komposta kritērijiem,- iepakojuma marķēšanas kritērijiem.11. pantsSmago metālu koncentrācijas līmeņi iepakojumā1. Dalībvalstis nodrošina, ka kopējais svina, kadmija, dzīvsudraba un hroma koncentrāciju līmenis iepakojumā vai tā komponentos nepārsniedz šādus līmeņus:- 2 gadus pēc 22. panta i) punktā paredzētās dienas - 600 ppm no svara,- 3 gadus pēc 22. panta i) punktā paredzētās dienas - 250 ppm no svara,- 5 gadus pēc 22. panta i) punktā paredzētās dienas - 100 ppm no svara.2. Panta 1. punktā paredzētie koncentrācijas līmeņi neattiecas uz iepakojumu, kas pilnībā izgatavots no svina kristālstikla, kā paredzēts Direktīvā 69/493/EEK [9].3. Saskaņā ar 21. pantā noteikto procedūru Komisija paredz- nosacījumus, kuriem iestājoties, iepriekšminētie koncentrācijas līmeņi neattiecas uz pārstrādātajiem materiāliem un uz produktu apriti kontrolētas slēgtās ķēdes ietvaros,- iepakojuma veidus, uz kuriem neattiecas 1. punkta trešajā ievilkumā paredzētās prasības.12. pantsInformācijas sistēmas1. Dalībvalstis paredz vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka tiek veidotas saskaņotas iepakojuma un izlietotā iepakojuma datu bāzes, ja tās vēl nav izveidotas, lai dotu iespēju Komisijai un dalībvalstīm uzraudzīt, kā tiek īstenoti šajā direktīvā paredzētie mērķi.2. Tāpēc datubāzēs atsevišķu dalībvalstu līmenī ir informācija, jo īpaši par iepakojuma un izlietotā iepakojuma plūsmu apjomu, raksturlielumiem un attīstību (tostarp informācija par iepakojuma materiālu un to ražošanā izmantoto komponentu toksicitāti vai bīstamību).3. Lai saskaņotu iegūto datu raksturlielumus un noformējumu, kā arī padarītu datus salīdzināmus, dalībvalstis Komisijai iesniedz pieejamos datus formātā, ko paredz Komisija gada laikā pēc šīs Direktīvas spēkā stāšanās, pamatojoties uz III pielikumu, un saskaņā ar 21. pantā paredzēto procedūru.4. Dalībvalstis ņem vērā mazu un vidēju uzņēmumu īpašās problēmas saistībā ar šādu sīku datu iesniegšanu.5. Iegūtos datus dara pieejamus, ietverot tos valsts ziņojumos, kas minēti 17. pantā, datus atjaunina ar turpmākiem ziņojumiem.6. Dalībvalstis pieprasa visiem iesaistītajiem uzņēmējiem sniegt kompetentajām iestādēm ticamus datus par attiecīgajām nozarēm, kā prasīts šajā pantā.13. pantsIepakojuma lietotājiem paredzētā informācijaDivu gadu laikā no 22. pantā 1. punktā paredzētās dienas dalībvalstis paredz pasākumus, lai nodrošinātu, ka iepakojuma lietotājiem un jo īpaši patērētājiem ir pieejama informācija par- tiem pieejamajām nodošanas, savākšanas un reģenerācijas sistēmām,- viņu lomu, veicinot iepakojuma un izlietotā iepakojuma atkārtotu lietošanu, reģenerāciju un pārstrādi,- tirgū esošā iepakojuma marķējuma nozīmi,- atbilstīgiem iepakojuma un izlietotā iepakojuma apsaimniekošanas plānu elementiem, kas minēti 14. pantā.14. pantsApsaimniekošanas plāniSakarā ar šajā direktīvā paredzētajiem mērķiem un pasākumiem dalībvalstis iekļauj Direktīvas 75/442/EEK 17. pantā paredzētajos atkritumu apsaimniekošanas plānos īpašu nodaļu attiecībā uz iepakojuma un izlietotā iepakojuma apsaimniekošanu, ietverot tajā 4. un 5. pantā paredzētos pasākumus.15. pantsEkonomiskie līdzekļiRīkojoties saskaņā ar atbilstīgajiem Līguma noteikumiem, Padome paredz ekonomiskus līdzekļus, lai veicinātu šajā direktīvā paredzēto mērķu izpildi. Ja šādi pasākumi nav paredzēti, dalībvalstis var saskaņā ar Kopienas vides politikas pamatprincipiem, inter alia, saskaņā ar "piesārņotājs maksā" principu, kā arī atbilstīgi no Līguma izrietošajiem principiem, paredzēt pasākumus, lai īstenotu minētos mērķus.16. pantsPaziņojums1. Neskarot Direktīvu 83/189/EEK, pirms paredz šādus pasākumus, dalībvalstis iepazīstina Komisiju ar to pasākumu projektiem, ko tās paredzējušas pieņemt saskaņā ar šo direktīvu, izņemot finansiālus pasākumus, bet ietverot tehniskas specifikācijas, kas ir saistītas ar finansiāliem pasākumiem, kuri mudina ievērot minētās tehniskās specifikācijas, lai ļautu pārbaudīt pasākumus saistībā ar pašreizējiem noteikumiem, katrā gadījumā, ievērojot iepriekšminētajā direktīvā paredzēto kārtību.2. Ja ierosinātais pasākums ir arī tehnisks Direktīvas 83/189/EEK nozīmē, attiecīgā dalībvalsts var norādīt, veicot paziņošanas procedūras saskaņā ar šo direktīvu, ka paziņojums ir spēkā arī attiecībā uz Direktīvu 83/189/EEK.17. pantsPienākums iesniegt ziņojumuDalībvalstis ziņo Komisijai par šīs direktīvas piemērošanu saskaņā ar Padomes Direktīvu 91/692/EEK (1991. gada 23. decembris), ar ko standartizē un racionalizē ziņojumus par to, kā īsteno dažas direktīvas, kas attiecas uz vidi [10]. Pirmais ziņojums attiecas uz laikposmu no 1995. līdz 1997. gadam.18. pantsNeierobežotas tirgū laišanas iespējasDalībvalstis nedrīkst kavēt šīs direktīvas prasībām atbilstoša iepakojuma laišanu tirgū to teritorijā.19. pantsPielāgošana zinātnes un tehnikas progresamTādus grozījumus, kas vajadzīgi, lai identifikācijas sistēmu, kā paredzēts 8. panta 2. punktā, I pielikumā un 10. panta pēdējā ievilkumā, kā arī datubāzes sistēmas formātus, kā paredzēts 12. panta 3. punktā un III pielikumā, pielāgotu zinātnes un tehnikas attīstībai, paredz saskaņā ar procedūru, kas paredzēta 21. pantā.20. pantsĪpaši pasākumi1. Saskaņā ar 21. pantā paredzēto procedūru, Komisija paredz tehniskus pasākumus, kas vajadzīgi, lai pārvarētu grūtības, kas rodas, piemērojot šīs direktīvas noteikumus, jo īpaši attiecībā uz farmaceitisko preparātu un medicīnas ierīču primāro iepakojumu, maziem iepakojumiem un luksusiepakojumu.2. Komisija iesniedz ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei par jebkādiem citiem pasākumiem, kas jāparedz un, ja vajadzīgs, pievieno priekšlikumus.21. pantsKomiteju procedūra1. Komisijai palīdz komiteja, kurā ir dalībvalstu pārstāvji un kuras priekšsēdētājs ir Komisijas pārstāvis.2. Komisijas pārstāvis iesniedz komitejai veicamo pasākumu projektu. Atzinumu par projektu komiteja sniedz termiņā, ko priekšsēdētājs var noteikt atkarībā no jautājuma steidzamības. Atzinumu sniedz ar balsu vairākumu, kā Līguma 148. panta 2. punktā paredzēts attiecībā uz lēmumiem, kuri Padomei jāpieņem pēc Komisijas priekšlikuma. Dalībvalstu pārstāvju balsis komitejā vērtē tā, kā noteikts minētajā pantā. Priekšsēdētājs nebalso.3. a) Komisija pieņem paredzētos pasākumus, ja tie atbilst komitejas atzinumam.b) Ja paredzētie pasākumi neatbilst komitejas atzinumam vai ja atzinums nav sniegts, Komisija tūlīt iesniedz Padomei priekšlikumu attiecībā uz veicamajiem pasākumiem. Padome pieņem lēmumu ar kvalificētu balsu vairākumu.Ja, beidzoties laikposmam, kas nekādā gadījumā nedrīkst pārsniegt trīs mēnešus no dienas, kad jautājums nodots Padomei, Padome nav pieņēmusi lēmumu, ierosinātos pasākumus pieņem Komisija.22. pantsIeviešana valsts likumdošanā1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai līdz 1996. gada 30. jūnijam izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.2. Kad dalībvalstis paredz šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka metodes, kā izdarīt šādas atsauces.3. Turklāt dalībvalstis dara zināmus Komisijai normatīvos un administratīvos aktus, kas pieņemti jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.4. Prasības attiecībā uz iepakojuma ražošanu nekādā gadījumā neattiecas uz iepakojumu, ko izmantoja attiecīgajam ražojumam pirms šīs direktīvas stāšanās spēkā.5. Ne ilgāk kā piecus gadus pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā dalībvalstis atļauj laist tirgū iepakojumu, kas ražots pirms minētās dienas un kas atbilst valsts normatīvajos aktos paredzētajām prasībām.23. pantsAr šo no 22. panta 1. punktā paredzētās dienas atceļ Direktīvu 85/339/EEK.24. pantsŠī direktīva stājas spēkā tās publicēšanas dienā Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.25. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1994. gada 20. decembrīEiropas Parlamenta vārdā –priekšsēdētājsK. HänschPadomes vārdā –priekšsēdētājsK. Kinkel[1] OV C 263, 12.10.1992., 1. lpp. un OV C 285, 21.10.1993., 1. lpp.[2] OV C 129, 10.5.1993., 18. lpp.[3] Eiropas Parlamenta 1993. gada 23. jūnija atzinums (OV C 194, 19.7.1993., 177. lpp.), Padomes 1994. gada 4. marta kopējā nostāja (OV C 137, 19.5.1994., 65. lpp.) un Eiropas Parlamenta 1994. gada 4. marta lēmums (OV C 205, 25.7.1994., 163. lpp.). Apstiprināts 1993. gada 2. decembrī (OV C 342, 20.12.1993., 15. lpp.). Kopīgs 1994. gada 8. novembra Samierināšanas komitejas dokuments.[4] OV L 176, 6.7.1985., 18. lpp.. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 91/629/EEK (OV L 377, 31.12.1991., 48. lpp.).[5] OV C 122, 18.5.1990., 2. lpp.[6] OV L 194, 25.7.1975., 39. lpp.. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 91/156/EEK (OV L 78, 26.3.1991., 32. lpp.).[7] OV L 109, 26.4.1983., p. 8. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 92/400/EEK (OV L 221, 6.8.1992., 55. lpp.).[8] OV L 377, 31.12.1991., 20. lpp.[9] OV L 326, 29.12.1969., 36. lpp.[10] OV L 377, 31.12.1991., 48. lpp.--------------------------------------------------I PIELIKUMSIDENTIFIKĀCIJAS SISTĒMAPlastmasu apzīmē ar numuriem no 1 līdz 19, papīru un kartonu – no 20 līdz 39, metālu – no 40 līdz 49, koku – no 50 līdz 59, tekstilmateriālu – no 60 līdz 69, stiklu – no 70 līdz 79.Identifikācijai var izmantot arī attiecīgā materiāla saīsinājumu (piemēram, HDPE: augsta blīvuma polietilēns). Materiālus var identificēt, izmantojot numerāciju un/vai saīsinājumus. Identifikācijas apzīmējums ir tās grafiskās zīmes vidū vai zem tās, kas norāda, ka iepakojums ir atkāroti izmantojams vai reģenerējams.--------------------------------------------------II PIELIKUMSPAMATPRASĪBAS ATTIECĪBĀ UZ IEPAKOJUMA SASTĀVU UN ATKĀRTOTAS LIETOŠANAS, REĢENERĀCIJAS UN PĀRSTRĀDES IESPĒJĀM1. Prasības, kas attiecas uz iepakojuma ražošanu un sastāvu- Iepakojums ir ražots tā, lai iepakojuma tilpums un masa nebūtu lielāka, kā vajadzīgs iesaiņotā produkta drošuma un higiēnas prasību ievērošanai, un apmierinoša attiecībā uz ražojumu un patērētājiem.- Iepakojumu projektē, ražo un realizē tā, lai tas būtu atkārtoti lietojams, tostarp reģenerējams, kā arī, lai pēc iespējas samazinātu tā ietekmi uz vidi, ja izlietoto iepakojumu vai izlietotā iepakojuma apsaimniekošanas atliekas apglabā.- Iepakojumu ražo tā, lai pēc iespējas samazinātu kaitīgu un citu bīstamu vielu vai materiālu izmantošanu iepakojuma materiāliem vai sastāvdaļām saistībā ar minēto vielu klātbūtni emisijās, pelnos vai infiltrātā, iepakojumu vai izlietoto iepakojumu apsaimniekošanas darbību atliekas sadedzinot vai novietojot izgāztuvēs.2. Prasības, kas attiecas uz iepakojuma atkārtotas lietošanas iespējāmVienlaikus jāievēro šādas prasības:- iepakojuma fizikālās īpašības un raksturlielumi normālos paredzamos lietošanas apstākļos nodrošina tā vairākkārtēju apriti,- iespējas pārstrādāt lietoto iepakojumu, lai ievērotu strādājošo veselības aizsardzības un darba drošības prasības,- atbilst reģenerējamam iepakojumam noteiktajām prasībām gadījumos, kad tas vairs nav atkārtoti izmantojams un kļūst par atkritumiem.3. Prasības, kas attiecas uz iepakojuma reģenerācijas iespējāma) Iepakojums ir reģenerējams, pārstrādājot tā materiālu.Iepakojumam jābūt izgatavotam tā, lai būtu iespējams pārstrādāt noteiktu procentuālo daļu (pēc svara) no materiāla, ko izmanto tādas produkcijas ražošanai, kas atbilst pašreizējiem Kopienas standartiem. Atkarībā no materiāla, no kura izgatavots iepakojums, šīs procentuālās daļas lielums var atšķirties.b) Iepakojums ir reģenerējams, iegūstot enerģiju.Izlietotajam iepakojumam, ko pārstrādā, lai iegūtu enerģiju, ir jābūt vismaz minimālajai siltumietilpībai, lai optimizētu enerģijas ieguves procesu.c) Iepakojums ir reģenerējams, to kompostējot.Kompostējamais izlietotais iepakojums ir pietiekami bioloģiski noārdāms, lai netraucētu dalīto savākšanu un kompostēšanas procesu vai darbību, kur to izmanto.d) Bioloģiski noārdāms iepakojums.Bioloģiski noārdāms izlietots iepakojums ir tāds, kas fizikāli, ķīmiski, termiski vai bioloģiski sadalās tā, ka iegūtā gatavā komposta lielākā daļa sadalās, veidojot oglekļa dioksīdu, biomasu un ūdeni.--------------------------------------------------III PIELIKUMSDATI, KAS DALĪBVALSTĪM JĀIEKĻAUJ IEPAKOJUMA UN IZLIETOTĀ IEPAKOJUMA DATUBĀZĒS (SASKAŅĀ AR 1. LĪDZ 4. TABULU)1. Par primāro (tirdzniecības), sekundāro (grupas) un terciāro (transporta) iepakojumua) valstī patērētā iepakojuma daudzums pa iepakojuma materiālu veidiem (saražots + importēts - eksportēts) (1. tabula);b) atkārtoti lietotais daudzums (2. tabula).2. Par mājsaimniecības un ne mājsaimniecības izlietoto iepakojumu:a) valstī reģenerētā un apglabātā izlietotā iepakojuma daudzums pa materiālu veidiem (saražots + importēts - eksportēts) (3. tabula);b) valstī pārstrādātais un reģenerētais daudzums pa materiālu veidiem (4. tabula).1. TABULAValsts teritorijā patērētā primārā, sekundārā un terciārā iepakojuma daudzums| Radušos atkritumu daudzums tonnās | – Eksportētais daudzums tonnās | + Importētais daudzums tonnās | = Kopējais daudzums |Stikls | | | | |Plastmasa | | | | |Papīrs un kartons (ieskaitot kompozītu) | | | | |Metāls | | | | |Koks | | | | |Citi | | | | |Kopā | | | | |2. TABULAValsts teritorijā atkārtoti lietotā primārā, sekundārā un terciārā iepakojuma daudzums| Patērētā iepakojuma daudzums tonnās | Atkārtoti lietotais iepakojums |Daudzums tonnās | Procentuālā daļa |Stikls | | |Plastmasa | | | |Papīrs un kartons (ieskaitot kompozītu) | | | |Metāls | | | |Koks | | | |Citi | | | |Kopā | | | |3. TABULAValsts teritorijā reģenerētā un apglabātā izlietotā iepakojuma daudzums| Radušos atkritumu daudzums tonnās | – Eksportēto atkritumu daudzums tonnās | + Importēto atkritumu daudzums tonnās | = kopējais daudzums |Mājsaimniecību atkritumi | | | | |Stikla tara | | | | |Plastmasas iepakojums | | | | |Papīra un kartona iepakojums | | | | |Kombinēts kartona iepakojums | | | | |Metāla tara | | | | |Koka tara | | | | |Kopējais mājsaimniecību izlietotā iepakojuma daudzums | | | | |Atkritumi, kas nav mājsaimniecības atkritumi | | | | |Stikla tara | | | | |Plastmasas iepakojums | | | | |Papīra un kartona iepakojums | | | | |Kombinēts kartona iepakojums | | | | |Metāla tara | | | | |Koka tara | | | | |Kopējais to atkritumu daudzums, kas nav mājsaimniecību izlietotie iepakojumi | | | | |4. TABULAValsts teritorijā pārstrādātā vai reģenerētā izmantotā iepakojuma daudzums| Kopējais reģenerētais un apglabātais daudzums tonnās | Pārstrādātais daudzums | Reģenerētais daudzums |Daudzums tonnās | Procentuālā daļa | Daudzums tonnās | Procentuālā daļa |Mājsaimniecību atkritumi | | | | |Stikla tara | | | | | |Plastmasas iepakojums | | | | | |Papīra un kartona iepakojums | | | | | |Kombinēts kartona iepakojums | | | | | |Metāla tara | | | | | |Koka tara | | | | | |Kopējais mājsaimniecību izlietotā iepakojuma daudzums | | | | | |Atkritumi, kas nav mājsaimniecību atkritumi | | | | | |Stikla tara | | | | | |Plastmasas iepakojums | | | | | |Papīra un kartona iepakojums | | | | | |Kombinēts kartona iepakojums | | | | | |Metāla tara | | | | | |Koka tara | | | | | |Kopējais to atkritumu daudzums, kas nav mājsaimniecību izlietotie iepakojumi | | | | | |--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 2005/54/EK (2005. gada 19. septembris), ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK, lai tajā iekļautu tribuneronu kā aktīvo vielu   (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               20.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 244/21

      KOMISIJAS DIREKTĪVA 2005/54/EK
   (2005. gada 19. septembris),
   ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK, lai tajā iekļautu tribuneronu kā aktīvo vielu
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīvu 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (1), un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Ar Komisijas Regulām (EEK) Nr. 451/2000 (2) un (EK) Nr. 703/2001 (3) paredz sīki izstrādātus noteikumus Direktīvas 91/414/EEK 8. panta 2. punktā minētās darba programmas otrā posma īstenošanai un nosaka to aktīvo vielu sarakstu, kuras jānovērtē attiecībā uz iespējamību tās iekļaut Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā. Tribenurons ir šajā sarakstā.

               (2)

               Tribenurona iedarbība uz cilvēku veselību un vidi ir novērtēta saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 451/2000 un (EK) Nr. 703/2001 noteikumiem par vairākiem izmantošanas veidiem, ierosinājuši iesniedzēji. Turklāt ar minētajām regulām ieceltas ziņotājas dalībvalstis, kuru pienākums ir iesniegt attiecīgos novērtējuma ziņojumus un ieteikumus Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādei (EFSA) saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 451/2000 8. panta 1. punktu. Attiecībā uz tribenuronu (tribenuronmetila veidā) ziņotāja dalībvalsts bija Zviedrija, un visa attiecīgā informācija tika iesniegta 2003. gada 19. jūnijā.

               (3)

               Novērtējuma ziņojumu pārskatīja citas dalībvalstis un Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde vērtēšanas darba grupā, un Komisija to saņēma 2004. gada 19. oktobrī kā Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes zinātnisko ziņojumu par tribenuronu (4). Šo ziņojumu dalībvalstis un Komisija pārskatīja Pastāvīgajā pārtikas aprites un dzīvnieku veselības komitejā, un tas tika pabeigts 2005. gada 15. februārī kā Komisijas pārskata ziņojums par tribenuronu.

               (4)

               Dažādajās veiktajās pārbaudēs atklājās, ka tribenuronu saturošus augu aizsardzības līdzekļus var uzskatīt par tādiem, kas kopumā atbilst Direktīvas 91/414/EEK 5. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā noteiktajām prasībām, jo īpaši attiecībā uz lietojuma veidiem, kas tika pārbaudīti un sīki izklāstīti Komisijas pārskata ziņojumā. Tādēļ ir lietderīgi iekļaut tribenuronu I pielikumā, lai atļaujas par augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur šo aktīvo vielu, visās dalībvalstīs varētu piešķirt saskaņā ar minētās direktīvas noteikumiem.

               (5)

               Pirms aktīvā viela tiek ietverta I pielikumā, ir jānodrošina atbilstošs laika posms, lai dotu iespēju dalībvalstīm un ieinteresētajām personām sagatavoties jauno prasību izpildei saistībā ar šīs vielas ietveršanu.

               (6)

               Neierobežojot Direktīvā 91/414/EEK noteiktos pienākumus, kas izriet no aktīvās vielas iekļaušanas I pielikumā, pēc iekļaušanas dalībvalstīm jāatvēl sešu mēnešu laikposms pašreizējo atļauju pārskatīšanai augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur tribenuronu, lai nodrošinātu atbilstību prasībām, kas paredzētas Direktīvā 91/414/EEK, jo īpaši tās 13. pantā, un atbilstību I pielikumā izvirzītajiem nosacījumiem. Dalībvalstīm attiecīgi jāmaina, jāaizstāj vai jāatsauc pašreizējās atļaujas saskaņā ar Direktīvas 91/414/EEK noteikumiem. Atkāpjoties no iepriekš noteiktā termiņa, lai iesniegtu un novērtētu visu III pielikuma dokumentāciju par katra augu aizsardzības līdzekļa katru paredzēto lietojuma veidu saskaņā ar vienotajiem principiem, kas izklāstīti Direktīvā 91/414/EEK, jāparedz ilgāks laika posms.

               (7)

               Pieredze, kas gūta, Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā iekļaujot aktīvās vielas, kas novērtētas saskaņā ar Komisijas Regulu (EEK) Nr. 3600/92 (5), liecina par iespējamām grūtībām, interpretējot pašreizējo atļauju turētāju tiesības attiecībā uz piekļuvi datiem. Lai izvairītos no turpmākām problēmām, jāprecizē dalībvalstu pienākumi, jo īpaši pienākums pārliecināties, ka atļaujas turētājs nodrošina tādu piekļuvi dokumentācijai, kas atbilst minētās direktīvas prasībām. Taču šī pienākumu precizēšana neparedz dalībvalstīm vai atļaujas turētājiem jaunus pienākumus, kas nebija noteikti agrākās, līdz šai I pielikuma grozīšanai pieņemtās direktīvās.

               (8)

               Tādēļ attiecīgi jāgroza Direktīva 91/414/EEK.

               (9)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pastāvīgās pārtikas aprites un dzīvnieku veselības komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 91/414/EEK I pielikumu groza, kā noteikts šīs direktīvas pielikumā.
   2. pants
   Dalībvalstis vēlākais līdz 2006. gada 31. augustam pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Tās nekavējoties ziņo Komisijai par minētajiem tiesību aktiem un iesniedz minēto tiesību aktu un šīs direktīvas korelācijas tabulu.
   Dalībvalstis piemēro šos noteikumus no 2006. gada 1. septembra.
   Kad dalībvalstis pieņem šos tiesību aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka to, kā izdarīt šādas atsauces.
   3. pants
   1.   Ja nepieciešams, dalībvalstis līdz 2006. gada 31. augustam saskaņā ar Direktīvu 91/414/EEK groza vai aizstāj pašreizējās atļaujas augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur tribenuronu kā aktīvo vielu.
   Līdz šim termiņam tās jo īpaši pārliecinās, ka ir izpildīti minētās direktīvas I pielikuma nosacījumi attiecībā uz tribenuronu, izņemot tos nosacījumus, kas noteikti attiecīgās aktīvās vielas ieraksta B daļā, un ka atļaujas turētājam ir dokumentācija vai piekļuve dokumentācijai atbilstīgi minētās direktīvas II pielikuma prasībām saskaņā ar tās 13. panta nosacījumiem.
   2.   Atkāpjoties no 1. punkta, par katru atļauto augu aizsardzības līdzekli, kas satur tribenuronu kā vienīgo vai vienu no vairākām aktīvajām vielām, kuras iekļautas Direktīvas 91/414/EEK I pielikuma sarakstā, dalībvalstis līdz 2006. gada 28. februārim veic produkta pārvērtēšanu saskaņā ar vienotajiem principiem, kuri noteikti Direktīvas 91/414/EEK VI pielikumā, pamatojoties uz dokumentāciju, kas atbilst minētās direktīvas III pielikuma prasībām, un ņemot vērā minētās direktīvas I pielikuma tribenurona ieraksta B daļu. Pamatojoties uz minēto novērtējumu, dalībvalstis nosaka, vai līdzeklis atbilst Direktīvas 91/414/EEK 4. panta 1. punkta b), c), d) un e) apakšpunkta nosacījumiem.
   Pēc šī novērtējuma dalībvalstis:

               a)

               tāda produkta gadījumā, kas satur tribenuronu kā vienīgo aktīvo vielu, vajadzības gadījumā groza vai atsauc atļauju līdz 2010. gada 28. februārim; vai

               b)

               tāda produkta gadījumā, kas satur tribenuronu kā vienu no vairākām aktīvajām vielām, vajadzības gadījumā groza vai atsauc atļauju līdz 2010. gada 28. februārim vai tādā termiņā, kāds šādai grozīšanai vai atsaukšanai paredzēts attiecīgajā direktīvā vai direktīvās, ar kurām attiecīgā viela vai vielas tika iekļautas Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā, izvēloties vēlāko no šiem datumiem.

         4. pants
   Šī direktīva stājas spēkā 2006. gada 1. martā.
   5. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2005. gada 19. septembrī

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Markos KYPRIANOU

      (1)  OV L 230, 19.8.1991., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 396/2005 (OV L 70, 16.3.2005., 1. lpp.).

      (2)  OV L 55, 29.2.2000., 25. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1044/2003 (OV L 151, 19.6.2003., 32. lpp.).

      (3)  OV L 98, 7.4.2001., 6. lpp.

      (4)  EFSA zinātniskais ziņojums (2004.) 15, 1-52o, Tribunerona pesticīdu riska novērtēšanas salīdzinošā pārskatīšana (Peer review of the pesticide risk assessment of tribenuron) (pabeigts 2004. gada 19. oktobrī).

      (5)  OV L 366, 15.12.1992., 10. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 2266/2000 (OV L 259, 13.10.2000., 27. lpp.).

      PIELIKUMS
      Direktīvas 91/414/EEK I pielikuma tabulas beigās pievieno šādu ierakstu:

                     Nr.

                     Vispārpieņemtais nosaukums, identifikācijas numuri

                     IUPAC nosaukums

                     Tīrība (1)

                     Stāšanās spēkā

                     Iekļaušana ir spēkā līdz

                     Īpaši noteikumi

                     “107

                     Tribenurons
                     CAS Nr. 106040-48-6 (tribenurons)
                     CIPAC Nr. 546

                     2-[4-metoksi-6-metil-1,3,5,-triazin-2-il(metil)karbamoilsulfamoil]benzoskābe

                     950 g/kg (izteikts kā tribenuronmetils)

                     2006. gada 1. marts

                     2016. gada 28. februāris

                     A DAĻA
                     Var atļaut tikai kā herbicīdu
                     B DAĻA
                     Lai īstenotu VI pielikuma vienotos principus, ņem vērā pārskata ziņojuma secinājumus par tribenuronu, ko 2005. gada 15. februārī pabeidza Pastāvīgā pārtikas aprites un dzīvnieku veselības komiteja, un jo īpaši tā I un II papildinājumu. Vispārējā novērtējumā dalībvalstis īpašu uzmanību pievērš blakussugu sauszemes augiem, augstākajiem ūdensaugiem un gruntsūdeņiem situācijās ar mazu pretestības spēju. Atļaujas piešķiršanas nosacījumos vajadzības gadījumā ir jāietver riska samazināšanas pasākumi”

         (1)  Sīkāka informācija par aktīvās vielas identitāti un tās specifikācija ir sniegta pārskata ziņojumā.