title: Padomes Direktīva 2000/27/EK (2000. gada 2. maijs), kas groza Direktīvu 93/53/EEK, kura ievieš obligātus Kopienas pasākumus dažu zivju slimību apkarošanai

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32000L0027

Oficiālais Vēstnesis L 114 , 13/05/2000 Lpp. 0028 - 0029

		Padomes Direktīva 2000/27/EK(2000. gada 2. maijs),kas groza Direktīvu 93/53/EEK, kura ievieš obligātus Kopienas pasākumus dažu zivju slimību apkarošanaiEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 37. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā:(1) Padomes Direktīva 93/53/EEK [4] nosaka, ka, lai novērstu slimību, tai skaitā lašu infekciozās anēmijas (LIA), uzliesmojumu, no inficētas audzētavas tūlīt jāizņem visas zivis.(2) 1998. gada maijā šī slimība uzliesmoja Skotijā, skarot vairākas audzētavas, kas tika inficētas vai par kurām radās aizdomās par infekcijas klātbūtni.(3) Iegūtā pieredze rāda, ka zivju aizvākšanu var veikt ilgākā laikposmā, neapdraudot centienus izskaust slimību.(4) Zināmos apstākļos vakcinācijas noteikumu piemērošana var būt jauns līdzeklis LIA uzliesmojuma kontrolēšanai un apturēšanai; šobrīd Kopienas tiesību akti šādu iespēju neparedz.(5) Būtu vēlams rūpīgi izpētīt LIA izcelsmi, slimības varbūtējo izplatīšanās veidu, kā arī savstarpējo apmaiņu starp kultivētajiem un savvaļas lašiem.(6) Lašu audzētājiem nepienākas nekāda atlīdzība no Kopienas par visu zivju izvešanu no lašu audzētavām piespiedu kārtā saskaņā ar Direktīvu 93/53/EEK.(7) Direktīvas 93/53/EEK izpildei vajadzīgos pasākumus veic saskaņā ar Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmumu 1999/468/EK, kas paredz procedūras Komisijai piešķirto izpildpilnvaru īstenošanai [5].(8) Ņemot vērā pašreizējos zinātniskos un tehniskos atzinumus, tādēļ būtu attiecīgi jāgroza Direktīva 95/53/EEK.(9) Ņemot vērā to, ka šī lieta ir steidzama, izņēmuma kārtā jāpieļauj atkāpe no I daļas 3. punktā minētā sešu nedēļu termiņa Protokolā par Eiropas Savienības valstu parlamentu lomu, kas ir Amsterdamas Līguma pielikumā,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsAr šo Direktīvu 93/53/EEK groza šādi:1. Tās 6. panta a) punkta pirmo ievilkumu aizstāj ar šādu tekstu:"— visas zivis aizvāc saskaņā ar shēmu, ko izstrādājis oficiāls dienests un apstiprinājusi Komisija saskaņā ar 19. panta 2. punktā noteikto procedūru."2. Tās 14. panta 1. punktu aizstāj ar šādu tekstu:"1. Aizliedz vakcināciju pret II saraksta slimībām apstiprinātās zonās, apstiprinātās audzētavās, kas atrodas neapstiprinātās zonās, vai zonās un audzētavās, kurās jau sākusies Direktīvas 91/67/EEK noteiktā apstiprināšanas procedūra, kā arī pret I saraksta slimībām.Tomēr izņēmuma kārtā var atļaut vakcināciju gadījumā, ja noticis kādas I saraksta slimības uzliesmojums, ar nosacījumu, ka vakcinācijas kārtība ir precizēta apstiprinātā rīcības plānā ārkārtas gadījumiem saskaņā ar 15. pantu un ņemti vērā E pielikumā norādītie kritēriji."3. Iekļauj jaunu pantu:"18.a pantsŠīs direktīvas izpildei vajadzīgos pasākumus, kas skar tālāk tekstā uzskaitītajos pantos minētos pasākumus, veic saskaņā ar 19. panta 2. punktā minētajām reglamentējošām procedūrām:- 5. panta 2. punkts,- 6. pants,- 10. panta 1. un 2. punkts,- 12. pants,- 15. pants,- 16. pants,- 18. panta otrā daļa."4. Direktīvas 19. pantu aizstāj ar šādu:"19. pants1. Komisijai palīdz ar Lēmumu 68/361/EE [6] izveidotā Pastāvīgā veterinārijas komiteja, kas še turpmāk minēta kā Komiteja.2. Atsaucoties uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5. un 7. pantu.Lēmuma 1999/468/EK 5. panta 6. punktā paredzētais termiņš ir trīs mēneši.3. Komiteja apstiprina savu reglamentu."5. Apstiprina šai direktīvai pievienoto E pielikumu.2. pantsDalībvalstīs pieņem normatīvos un administratīvos aktus, lai panāktu atbilstību šai direktīvai līdz 2000. gada 31. decembrim. Tās par to tūlīt informē Komisiju.Minētos noteikumus piemēro ne vēlāk kā 2001. gada 1. janvārī.Kad dalībvalstis pieņem šos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka veidu, kā izdarāmas šādas atsauces.Dalībvalstis paziņo Komisijai tos savu likumu noteikumus, kas pieņemti jomā, uz ko attiecas šī direktīva. Komisija par to informē pārējās dalībvalstis.3. pantsŠī direktīva stājas spēkā dienā, kad tā publicēta Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.4. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2000. gada 2. maijāPadomes vārdā —priekšsēdētājsJ. Coelho[1] OV C 342, 30.11.1999., 42. lpp.[2] Atzinums sniegts 2000. gada 2. martā (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).[3] OV C 51, 23.2.2000., 30. lpp.[4] OV L 175, 19.7.1993., 23. lpp. Direktīva grozīta ar 1994. gada Pievienošanās aktu.[5] OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp.[6] OV L 255, 18.10.1968., 23. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMS"E PIELIKUMSVAKCINĀCIJAS PROGRAMMU KRITĒRIJIVakcināciju programmās jāietver vismaz šāda informācija:1. Slimības raksturojums, kuras dēļ prasa veikt vakcināciju.2. Sniedz informāciju par piekrastes un iekšzemes apvidiem, audzētavām un citām vietām, kur drīkst veikt vakcināciju: nekādos apstākļos nedrīkst veikt vakcināciju ārpus inficētās teritorijas robežām, vienīgi, vajadzības gadījumā, buferzonā, kas noteikta ap inficēto teritoriju.3. Sīks izmantojamās vakcīnas apraksts, minot kādus vakcīnas/vakcīnu tipus drīkst pielietot.4. Sīks lietošanas noteikumu apraksts, minot vakcinācijas biežumu un vakcīnas lietošanas ierobežojumus (kādām zivīm, kādos sprostos u.tml.).5. Kritēriji vakcinācijas pārtraukšanai.6. Pieņem noteikumus, lai nodrošinātu iepriekš veikto vakcināciju reģistrēšanu žurnālā (minot datumu, vietu un audzētavu, kur veikta vakcinācija, buferzonas izveidi, utt.).7. Veic pasākumus, kas nepieļauj zivju pārvadāšanu ārpus vakcinācijai pakļautas teritorijas, nodrošinot to, ka zivis var izvest no šīs teritorijas vienīgi tad, ja tās nogalinātas turpmākai izmantošanai cilvēku uzturā vai ja nepieciešams tās iznīcināt.8. Jebkuri citi noteikumi, kas ir vajadzīgi saistībā ar vakcināciju."--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva (1973. gada 21. maijs) par dalībvalstu pilsoņu pārvietošanās un dzīvesvietas Kopienā ierobežojumu atcelšanu saistībā ar uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanu

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31973L0148

Oficiālais Vēstnesis L 172 , 28/06/1973 Lpp. 0014 - 0016 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 6 Sējums 1 Lpp. 0135  Speciālizdevums grieķu valodā Nodaļa 06 Sējums 1 Lpp. 0144  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 6 Sējums 1 Lpp. 0135  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 06 Sējums 1 Lpp. 0132  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 06 Sējums 1 Lpp. 0132

		Padomes Direktīva(1973. gada 21. maijs)par dalībvalstu pilsoņu pārvietošanās un dzīvesvietas Kopienā ierobežojumu atcelšanu saistībā ar uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanu(73/148/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 54. panta 2. punktu un 63. panta 2. punktu,ņemot vērā Vispārējās programmas par brīvības veikt uzņēmējdarbību un sniegt pakalpojumus ierobežojumu atcelšanu [1] un jo īpaši to II sadaļu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā personu pārvietošanās brīvība, kas paredzēta Līgumā un Vispārējās programmās par brīvības veikt uzņēmējdarbību un sniegt pakalpojumus ierobežojumu atcelšanu, ir saistīta ar pārvietošanās un dzīvesvietas Kopienā ierobežojumu atcelšanu attiecībā uz tiem dalībvalstu pilsoņiem, kas vēlas darboties vai sniegt pakalpojumus citā dalībvalstī;tā kā brīvību veikt uzņēmējdarbību pilnībā var panākt tikai tad, ja personām, uz kurām tā attiecas, piešķir pastāvīgas dzīvesvietas tiesības; tā kā brīvība sniegt pakalpojumus ir saistīta ar to, ka personām, kas tos sniedz vai saņem, būtu jāpiešķir dzīvesvietas tiesības uz to laikposmu, kad tiek sniegti pakalpojumi;tā kā Padomes 1964. gada 25. februāra Direktīvā par pārvietošanās un dzīvesvietas Kopienā ierobežojumu atcelšanu attiecībā uz dalībvalstu pilsoņiem saistībā ar uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanu [4] ir izklāstīti noteikumi, ko piemēro pašnodarbinātu personu darbībai;tā kā Padomes 1968. gada 15. oktobra Direktīvā par pārvietošanās un dzīvesvietas Kopienā ierobežojumu atcelšanu attiecībā uz darba ņēmējiem no dalībvalstīm un to ģimenes locekļiem [5], kas aizvieto 1964. gada 25. marta Direktīvu [6] ar tādu pašu nosaukumu, ir grozīti noteikumi, ko piemēro darbiniekiem;tā kā līdzīgi būtu jāuzlabo noteikumi attiecībā uz pašnodarbinātu personu pārvietošanos un dzīvesvietu Kopienā kopā ar to ģimenes locekļiem;tā kā īpašu pasākumu saskaņošana attiecībā uz ārvalstu pilsoņu pārvietošanos un dzīvesvietu Kopienā, pamatojoties uz sabiedriskās kārtības, valsts drošības un veselības aizsardzības apsvērumiem, jau ir veikta, pieņemot Padomes 1964. gada 25. februāra Direktīvu [7],IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pants1. Dalībvalstis, rīkojoties saskaņā ar šajā direktīvā paredzēto, atceļ pārvietošanās un dzīvesvietas ierobežojumus attiecībā uza) dalībvalsts pilsoņiem, kas jau darbojas vai vēlas uzsākt darbību citā dalībvalstī kā pašnodarbinātas personas vai kas vēlas attiecīgajā valstī sniegt pakalpojumus;b) dalībvalstu pilsoņiem, kas vēlas doties uz citu dalībvalsti kā pakalpojumu saņēmēji;c) minēto pilsoņu laulātajiem un bērniem, kas nav sasnieguši 21 gada vecumu, neatkarīgi no to pilsonības;d) minēto pilsoņu un to laulāto augšupējiem un lejupējiem radiniekiem, kas ir viņu apgādībā, neatkarīgi no to pilsonības.2. Dalībvalstis atbalsta jebkura cita 1. punkta a) vai b) apakšpunktā minēta pilsoņa vai viņa laulātā ģimenes locekļa uzņemšanu, kas ir šā pilsoņa vai tā laulātā apgādībā vai kas izcelsmes valstī dzīvoja ar to zem viena jumta.2. pants1. Dalībvalstis piešķir 1. pantā minētajām personām tiesības atstāt valstu teritoriju. Šīs tiesības īsteno, gluži vienkārši uzrādot derīgu personu apliecinošu dokumentu vai pasi. Ģimenes locekļiem ir tādas pašas tiesības, kā pilsonim, kura apgādībā tie ir.2. Dalībvalstis, rīkojoties saskaņā ar to normatīvajiem aktiem, izsniedz vai atjauno saviem pilsoņiem personu apliecinošu dokumentu vai pasi, kurā norādīta tās īpašnieka pilsonība.3. Pasei jābūt derīgai vismaz visās dalībvalstīs un valstīs, kuras tās īpašniekam jāšķērso, ceļojot starp dalībvalstīm. Ja pase ir vienīgais dokuments, kuru uzrādot tās īpašnieks var likumīgi atstāt valsti, tās derīguma termiņš nedrīkst būt mazāks par pieciem gadiem.4. Dalībvalstis 1. pantā minētajām personām nepieprasa izbraukšanas vīzu un neuzstāda citas līdzīgas prasības.3. pants1. Dalībvalstis 1. pantā minētajām personām ļauj ieceļot savā teritorijā, uzrādot tikai derīgu personu apliecinošu dokumentu vai pasi.2. Iebraukšanas vīzu vai citas līdzīgas prasības var uzstādīt tikai attiecībā uz tiem ģimenes locekļiem, kas nav kādas dalībvalsts pilsoņi. Dalībvalstis šīm personām nodrošina visas iespējas vajadzīgo vīzu iegūšanai.4. pants1. Visas dalībvalstis piešķir pastāvīgas dzīvesvietas tiesības citu dalībvalstu pilsoņiem, kas to teritorijā vēlas darboties kā pašnodarbinātas personas, ja šādas darbības ierobežojumi ir atcelti atbilstīgi Līgumam.Lai apliecinātu pastāvīgas dzīvesvietas tiesības, izsniedz dokumentu ar nosaukumu "Eiropas Kopienu dalībvalsts pilsoņa uzturēšanās atļauja". Šis dokuments ir derīgs ne mazāk kā piecus gadus no izsniegšanas dienas un ir automātiski atjaunojams.Dzīvesvietas pārtraukumi, kas nepārsniedz sešus secīgus mēnešus, kā arī prombūtne, veicot karadienestu, uzturēšanās atļaujas derīgumu neietekmē.Derīgu uzturēšanās atļauju 1. panta 1. punkta a) apakšpunktā minētajam pilsonim nevar atsaukt, pamatojoties tikai uz to, ka tas vairs nav nodarbināts pārejošas darba nespējas dēļ, ko radījusi slimība vai nelaimes gadījums.Dalībvalsts pilsonim, kas nav minēts pirmajā daļā, bet kam saskaņā ar citas dalībvalsts normatīviem aktiem ir atļauts veikt darbību tās teritorijā, piešķir pagaidu uzturēšanās tiesības uz laikposmu, kas nav mazāks par to, kurā atļauts veikt minēto darbību.Tomēr pilsonis, uz ko attiecas pirmā daļa un kam piemēro iepriekšējās daļas noteikumus sakarā ar darbavietas maiņu, saglabā savu uzturēšanās atļauju līdz brīdim, kad beidzas tās derīguma termiņš.2. Dzīvesvietas tiesību ilgums personām, kas sniedz un saņem pakalpojumus, ir vienāds ar laikposmu, kurā sniedz pakalpojumus.Ja šis laikposms pārsniedz trīs mēnešus, tā dalībvalsts, kuras teritorijā pakalpojumus sniedz, piešķir tiesības uz pagaidu uzturēšanos kā apliecinājumu dzīvesvietas tiesībām.Ja laikposms nepārsniedz trīs mēnešus, personu apliecinošs dokuments vai pase, ar kuru attiecīgā persona ieceļojusi dalībvalsts teritorijā, ir pietiekošs personas uzturēšanās tiesības apliecinošs dokuments. Dalībvalsts tomēr var lūgt attiecīgajai personai paziņot par tās atrašanos valsts teritorijā.3. Ģimenes loceklim, kas nav dalībvalsts pilsonis, izsniedz uzturēšanās dokumentu, kas ir līdzvērtīgs pilsonim, kura apgādībā ir šis ģimenes loceklis, izsniegtajam dokumentam.5. pantsTiesības uz dzīvesvietu attiecas uz visu attiecīgās dalībvalsts teritoriju.6. pantsPieteikuma iesniedzējam uzturēšanās atļaujas vai pagaidu uzturēšanās tiesību iegūšanai dalībvalsts lūdz uzrādīt tikai šādus dokumentus:a) personu apliecinošu dokumentu vai pasi, ar ko viņš vai viņa ir ieceļojusi tās teritorijā;b) apliecinājumu tam, ka viņš vai viņa iekļaujas vienā no 1. un 4. pantā aprakstīto personu grupām.7. pants1. Uzturēšanās dokumentus dalībvalsts pilsoņiem izsniedz un atjauno bez maksas, vai iekasējot summu, kas nepārsniedz nodevas un nodokļus, ko maksā attiecīgās valsts pilsoņi par personu apliecinošu dokumentu izsniegšanu. Šos noteikumus piemēro arī attiecībā uz dokumentiem un apliecībām, kas vajadzīgas minēto uzturēšanās dokumentu izsniegšanai vai atjaunošanai.2. Vīzas, kas minētas 3. panta 2. punktā, ir bez maksas.3. Dalībvalstis veic visus vajadzīgos pasākumus, lai pēc iespējas vienkāršotu 1. punktā minēto dokumentu saņemšanas formalitātes un kārtību.8. pantsDalībvalstis no šīs direktīvas noteikumiem atkāpjas tikai, pamatojoties uz sabiedriskās kārtības, valsts drošības vai veselības aizsardzības apsvērumiem.9. pants1. Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai sešos mēnešos pēc izziņošanas izpildītu šīs direktīvas prasības un tūlīt par to informē Komisiju.2. Tās paziņo Komisijai par grozījumiem, kas izdarīti normatīvos vai administratīvos aktos, lai uzņēmējdarbības un pakalpojumu sniegšanas jomā atvieglotu to dokumentu izsniegšanas formalitātes un kārtību, kas joprojām ir vajadzīgi saistībā ar 1. pantā minēto personu pārvietošanos un dzīvesvietu.10. pants1. Padomes 1964. gada 25. februāra Direktīva par pārvietošanās un dzīvesvietas Kopienā ierobežojumu atcelšanu attiecībā uz dalībvalstu pilsoņiem saistībā ar uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanu paliek spēkā, līdz kamēr dalībvalstis ir ieviesušas šo direktīvu.2. Uzturēšanās dokumenti, kas izsniegti atbilstīgi 1. punktā minētajai direktīvai, paliek spēkā līdz brīdim, kad nākamo reizi beidzas to derīguma termiņš.11. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1973. gada 21. maijāPadomes vārdā —priekšsēdētājsE. Glinne[1] OV 2, 15.1.1962., 32/62 un 36/62. lpp.[2] OV C 19, 28.2.1972., 5. lpp.[3] OV C 67, 24.6.1972., 7. lpp.[4] OV 56, 4.4.1964., 845/64. lpp.[5] OV L 257, 19.10.1968., 13. lpp.[6] OV 62, 17.4.1964., 981/64. lpp.[7] OV 56, 4.4.1964., 850/64. lpp.--------------------------------------------------