title: Padomes Direktīva 98/24/EK (1998. gada 7. aprīlis) par darba ņēmēju veselības un drošības aizsardzību pret risku, kas saistīts ar ķimikāliju izmantošanu darbā (četrpadsmitā atsevišķā direktīva Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punkta nozīmē)

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31998L0024

Oficiālais Vēstnesis L 131 , 05/05/1998 Lpp. 0011 - 0023

		Padomes Direktīva 98/24/EK(1998. gada 7. aprīlis)par darba ņēmēju veselības un drošības aizsardzību pret risku, kas saistīts ar ķimikāliju izmantošanu darbā (četrpadsmitā atsevišķā direktīva Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punkta nozīmē)EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 118.a pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1], kas sagatavots pēc konsultācijām ar Darba drošības, higiēnas un veselības aizsardzības padomdevēju komiteju,ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],saskaņā ar Līguma 189.c pantā noteikto procedūru [3],(1) tā kā Līguma 118.a pants paredz, ka Padomei ar direktīvām jāpieņem minimālās prasības uzlabojumu veicināšanai, jo īpaši darba vidē, lai garantētu darba ņēmēju veselības un drošības aizsardzības līmeņa uzlabošanu;(2) tā kā saskaņā ar šo pantu šādās direktīvās jāvairās uzlikt tādus administratīvus, finansiālus un juridiskus ierobežojumus, kas varētu traucēt izveidoties un attīstīties maziem un vidējiem uzņēmumiem;(3) tā kā darba ņēmēju darba drošības, higiēnas un veselības aizsardzības uzlabošana ir mērķis, ko nedrīkstētu pakārtot vienīgi saimnieciskiem apsvērumiem;(4) tā kā darba ņēmēju veselības un drošības aizsardzības pret risku, kas rodas, izmantojot darbā ķimikālijas, minimālo prasību ievērošanas mērķis ir ne tikai nodrošināt atsevišķa darba ņēmēja veselības un drošības aizsardzību, bet arī nodrošināt minimālo aizsardzības līmeni visiem darba ņēmējiem Kopienā, ar to izvairoties no jebkādiem iespējamiem konkurences izkropļojumiem;(5) tā kā Kopienā kopumā jānosaka saskaņotu aizsardzības līmeni pret risku, kas rodas, izmantojot darbā ķimikālijas; tā kā šo aizsardzības līmeni jānosaka ne ar sīki izstrādātiem priekšrakstiem, bet ar vispārējiem pamatprincipiem, lai dotu iespēju dalībvalstīm konsekventi piemērot minimālās prasības;(6) tā kā ar ķimikālijām saistīts darbs iespējami var pakļaut darba ņēmējus riskam;(7) tā kā Padomes 1980. gada 27. novembra Direktīva 80/1107/EEK par darba ņēmēju aizsardzību pret risku, kas rodas, izmantojot darbā ķīmiskas, fizikālas un bioloģiskas vielas [4], Padomes 1982. gada 28. jūlija Direktīva 82/605/EEK par darba ņēmēju aizsardzību pret risku, kas rodas, izmantojot darbā metālisko svinu un tā joniskos savienojumus (pirmā atsevišķā direktīva Direktīvas 80/1107/EEK 8. panta nozīmē) [5] un Padomes 1988. gada 9. jūnija Direktīva 88/364/EEK par darba ņēmēju aizsardzību, aizliedzot noteiktas specifiskas vielas un/vai noteiktas darba aktivitātes (ceturtā atsevišķā direktīva Direktīvas 80/1107/EEK 8. panta nozīmē) [6], konsekvences un skaidrības labad, kā arī tehnisku iemeslu dēļ, būtu jāpārskata un jāiekļauj vienotā direktīvā, nosakot minimālās prasības darba ņēmēju veselības un drošības aizsardzībai darbā, kas saistīts ar ķimikālijām; tā kā šīs direktīvas var tikt atceltas;(8) tā kā šī direktīva ir atsevišķa direktīva 1989. gada 12. jūnija Direktīvas 89/391/EEK par pasākumiem, kas ieviešami, lai uzlabotu darba ņēmēju drošību un veselības aizsardzību darbā [7] 16. panta 1. daļas nozīmē;(9) tā kā tādējādi minētās direktīvas nosacījumi tiek pilnībā piemēroti attiecībā uz darba ņēmēju pakļaušanu ķimikāliju iedarbībai, neskarot stingrākus un/vai specifiskākus noteikumus, kas ietverti šajā direktīvā;(10) tā kā stingrāki un/vai specifiskāki noteikumi attiecībā uz bīstamo ķīmisko vielu transportēšanu ir ietverti saistošos starptautiskajos līgumos un konvencijās, kas inkorporēti Kopienas noteikumos par bīstamo preču transportēšanu pa autoceļiem, dzelzceļu, ūdensceļiem un gaisu;(11) tā kā Direktīvās 67/548/EEK [8] un 88/379/EEK [9] par normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamo vielu un preparātu klasifikāciju, iesaiņojumu un marķēšanu Padome ir noteikusi kritēriju sistēmu bīstamo vielu un preparātu klasifikācijai;(12) tā kā bīstamas ķimikālijas definīcijā būtu jāiekļauj jebkuru ķīmisku vielu, kas atbilst šiem kritērijiem, kā arī tādu ķīmisku vielu, kura, kaut gan neatbilst šiem kritērijiem, savu fizikāli ķīmisko, ķīmisko vai toksikoloģisko īpašību dēļ un veidā, kādā tā tiek izmantota vai atrodas darbavietā, rada risku darba ņēmēju veselībai un drošībai;(13) tā kā Direktīvā 90/492/EEK [10] Komisija ir definējusi un noteikusi specifisku informācijas par bīstamajām vielām un preparātiem sistēmu drošības rādītāju saraksta veidā, kas galvenokārt paredzēti industriālajiem lietotājiem, lai ļautu viņiem veikt nepieciešamos pasākumus darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzības nodrošināšanai; tā kā Padomes 1992. gada 24. jūnija Direktīva 92/58/EEK par minimālajām prasībām attiecībā uz darba drošību un/vai veselības zīmēm darbā (devītā atsevišķā direktīva Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. daļas nozīmē) [11] nosaka darbā ar bīstamajām vielām vai preparātiem lietojamo tilpņu un cauruļvadu marķēšanas sistēmu;(14) tā kā darba devējam būtu jāizvērtē jebkuru risku darba ņēmēju drošībai un veselībai, ko rada bīstamo ķimikāliju klātbūtne darba vietā, lai veiktu nepieciešamos preventīvos un aizsardzības pasākumus, kas noteikti šajā direktīvā;(15) tā kā preventīvajiem pasākumiem, kas tiek identificēti, izvērtējot risku, un kurus veic darba devējs, vajadzētu saskanēt ar vajadzību aizsargāt sabiedrības veselību un vidi;(16) tā kā, lai papildinātu darba ņēmējiem pieejamo informāciju aizsardzības līmeņa uzlabošanas nodrošināšanai, darba ņēmējiem un viņu pārstāvjiem jābūt informētiem par risku, ko viņu drošībai un veselībai var radīt ķimikālijas, un par pasākumiem, kas nepieciešami šā riska samazināšanai vai novēršanai un, lai nodrošinātu viņiem iespēju pārliecināties par to, ka tiek veikti nepieciešamie aizsardzības pasākumi;(17) tā kā to darba ņēmēju medicīniskā uzraudzība, kuru veselības apdraudējumu atklāj iepriekš minētā izvērtējuma rezultāti, var veicināt preventīvo un aizsardzības pasākumu veikšanu no darba devēja puses;(18) tā kā darba devējam regulāri jāveic novērtēšana un mērījumi un jāseko jaunākajiem tehnoloģijas sasniegumiem, ar mērķi uzlabot darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzību;(19) tā kā neatkarīgiem zinātniekiem būtu jāizvērtē jaunākos zinātniskos datus, lai palīdzētu Komisijai noteikt profesionālās pakļaušanas iedarbībai limitu vērtības;(20) tā kā, kaut gan dažos gadījumos zinātne var nebūt tiktāl attīstīta, lai varētu noteikt tādu pakļaušanas ķīmiskai iedarbībai līmeni, zem kura vairs nepastāv risks veselībai, pakļaušanas šai ķīmiskajai iedarbībai samazināšana tomēr var samazināt šo risku;(21) tā kā Direktīvā 91/322/EEK [12] un Direktīvā 96/94/EK [13] Komisija ir noteikusi indikatīvo limitu vērtības, kā to paredz Direktīva 80/1107/EEK; tā kā iepriekšējās direktīvas būtu saglabājamas kā pašreizējās sistēmas sastāvdaļa;(22) tā kā Komisijai būtu jāveic nepieciešamos tehniskos pielāgojumus šai direktīvai, sadarbībā ar Komiteju, kura izveidota ar Direktīvu 89/391/EEK, lai palīdzētu Komisijai veikt tehniskos pielāgojumus atsevišķajām direktīvām, kuras pieņemtas uz šās direktīvas pamata; tā kā Komisijai, vispirms konsultējoties ar Darba drošības, higiēnas un veselības aizsardzības padomdevēju komiteju saskaņā ar Lēmumu 74/325/EEK [14], būtu jāizstrādā arī praktiskās vadlīnijas šīs direktīvas piemērošanai;(23) tā kā, atceļot Direktīvu 80/1107/EEK, nedrīkst pazemināties pašreizējie standarti darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzībai pret ķīmiskiem, fizikāliem un bioloģiskiem faktoriem; tā kā standartiem, kurus nosaka pašreizējās direktīvas par bioloģiskajiem faktoriem, ierosinātajai direktīvai par fizikālajiem faktoriem, šai direktīvai un jebkādiem šo tekstu grozījumiem būtu jāatspoguļo un vismaz jāsaglabā minētajā direktīvā noteiktos standartus;(24) tā kā šī direktīva ir praktisks ieguldījums iekšējā tirgus sociālās dimensijas radīšanā,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.I SADAĻAVISPĀRĒJIE NOTEIKUMI1. pantsMērķis un darbības joma1. Šī direktīva, kura ir četrpadsmitā atsevišķā direktīva Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punkta nozīmē, nosaka minimālās prasības darba ņēmēju aizsardzībai pret risku viņu drošībai un veselībai, ko rada vai var radīt darba vietā klātesošo ķimikāliju iedarbība, vai kas var rasties kā rezultāts jebkādai darba aktivitātei saistībā ar ķimikālijām.2. Šīs direktīvas prasības tiek piemērotas, ja darba vietā ir vai var būt bīstamo ķimikāliju klātbūtne, neskarot noteikumus par ķimikālijām, uz kurām attiecas pretradiācijas aizsardzības pasākumi atbilstīgi direktīvām, kuras pieņemtas saskaņā ar Eiropas Atomenerģijas kopienas dibināšanas līgumu.3. Attiecībā uz kancerogēnajām vielām darbā, šīs direktīvas nosacījumi tiek piemēroti, neskarot stingrākus un/vai specifiskākus noteikumus, kas ietverti Padomes 1990. gada 28. jūnija Direktīvā 90/394/EEK par darba ņēmēju aizsardzību pret kancerogēno vielu iedarbības risku darbā (sestā atsevišķā direktīva Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punkta nozīmē) [15].4. Direktīvu 89/391/EEK pilnībā piemēro attiecībā uz šajā pantā minēto jomu, neskarot stingrākus un/vai specifiskākus noteikumus, kas ietverti šajā direktīvā.5. Attiecībā uz bīstamo ķimikāliju transportēšanu, šīs direktīvas nosacījumus piemēro, neskarot stingrākus un/vai specifiskākus noteikumus, kas ietverti Direktīvā 94/55/EK [16], Direktīvā 96/49/EK [17], IMDG kodeksā, IBC kodeksā un IGC kodeksā, kā definēts Direktīvas 93/75/EEK [18] 2. pantā, Eiropas nolīgumā par starptautiskiem bīstamu kravu pārvadājumiem pa iekšzemes ūdensceļiem un Noteikumos par bīstamu vielu pārvadājumiem pa Reinu, kuri inkorporēti Kopienas tiesību aktos un tehniskajās instrukcijās par bīstamu kravu drošu pārvadāšanu, ko izdevusi šīs direktīvas spēkā stāšanās dienā Starptautiskā civilās aviācijas organizācija.2. pantsDefinīcijasŠajā direktīvā terminiem ir šāda nozīme:a) "ķimikālija" nozīmē jebkuru ķīmisku elementu vai savienojumu, atsevišķi vai piemaisījuma veidā, kas sastopams savā dabiskajā stāvoklī vai ir radīts, lietots vai atbrīvots, iekļaujot atbrīvošanos no atkritumiem, jebkuras darba aktivitātes rezultātā, neatkarīgi no tā, vai tas tiek vai netiek radīts ar nodomu un tiek vai netiek piedāvāts tirgū;b) "bīstama ķimikālija" nozīmē:i) jebkuru ķimikāliju, kura atbilst bīstamas vielas klasifikācijas kritērijiem, atbilstīgi Direktīvas 67/548/EEK VI pielikumā ietvertajiem kritērijiem, neatkarīgi no tā, vai šī viela tiek klasificēta saskaņā ar šo direktīvu, izņemot tās vielas, kuras atbilst tikai kritērijiem klasifikācijai kā videi bīstamas;ii) jebkuru ķimikāliju, kura atbilst bīstama preparāta klasifikācijas kritērijiem, Direktīvas 88/379/EEK nozīmē, neatkarīgi no tā, vai šī viela tiek klasificēta saskaņā ar šo direktīvu, izņemot tos preparātus, kuri atbilst tikai kritērijiem klasifikācijai kā videi bīstami;iii) jebkuru ķimikāliju, kura, kaut gan neatbilst kritērijiem, lai tiktu klasificēta kā bīstama saskaņā ar i) un ii) apakšpunktiem, savu fizikāli ķīmisko, ķīmisko vai toksikoloģisko īpašību dēļ un veidā, kādā tā tiek izmantota vai atrodas darba vietā, var radīt risku darba ņēmēju veselībai un drošībai, to skaitā jebkura ķimikālija, kurai ir noteikta limita vērtība iedarbībai darbā saskaņā ar 3. pantu;c) "darbība saistībā ar ķimikālijām" nozīmē jebkuru darbu, kur tiek lietotas vai ir paredzēts lietot ķimikālijas, jebkādā procesā, to skaitā ražošanā, pārvietošanā, glabāšanā, transportēšanā vai iznīcināšanā un apstrādē, vai kuras rada šāds darbs;d) "profesionālās pakļaušanas iedarbībai limita vērtība" nozīmē, ja vien netiek noteikts savādāk, ķimikālijas vidējās koncentrācijas gaisā limitu noteiktā laikā darba ņēmēja elpošanas zonā noteiktā bāzes laika posmā;e) "bioloģiskā limita vērtība" nozīmē attiecīgā faktora, tā metabolītu (sadalīšanās produktu) koncentrācijas vai seku indikatora limitu attiecīgajā bioloģiskajā vidē;f) "medicīniskā uzraudzība" nozīmē atsevišķu darba ņēmēju apsekošanu, lai noteiktu šā indivīda veselības stāvokli, saistībā ar pakļaušanu specifisku ķimikāliju iedarbībai darbā;g) "apdraudējums" nozīmē ķimikālijai piemītošu īpašību, kas var nodarīt kaitējumu;h) "risks" nozīmē varbūtību, ka būs iespējams kaitējums lietošanas un/vai pakļaušanas iedarbībai apstākļos.3. pantsIedarbības darbavietā limita vērtības un bioloģiskā limita vērtības1. Komisijai jāizvērtē saistība starp sekām, ko bīstamās ķimikālijas rada veselībai, un iedarbības darbavietā līmeni, veicot visjaunāko pieejamo zinātnisko datu neatkarīgu zinātnisku vērtējumu.2. Pamatojoties uz 1. daļā minēto vērtējumu, Komisija, vispirms konsultējoties ar Darba drošības, higiēnas un veselības aizsardzības padomdevēju komiteju, ierosina Eiropas mērķus indikatīvo iedarbības darbavietā limita vērtību formā darba ņēmēju aizsardzībai pret ķīmisko risku, kas nosakāmi Kopienas līmenī.Šīs limita vērtības tiek noteiktas vai pārskatītas, ņemot vērā mērījumu tehnoloģiju pieejamību, saskaņā ar Direktīvas 89/391/EEK 17. pantā noteikto procedūru. Dalībvalstīm jāinformē darba ņēmēju un darba devēju organizācijas par Kopienas līmenī noteiktajām indikatīvajām iedarbības darbavietā limita vērtībām.3. Attiecībā uz jebkuru ķimikāliju, kam Kopienas līmenī ir noteikta indikatīvā iedarbības darbavietā limita vērtība, dalībvalstis paredz iedarbības darbavietā valsts limita vērtību, ņemot vērā Kopienas limita vērtību, nosakot tās būtību saskaņā ar valsts tiesību aktiem un praksi.4. Kopienas līmenī var tikt noteiktas saistošas iedarbības darbavietā limita vērtības, papildus tiem faktoriem, kuri tikuši apsvērti, nosakot indikatīvās iedarbības darbavietā limita vērtības, kas atspoguļo iespējamības faktorus, vienlaikus saglabājot mērķi nodrošināt darba ņēmēju veselību darbā. Šādas limita vērtības tiek noteiktas saskaņā ar Līguma 118.a pantu un ietvertas šīs direktīvas I pielikumā.5. Attiecībā uz jebkuru ķimikāliju, kam ir noteikta saistoša iedarbības darbavietā limita vērtība, dalībvalstis nosaka attiecīgas saistošas iedarbības darbavietā valsts limita vērtības, kuras ir pamatotas ar Kopienas limita vērtību, taču nepārsniedz to.6. Kopienas līmenī var tikt noteiktas saistošas bioloģiskā limita vērtības, pamatojoties uz 1. punktā minēto vērtējumu un ņemot vērā mērījumu tehnoloģiju pieejamību, kas atspoguļo iespējamības faktorus, vienlaikus saglabājot mērķi nodrošināt darba ņēmēju veselību darbā. Šādas limita vērtības tiek noteiktas saskaņā ar Līguma 118.a pantā noteikto kārtību un ietvertas šīs direktīvas II pielikumā, kopā ar citu attiecīgo medicīniskās uzraudzības informāciju.7. Attiecībā uz jebkuru ķimikāliju, kam ir noteikta saistoša bioloģiskā limita vērtība, dalībvalstis nosaka attiecīgas saistošas bioloģiskā limita valsts vērtības, kuras ir pamatotas ar Kopienas limita vērtību, taču nepārsniedz to.8. Ja dalībvalsts ievieš vai pārskata iedarbības darbavietā valsts limita vērtību vai bioloģisko valsts limita vērtību attiecībā uz kādu ķimikāliju, tai par to ir jāinformē Komisiju un pārējās dalībvalstis, sniedzot attiecīgos zinātniskos un tehniskos datus. Komisija attiecīgi rīkojas.9. Pamatojoties uz ziņojumiem, ko sniegušas dalībvalstis saskaņā ar 15. pantu, Komisija izvērtē to, kā dalībvalstis ievērojušas Kopienas indikatīvās limita vērtības, nosakot attiecīgās iedarbības darbavietā valsts limita vērtības.10. Standartizētās metodes mērījumiem un koncentrācijas gaisā darbavietā novērtēšanai saistībā ar iedarbības darbavietā limita vērtībām tiek noteiktas saskaņā ar 12. panta 2. punktu.II SADAĻADARBA DEVĒJU PIENĀKUMI4. pantsBīstamo ķimikāliju riska noteikšana un vērtējums1. Veicot Direktīvas 89/391/EEK 6. panta 3. punktā un 9. panta 1. punktā noteiktos pienākumus, darba devējam vispirms ir jānosaka, vai darba vietā atrodas jebkādas bīstamas ķimikālijas. Ja tā, viņam ir jāizvērtē jebkādu risku darba ņēmēju drošībai un veselībai, ko rada šo bīstamo ķimikāliju klātbūtne, ņemot vērā šādus faktorus:- to bīstamās īpašības,- piegādātāja sniegto informāciju attiecībā uz drošību un veselību (piemēram, attiecīgais drošības rādītāju saraksts saskaņā ar Direktīvu 67/548/EEK vai Direktīvu 88/379/EEK),- pakļaušanas riskam līmeni, veidu un ilgumu,- ar šādām vielām veicamā darba apstākļus, iekļaujot to apjomu,- jebkādas iedarbības darbavietā limita vērtības vai bioloģiskā limita vērtības, kuras noteiktas attiecīgajā dalībvalstī,- veikto vai veicamo preventīvo pasākumu sekas,- ja iespējams, secinājumus no jau veiktās medicīniskās uzraudzības.Darba devējs iegūst papildu informāciju, kas nepieciešama riska novērtēšanai, no piegādātāja vai citiem iespējami pieejamiem avotiem. Attiecīgajos gadījumos šai informācijai jāsatur lietotājiem draudošā riska vērtējums, kas noteikts, pamatojoties uz Kopienas tiesību aktiem par ķimikālijām.2. Darba devēja rīcībā jābūt riska vērtējumam saskaņā ar Direktīvas 89/391/EEK 9. pantu, un jānosaka, kādi pasākumi veicami saskaņā ar šīs direktīvas 5. un 6. pantiem. Riska vērtējumam jābūt attiecīgi dokumentētam saskaņā ar valsts tiesību aktiem un praksi, un tas var iekļaut pamatojumu no darba devēja puses par to, ka ar ķimikālijām saistītā riska būtība un pakāpe padara turpmāko sīki izstrādātu riska vērtējumu nevajadzīgu. Riska vērtējumu ir jāaktualizē, jo īpaši, ja ir notikušas nozīmīgas pārmaiņas, kuru dēļ tas varētu būt novecojis vai, ja par tā nepieciešamību liecina medicīniskā uzraudzība.3. Noteiktas darbības uzņēmumā vai iestādē, piemēram, apkope, attiecībā uz ko ir paredzams, ka pastāv būtisks pakļaušanas iedarbībai potenciāls, vai kas var radīt kaitīgu ietekmi uz drošību un veselību citu iemeslu dēļ, pat tad, ja veikti visi tehniskie pasākumi, ir iekļaujamas riska vērtējumā.4. Attiecībā uz darbībām, kas saistītas ar pakļaušanu bīstamu ķimikāliju iedarbībai, risks ir jānovērtē, vadoties no riska, kuru rada visas šādas ķimikālijas to savstarpējā kombinācijā.5. Attiecībā uz jaunām darbībām saistībā ar bīstamām ķimikālijām, darbu var uzsākt tikai pēc tam, kad ticis veikts šīs darbības riska novērtējums un īstenoti visi noteiktie preventīvie pasākumi.6. Praktiskās vadlīnijas riska noteikšanai un novērtēšanai, kā arī pārskatīšanai un, nepieciešamības gadījumā, pielāgošanai, tiek izstrādātas saskaņā ar 12. panta 2. punktu.5. pantsVispārējie principi ar bīstamajām ķimikālijām saistītā riska novēršanai un šīs direktīvas piemērošanai attiecībā uz riska novērtēšanu1. Veicot savu pienākumu nodrošināt darba ņēmēju veselību un drošību jebkādai darbībai saistībā ar bīstamām ķimikālijām, darba devējam jāveic nepieciešamos preventīvos pasākumus, kuri noteikti Direktīvas 89/391/EEK 6. panta 1. un 2. punktā, un iekļauj šajā direktīvā paredzētos pasākumus.2. Risks darba ņēmēju veselībai un drošībai darbā, kas saistīts ar bīstamām ķimikālijām, ir jānovērš vai jāsamazina līdz minimumam ar:- darba sistēmu modeli un organizāciju darba vietā,- piemērota aprīkojuma nodrošināšanu darbam ar ķimikālijām un apkopes procedūru nodrošināšanu, kas nodrošina darba ņēmēju veselību un drošību darbā,- iedarbībai pakļauto vai iespējami pakļaujamo darba ņēmēju skaita samazināšanu līdz minimumam,- pakļaušanas iedarbībai ilguma un intensitātes samazināšanu līdz minimumam,- attiecīgiem higiēnas pasākumiem,- ķimikāliju klātbūtnes darba vietā samazināšanu līdz minimumam, kāds tiek prasīts attiecīgajam darba veidam,- piemērotām darba procedūrām, iekļaujot pasākumus bīstamo ķimikāliju un šādas ķimikālijas saturošu atkritumu drošai pārvietošanai, glabāšanai un transportēšanai darba vietā.Praktiskās vadlīnijas profilakses pasākumiem, lai kontrolētu risku, tiek attīstītas saskaņā ar 12. panta 2. punktu.3. Ja 4. panta 1. punktā minētā riska rezultāti atklāj risku darba ņēmēju drošībai un veselībai, tiek piemēroti specifiskie aizsardzības, profilakses un monitoringa pasākumi, kas noteikti 6., 7. un 10. pantā.4. Ja 4. panta 1. punktā minētā riska novērtējuma rezultāti parāda, ka bīstamās ķimikālijas daudzums darba vietā rada tikai nelielu risku darba ņēmēju veselībai un drošībai, un pasākumi, kas veikti saskaņā ar šā panta 1. un 2. punktu, ir pietiekoši, lai samazinātu šo risku, 6., 7. un 10. pantu nepiemēro.6. pantsSpecifiskie aizsardzības un profilakses pasākumi1. Darba devējs nodrošina, lai bīstamās ķimikālijas radītais risks darba ņēmēju drošībai un veselībai tiktu novērsts vai samazināts līdz minimumam.2. Piemērojot 1. punktu, priekšroka tiek dota aizstāšanai, darba devējam izvairoties no bīstamās ķimikālijas lietošanas, aizvietojot to ar ķimikāliju vai procesu, kurš dotajos lietošanas apstākļos nav bīstams vai ir mazāk bīstams darba ņēmēju drošībai un veselībai katrā konkrētajā gadījumā.Ja darbības raksturs neļauj risku novērst ar aizstāšanas palīdzību, ņemot vērā 4. pantā minēto darbību un riska vērtējumu, darba devējam ir jānodrošina, lai risks tiktu samazināts līdz minimumam, piemērojot aizsardzības un profilakses pasākumus, atbilstīgi riska vērtējumam, kas izdarīts saskaņā ar 4. pantu. Tas iekļauj, prioritātes kārtībā:a) attiecīgo darba procesu modeļu un tehnoloģijas un attiecīgā aprīkojuma un materiālu lietošanu un kontroli, lai novērstu vai samazinātu līdz minimumam bīstamo ķimikāliju noplūdi, kas var radīt risku darba ņēmēju drošībai un veselībai darbavietā;b) kolektīvo aizsargpasākumu piemērošanu pie riska avota, tādu kā adekvāta ventilācija un attiecīgi organizatoriskie pasākumi;c) ja pakļaušanu iedarbībai nevar novērst citādiem līdzekļiem, individuālo aizsargpasākumu piemērošanu, iekļaujot personālos aizsarglīdzekļus.Praktiskās vadlīnijas aizsardzības un profilakses pasākumiem, lai kontrolētu risku, tiek attīstītas saskaņā ar 12. panta 2. punktu.3. Šā panta 2. punktā minētos pasākumus īsteno kopā ar medicīnisko uzraudzību saskaņā ar 10. pantu, ja tas atbilst riska būtībai.4. Ja vien darba devējs skaidri nepierāda ar citiem novērtēšanas līdzekļiem, ka saskaņā ar 2. punktu ir panākts adekvāts profilakses un aizsardzības līmenis, darba devējs regulāri un notiekot jebkādām izmaiņām apstākļos, kas var iespaidot darba ņēmēju pakļaušanu ķimikāliju iedarbībai, veic nepieciešamos mērījumus attiecībā uz ķimikālijām, kuras var radīt risku darba ņēmēju veselībai darba vietā, jo īpaši saistībā ar iedarbības darbavietā limita vērtībām.5. Darba devējam jāņem vērā šā panta 4. punktā minēto procedūru rezultātus, veicot pienākumus, kuri ir noteikti 4. pantā vai izriet no tā.Jebkurā gadījumā, ja kādā dalībvalstī spēkā esošā iedarbības darbavietā limita vērtība ir pārsniegta, darba devējam nekavējoties jāveic pasākumus, ņemot vērā šā limita būtību, lai labotu stāvokli, veicot preventīvus un aizsardzības pasākumus.6. Pamatojoties uz riska novēršanas vispārējo vērtējumu un vispārējiem principiem 4. un 5. pantā, darba devējs veic tehniskus un/vai organizatoriskus pasākumus atbilstīgi operācijas būtībai, iekļaujot nesaderīgu ķimikāliju glabāšanu, pārvietošanu un atdalīšanu, nodrošinot darba ņēmēju aizsardzību pret apdraudējumu, ko rada ķimikāliju fizikāli ķīmiskās īpašības. Jo īpaši viņam jāveic pasākumus, prioritātes kārtībā, lai:a) novērstu ugunsnedrošu vielu klātbūtni darba vietā bīstamās koncentrācijās vai ķīmiski nestabilu vielu klātbūtni bīstamos daudzumos vai, ja darba raksturs to nepieļauj;b) novērstu aizdegšanās avotu klātbūtni, kas varētu izraisīt ugunsgrēkus un sprādzienus, vai nelabvēlīgus apstākļus, kuru rezultātā ķīmiski nestabilas vielas vai vielu maisījumi varētu radīt kaitīgas fiziskas sekas; unc) mazināut kaitīgās sekas darba ņēmēju veselībai un drošībai ugunsgrēka vai sprādziena gadījumā sakarā ar ugunsnedrošo vielu aizdegšanos, vai kaitīgas fiziskas sekas, ko rada ķīmiski nestabilas vielas vai vielu maisījumi.Darba inventāram un aizsargsistēmām, ko nodrošina darba devējs darba ņēmēju aizsardzībai, jāatbilst attiecīgajiem Kopienas noteikumiem par projektēšanu, ražošanu un piegādi saistībā ar veselību un drošību. Darba devēja veicamajiem tehniskajiem un/vai organizatoriskajiem pasākumiem jāņem vērā un jāatbilst inventāra grupu kategorizācijai Eiropas Parlamenta un Padomes 1994. gada 23. marta Direktīvas 94/9/EK par dalībvalstu likumu tuvināšanu attiecībā uz inventāru un aizsargsistēmām, kas paredzētas lietošanai potenciāli eksplozīvās atmosfērās [19], I pielikumā.Darba devējam jāveic pasākumus, lai nodrošinātu pietiekošu kontroli pār mašīnām, iekārtām un mehānismiem, vai nodrošinātu sprādzienu apslāpēšanas inventāru iegādi vai sprādzienu seku mazināšanas pasākumus.7. pantsPasākumi attiecībā uz katastrofām, nelaimes gadījumiem un avārijām1. Neskarot Direktīvas 89/391/EEK 8. pantā minētos pienākumus, darba devējam, lai aizsargātu darba ņēmēju drošību un veselību pret katastrofām, nelaimes gadījumiem un avārijām saistībā ar bīstamo ķimikāliju klātbūtni darba vietā, jānosaka procedūras (darbības plānus), kurus var īstenot, ja notiek jebkurš no šādiem gadījumiem, lai varētu veikt attiecīgo darbību. Šie pasākumi iekļauj attiecīgo drošības treniņu, kas veicams regulāros intervālos, un attiecīgu pirmās palīdzības piederumu nodrošināšanu.2. Notiekot 1. punktā minētajam gadījumam, darba devējam nekavējoties jāveic pasākumus, lai mazinātu šā notikuma sekas, un par to jāinformē attiecīgos darba ņēmējus.Lai normalizētu situāciju:- darba devējam jāveic pasākumus, lai labotu stāvokli, tiklīdz tas ir iespējams,- tikai tiem darba ņēmējiem, kuri ir būtiski vajadzīgi remonta un citu nepieciešamo darbu veikšanai, tiek atļauts strādāt skartajā zonā.3. Darba ņēmēji, kuriem atļauts strādāt skartajā zonā, tiek nodrošināti ar attiecīgiem aizsargtērpiem, individuālajiem aizsarglīdzekļiem, specializētajiem drošības līdzekļiem un ierīcēm, kuras viņiem jālieto, kamēr pastāv šī situācija; šī situācija nedrīkst būt pastāvīga.Neaizsargātām personām nav pieļaujams atrasties skartajā zonā.4. Neskarot Direktīvas 89/391/EEK 8. pantu, darba devējam jāveic nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu, ka brīdināšanas un citas komunikāciju sistēmas, kas signalizē par paaugstinātu risku drošībai un veselībai, dod iespēju pienācīgi reaģēt un vajadzības gadījumā nekavējoši uzsākt novēršanas darbības, palīdzības, evakuācijas un glābšanas operācijas.5. Darba devējam ir jānodrošina, lai būtu pieejama informācija par ārkārtas pasākumiem saistībā ar bīstamām ķimikālijām. Šai informācijai jābūt pieejamai attiecīgajiem iekšējiem un ārējiem avārijas dienestiem. Tai ir jāiekļauj šādi faktori:- iepriekšēju paziņošanu par attiecīgo darba apdraudējumu, apdraudējuma identifikācijas pasākumiem, piesardzības pasākumiem un procedūrām, lai avārijas dienesti varētu sagatavot savas reaģēšanas procedūras un piesardzības pasākumus; un- jebkuru pieejamu informāciju par specifisku apdraudējumu, kas rodas vai var rasties negadījuma vai avārijas laikā, to skaitā informāciju par procedūrām, kuras sagatavotas saskaņā ar šo pantu.8. pantsDarba ņēmēju informēšana un apmācība1. Neskarot Direktīvas 89/391/EEK 10. un 12. pantu, darba devējs nodrošina, lai darba ņēmēji un/vai viņu pārstāvji būtu nodrošināti ar:- datiem, kas iegūti saskaņā ar šīs direktīvas 4. pantu, un turpmāku informāciju par jebkurām lielākām pārmaiņām darba vietā, kas nosaka izmaiņas šajos datos,- informāciju par darba vietā sastopamajām bīstamajām ķimikālijām, piemēram, par šo ķimikāliju noteikšanu, risku drošībai un veselībai, attiecīgās iedarbības darbavietā limita vērtību un citiem normatīvajiem noteikumiem,- apmācību un informāciju par attiecīgajiem piesardzības pasākumiem un par veicamo darbību, lai aizsargātu sevi un citus darba ņēmējus darba vietā,- pieeju jebkuram drošības rādītāju sarakstam, ko sniedz piegādātājs saskaņā ar Direktīvas 88/379/EEK 10. pantu un Direktīvas 92/32/EEK [20] 27. pantu;un, lai šī informācija:- tiktu sniegta veidā, kas ir atbilstīgs riska vērtējuma rezultātam saskaņā ar šīs direktīvas 4. pantu. Tā var būt gan kā mutisks paziņojums, gan kā individuāla instruktāža un apmācība, ko papildina rakstiska informācija, atkarībā no tā riska būtības un pakāpes, kuru atklāj minētajā pantā prasītais vērtējums,- tiktu aktualizēta, ņemot vērā apstākļu izmaiņas.2. Ja tilpnes un cauruļvadi darbā lietotajām bīstamajām ķimikālijām nav marķēti saskaņā ar attiecīgajiem Kopienas tiesību aktiem par ķimikāliju marķēšanu un par drošības zīmēm darba vietā, darba devējs, neierobežojot iepriekš minētajos tiesību aktos paredzētās atkāpes, nodrošina, lai šo tilpņu un cauruļvadu saturs, kā arī šā satura īpatnības un jebkāds ar to saistītais apdraudējums būtu skaidri identificējami.3. Dalībvalstis var veikt nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu, ka darba devēji, vēlams, no ražotāja vai piegādātāja, pēc pieprasījuma var saņemt visu informāciju par bīstamajām ķimikālijām, kas vajadzīga šīs direktīvas 4. panta 1. punkta piemērošanai, ciktāl Direktīvas 67/548/EEK un 88/379/EEK neiekļauj pienākumu sniegt informāciju.III SADAĻADAŽĀDI NOTEIKUMI9. pantsAizliegumi1. Lai novērstu darba ņēmēju pakļaušanu riskam to veselībai, ko rada noteiktas ķimikālijas un/vai noteiktas darbības saistībā ar ķimikālijām, III pielikumā iekļauto ķimikāliju ražošana, izgatavošana vai lietošana darbā un darbības ar tām ir aizliegtas tajā noteiktajā apjomā.2. Dalībvalstis var pieļaut atkāpes no 1. punkta prasībām šādos apstākļos:- tikai zinātnisku pētījumu un pārbaužu nolūkiem, iekļaujot analīzi,- aktivitātēm, kas paredzētas, lai iznīcinātu ķimikālijas, kuras sastopamas blakus produktu vai atkritumu veidā,- 1. punktā minēto ķimikāliju ražošanai, lai izmantotu tās kā starpproduktus, un šādai to lietošanai.Darba ņēmēju pakļaušanu 1. punktā minēto ķimikāliju iedarbībai ir jānovērš, nosakot, ka šādu ķimikāliju ražošanai un visagrākajai iespējamajai izmantošanai kā starpproduktiem jānotiek vienotā noslēgtā sistēmā, no kuras iepriekš minētās ķimikālijas var izvadīt vienīgi tiktāl, cik tas ir nepieciešams procesa kontrolei vai sistēmas apkalpošanai.Dalībvalstis var paredzēt individuālas atļauju sistēmas.3. Ja tiek pieļauti izņēmumi saskaņā ar 2. punktu, kompetentā valsts iestāde pieprasa darba devējam sniegt šādu informāciju:- izņēmuma statusa lūgšanas iemesls,- daudzums, kādā ķimikālija tiks lietota ik gadu,- iesaistītās darbības un/vai reakcijas vai procesi,- iesaistāmo darba ņēmēju skaits,- piesardzības pasākumi, kas paredzēti, lai aizsargātu attiecīgo darba ņēmēju drošību un veselību,- veiktie tehniskie un organizatoriskie pasākumi, lai novērstu darba ņēmēju pakļaušanu iedarbībai.4. Padome, saskaņā ar Līguma 118.a pantā noteikto kārtību, var grozīt šā panta 1. punktā paredzēto aizliegumu sarakstu, iekļaujot turpmāk noteiktas ķimikālijas vai darbības.10. pantsMedicīniskā uzraudzība1. Neskarot Direktīvas 89/391/EEK 14. pantu, dalībvalstis nosaka pasākumus attiecīgas to darba ņēmēju medicīniskās uzraudzības veikšanai, kuriem šīs direktīvas 4. pantā minētais vērtējums atklāj risku veselībai. Šie pasākumi, iekļaujot prasības, kas tiek noteiktas attiecībā uz veselības un pakļaušanas iedarbībai uzskaiti un tās pieejamību, tiek īstenoti saskaņā ar valsts tiesību aktiem un/vai praksi.Medicīniskā uzraudzība, kuras rezultāti tiek ņemti vērā, piemērojot profilakses pasākumus konkrētā darba vietā, tiek veikta, ja:- darba ņēmēja pakļaušana bīstamas ķimikālijas iedarbībai ir tāda, ka konstatējama slimība vai veselības stāvokļa pasliktināšanās var būt saistīta ar pakļaušanu iedarbībai, un- pastāv iespēja, ka slimība vai veselības stāvokļa pasliktināšanās var rasties darba ņēmēja konkrētajos darba apstākļos,- izmeklēšanas metodika ir ar zemu riska pakāpi attiecībā uz darba ņēmējiem.Turklāt jābūt pienācīgai metodikai slimību vai veselības stāvokļa pasliktināšanās indikāciju izmeklēšanai.Ja ir noteikta saistoša bioloģiskā limita vērtība, kā norādīts II pielikumā, medicīniskā uzraudzība ir obligāta prasība darbā ar attiecīgo bīstamo ķimikāliju saskaņā ar šajā pielikumā noteikto kārtību. Darba ņēmējus ir jāinformē par šo prasību pirms norīkošanas darba uzdevumam, kas saistīts ar risku tikt pakļautam attiecīgās bīstamās ķimikālijas iedarbībai.2. Dalībvalstis nosaka pasākumus, lai par katru darba ņēmēju, kurš pakļauts medicīniskai uzraudzībai saskaņā ar 1. punkta prasībām, tiktu ieviestas un atjauninātas individuālas veselības un pakļaušanas iedarbībai uzskaites kartes.3. Veselības un pakļaušanas iedarbībai uzskaites kartēm jāsatur veiktās medicīniskās uzraudzības rezultātu un jebkādu tādu kontroles datu kopsavilkumu, kuri ataino indivīda pakļaušanu iedarbībai. Medicīniskā uzraudzība var iekļaut bioloģisko kontroli un ar to saistītas prasības.Veselības un pakļaušanas iedarbībai uzskaite jāveic piemērotā formā, lai būtu iespējamas vēlākas konsultācijas, ievērojot konfidencialitāti.Attiecīgo uzskaites karšu kopijas pēc pieprasījuma tiek iesniegtas kompetentai valsts iestādei. Individuālam darba ņēmējam, pēc viņa lūguma, tiek nodrošināta pieeja tām veselības un pakļaušanas iedarbībai uzskaites kartēm, kuras attiecas uz viņu personīgi.Ja uzņēmums beidz pastāvēt, veselības un pakļaušanas iedarbībai uzskaites kartes tiek nodotas kompetentajām valsts iestādēm.4. Ja ar medicīnisko uzraudzību tiek konstatēts, ka:- darba ņēmējam ir identificējama slimība vai kaitējums veselībai, ko ārsts vai arodveselības aprūpes profesionālis uzskata par rezultātu pakļaušanai bīstamai ķimikālijas iedarbībai darba vietā, vai- ir tikusi pārsniegta saistošā bioloģiskā limita vērtība,ārstam vai citai attiecīgi kvalificētai personai jāinformē darba ņēmēju par rezultātu, kas attiecas uz viņu personīgi, iekļaujot informāciju un ieteikumus saistībā ar medicīnisko uzraudzību, ko viņam būtu jāiziet pēc pakļaušanas iedarbībai beigām, undarba devējam:- jāpārskata riska novērtējumu, kurš veikts saskaņā ar 4. panta 1. punktu,- jāpārskata pasākumus, kas paredzēti riska novēršanai vai samazināšanai saskaņā ar 5. un 6. pantu,- jāņem vērā arodveselības aprūpes profesionāļa vai citas attiecīgi kvalificētas personas vai kompetentās valsts iestādes ieteikumu, īstenojot pasākumus, kas tiek prasīti, lai novērstu vai samazinātu risku saskaņā ar 6. pantu, iekļaujot iespēju norīkot darba ņēmēju alternatīvos darbos, kur nepastāv turpmākas pakļaušanas iedarbībai risks, un- jāgādā par pastāvīgu medicīnisko uzraudzību un jāparedz jebkura tāda darba ņēmēja veselības statusa pārskatīšana, kurš ticis līdzīgā kārtā pakļauts iedarbībai. Šādos gadījumos kompetentais ārsts vai arodveselības aprūpes profesionālis vai kompetentā valsts iestāde var ierosināt iedarbībai pakļautajām personām iziet medicīnisko pārbaudi.11. pantsDarba ņēmēju konsultācijas un līdzdalībaDarba ņēmēju un/vai viņu pārstāvju konsultācijas un līdzdalība notiek saskaņā ar Direktīvas 89/391/EEK 11. pantu šīs direktīvas aptvertajos jautājumos, iekļaujot tās pielikumus.12. pantsPielikumu pielāgošana, tehnisko vadlīniju sagatavošana un pieņemšana1. Tīri tehniskas dabas pielāgojumi pielikumos saistībā ar:- direktīvu pieņemšanu tehniskās harmonizācijas un standartizācijas jomā attiecībā uz ķimikālijām, un/vai- tehnisko progresu, izmaiņām starptautiskajos standartos vai specifikācijās un jaunām atziņām saistībā ar ķimikālijām,tiek veikti saskaņā ar Direktīvas 89/391/EEK 17. pantā noteikto kārtību.2. Komisija izstrādā nesaistošas praktiskās vadlīnijas. Šīs vadlīnijas attiecas uz 3., 4., 5. un 6. pantā un II pielikuma 1. sadaļā minētajiem jautājumiem.Komisija vispirms konsultējas ar Darba drošības, higiēnas un veselības aizsardzības padomdevēju komiteju saskaņā ar Lēmumu 74/325/EEK.Šīs direktīvas piemērošanas kontekstā dalībvalstis, cik vien tas ir iespējams, ņem vērā šīs vadlīnijas, izstrādājot savu politiku darba ņēmēju veselības un drošības aizsardzībai.13. pantsIepriekšējo direktīvu atcelšana un grozīšana1. Direktīvas 80/1107/EEK, 82/605/EEK un 88/364/EEK tiek atceltas ar 14. panta 1. punktā minēto dienu.2. Padomes 1983. gada 19. septembra Direktīvā 83/477/EEK par darba ņēmēju aizsardzību pret risku, kas rodas, pakļaujot azbesta iedarbībai darbā (otrā atsevišķā direktīva Direktīvas 80/1107/EEK 8. panta nozīmē) [21], izdarīt šādus grozījumus:a) no 1. panta 1. punkta pirmā teikuma izslēgt šādus vārdus:"kas ir otrā atsevišķā direktīva Direktīvas 80/1107/EEK 8. panta nozīmē";b) 9. panta 2. punktu aizstāt ar šādu tekstu:"2. Grozījumi, kas vajadzīgi, lai pielāgotu šīs direktīvas pielikumus tehnikas attīstībai, tiek pieņemti saskaņā ar Padomes 1989. gada 12. jūnija Direktīvas 89/391/EEK par pasākumiem, kas ieviešami, lai uzlabotu darba ņēmēju drošību un veselības aizsardzību darbā, 17. pantā noteikto procedūru [22].";c) 15. panta 1. punkta otrajā apakšpunktā aizstāt vārdus"saskaņā ar Direktīvas 80/1107/EEK 10. pantā noteikto procedūru"ar"saskaņā ar Direktīvas 89/391/EEK 17. pantā noteikto procedūru".3. Padomes 1986. gada 12. maija Direktīvā 86/188/EEK par darba ņēmēju aizsardzību pret risku, kas saistīts ar pakļaušanu trokšņa iedarbībai darbavietā [23], veikt šādus grozījumus:a) no 1. panta 1. punkta izslēgt šādus vārdus:"kas ir trešā atsevišķā direktīva Direktīvas 80/1107/EEK nozīmē";b) 12. panta 2. punkta otro daļu aizstāt ar šādu tekstu:"I un II pielikums tiek pielāgots tehniskas attīstībai saskaņā ar Padomes 1989. gada 12. jūnija Direktīvas 89/391/EEK par pasākumiem, kas ieviešami, lai uzlabotu darba ņēmēju drošību un veselības aizsardzību darbā, 17. pantā noteikto procedūru [24]4. Jebkura cita atsauce Direktīvā 83/477/EEK un Direktīvā 86/188/EEK uz Direktīvu 80/1107/EEK ir novecojusi ar minētās direktīvas atcelšanas dienu.5. Direktīvas 91/322/EEK un 96/94/EK paliek spēkā.IV SADAĻANobeiguma noteikumi14. pants1. Dalībvalstis ievieš normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai vēlākais līdz 2001. gada 5. maijam izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka metodes, kā veikt šādas atsauces.2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus savus tiesību aktus, ko tās ir jau pieņēmušas vai pieņem jomā, uz ko attiecas šī direktīva.15. pantsDalībvalstis ik pēc pieciem gadiem informē Komisiju par šīs direktīvas praktisko īstenošanu, norādot darba devēju un darba ņēmēju viedokļus.Komisija par to informē Eiropas Parlamentu, Padomi un Ekonomikas un sociālo lietu komiteju.16. pantsŠī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.17. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 1998. gada 7. aprīlīPadomes vārdā —priekšsēdētājsD. Blunkett[1] OV C 165, 16.6.1993., 4. lpp.[2] OV C 34, 2.2.1994., 42. lpp.[3] Eiropas Parlamenta 1994. gada 20. aprīļa atzinums (OV C 128, 9.5.1994., 167. lpp.), Padomes 1997. gada 7. oktobra kopīgā nostāja (OV C 375, 10.12.1997., 2. lpp.) un Eiropas Parlamenta 1998. gada 17. februāra lēmums (vēl nav publicēts Oficiālajā Vēstnesī).[4] OV L 327, 3.12.1980., 8. lpp. Direktīva, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 88/642/EEK (OV L 356, 24.12.1988., 74. lpp.).[5] OV L 247, 23.8.1982., 12. lpp.[6] OV L 179, 9.7.1988., 44. lpp.[7] OV L 183, 29.6.1989., 1. lpp.[8] OV 196, 16.8.1967., 1. lpp. Direktīva, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 96/56/EK (OV L 236, 18.9.1996., 35. lpp.).[9] OV L 187, 16.7.1988., 14. lpp. Direktīva, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 96/65/EK (OV L 265, 18.10.1996., 15. lpp.).[10] OV L 275, 5.10.1990., 35. lpp.[11] OV L 245, 26.8.1992., 23. lpp.[12] OV L 177, 5.7.1991., 22. lpp.[13] OV L 338, 28.12.1996., 86. lpp.[14] OV L 185, 9.7.1974., 15. lpp. Lēmums, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar 1994. gada Pievienošanās aktu.[15] OV L 196, 26.7.1990., 1. lpp.[16] Padomes 1994. gada 21. novembra Direktīva 94/55/EK par dalībvalstu likumu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu preču pārvadājumiem pa autoceļiem (OV L 319, 12.12.1994., 7. lpp.). Direktīva grozīta ar Komisijas Direktīvu 96/86/EK (OV L 335, 24.12.1996., 43. lpp.).[17] Padomes 1996. gada 23. jūlija Direktīva 96/49/EK par dalībvalstu likumu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu preču pārvadājumiem pa dzelzceļu (OV L 235, 17.9.1996., 25. lpp.). Direktīva, kas grozīta ar Komisijas Direktīvu 96/87/EK (OV L 335, 24.12.1996., 45. lpp.).[18] Padomes 1993. gada 13. septembra Direktīva 93/75/EEK par prasību minimumu attiecībā uz kuģiem, kuri pienāk Kopienas ostās uz vai atstāj tās un pārvadā bīstamas vai piesārņojumu radošas preces (OV L 247, 5.10.1993., 19. lpp.). Direktīva, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 97/34/EK (OV L 158, 17.6.1997., 40. lpp.).[19] OV L 100, 19.4.1994., 1. lpp.[20] OV L 154, 5.6.1992., 1. lpp.[21] OV L 263, 24.9.1983., 25. lpp. Direktīva, kas grozīta ar Direktīvu 91/382/EEK (OV L 206, 29.7.1991., 16. lpp.).[22] OV L 183, 29.6.1989., 1. lpp.[23] OV L 137, 24.5.1986., 28. lpp.[24] OV L 183, 29.6.1989., 1. lpp."--------------------------------------------------I PIELIKUMSIEDARBĪBAS DARBAVIETĀ SAISTOŠO LIMITA VĒRTĪBU SARAKSTSĶimikālijas nosaukums | EINECS Nr. | CAS Nr. | Arodekspozīcijas robežvērtība; 8 h | Arodekspozīcijas robežvērtība; īslaicīgi |mg/m3 | ppm | mg/m3 | ppm |Neorganiskais svins un tā savienojumi | 0,15 | | | |--------------------------------------------------II PIELIKUMSBIOLOĢISKĀS SAISTOŠĀS LIMITA VĒRTĪBAS UN MEDICĪNISKĀS UZRAUDZĪBAS PASĀKUMI1. Svins un tā joniskie savienojumi1.1. Bioloģiskā kontrole iekļauj svina līmeņa mērījumus asinīs (PbB), izmantojot absorbcijas spektrometriju vai metodi, kas dod līdzvērtīgus rezultātus. Bioloģiskā saistošā limita vērtība ir:70 μg Pb/100 ml asiņu1.2. Medicīniskā uzraudzība tiek veikta, ja:- pakļaušana svina koncentrācijas iedarbībai gaisā pārsniedz 0,075 mg/m3, rēķinot pēc vidējā laika ilguma 40 stundas nedēļā, vai- svina līmenis asinīs pārsniedz 40 μg Pb/100 ml asiņu, kas konstatēts mērījumos atsevišķiem darba ņēmējiem.1.3. Praktiskās vadlīnijas bioloģiskajai kontrolei un medicīniskajai uzraudzībai tiek izstrādātas saskaņā ar 12. panta 2. punktu. Tās iekļauj rekomendācijas attiecībā uz bioloģiskajiem indikatoriem (piem., ALAU, ZPP, ALAD) un bioloģiskās kontroles stratēģiju.--------------------------------------------------III PIELIKUMSAIZLIEGUMITurpmāk minēto ķimikāliju ražošana, izgatavošana vai lietošana darbā un darbības saistībā ar šīm ķimikālijām ir aizliegtas. Aizliegums netiek piemērots, ja ķimikālija ietilpst kādas citas ķimikālijas vai atkritumu sastāvā ar noteikumu, ka tās konkrētā koncentrācija tajā ir mazāka par noteikto limitu.a) ĶimikālijasEINECS Nr. | CAS Nr. | Ķimikālijas nosaukums | Koncentrācijas robeža izņēmuma gadījumā |202-080-4 | 91-59-8 | 2-naftilamīns un tā sāļi | 0,1 masas % |202-177-1 | 92-67-1 | 4-aminodifenils un tā sāļi | 0,1 masas % |202-199-1 | 92-87-5 | Benzidīns un tā sāļi | 0,1 masas % |202-204-7 | 92-93-3 | 4-nitrodifenils | 0,1 masas % |b) Darba aktivitātesNav.--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva (1990. gada 9. oktobris), ar ko vienpadsmito reizi tehnikas attīstībai pielāgo Direktīvu 67/548/EEK par normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu vielu klasifikāciju, iepakošanu un marķēšanu

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31990L0517

Oficiālais Vēstnesis L 287 , 19/10/1990 Lpp. 0037 - 0038

		Padomes Direktīva(1990. gada 9. oktobris),ar ko vienpadsmito reizi tehnikas attīstībai pielāgo Direktīvu 67/548/EEK par normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu vielu klasifikāciju, iepakošanu un marķēšanu(90/517/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Direktīvu 67/548/EEK [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 79/831/EEK [2], un jo īpaši tās 19., 20. un 21. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,tā kā Dānija ir lūgusi ieviest izmaiņas dihlormetāna marķēšanā un par to attiecīgi informējusi Komisiju saskaņā ar Direktīvas 67/548/EEK 23. pantu;tā kā Komisija ir izvērtējusi pierādījumus par dihlormetāna kancerogenitāti un apspriedusies ar dalībvalstu izraudzītajiem ekspertiem kancerogenitātes jautājumos;tā kā pašlaik šī vielas klasifikācija lielākoties atbilst zinātnieku paustajiem atzinumiem; tā kā nepārtraukti pilnveidojas ķīmisko vielu darbības mehānisma izpēte cilvēkos, kā arī pētījumos ar citām sugām iegūto rezultātu ekstrapolēšana attiecībā uz cilvēkiem; tā kā, iegūstot jaunus zinātniskos pierādījumus vai mainoties klasifikācijas kritērijiem, jo īpaši saistībā ar šīs vielas kancerogēno vai neirotoksisko iedarbību, tās klasifikācija tiks pārskatīta, ņemot vērā jaunākās atziņas;tā kā Komiteja, kas atbild par to, kā tehnikas attīstībai pielāgot direktīvas par tehnisko šķēršļu novēršanu bīstamu vielu un preparātu tirdzniecībā, ir sagatavojusi negatīvu atzinumu par Komisijas iesniegto pasākumu projektu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvas 67/548/EEK I pielikumā (“Bīstamu vielu saraksts”) izdara šādus grozījumus.Nr. 602-004-00-3 Vielas nosaukumu, CAS numuru, klasifikāciju un marķējumu aizstāj ar šādu:+++++ TIFF +++++2. pantsDalībvalstis līdz 1991. gada 7. jūnijam pieņem un publicē vajadzīgos noteikumus, lai izpildītu šīs direktīvas prasības, un tūlīt par to informē Komisiju. Šos noteikumus dalībvalstis sāk piemērot no 1991. gada 7. decembra.3. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 1990. gada 9. oktobrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsP. Romita[1] OV 196, 16.8.1967., 1. lpp.[2] OV L 259, 15.10.1979., 10. lpp.--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva 2000/78/EK (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32000L0078

Oficiālais Vēstnesis L 303 , 02/12/2000 Lpp. 0016 - 0022

		Padomes Direktīva 2000/78/EK(2000. gada 27. novembris),ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesijuEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 13. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu [4],tā kā:(1) Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 6. pantu Eiropas Savienība ir dibināta uz visām dalībvalstīm kopīgiem brīvības, demokrātijas, cilvēktiesību un pamatbrīvību ievērošanas un tiesiskuma principiem un tā ievēro pamattiesības, ko garantē Eiropas cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencija un kas izriet no dalībvalstīm kopīgām konstitucionālajām tradīcijām, kuras ir Kopienas tiesību vispārīgie principi.(2) Vienlīdzīgas attieksmes pret vīriešiem un sievietēm princips ir noteikts svarīgos Kopienas tiesību aktos, jo īpaši Padomes Direktīvā 76/207/EEK (1976. gada 9. februāris) par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm attiecībā uz darba iespējām, profesionālo izglītību un paaugstināšanu amatā, kā arī darba nosacījumiem [5].(3) Ieviešot vienlīdzīgas attieksmes principu, Kopienai saskaņā ar EK līguma 3. panta 2. punktu būtu jāizvirza mērķis novērst nevienlīdzību un veicināt vīriešu un sieviešu vienlīdzību, jo īpaši tādēļ, ka sievietes bieži vien ir dažāda veida diskriminācijas upuri.(4) Visu cilvēku tiesības uz vienlīdzību likuma priekšā un aizsardzība pret diskrimināciju ir vispārējas tiesības, kas atzītas ar Vispārējo Cilvēktiesību deklarāciju, Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvenciju par sieviešu visu veidu diskriminācijas izskaušanu, Apvienoto Nāciju Organizācijas Paktu par pilsoņu un politiskajām tiesībām un Paktu par ekonomiskajām, sociālajām un kultūras tiesībām un ar Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvenciju, ko parakstījušas visas dalībvalstis. Starptautiskās darba organizācijas (SDO) Konvencijā Nr. 111 ir aizliegta diskriminācija nodarbinātības un profesijas jomā.(5) Ievērot šādas pamattiesības un pamatbrīvības ir svarīgi. Šī direktīva neierobežo biedrošanās brīvību, tostarp tiesības kopā ar citiem veidot arodbiedrības un pievienoties arodbiedrībām, lai aizsargātu savas intereses.(6) Kopienas Hartā par darba ņēmēju sociālajām pamattiesībām atzīts, ka ir svarīgi cīnīties pret visu veidu diskrimināciju un ka jāveic atbilstīga darbība vecāku cilvēku un invalīdu sociālajai un ekonomiskajai integrācijai.(7) EK līgumā līdzās tā mērķiem ir paredzēts veicināt dalībvalstu izstrādātās darba politikas koordināciju. Šajā nolūkā EK līgumā kā Eiropas koordinētas nodarbinātības stratēģijas izstrādes līdzekli iekļāva jaunu nodaļu par nodarbinātību, lai veicinātu prasmīga, izglītota un pielāgoties spējīga darbaspēka rašanos.(8) Nodarbinātības pamatnostādnes 2000. gadam, par kurām Helsinkos 1999. gada 10. un 11. decembrī vienojās Eiropas Padome, uzsver vajadzību veicināt apstākļus sociāli integrēta darba tirgus nodrošināšanai, formulējot saskaņotu to politiku kopumu, kuru mērķis ir cīnīties ar diskrimināciju pret grupām, piemēram, pret invalīdiem. Tajās uzsvērta arī vajadzība pievērst īpašu uzmanību gados vecāku darba ņēmēju atbalstīšanai, lai palielinātu viņu kā darbaspēka īpatsvaru.(9) Nodarbinātība un profesija ir galvenie elementi, kas garantē vienlīdzīgas iespējas visiem un būtiski veicina pilsoņu līdzdalību ekonomiskajā, kultūras un sociālajā dzīvē un viņu potenciāla izmantošanu.(10) 2000. gada 29. jūnijā Padome pieņēma Direktīvu 2000/43/EK [6], kas ievieš vienlīdzīgas attieksmes principu pret personām neatkarīgi no rasu vai etniskās izcelsmes. Minētā direktīva jau paredz aizsardzību pret šādu diskrimināciju nodarbinātības un profesijas jomā.(11) Diskriminācija reliģijas vai uzskatu, invaliditātes, vecuma vai seksuālās orientācijas dēļ var apdraudēt EK līguma mērķu sasniegšanu, jo īpaši augsta līmeņa nodarbinātības un sociālās aizsardzības sasniegšanu, dzīves līmeņa un dzīves kvalitātes paaugstināšanu, ekonomisko un sociālo kohēziju un solidaritāti, un personu brīvu pārvietošanos.(12) Šajā nolūkā attiecībā uz šīs direktīvas aptvertajām jomām visā Kopienā būtu jāaizliedz tieša vai netieša diskriminācija reliģijas vai uzskatu, invaliditātes, vecuma vai seksuālās orientācijas dēļ. Šāds diskriminācijas aizliegums būtu jāpiemēro arī trešo valstu pilsoņiem, bet tas neattiecas uz atšķirīgu attieksmi, kā pamatā ir pilsonība un kas neierobežo noteikumus, kuri reglamentē trešo valstu pilsoņu iebraukšanu un uzturēšanos, kā arī viņu darba un profesijas iespējas.(13) Šo direktīvu nepiemēro sociālā nodrošinājuma un sociālās aizsardzības sistēmām, kuru piedāvātos atvieglojumus neuzskata ne par ieņēmumiem tādā nozīmē, ko šim terminam piešķir EK līguma 141. panta piemērošanas nolūkā, ne par jebkāda veida valsts veiktu maksājumu, kura mērķis ir nodrošināt darba vai darba saglabāšanas iespējas.(14) Šī direktīva neierobežo valstu noteikumus, kuros noteikts pensijas vecums.(15) Tādu faktu novērtēšana, pēc kuriem var spriest, vai ir notikusi tieša vai netieša diskriminācija, ir jautājums izskatīšanai valsts tiesu iestādēs vai citās kompetentās iestādēs saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem vai praksi. Šādos noteikumos jo īpaši var paredzēt netiešo diskrimināciju, kas jānosaka ar jebkuriem līdzekļiem, to skaitā, pamatojoties uz pierādījumiem, ko sniedz statistika.(16) Tādu pasākumu nodrošināšanai, kuru mērķis ir ievērot invalīdu vajadzības darba vietā, ir svarīga loma, lai cīnītos pret diskrimināciju invaliditātes dēļ.(17) Šī direktīva neparedz pieņemt darbā, paaugstināt amatā, saglabāt darbā vai izglītot personu, kas nav kompetenta, nespēj un nevar izpildīt galvenos attiecīgā amata uzdevumus vai attiecīgi izglītoties, neierobežojot pienākumu saprātīgi nodrošināt invalīdiem darba vietu.(18) Šī direktīva neparedz, ka bruņotajos spēkos, policijā, cietumā vai avārijas dienestos būtu jāpieņem darbā vai jāsaglabā nodarbinātība personām, kam nav vajadzīgās spējas veikt uzdevumus, kuru izpildi no tām var prasīt saistībā ar likumīgo mērķi saglabāt šo dienestu operativitāti.(19) Turklāt, lai dalībvalstis varētu turpināt saglabāt savu bruņoto spēku kaujas spējas, tās var izvēlēties nepiemērot visiem vai daļai no saviem bruņotajiem spēkiem šīs direktīvas noteikumus par invaliditāti un vecumu. Dalībvalstīm, kuras izdara šādu izvēli, jānosaka, uz ko attiecas šis izņēmums.(20) Būtu jāparedz pienācīgi, t.i., efektīvi un praktiski pasākumi, lai darba vietu pielāgotu invalīdiem, piemēram, pielāgotu telpas un iekārtas, darba laiku, uzdevumu sadali vai izglītības un integrācijas resursu nodrošināšanu.(21) Lai noteiktu, vai attiecīgie pasākumi veicina neproporcionāla sloga rašanos, jo īpaši būtu jāņem vērā attiecīgās finansiālās un citas izmaksas, organizācijas vai uzņēmuma lielums un finansiālie resursi un iespēja iegūt valsts finansējumu vai kādu citu palīdzību.(22) Šī direktīva neierobežo valsts tiesību aktus par ģimenes stāvokli un no tiem izrietošos atvieglojumus.(23) Atšķirīgu attieksmi var attaisnot ļoti retos gadījumos, ja no īpašībām, kas saistītas ar reliģiju, uzskatiem, invaliditāti, vecumu vai seksuālo orientāciju, izriet īsta un izšķirīga prasība attiecībā uz profesiju, ja vien mērķis ir likumīgs un prasība ir proporcionāla. Šādi gadījumi būtu jāietver informācijā, ko dalībvalstis iesniedz Komisijai.(24) Eiropas Savienība Deklarācijā Nr. 11 par baznīcu un nekonfesionālo organizāciju statusu, kas pievienota Amsterdamas līguma Noslēguma aktam, ir skaidri atzinusi, ka tā ievēro un saskaņā ar valsts tiesību aktiem neliedz baznīcām un reliģiskām apvienībām vai kopienām šādu statusu dalībvalstīs un ka tā vienādi ievēro arī filozofisko un nekonfesionālo organizāciju statusu. Ņemot to vērā, dalībvalstis var saglabāt vai noteikt īpašus noteikumus par tādām īstām, likumīgām un attaisnotām prasībām attiecībā uz profesiju, kuras ir vajadzīgas, lai veiktu profesionālo darbību.(25) Vecuma diskriminācijas aizliegums ir nozīmīgs solis, lai sasniegtu nodarbinātības pamatnostādnēs izvirzītos mērķus un veicinātu darbaspēka dažādību. Tomēr zināmos apstākļos atšķirīgu attieksmi saistībā ar vecumu var attaisnot, tādēļ ir vajadzīgi īpaši noteikumi, kas var mainīties atkarībā no situācijas dalībvalstīs. Tādēļ ir svarīgi nošķirt atšķirīgo attieksmi, kas ir attaisnota, konkrēti, ar likumīgu nodarbinātības politiku, darba tirgu un profesionālās izglītības mērķiem, un diskrimināciju, kura jāaizliedz.(26) Diskriminācijas aizliegumam nevajadzētu ierobežot tādu pasākumu saglabāšanu vai paredzēšanu, kuri paredzēti, lai novērstu trūkumus, ar ko saskārusies konkrētas reliģijas, uzskatu, invaliditātes, vecuma vai seksuālās orientācijas cilvēku grupa, vai lai kompensētu šos trūkumus, un šādu pasākumu sakarā var atļaut konkrētas reliģijas, uzskatu, invaliditātes, vecuma vai seksuālās orientācijas personu organizācijas, ja to galvenais mērķis ir veicināt šo personu īpašās vajadzības.(27) Padome Ieteikumā 86/379/EEK (1986. gada 24. jūlijs) par invalīdu nodarbinātību Kopienā [7] noteica pamatnostādnes, kurās izklāstīti pozitīvas darbības piemēri, lai veicinātu invalīdu nodarbinātību un izglītību, un 1999. gada 17. jūnija Rezolūcijā par vienlīdzīgām darba iespējām invalīdiem [8] apstiprināja, ka ir svarīgi pievērst īpašu uzmanību inter alia invalīdu pieņemšanai darbā, saglabāšanai darbā, apmācībai un izglītībai mūža garumā.(28) Šī direktīva nosaka minimālās prasības, tādējādi sniedzot dalībvalstīm iespēju ieviest vai uzturēt spēkā labvēlīgākus noteikumus. Šīs direktīvas ieviešanai nevajadzētu kalpot par attaisnojumu nekādam regresam attiecībā uz situāciju, kura jau pastāv ikvienā dalībvalstī.(29) Personām, kuras bijušas pakļautas diskriminācijai reliģijas, uzskatu, invaliditātes, vecuma vai seksuālās orientācijas dēļ, vajadzētu būt pieejamiem pienācīgiem tiesiskās aizsardzības līdzekļiem. Lai nodrošinātu efektīvāku aizsardzību, arī apvienībām vai juridiskajām personām vajadzētu būt tiesīgām vai nu jebkura cietušā vārdā, vai viņu atbalstot, kā to nosaka dalībvalstis, iesaistīties lietas izskatīšanas procesā, neierobežojot attiecīgās valsts procesuālās normas par pārstāvību un aizstāvību tiesās.(30) Lai efektīvi īstenotu vienlīdzības principu, vajadzīga atbilstīga tiesiskā aizsardzība pret pakļaušanu netaisnībai.(31) Jāpieņem noteikumi par pierādīšanas pienākumu, ja ir prima facie diskriminācijas gadījums, un, lai piemērotu efektīvu vienlīdzīgas attieksmes principu, pierādīšanas pienākums jāvērš pret atbildētāju, ja ir sniegta liecība par šādu diskrimināciju. Tomēr atbildētājam nav jāpierāda, ka prasītājs atbalsta konkrētu reliģiju vai uzskatus, ka viņam ir konkrēta invaliditāte un ka viņam ir konkrēts vecums vai konkrēta seksuālā orientācija.(32) Dalībvalstīm noteikumi par pierādīšanas pienākumu nav jāpiemēro procesiem, kuros tiesai vai citai kompetentai iestādei jāizmeklē lietas fakti. Procedūras, kas līdz šim minētas, ir procedūras, kurās prasītājam nav jāpierāda fakti, kas tiesai vai kompetentai iestādei jāizmeklē.(33) Dalībvalstīm būtu jāveicina dialogs starp darba devējiem un darba ņēmējiem un atbilstīgi attiecīgās valsts praksei — ar nevalstiskajām organizācijām, lai pievērstos dažādiem diskriminācijas veidiem darba vietā un novērstu tos.(34) Vajadzība veicināt mieru un saskaņu starp galvenajām kopienām Ziemeļīrijā rada vajadzību iekļaut konkrētus noteikumus šajā direktīvā.(35) Dalībvalstīm būtu jāparedz efektīvas, proporcionālas un preventīvas sankcijas gadījumā, ja netiek pildīti pienākumi, kas izriet no šīs direktīvas.(36) Dalībvalstis darba devējiem un darba ņēmējiem pēc viņu kopēja pieprasījuma var uzticēt ieviest šo direktīvu attiecībā uz noteikumiem par kolektīvajiem līgumiem ar noteikumu, ka tie veic visus pasākumus, lai nodrošinātu, ka viņi vienmēr var garantēt šajā direktīvā noteiktos rezultātus.(37) Saskaņā ar EK līguma 5. pantā izklāstīto subsidiaritātes principu dalībvalstis nevar pienācīgi sasniegt šīs direktīvas mērķi, proti, Kopienā izveidot līdzvērtīgus spēles noteikumus attiecībā uz vienlīdzību nodarbinātības un profesijas ziņā, jo attiecīgās darbības mēroga un ietekmes dēļ to labāk var panākt Kopienas līmenī. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šī direktīva nepārsniedz to, kas ir vajadzīgs šā mērķa sasniegšanai,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.I NODAĻAVISPĀRĪGI NOTEIKUMI1. pantsMērķisLai vienlīdzīgas attieksmes princips stātos spēkā dalībvalstīs, šīs direktīvas mērķis attiecībā uz nodarbinātību un profesiju ir noteikt sistēmu, lai apkarotu diskrimināciju reliģijas, uzskatu, invaliditātes, vecuma vai seksuālās orientācijas dēļ.2. pantsDiskriminācijas jēdziens1. Šajā direktīvā "vienlīdzīgas attieksmes princips" nozīmē to, ka nav ne tiešas, ne netiešas diskriminācijas, kuras pamatā ir jebkurš 1. pantā minēts iemesls.2. Šā panta 1. punktā:a) uzskata, ka tiešā diskriminācija notiek tad, ja salīdzināmā situācijā pret vienu personu izturas, ir izturējušies vai izturētos sliktāk nekā pret citu personu jebkura 1. punktā minēta iemesla dēļ;b) pieņem, ka netiešā diskriminācija notiek tad, ja acīmredzami neitrāla noteikuma, kritērija vai prakses dēļ personas, kuras atbalsta konkrētu reliģiju vai uzskatus, kurām ir konkrēta invaliditāte, konkrēts vecums vai konkrēta seksuālā orientācija, atrodas konkrētā nelabvēlīgā situācijā salīdzinājumā ar otru personu, ja vien:i) šis noteikums, kritērijs vai prakse nav objektīvi attaisnota ar likumīgu mērķi un ja vien nav pienācīgi un vajadzīgi līdzekļi šā mērķa sasniegšanai vaiii) attiecībā uz personām, kam ir konkrēta invaliditāte, darba devējam vai jebkurai personai vai organizācijai, uz kuru attiecas šī direktīva, saskaņā ar valsts tiesību aktiem jāveic atbilstīgi pasākumi, kas atbilst 5. pantā noteiktajiem principiem, lai novērstu trūkumus, ko paredz minētais noteikums, kritērijs vai prakse.3. Par cilvēka aizskaršanu uzskata diskrimināciju 1. punkta nozīmē tādas nevēlamas uzvedības gadījumā, kura saistīta ar jebkuru no iemesliem, kas minēti 1. pantā, un kuras mērķis vai rezultāts ir cilvēka cieņas pārkāpums un iebiedējošas, naidīgas, degradējošas, pazemojošas vai agresīvas vides radīšana. Šādā sakarā cilvēka aizskaršanas jēdzienu var definēt saskaņā ar dalībvalstu tiesību aktiem un praksi.4. Aicinājumu veikt diskrimināciju pret cilvēkiem jebkura 1. pantā minēta iemesla dēļ uzskata par diskrimināciju 1. punkta nozīmē.5. Šī direktīva neierobežo attiecīgās valsts tiesību aktos noteiktos pasākumus, kuri demokrātiskā sabiedrībā vajadzīgi sabiedrības drošībai, sabiedriskās kārtības uzturēšanai un kriminālnoziegumu novēršanai, veselības aizsardzībai un citu personu tiesību un brīvību aizsardzībai.3. pantsPiemērošanas joma1. Nepārsniedzot Kopienas kompetenci, šo direktīvu piemēro visām personām gan valsts, gan privātajā sektorā, tostarp valsts iestādēs, attiecībā uz:a) nosacījumiem darba, pašnodarbinātības un profesijas iegūšanai, to skaitā atlases kritērijiem un darbā pieņemšanas nosacījumiem, lai kāda būtu darbības nozare, un visos profesionālās hierarhijas līmeņos, ietverot paaugstināšanu amatā;b) pieeju visu veidu un visu līmeņu profesionālajai informācijai, profesionālajai izglītībai, papildu profesionālajai izglītībai un pārkvalificēšanās iespējām, to skaitā praktiskā darba pieredzei;c) nodarbinātību un darba nosacījumiem, to skaitā atlaišanu un atalgojumu;d) līdzdalību un iesaistīšanos kādā darba ņēmēju vai darba devēju organizācijā vai jebkādā organizācijā, kuras biedri ir nodarbināti konkrētā profesijā, to skaitā uz šādu organizāciju piešķirtajiem pabalstiem.2. Šī direktīva neattiecas uz tādu atšķirīgu attieksmi pilsonības dēļ, kura neierobežo noteikumus un nosacījumus attiecībā uz trešās valsts pilsoņu un bezvalstnieku iebraukšanu un uzturēšanos dalībvalstīs, un jebkuru attieksmi, kas izriet no attiecīgo trešās valsts pilsoņu un bezvalstnieku juridiskā statusa.3. Šī direktīva neattiecas uz nekādiem maksājumiem, ko veic saistībā ar valsts vai līdzīgām sistēmām, tostarp valsts sociālā nodrošinājuma vai sociālās aizsardzības sistēmām.4. Dalībvalstis var paredzēt, ka šo direktīvu tiktāl, cik tā attiecas uz diskrimināciju invaliditātes un vecuma dēļ, nepiemēro bruņotajiem spēkiem.4. pantsPrasības attiecībā uz profesiju1. Neatkarīgi no 2. panta 1. un 2. punkta dalībvalstis var paredzēt, ka dažāda attieksme, kuras pamatā ir īpašība, kas saistīta ar jebkuru no 1. pantā minētajiem iemesliem, neveido diskrimināciju, ja attiecīgo profesionālo darbību būtības dēļ vai tajā sakarā, kurā tās veic, no šādas īpašības izriet īsta un izšķirīga prasība attiecībā uz profesiju ar noteikumu, ka mērķis ir likumīgs un prasība ir proporcionāla.2. Dalībvalstis var uzturēt spēkā attiecīgās valsts tiesību aktus, kuri ir spēkā šīs direktīvas pieņemšanas dienā, vai noteikt turpmākos tiesību aktus, kuros ņem vērā valsts praksi, kas pastāv šīs direktīvas pieņemšanas dienā un saskaņā ar ko profesionālo darbību gadījumā baznīcās un citās valsts vai privātās organizācijās to ētoss balstās uz reliģiju vai uzskatiem, dažāda attieksme personas reliģijas vai uzskatu dēļ neveido diskrimināciju, ja šādu darbību īpatnību dēļ vai tajā sakarā, kurā tās veic, personas reliģija vai uzskati veido īstu, likumīgu un attaisnotu prasību attiecībā uz profesiju, ņemot vērā organizācijas ētosu. Šo atšķirīgo attieksmi ievieš, ņemot vērā dalībvalstu konstitucionālās normas un principus, kā arī Kopienas tiesību vispārīgos principus, un tai nekādā gadījumā nebūtu jāattaisno nekāda diskriminācija.Ar noteikumu, ka citādi šo direktīvu ievēro, tā neskar baznīcas un to citu valsts vai privāto organizāciju, kuru ētoss balstās uz reliģiju vai uzskatiem un kuras darbojas saskaņā ar valsts konstitūciju un likumiem, tiesības pieprasīt, lai personas, kuras strādā to labā, izturētos godprātīgi un lojāli pret organizācijas ētosu.5. pantsSaprātīga darba vietas izveidošana invalīdiemLai garantētu vienlīdzīgas attieksmes principa ievērošanu pret invalīdiem, nodrošina saprātīgu darba vietas izveidošanu. Tas nozīmē, ka darba devēji, ja tas vajadzīgs konkrētā gadījumā, veic atbilstīgus pasākumus, lai invalīds varētu dabūt darbu, strādāt vai tikt paaugstināts amatā, vai iegūt profesionālo izglītību, ja vien šādi pasākumi neuzliek neproporcionālu slogu darba devējam. Šis slogs nav neproporcionāls, ja to pietiekami izlīdzina ar pasākumiem, kas pastāv attiecīgās dalībvalsts invaliditātes politikā.6. pantsTādas dažādas attieksmes attaisnojums, kuras pamatā ir cilvēka vecums1. Neatkarīgi no 2. panta 2. punkta dalībvalstis var paredzēt, ka dažāda attieksme, kuras pamatā ir vecums, neveido diskrimināciju, ja attiecīgās valsts tiesību kontekstā tā ir objektīvi un saprātīgi attaisnota ar likumīgu mērķi, tostarp likumīgu nodarbinātības politiku, darba tirgu un profesionālās izglītības mērķiem, un ja šā mērķa sasniegšanas līdzekļi ir atbilstīgi un vajadzīgi.Šāda dažāda attieksme cita starpā var ietvert:a) to, ka nosaka īpašus nosacījumus darba un profesionālās izglītības iespējām, nodarbinātības un profesijas nosacījumus, tostarp atlaišanas un atalgošanas nosacījumus jauniešiem, vecākiem strādniekiem un personām, kuru apgādībā ir citas personas, lai veicinātu viņu profesionālo integrāciju vai nodrošinātu aizsardzību;b) to, ka nosaka minimālos nosacījumus attiecībā uz vecumu, profesionālo pieredzi vai darba stāžu, lai iegūtu darbu vai konkrētas ar to saistītas priekšrocības;c) to, ka nosaka maksimālo vecumu pieņemšanai darbā, pamatojoties uz izglītības prasībām attiecīgajam amatam vai uz vajadzību pēc saprātīga darba laikposma pirms pensijas.2. Neatkarīgi no 2. panta 2. punkta dalībvalstis var paredzēt, ka vecuma noteikšana profesionālajām sociālā nodrošinājuma sistēmām, lai persona saņemtu pensiju vai invaliditātes pabalstu vai varētu pretendēt uz pensiju vai invaliditātes pabalstu, tostarp dažāda vecuma noteikšanu saskaņā ar šīm sistēmām darbiniekiem vai darbinieku grupām vai kategorijām un šādu sistēmu sakarā vecuma kritēriju izmantošana, lai faktiski aprēķinātu pabalstus, neveido diskrimināciju vecuma dēļ ar noteikumu, ka tā rezultātā nenotiek diskriminācija dzimuma dēļ.7. pantsPozitīva darbība1. Lai nodrošinātu pilnīgu vienlīdzību praksē, vienlīdzīgas attieksmes princips nekavē nevienu dalībvalsti paredzēt vai saglabāt īpašus pasākumus, lai novērstu trūkumus vai kompensētu trūkumus, kas saistīti ar jebkuru no 1. pantā minētajiem iemesliem.2. Attiecībā uz invalīdiem vienlīdzīgas attieksmes princips neierobežo dalībvalstu tiesības saglabāt vai pieņemt noteikumus par darba aizsardzību un drošību darba vietā vai pasākumus, kā mērķis ir radīt un saglabāt noteikumus vai iespējas, lai saglabātu vai veicinātu viņu integrāciju darba vidē.8. pantsMinimālās prasības1. Dalībvalstis var ieviest vai uzturēt spēkā noteikumus, kuri ir labvēlīgāki vienlīdzīgas attieksmes principa aizsardzībai nekā šajā direktīvā paredzētie noteikumi.2. Šīs direktīvas ieviešana nekādā gadījumā nav par pamatu tam, lai vājinātu aizsardzību pret diskrimināciju, ko dalībvalstis jau sasniegušas jomās, uz kurām attiecas šī direktīva.II NODAĻATIESISKĀS AIZSARDZĪBAS LĪDZEKĻI UN TO PIEMĒROŠANA9. pantsTiesību aizsardzība1. Dalībvalstis nodrošina, lai tiesiskās un/vai administratīvās procedūras, arī tad, ja tās uzskata par atbilstīgām samierināšanas procedūrām, nolūkā panākt, ka izpilda šajā direktīvā paredzētos pienākumus, būtu pieejamas visām personām, kuras uzskata sevi par cietušām, jo viņām nav piemērots vienlīdzīgas attieksmes princips, pat pēc tam, kad attiecības, kurās ir bijusi diskriminācija, ir beigušās.2. Dalībvalstis nodrošina, lai apvienības, organizācijas vai citas juridiskas personas, kurām saskaņā ar attiecīgo valstu tiesību aktos noteiktajiem kritērijiem ir likumīga interese par to, lai nodrošinātu šīs direktīvas noteikumu ievērošanu vai nu sūdzības iesniedzēja vārdā, vai atbalstot to, ar viņa vai viņas apstiprinājumu varētu iesaistīties jebkurā tiesiskā un/vai administratīvā procedūrā, kas paredzēta, lai panāktu, ka izpilda pienākumus, kas paredzēti šajā direktīvā.3. Šā panta 1. un 2. punkts neskar valsts noteikumus, kuri attiecas uz termiņiem prasības celšanai attiecībā uz vienlīdzīgas attieksmes principu.10. pantsPierādīšanas pienākums1. Dalībvalstis veic pasākumus, kas saskaņā ar attiecīgo valstu tiesvedības sistēmu ir vajadzīgi, lai nodrošinātu to, ka gadījumā, ja personas, kuras uzskata, ka viņas ir saskārušās ar netaisnību, jo pret tām nav piemērots vienlīdzīgas attieksmes princips, tiesā vai kādā citā kompetentā iestādē uzrāda faktus, pēc kuriem var secināt, ka ir bijusi tieša vai netieša diskriminācija, tad atbildētājam jāpierāda, ka nav noticis vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums.2. Šā panta 1. punkts neliedz dalībvalstīm ieviest tādas pierādīšanas normas, kuras prasītājiem ir vēl labvēlīgākas.3. Šā panta 1. punktu nepiemēro kriminālprocesiem.4. Šā panta 1., 2. un 3. punktu piemēro arī jebkuriem kriminālprocesiem, ko īsteno saskaņā ar 9. panta 2. punktu.5. Dalībvalstīm 1. punkts nav jāpiemēro procesiem, kuros lietas faktus izmeklē tiesa vai kompetentā iestāde.11. pantsPakļaušana netaisnībaiDalībvalstis savā tiesību sistēmā ievieš pasākumus, kas vajadzīgi, lai pasargātu darbiniekus no atlaišanas vai citām negatīvām darba devēja izraisītām sekām, kas ir reakcija uz sūdzību uzņēmumā vai uz kriminālprocesiem, kuri vērsti uz to, lai ievērotu vienlīdzīgas attieksmes principu.12. pantsInformācijas izplatīšanaDalībvalstis rūpējas, lai saskaņā ar šo direktīvu pieņemtos noteikumus kopā ar attiecīgajiem šajā jomā jau spēkā esošajiem noteikumiem darītu zināmus attiecīgajām personām visā to teritorijā ar visiem attiecīgajiem līdzekļiem, piemēram, darba vietā.13. pantsSociālais dialogs1. Saskaņā ar valsts tradīcijām un praksi dalībvalstis ar darba vietas prakses pārraudzību, kolektīvajiem līgumiem, uzvedības kodeksiem, pētījumiem vai apmaiņu attiecībā uz pieredzi un labu praksi veic pienācīgus pasākumus, lai veicinātu dialogu starp darba devējiem un darba ņēmējiem nolūkā veicināt vienlīdzīgu attieksmi.2. Ja tas saskan ar valsts tradīcijām un praksi, dalībvalstis mudina darba devējus un darba ņēmējus, neierobežojot to autonomiju, attiecīgajā līmenī noslēgt līgumus, kas nosaka diskriminācijas novēršanas noteikumus 3. pantā minētajās jomās, uz kurām attiecas kolektīvās vienošanās. Šajos līgumos ievēro minimālās prasības, kas noteiktas šajā direktīvā un attiecīgos valsts ieviešanas pasākumos.14. pantsDialogs ar nevalstiskajām organizācijāmDalībvalstis nolūkā veicināt vienlīdzīgas attieksmes principu veicina dialogu ar attiecīgām nevalstiskajām organizācijām, kam saskaņā ar valsts tiesību aktiem un praksi ir likumīga interese iesaistīties cīņā pret diskrimināciju, kuras pamatā ir jebkuri 1. punktā minēti iemesli.III NODAĻAKONKRĒTI NOTEIKUMI15. pantsZiemeļīrija1. Lai novērstu to, ka viena no lielākajām reliģiskajām kopienām nav pietiekami pārstāvēta Ziemeļīrijas policijā, dažāda attieksme attiecībā uz pieņemšanu darbā šajā dienestā, tostarp attiecībā uz palīgpersonālu, neveido diskrimināciju tiktāl, cik šāda dažāda attieksme ir skaidri atļauta valsts tiesību aktos.2. Lai Ziemeļīrijā saglabātu līdzsvarotas skolotāju darba iespējas, vienlaikus turpmāk samierinot tur vēsturiski sašķeltās galvenās reliģiskās kopienas, šajā direktīvā ietvertos noteikumus par reliģiju vai uzskatiem nepiemēro, Ziemeļīrijas skolās pieņemot darbā skolotājus, tiktāl, cik tas ir skaidri atļauts valsts tiesību aktos.IV NODAĻANOBEIGUMA NOTEIKUMI16. pantsAtbilstībaDalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka:a) atceļ normatīvus un administratīvus aktus, kas ir pretrunā ar vienlīdzīgas attieksmes principu;b) pasludina vai var pasludināt par spēkā neesošiem vai groza jebkurus noteikumus, kas ir pretrunā ar vienlīdzīgas attieksmes principu, kurš ir iekļauts līgumos vai kolektīvajos līgumos, uzņēmumu iekšējās kārtības noteikumos vai noteikumos, kas reglamentē neatkarīgās profesijas un darba ņēmēju un darba devēju organizācijas.17. pantsSankcijasDalībvalstis paredz noteikumus par sankcijām, ko piemēro to valsts noteikumu pārkāpumiem, kuri pieņemti saskaņā ar šo direktīvu, un veic visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka šīs sankcijas piemēro. Sankcijām, kas ietver kompensācijas maksājumu upurim, jābūt efektīvām, proporcionālām un preventīvām. Dalībvalstis vēlākais līdz 2003. gada 2. decembrim par šiem noteikumiem paziņo Komisijai un tūlīt paziņo tai par jebkādiem turpmākiem grozījumiem, kas ietekmē dalībvalstis.18. pantsIzpildeDalībvalstis vēlākais līdz 2003. gada 2. decembrim pieņem normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības, vai darba devējiem un darba ņēmējiem pēc viņu kopēja lūguma var uzticēt ieviest šīs direktīvas noteikumus, kuri attiecas uz kolektīvajiem līgumiem. Tādos gadījumos dalībvalstis nodrošina, lai ne vēlāk kā līdz 2003. gada 2. decembrim darba devēji un darba ņēmēji ar līgumu ieviestu vajadzīgos pasākumus, attiecīgajām dalībvalstīm jāveic visi pasākumi, lai tās jebkurā laikā spētu garantēt rezultātus, ko paredz šī direktīva. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.Lai ņemtu vērā konkrētos nosacījumus, dalībvalsts vajadzības gadījumā no 2003. gada 2. decembra var saņemt 3 gadu papildu laiku, proti, kopā 6 gadus, lai ieviestu šīs direktīvas noteikumus par diskrimināciju vecuma un darba nespējas dēļ. Tādā gadījumā dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju. Jebkura dalībvalsts, kas izvēlas izmantot šo papildu laiku, katru gadu ziņo Komisijai par darbībām, kuras tā veic, lai novērstu diskrimināciju vecuma un invaliditātes dēļ un par sekmēm, ko tā guvusi, ieviešot šo direktīvu. Komisija katru gadu sniedz ziņojumu Padomei.Kad dalībvalstis paredz šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāmas šādas atsauces.19. pantsZiņojums1. Dalībvalstis vēlākais līdz 2005. gada 2. decembrim un pēc tam reizi piecos gados dara zināmu Komisijai visu informāciju, kas Komisijai vajadzīga, lai sastādītu ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei par šīs direktīvas piemērošanu.2. Komisijas ziņojumā vajadzības gadījumā ņem vērā darba devēju un darba ņēmēju, un attiecīgo nevalstisko organizāciju viedokli. Saskaņā ar principu par vienlīdzīgu iespēju nodrošināšanu abiem dzimumiem, inter alia šajā ziņojumā novērtē to pasākumu ietekmi, kuri vērsti pret vīriešiem un sievietēm. Ņemot vērā saņemto informāciju vajadzības gadījumā šajā ziņojumā ietver priekšlikumus pārskatīt un atjaunināt šo direktīvu.20. pantsStāšanās spēkāŠī direktīva stājas spēkā tās publicēšanas dienā Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.21. pantsAdresātiŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2000. gada 27. novembrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsÉ. Guigou[1] OV C 177 E, 27.6.2000., 42. lpp.[2] Atzinums sniegts 2000. gada 12. oktobrī (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).[3] OV C 204, 18.7.2000., 82. lpp.[4] OV C 226, 8.8.2000., 1. lpp.[5] OV L 39, 14.2.1976., 40. lpp.[6] OV L 180, 19.7.2000., 22. lpp.[7] OV L 225, 12.8.1986., 43. lpp.[8] OV C 186, 2.7.1999., 3. lpp.--------------------------------------------------