title: Padomes Direktīva 2001/112/EK (2001. gada 20. decembris), kas attiecas uz pārtikai paredzētām augļu sulām un dažiem līdzīgiem produktiem

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32001L0112

Oficiālais Vēstnesis L 010 , 12/01/2002 Lpp. 0058 - 0066

		Padomes Direktīva 2001/112/EK(2001. gada 20. decembris),kas attiecas uz pārtikai paredzētām augļu sulām un dažiem līdzīgiem produktiemEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 37. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā:(1) Saskaņā ar secinājumiem, ko Eiropadome pieņēmusi 1992. gada 11. un 12. decembra sanāksmē Edinburgā un kas apstiprināti Eiropadomes 1993. gada 10. un 11. decembra sanāksmē Briselē, dažas vertikālās direktīvas, kuras attiecas uz pārtikas produktiem, būtu jāvienkāršo, ņemot vērā tikai svarīgās prasības, kam jābūt izpildītām attiecībā uz produktiem, uz kuriem tās attiecas, lai nodrošinātu šo produktu brīvu apriti iekšējā tirgū.(2) Padomes 1993. gada 21. septembra Direktīva 93/77/EEK, kas attiecas uz augļu sulām un dažiem līdzīgiem produktiem [4] bija paredzēta, lai kodificētu Direktīvu 75/726/EEK [5] par to pašu jautājumu.(3) Direktīvas 75/726/EEK un Direktīvas 93/77/EEK pamatā bija tas, ka atšķirības valstu tiesību aktos par pārtikai paredzētām augļu sulām un nektāriem varētu radīt negodīgas konkurences apstākļus, kas varētu maldināt patērētājus un tādējādi tieši ietekmēt kopējā tirgus izveidi un darbību.(4) Tāpēc minētajās direktīvās ir paredzēti kopīgi noteikumi, kas reglamentē attiecīgo produktu sastāvu, reģistrēto aprakstu izmantošanu, ražošanas specifikācijas un etiķetēšanu, lai nodrošinātu to brīvu apriti Kopienā.(5) Skaidrības labad Direktīva 93/77/EEK būtu jāpārskata, lai darītu saprotamākus noteikumus par augļu sulu un dažu līdzīgu produktu ražošanas un tirdzniecības nosacījumiem.(6) Direktīva 93/77/EEK būtu arī jāsaskaņo ar vispārīgajiem Kopienas tiesību aktiem par pārtikas produktiem, jo īpaši ar tiesību aktiem par etiķetēšanu, krāsvielām, saldinātājiem un citām atļautām piedevām.(7) Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 20. marta Direktīvu 2000/13/EK par dalībvalstu to likumu tuvināšanu, kuri attiecas uz pārtikas produktu etiķetēšanu, noformējumu un reklāmu [6], un jo īpaši tās 7. panta 2. un 5. punktu būtu jāpiemēro atbilstīgi dažiem nosacījumiem. Būtu skaidri jānorāda, vai produkts ir augļu sulas un no koncentrāta iegūtas augļu sulas maisījumus un – attiecībā uz augļu nektāru – vai tas ir pilnībā vai daļēji iegūts no koncentrēta produkta. Sastāvdaļu sarakstā uz etiķetējuma norāda gan izmantotās augļu sulas, gan no koncentrāta iegūtās augļu sulas.(8) Atbilstīgi Padomes 1990. gada 24. septembra Direktīvai 90/496/EEK par uzturvērtības norādīšanu uz pārtikas produktu etiķetējuma [7], dažās dalībvalstīs ir atļauts šajā direktīvā definētajiem produktiem pievienot vitamīnus. Tomēr nav paredzēts šo iespēju attiecināt uz visu Kopienu. Tāpēc dalībvalstis var atļaut vai aizliegt vitamīnu un arī minerālvielu pievienošanu attiecīgajiem produktiem kā daļu no ražošanas procesa. Tomēr katrā ziņā produktu brīvas aprites princips Kopienā būtu jāievēro saskaņā ar Līgumā paredzētajiem noteikumiem un principiem.(9) Saskaņā ar subsidiaritātes principu un proporcionalitātes principu, kas paredzēti Līguma 5. pantā, mērķi paredzēt vienotas definīcijas un normas konkrētajiem produktiem un saskaņot attiecīgos noteikumus ar vispārīgajiem Kopienas tiesību aktiem par pārtikas produktiem dalībvalstis nevar sasniegt pietiekamā mērā un tāpēc šo mērķi var labāk sasniegt Kopiena ar šo direktīvu. Ar šo direktīvu paredz tikai tādus noteikumus, kas vajadzīgi, lai sasniegtu šo mērķi.(10) Pasākumi, kas vajadzīgi, lai ieviestu šo direktīvu, būtu jāpieņem saskaņā ar Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmumu 1999/468/EK, ar ko nosaka procedūras Komisijai piešķirtās izpildvaras īstenošanai [8].(11) Lai neradītu šķēršļus brīvai apritei, dalībvalstīm attiecībā uz konkrētajiem produktiem nevajadzētu pieņemt savus noteikumus, kas nav paredzēti šajā direktīvā,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsŠo direktīvu piemēro I pielikumā definētajiem produktiem.2. pantsAtbilstīgi Direktīvai 90/496/EEK dalībvalstis var atļaut vitamīnu un minerālvielu pievienošanu produktiem, kas definēti šīs direktīvas I pielikuma I daļā.3. pantsDirektīva 2000/13/EK attiecas uz produktiem, kas definēti I pielikumā, ievērojot šādus nosacījumus:1. a) Produktu nosaukumus, kas uzskaitīti I pielikumā, attiecina tikai uz tajā norādītajiem produktiem, un, neskarot b) apakšpunktu, izmanto tirdzniecībā, lai apzīmētu šos produktus,b) kā alternatīva a) apakšpunktā norādītajiem produktu nosaukumiem III pielikumā ir sniegts īpašu apzīmējumu saraksts. Šos apzīmējumus var lietot konkrētajā valodā un atbilstīgi III pielikumā paredzētajiem nosacījumiem.2. Ja produkts iegūts no viena veida augļiem, ar attiecīgā augļa nosaukumu aizstāj vārdu "auglis".3. Attiecībā uz produktiem, kas ražoti no divu vai vairāku veidu augļiem, izņemot gadījumus, kad citronu sulu izmanto saskaņā ar I pielikuma II daļas 1. punktā paredzētajiem nosacījumiem, produktu nosaukumiem pievieno izmantoto augļu sarakstu iekļauto augļu sulu vai biezeņu tilpumu dilstošā secībā. Tomēr attiecībā uz produktiem, kas ražoti no trīs vai vairāk veidu augļiem, norādi par izmantoto augļu veidiem var aizstāt ar vārdiem "vairāku veidu augļi" vai tamlīdzīgu formulējumu vai norādīt, cik daudz veidu augļi izmantoti.4. Attiecībā uz augļu sulām, kas ir saldinātas, pievienojot cukuru, realizācijas nosaukumā iekļauj vārdu "saldināta" vai "pievienots cukurs", norādot arī maksimālo pievienotā cukura daudzumu, kas aprēķināts kā sausna un izteikts gramos uz litru.5. Ja I pielikuma I daļā definētie produkti tiek atjaunoti līdz to sākotnējam stāvoklim, izmantojot vielas, kas ir neizbēgami vajadzīgas šai darbībai, uz etiķetējuma nav obligāti jāiekļauj to sastāvdaļu saraksts, kuras izmantotas šim nolūkam.Ja augļu sulai ir pievienots papildu mīkstums vai šūnas, kā definēts II pielikumā, to norāda uz etiķetējuma.6. Neskarot Direktīvas 2000/13/EK 7. panta 2. un 5. punktu, attiecībā uz maisījumiem, kas sastāv no augļu sulas un no augļu sulas, kura iegūta no koncentrāta, un attiecībā uz augļu nektāru, kas pilnībā vai daļēji iegūts no viena vai vairākiem koncentrētiem produktiem, uz etiķetējuma iekļauj vārdus attiecīgi "ražots no koncentrāta(-iem)" vai "daļēji ražots no koncentrāta(-iem)". Šo informāciju norāda tuvu produkta nosaukumam, tā ir labi nošķirta no fona un ir ar skaidri redzamiem burtiem.7. Attiecībā uz augļu nektāriem uz etiķetējuma iekļauj informāciju par minimālo augļu sulas, augļu biezeņa vai abu šo sastāvdaļu maisījuma saturu ar norādi "augļu saturs: vismaz … %". Šī informācija ir tajā pašā redzamības laukā, kur norādīts produkta nosaukums.4. pantsUz tādas koncentrētas augļu sulas etiķetējuma, kura minēta I pielikuma I daļas 2. punktā un nav paredzēta nogādei galapatērētājam, norāda pievienotā cukura, pievienotās citrona sulas vai skābo aģentu klātbūtni un daudzumu, kas atļauts ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 20. februāra Direktīvu 95/2/EK par pārtikas piedevām, izņemot krāsvielas un saldinātājus [9]. Šai norādei jābūt uz iepakojuma, uz etiķetes, kas piestiprināta pie iepakojuma, vai pavaddokumentā.5. pantsAttiecībā uz I pielikumā definētajiem produktiem dalībvalstis nepieņem savus noteikumus, kas nav paredzēti šajā direktīvā.6. pantsNeskarot Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvu 89/107/EEK par dalībvalstu to likumu tuvināšanu, kuri attiecas uz pārtikas piedevām, ko atļauts izmantot pārtikas produktos [10], I pielikumā definēto produktu ražošanai drīkst veikt tikai tādu apstrādi un izmantot tādas vielas, kuras uzskaitītas I pielikuma II daļā, un izejvielas, kas atbilst II pielikuma prasībām. Turklāt augļu nektāri atbilst IV pielikuma noteikumiem.7. pantsPasākumus, kas vajadzīgi, lai ieviestu šo direktīvu saistībā ar turpmāk minētajiem jautājumiem, pieņem saskaņā ar 8. panta 2. punktā norādīto regulatīvo procedūru:- šīs direktīvas saskaņošana ar vispārīgajiem Kopienas tiesību aktiem pārtikas produktu nozarē,- pielāgošana tehnikas attīstībai.8. pants1. Komisijai palīdz Pastāvīgā pārtikas produktu komiteja (še turpmāk "Komiteja"), kas izveidota ar Lēmuma 69/414/EEK [11] 1. pantu.2. Ja izdarīta atsauce uz šo punktu, tad piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5. un 7. pantu.Lēmuma 1999/468/EK 5. panta 6. punktā paredzētais termiņš ir trīs mēneši.3. Komiteja pieņem savu reglamentu.9. pantsAr šo no 2003. gada 12. jūlija atceļ Direktīvu 93/77/EEK.Atsauces uz atcelto direktīvu uzskata par atsaucēm uz šo direktīvu.10. pantsLīdz 2003. gada 12. jūlijam dalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.Šos pasākumus piemēro tā, lai:- no 2003. gada 12. jūlija atļautu I pielikumā definēto produktu tirdzniecību, ja tie atbilst šajā direktīvā paredzētajām definīcijām un noteikumiem,- no 2004. gada 12. jūlija aizliegtu to produktu tirdzniecību, kuri neatbilst šīs direktīvas prasībām.Tomēr to produktu tirdzniecība, kuri neatbilst šīs direktīvas prasībām un ir etiķetēti pirms 2004. gada 12. jūlija saskaņā ar Direktīvu 93/77/EEK, ir atļauta, līdz beidzas to krājumi.Kad dalībvalstis pieņem minētos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu, vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarīt šādas atsauces.11. pantsŠī direktīva stājas spēkā dienā, kad tā publicēta Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.12. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2001. gada 20. decembrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsC. Picqué[1] OV C 231, 9.8.1996., 14. lpp.[2] OV C 279, 1.10.1999., 92. lpp.[3] OV C 56, 24.2.1997., 20. lpp.[4] OV L 244, 30.9.1993., 23. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar 1994. gada Pievienošanās aktu.[5] OV L 311, 1.12.1975., 40. lpp.[6] OV L 109, 6.5.2000., 29. lpp.[7] OV L 276, 6.10.1990., 40. lpp.[8] OV L 184, 7.7.1999., 23. lpp.[9] OV L 61, 18.3.1995., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 98/72/EK (OV L 295, 4.11.1998., 18. lpp.).[10] OV L 40, 11.2.1989., 27. lpp. Direktīvā izdarīti grozījumi ar Direktīvu 94/34/EK (OV L 237, 10.9.1994., 1. lpp.).[11] OV L 291, 19.11.1969., 9. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSPRODUKTU NOSAUKUMI, DEFINĪCIJAS UN ĪPAŠĪBASI. DEFINĪCIJAS1. a) Augļu sulaRaudzējams, bet neraudzēts produkts, kas iegūts no viena vai vairāku veidu kopā sajauktiem veseliem un gataviem, svaigiem vai ar dzesināšanu saglabātiem augļiem ar īpašo krāsu, smaržu un garšu, kas raksturīga tā augļa sulai, no kura šis produkts iegūts. Smaržu, mīkstumu un šūnas, ko, veicot pārstrādi, atdala no sulas, var pēc tam atkal pievienot tai pašai sulai.Citrusaugļu sula jāiegūst no endokarpa. Tomēr laimu sulu var iegūt no vesela augļa ar atbilstīgām ražošanas metodēm, augļa ārējās daļas komponentu daļu samazinot līdz minimumam,b) no koncentrāta iegūta augļu sulaProdukts, kas iegūts, koncentrētajā augļu sulā aizstājot ūdeni, kas ekstrahēts no šīs sulas koncentrēšanas laikā, un atjaunojot smaržu un attiecīgos gadījumos mīkstumu un šūnas, kā sulā vairs nav, bet ir atjaunotas konkrētās augļu sulas vai tāda paša veida augļu sulas ražošanas procesā. Pievienotajam ūdenim jābūt ar atbilstīgām īpašībām, jo īpaši no ķīmiskā, mikrobioloģiskā un organoleptiskā viedokļa, tādējādi garantējot sulas būtiskās īpašības.Šādi iegūtam produktam jābūt ar tādām organoleptiskajām un analītiskajām īpašībām, kuras ir vismaz līdzvērtīgas tādas parasta veida sulas īpašībām, kura iegūta no tāda paša veida augļiem a) apakšpunkta nozīmē.2. Koncentrēta augļu sulaProdukts, ko iegūst no viena vai vairāku veidu augļu sulas, fiziski atdalot no tās noteiktu ūdens satura daļu. Ja produkts ir paredzēts tiešai lietošanai pārtikā, šādi atdala vismaz 50 %.3. Sausā/pulverveida augļu sulaProdukts, ko iegūst no viena vai vairāku veidu augļu sulas, fiziski atdalot no tās faktiski visu ūdens saturu.4. Augļu nektārsa) raudzējams, bet neraudzēts produkts, kas iegūts, pievienojot ūdeni un cukuru, un/vai medu produktiem, kuri definēti 1., 2. un 3. punktā, augļu biezenim vai šo produktu maisījumam, un kas turklāt atbilst IV pielikuma prasībām.Cukuru un/vai medu drīkst pievienot, nepārsniedzot 20 % no gatava produkta kopējā svara.Ja ražo augļu nektārus bez pievienota cukura vai ar zemu enerģētisko vērtību, cukuru saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1994. gada 30. jūnija Direktīvu 94/35/EK par pārtikas produktos izmantojamiem saldinātājiem [1] var pilnībā vai daļēji aizstāt ar saldinātājiem,b) atkāpjoties no a) apakšpunkta, nektāru ražošanai, nepievienojot cukuru, medu un/vai saldinātājus, var izmantot atsevišķi vai kopā sajauktus augļus, kas uzskaitīti IV pielikuma II un III daļā, un aprikozes.II. ATĻAUTĀS SASTĀVDAĻAS, APSTRĀDE UN VIELAS1. Atļautās sastāvdaļas- Ievērojot 2. pantu, var atļaut vitamīnu vai minerālvielu pievienošanu I daļā definētajiem produktiem atbilstīgi Direktīvas 90/496/EEK prasībām.- Smarža, mīkstums un šūnas, ko I daļas 1. punkta a) apakšpunktā definētajai augļu sulai pievieno atpakaļ, jāatdala no sulas, veicot pārstrādi, ievērojot to, smarža, mīkstums un šūnas, ko pievieno atpakaļ I daļas 1. punkta b) apakšpunktā definētajai augļu sulai, var būt arī no citas tāda paša veida sulas.Tikai vīnogu sulai var atjaunot vīnskābes sāļus.- Produktiem, kas definēti I daļas 1., 2. un 3. punktā un kas nav bumbieru vai vīnogu sula, ir atļauts pievienot cukuru:- skābuma garšas regulēšanai – pievienotā cukura daudzums, kas izteikts kā sausna, nedrīkst pārsniegt 15 g uz vienu litru sulas,- saldināšanas nolūkā – pievienotā cukura daudzums, kas izteikts kā sausna, nedrīkst pārsniegt 150 g uz vienu litru sulas,ar noteikumu, ka gan skābuma garšas regulēšanas, gan saldināšanas nolūkā pievienotā cukura kopējais daudzums nedrīkst pārsniegt 150 g uz litru.- Produktiem, kas definēti I daļas 1., 2., 3. un 4. punktā, lai regulētu skābuma garšu, atļauts pievienot ne vairāk par 3 g uz litru citronu sulas un/vai koncentrētas citronu sulas, kas izteikta kā bezūdens citronskābe.- Oglekļa dioksīds kā sastāvdaļa ir atļauts.Pievienot vienai un tai pašai augļu sulai gan cukuru, gan koncentrētu vai nekoncentrētu citronu sulu vai skābo aģentu, kas atļauti ar Direktīvu 95/2/EK, ir aizliegts.2. Atļautā apstrāde un vielas- Mehāniski ekstrahēšanas procesi.- Parastie fizikālie procesi, tostarp augļu, izņemot vīnogas, ēdamās daļas in line ūdens ekstrakcija (difūzija) koncentrēto augļu sulu ražošanai, ja šādi iegūtas koncentrētās augļu sulas atbilst I daļas 1. punkta prasībām. Dažu procesu un apstrādes metožu izmantošanu var ierobežot vai aizliegt saskaņā ar 8. panta 2. punktā noteikto procedūru.- Attiecībā uz vīnogu sulu, ja izmanto vīnogu sulfitēšanu ar sēra dioksīdu, ir atļauta desulfitēšana ar fizikāliem līdzekļiem, ja vien kopējais SO2 daudzums gatavā produktā nepārsniedz 10 mg/l.- Pektolītiskie enzīmi.- Proteolītiskie enzīmi.- Amilolītiskie enzīmi.- Pārtikas želatīns.- Tanīni.- Bentonīts.- Silīcija aerogels.- Kokogle.- Ķīmiski inertas filtrācijas palīgvielas un izgulsnēšanās aģenti (piem., perlīts, skalots diatomīts, celuloze, nešķīstošs poliamīds, polivinilpolipirolidons, polistirols), kas atbilst Kopienas direktīvām par materiāliem un priekšmetiem, kuri paredzēti saskarei ar pārtikas produktiem.- Ķīmiski inertas adsorbcijas palīgvielas, kas atbilst direktīvām par materiāliem un priekšmetiem, kuri paredzēti saskarei ar pārtikas produktiem, un ko izmanto, lai samazinātu citrusaugļu sulas limonoīdu un naringīnu saturu, būtiski neietekmējot limonoīdo glikozīdu, skābes, cukuru (tostarp oligosaharīdu) vai minerālvielu saturu.[1] OV L 237, 10.9.1994., 3. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 96/83/EK (OV L 48, 19.2.1997., 16. lpp.).--------------------------------------------------II PIELIKUMSIZEJVIELU DEFINĪCIJASŠajā direktīvā ir spēkā šādas definīcijas:1. Augļi.Visi augļi. Šajā direktīvā tomātus neuzskata par augļiem.2. Augļu biezenis.Raudzējams, bet neraudzēts produkts, ko iegūst, izlaižot caur sietu vesela vai nomizota augļa ēdamo daļu, neatdalot sulu.3. Koncentrēts augļu biezenis.Produkts, ko iegūst no augļu biezeņa, fiziski atdalot no tā zināmu ūdens satura daļu.4. Cukurs.Šādu produktu ražošanai:a) augļu nektāri:- to veidu cukurs, kuri definēti Padomes 2001. gada 20. decembra Direktīvā 2001/111/EK, kas attiecas uz dažu veidu cukuru, kurš paredzēts lietošanai pārtikā [1],- fruktozes sīrups,- no augļiem iegūti cukuri;b) no koncentrāta iegūta augļu sula:- to veidu cukurs, kuri definēti Direktīvā 2001/111/EK,- fruktozes sīrups;c) augļu sulas – to veidu cukurs, kuri uzskaitīti b) apakšpunktā un satur mazāk nekā 2 % ūdens.5. Medus.Produkts, kas definēts Padomes 2001. gada 20. decembra Direktīvā 2001/110/EK, kas attiecas uz medu [2].6. Mīkstums vai šūnas.Produkti, ko iegūst no tāda paša veida augļu ēdamās daļas, neatdalot sulu. Turklāt attiecībā uz citrusaugļiem mīkstums vai šūnas ir sulas pūslīši, kas iegūti no endokarpa.[1] OV L 10, 12.1.2002., 53. lpp.[2] OV L 10, 12.1.2002., 47. lpp.--------------------------------------------------III PIELIKUMSĪPAŠI APZĪMĒJUMI DAŽIEM PRODUKTIEM, KAS UZSKAITĪTI I PIELIKUMĀa) "vruchtendrank" augļu nektāriem;b) "Süßmost"Apzīmējumu "Süßmost" var izmantot tikai kopā ar produktu nosaukumiem "Fruchtsaft" vai "Fruchtnektar":- augļu nektāram, ko iegūst tikai no augļu sulām, koncentrētām augļu sulām vai šo produktu maisījuma, kam lielā dabīgā skābuma dēļ dabīgā veidā ir nepatīkama garša,- augļu sulai, ko iegūst no bumbieriem, attiecīgos gadījumos pievienojot ābolus, bet nepievienojot cukuru;c) "succo e polpa" vai "sumo e polpa" augļu nektāriem, ko iegūst tikai no augļu biezeņa un/vai koncentrēta augļu biezeņa;d) "æblemost" ābolu sulai, kam nav pievienots cukurs;e) - "sur… saft" kopā ar izmantotā augļa nosaukumu (dāņu valodā) sulām, kam nav pievienots cukurs un kas ir iegūtas no upenēm, ķiršiem, sarkanajām jāņogām, baltajām jāņogām, avenēm, zemenēm vai plūškoka augļiem,- "sød… saft" vai "sødet… saft" kopā ar izmantotā augļa nosaukumu (dāņu valodā) sulām, kas iegūtas no minētā augļa un kam pievienots vairāk nekā 200 g cukura uz litru;f) "äpplemust" ābolu sulai, kam nav pievienots cukurs;g) "mosto" – sinonīms vīnogu sulai.--------------------------------------------------IV PIELIKUMSĪPAŠI NOTEIKUMI, KAS ATTIECAS UZ AUGĻU NEKTĀRIEMAugļu nektāri, kas ražoti no šādiem augļiem | Minimālais sulas un/vai biezeņa saturs (% no gatavā produkta svara) |I.No augļiem ar skābu sulu, kam dabīgā veidā ir nepatīkama garšaPasifloru augļi | 25 |Quito naranjillos | 25 |Upenes | 25 |Baltās jāņogas | 25 |Sarkanās jāņogas | 25 |Ērkšķogas | 30 |Smiltsērkšķu augļi | 25 |Dzeloņplūmes | 30 |Plūmes | 30 |Cvečes | 30 |Pīlādžogas | 30 |Mežrožu augļi | 40 |Skābie ķirši | 35 |Citi ķirši | 40 |Mellenes | 40 |Plūškoka augļi | 50 |Avenes | 40 |Aprikozes | 40 |Zemenes | 40 |Zīdkoka ogas/kazenes | 40 |Dzērvenes | 30 |Cidonijas | 50 |Citroni un laimi | 25 |Citi augļi, kas pieder pie šīs kategorijas | 25 |II.No tādiem augļiem ar zemu skābes saturu, mīkstiem augļiem vai augļiem ar izteiktu garšu, kuru sulai dabīgā veidā garša ir nepatīkamaMango | 25 |Banāni | 25 |Gvajaves | 25 |Papaijas | 25 |Ličī | 25 |vilkābele (Crataegus azarolus) | 25 |Annona muricata | 25 |Annona reticulata | 25 |Annona squamosa | 25 |Granātāboli | 25 |Kešjukoka augļi | 25 |Spondias Purpurea | 25 |Spondias Tuberosa Aroda | 25 |Citi augļi, kas pieder pie šīs kategorijas | 25 |III.No augļiem, kuru sulai dabīgā veidā ir patīkama garšaĀboli | 50 |Bumbieri | 50 |Persiki | 50 |Citrusaugļi, izņemot citronus un laimus | 50 |Ananāsi | 50 |Citi augļi, kas pieder pie šīs kategorijas | 50 |--------------------------------------------------


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 1999/4/EK (1999. gada 22. februāris), kas attiecas uz kafijas ekstraktiem un cigoriņu ekstraktiem

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31999L0004

Oficiālais Vēstnesis L 066 , 13/03/1999 Lpp. 0026 - 0029

		Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 1999/4/EK(1999. gada 22. februāris),kas attiecas uz kafijas ekstraktiem un cigoriņu ekstraktiemEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 100.a pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],lemjot saskaņā ar kārtību, kas noteikta Līguma [3] 189.b pantā, ņemot vērā kopīgo tekstu, ko 1998. gada 8. decembrī apstiprinājusi Samierināšanas komiteja,tā kā saskaņā ar Eiropadomes, kas sanāca Edinburgā 1992. gada 11. un 12. decembrī, lēmumiem, kas apstiprināti ar Eiropadomes, kas sanāca Briselē 1993. gada 10. un 11. decembrī, lēmumiem, būtu jāvienkāršo dažas vertikālās direktīvas, kas attiecas uz pārtiku, lai tiktu ņemtas vērā tikai būtiskās prasības, kas jāpilda attiecībā uz pārtikas produktiem, uz kuriem tās attiecas, lai tādus produktus varētu laist brīvā apritē iekšējā tirgū;tā kā Padomes 1977. gada 27. jūnija Direktīvu 77/436/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kafijas ekstraktiem un cigoriņu ekstraktiem [4] attaisnoja fakts, ka atšķirības starp valstu tiesību aktiem par kafijas ekstraktiem un cigoriņu ekstraktiem varētu radīt negodīgas konkurences nosacījumus, kas var novest pie patērētāju maldināšanas, un līdz ar to varētu tieši ietekmēt kopējā tirgus izveidi un darbību;tā kā iepriekš minētā direktīva tika vēlāk izstrādāta, lai definētu kafijas ekstraktus un cigoriņu ekstraktus, lai noteiktu, kādas vielas drīkst pievienot to izgatavošanas laikā, lai izstrādātu vispārīgos noteikumus attiecībā uz šādu ekstraktu iesaiņošanu un etiķetēšanu, un lai precizētu nosacījumus, saskaņā ar kuriem dažiem no tādiem produktiem drīkst izmantot īpašus apzīmējumus, lai nodrošinātu to brīvu apriti Kopienā;tā kā Direktīva 77/436/EEK būtu jāsaskaņo ar vispārīgiem Kopienas tiesību aktiem par pārtikas produktiem, jo īpaši ar tiesību aktiem, kas attiecas uz etiķetēšanu un analīzes metodēm;tā kā Komisija pēc iespējas drīzāk un jebkurā gadījumā līdz 2000. gada 1. jūlijam plāno ierosināt iekļaut Direktīvā 80/232/EEK [5] nominālsvaru diapazonu produktiem, kas definēti ar šo direktīvu;tā kā ar dažiem nosacījumiem būtu jāpiemēro vispārīgie pārtikas preču etiķetēšanas noteikumi, kas izklāstīti Padomes 1978. gada 18. decembra Direktīvā 79/112/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz to pārtikas preču etiķetēšanu, prezentāciju un reklāmu, kas paredzētas pārdošanai gala patērētājam [6];tā kā, ievērojot proporcionalitātes principu, šī direktīva neattiecas ne uz ko vairāk kā tikai uz to, kas vajadzīgs, lai sasniegtu izvirzītos mērķus, saskaņā ar Līguma 3.b panta trešo daļu;tā kā, kad nākotnē šo direktīvu pielāgos vispārīgiem Kopienas noteikumiem par pārtikas produktiem, Komisijai palīdzēs Pārtikas produktu pastāvīgā komisija, kas izveidota ar Lēmumu 69/414/EEK [7];tā kā, lai izvairītos no jaunu barjeru izveides brīvai apritei, dalībvalstīm būtu jāatturas no tādu valsts noteikumu pieņemšanas attiecībā uz minētajiem produktiem, ko neparedz šī direktīva,IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsŠī direktīva attiecas uz kafijas ekstraktiem un cigoriņu ekstraktiem, kā noteikts pielikumā.Šī direktīva neattiecas uz café torrefacto soluble.2. pantsDirektīvu 79/112/EEK piemēro produktiem, kas noteikti pielikumā, atbilstīgi šādiem nosacījumiem:a) produktu nosaukumus, kas uzskaitīti pielikumā, piemēro tikai tiem produktiem, kas tajā minēti, un tie jāizmanto tirdzniecībā to apzīmēšanai. Tādiem nosaukumiem pievieno vārdus:- "pasta" vai "pastas veidā" vai- "šķidrums" vai "šķidrā veidā"pēc vajadzības.Tomēr produktu nosaukumiem var pievienot terminu "koncentrēts":- ja runa ir par produktu, kas definēts pielikuma 1. punkta c) apakšpunktā, ar noteikumu, ka sausnas saturs uz kafijas pamata ir vairāk nekā 25 % no svara,- ja runa ir par produktu, kas definēts pielikuma 2. punkta c) apakšpunktā, ar noteikumu, ka sausnas saturs uz cigoriņu pamata ir vairāk nekā 45 % no svara;b) etiķetē ir jāiekļauj termins "ar samazinātu kofeīna daudzumu", ja runa ir par produktiem, kas definēti pielikuma 1. punktā, ar noteikumu, ka sausā kofeīna saturs nepārsniedz 0,3 % no sausnas uz kafijas pamata svara. Šai informācijai jāatrodas tajā pašā redzeslaukā, kur tirdzniecības aprakstam;c) ja runa ir par produktiem, kas definēti pielikuma 1. punkta c) apakšpunktā un 2. punkta c) apakšpunktā, tad uz etiķetes ir jābūt terminiem "ar…", "konservēts ar…", "ar… piedevām" vai "grauzdēts ar…", kam seko izmantotā cukura veida(-u) nosaukums(-i).Šai informācijai jāatrodas tajā pašā redzeslaukā, kur tirdzniecības aprakstam;d) ja runa ir par produktiem, kas definēti pielikuma 1. punkta b) un c) apakšpunktā, tad uz etiķetes jānorāda minimālais sausnas saturs uz kafijas pamata, un, ja runa ir par produktiem, kas minēti pielikuma 2. punkta b) un c) apakšpunktā — tad minimālais sausnas saturs uz cigoriņu pamata. Šos saturus izsaka kā procentuālo daļu no gatavā produkta svara.3. pantsProduktiem, kas definēti pielikumā, dalībvalstis nepieņem valsts noteikumus, ko neparedz šī direktīva.4. pantsLēmumu, lai saskaņotu šo direktīvu ar vispārīgajiem Kopienas noteikumiem, ko piemēro pārtikas produktiem, pieņem saskaņā ar kārtību, kas noteikta 5. pantā.5. pants1. Komisijai palīdz Pārtikas produktu pastāvīgā komiteja, turpmāk tekstā "Komiteja", kura sastāv no dalībvalstu pārstāvjiem un kuras priekšsēdētājs ir Komisijas pārstāvis.2. Komisijas pārstāvis iesniedz Komitejai pieņemamo pasākumu projektu. Komiteja sniedz savu atzinumu par projektu termiņā, ko, ievērojot jautājuma steidzamību, drīkst noteikt priekšsēdētājs. Atzinumu sniedz ar balsu vairākumu, kā noteikts Līguma 148. panta 2. punktā, ja runa ir par lēmumiem, kas Padomei jāpieņem pēc Komisijas priekšlikuma. Dalībvalstu pārstāvju balsis Komitejā vērtē tā, kā noteikts minētajā pantā. Priekšsēdētājs nebalso.Komisija pieņem paredzētos pasākumus, ja tie ir saskaņā ar Komitejas atzinumu.Ja paredzētie pasākumi nesaskan ar Komitejas atzinumu vai arī ja atzinums netiek sniegts, tad Komisija nekavējoties iesniedz Padomei priekšlikumu attiecībā uz pieņemamajiem pasākumiem. Padome pieņem lēmumu ar kvalificētu balsu vairākumu.Ja trīs mēnešu laikā pēc dienas, kad jautājums tika iesniegts Padomei, tā nav rīkojusies, tad ierosinātos priekšlikumus pieņem Komisija.6. pantsAr šo Direktīva 77/436/EEK tiek atcelta no 2000. gada 13. septembra.Atsauces uz atcelto direktīvu izdara kā atsauces uz šo direktīvu.7. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības ne vēlāk kā līdz 2000. gada 13. septembrim. Tās nekavējoties informē par to Komisiju.Normatīvos un administratīvos aktus piemēro tā, lai:- no 2000. gada 13. septembra ļautu tirgot tos produktus, kas noteikti pielikumā, ja tie atbilst definīcijām un noteikumiem, kas izklāstīti šajā direktīvā,- no 2001. gada 13. septembra aizliegtu tirgot tos produktus, kas neatbilst šai direktīvai. Tomēr tirgot tos produktus, kas neatbilst šai direktīvai, bet kas etiķetēti līdz 2001. gada 13. septembrim saskaņā ar Direktīvu 77/436/EEK, atļauj tirgot, līdz krājumi ir izsmelti.Kad dalībvalstis pieņem šādus pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Kārtību, kādā izdara šādu atsauci, nosaka dalībvalstis.2. Dalībvalstis paziņo Komisijai tos galvenos tiesību aktus, ko tās pieņem jomā, kuru reglamentē šī direktīva.8. pantsŠī direktīva stājas spēkā tās publicēšanas dienā Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.9. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1999. gada 22. februārīEiropas Parlamenta vārdā –priekšsēdētājsJ. M. Gil-roblesPadomes vārdā –priekšsēdētājsK.-H. Funke[1] OV C 231, 9.8.1996., 24. lpp.[2] OV C 56, 24.2.1997., 20. lpp.[3] Eiropas Parlamenta 1997. gada 23. oktobra Atzinums (OV C 339, 10.11.1997., 129. lpp.), Padomes 1998. gada 30. aprīļa Kopējā nostāja (OV C 204, 30.6.1998., 25. lpp.) un Eiropas Parlamenta 1998. gada 16. septembra Lēmums (OV C 313, 12.10.1998., 90. lpp.). Padomes 1999. gada 25. janvāra Lēmums. Eiropas Parlamenta 1999. gada 11. februāra Lēmums.[4] OV L 172, 12.7.1977., 20. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar 1985. gada Pievienošanās aktu.[5] OV L 51, 25.2.1980., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 87/356/EEK(OV L 192, 11.7.1987., 48. lpp.).[6] OV L 33, 8.2.1979., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/4/EK (OV L 43, 14.2.1997., 21. lpp.).[7] OV L 291, 19.11.1969., 9. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSPRODUKTU APRAKSTI, DEFINĪCIJAS UN ĪPAŠĪBAS1. "Kafijas ekstrakts", "šķīstošais kafijas ekstrakts", "šķīstošā kafija" vai "ātri pagatavojama kafija".Tas nozīmē koncentrētu produktu, kas iegūts ekstrakcijas rezultātā no grauzdētām kafijas pupiņām, par ekstrakcijas vidi izmantojot tikai ūdeni un izslēdzot jebkuru hidrolīzes procesu, kas ietver skābes vai sārma pievienošanu. Izņemot tādas nešķīstošas vielas, ko ir tehniski neiespējami atdalīt, un nešķīstošas eļļas, kas iegūtas no kafijas, kafijas ekstraktam jāsatur tikai šķīstošās un aromātiskās kafijas sastāvdaļas. Dalībvalstis nodrošinas, lai metodes, ko izmanto, lai noteiktu brīvo un kopējo ogļhidrātu saturu šķīstošajās kafijās, būtu saskaņā ar Padomes 1985. gada 20. decembra Direktīvas 85/591/EEK attiecībā uz to Kopienas metožu ieviešanu, ar kādām ņemt paraugus un veikt analīzes, lai uzraudzītu pārtikas produktus [1], pielikuma 1. un 2. punktu, un lai tās tiktu apstiprinātas vai standartizētas vai nu uzreiz, vai pēc iespējas drīzāk.Sausnai uz kafijas pamata jābūt:a) ne mazāk kā 95 % no svara, ja runa ir par sausu kafijas ekstraktu;b) no 70 % līdz 85 % no svara, ja runa ir par kafijas ekstrakta pastu;c) no 15 % līdz 55 % no svara, ja runa ir par šķidru kafijas ekstraktu.Kafijas ekstrakts cietā vai pastas formā nedrīkst saturēt citas vielas kā vien tās, kas iegūtas no kafijas ekstrakcijas. Šķidrs kafijas ekstrakts drīkst saturēt pārtikas cukurus, grauzdētus vai negrauzdētus, proporcijā, kas nepārsniedz 12 % no svara.2. "Cigoriņu ekstrakts", "šķīstošie cigoriņi" vai "ātri pagatavojamie cigoriņi".Tas nozīmē koncentrētu produktu, kas iegūts ekstrakcijas rezultātā no grauzdētiem cigoriņiem, par ekstrakcijas vidi izmantojot tikai ūdeni un izslēdzot jebkuru hidrolīzes procesu, kas ietver skābes vai sārma pievienošanu."Cigoriņi" nozīmē Cichorium Intybus L. saknes, ko neizmanto vitlufa cigoriņu ražošanai, ko parasti izmanto dzērienu ražošanā, un kas ir pienācīgi notīrītas, lai tās izžāvētu un grauzdētu.Sausnai uz cigoriņu pamata jābūt:a) ne mazāk kā 95 % no svara, ja runa ir par sausu cigoriņu ekstraktu;b) no 70 % līdz 85 % no svara, ja runa ir par cigoriņu ekstrakta pastu;c) no 25 % līdz 55 % no svara, ja runa ir par šķidru cigoriņu ekstraktu.Cigoriņu ekstrakts cietā vai pastas formā drīkst saturēt no svara ne vairāk kā 1 % vielu, kas nav iegūtas no cigoriņiem.Šķidrs cigoriņu ekstrakts drīkst saturēt pārtikas cukurus, grauzdētus vai negrauzdētus, līdz proporcijai, kas nepārsniedz 35 % no svara.[1] OV L 372, 31.12.1985., 50. lpp.--------------------------------------------------


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2003/74/EK (2003. gada 22. septembris), ar ko groza Padomes Direktīvu 96/22/EK par noteiktu hormonālas vai tireostatiskas iedarbības vielu un beta-agonistu lietošanas aizliegumu lopkopībā

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32003L0074

Oficiālais Vēstnesis L 262 , 14/10/2003 Lpp. 0017 - 0021

		Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2003/74/EK(2003. gada 22. septembris),ar ko groza Padomes Direktīvu 96/22/EK par noteiktu hormonālas vai tireostatiskas iedarbības vielu un beta-agonistu lietošanas aizliegumu lopkopībāEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 152. panta 4. punkta b) apakšpunktu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],apspriedušies ar Reģionu komiteju,saskaņā ar Līguma [3] 251. pantā noteikto procedūru,tā kā:(1) Direktīvas 96/22/EK [4] 3. panta a) punktā prasīts dalībvalstīm aizliegt lauksaimniecības dzīvniekiem ievadīt vielas, kurām, inter alia, ir estrogēna, androgēna vai gestagēna iedarbība. Tomēr minēto vielu ievadīšanu lauksaimniecības dzīvniekiem var atļaut, bet tikai tad, ja tās lieto terapeitiskiem nolūkiem vai zootehniskai ievadīšanai saskaņā ar minētās direktīvas 4., 5. un 7. pantu.(2) Direktīvas 96/22/EK 11. panta 2. punktā prasīts dalībvalstīm aizliegt importēt no ārpuskopienas valstīm lauksaimniecības vai akvakultūras dzīvniekus, kuriem ir ievadītas norādītās direktīvas 3. panta a) apakšpunktā minētās vielas vai produkti, ja vien attiecīgie produkti nav ievadīti atbilstīgi tās 4., 5. un 7. pantam, kā arī gaļu vai produktus, kas iegūti no dzīvniekiem, kuru importēšana ir aizliegta.(3) Ņemot vērā strīda nokārtošanas lietu, ko Amerikas Savienotās Valstis un Kanāda iesniegusi Pasaules tirdzniecības organizācijai (PTO) (hormonu lieta) [5], un ieteikumus, ko par to sniegusi PTO Strīdu izšķiršanas struktūra 1998. gada 13. februārī, saskaņā ar Nolīguma par sanitāro un fitosanitāro pasākumu piemērošanu (PTO-VVTT) [6] prasībām, kā tās interpretē apelācijas struktūra hormonu lietā, Komisija nekavējoties uzsāka papildu riska novērtēšanu par sešām hormonālām vielām (estradiolu 17ß, testosteronu, progesteronu, trenbolona acetātu, zeranolu un melengestrola acetātu), kuru ievadīšana dzīvnieku augšanas veicināšanai ir aizliegta ar Direktīvu 96/22/EK.(4) Līdzīgi Komisija uzsāka un finansēja vairākus minēto sešu hormonu konkrētus zinātniskus pētījumus un pētījumu projektus, lai iegūtu iespējami vairāk trūkstošās zinātniskās informācijas, kas norādīta PTO speciālistu grupas un apelācijas struktūras ziņojumos hormonu lietā. Turklāt Komisija ir nosūtījusi konkrētus pieprasījumus ASV, Kanādai un citām ārpuskopienas valstīm, kas atļauj minēto sešu hormonu lietošanu dzīvnieku augšanas veicināšanai, un publicējusi atklātu uzaicinājumu [7], kurā ieinteresētās puses, tostarp rūpniecību, uzaicina sniegt to rīcībā esošos attiecīgos un jaunākos zinātniskos datus un informāciju, kas jāņem vērā papildu riska novērtēšanā.(5) Saskaņā ar Komisijas uzaicinājumu 1999. gada 30. aprīlī Veselības aizsardzības veterināro pasākumu zinātniskā komiteja (SCVPH) sniedza atzinumu novērtējumam par iespējamām nelabvēlīgām ietekmēm uz cilvēka veselību no hormonu atliekām liellopu gaļā un gaļas produktos. Minētā atzinuma galvenie secinājumi bija, pirmkārt, ka attiecībā uz hormonu atlieku un to metabolītu pārliecīgu uzņemšanu un, ņemot vērā hormoniem piemītošās īpašības un epidemioloģiskos datus, risks patērētājiem attiecībā uz sešiem novērtētajiem hormoniem ir konstatēts ar dažādu drošības līmeņu pierādījumiem. Otrkārt, sešu hormonu endokrīno, imunoloģisko, neirobioloģisko, imunotoksisko, genotoksisko, kancerogēno ietekmi un ietekmi uz attīstību var paredzēt, un no dažādām uzņēmīgām riska grupām pirmspubertātes vecuma bērni veido visapdraudētāko grupu un, treškārt, ņemot vērā hormonu raksturīgās īpašības un epidemioloģiskos datus, nevar noteikt sliekšņa līmeņus un tātad pieļaujamo diennakts devu (PDD) nevienam no sešiem hormoniem, ja tos ievada liellopiem augšanas veicināšanas nolūkā.(6) Attiecībā jo īpaši uz estradiola 17ß lietošanu ar mērķi veicināt augšanu SCVPH vērtējums nosaka, ka ievērojama jaunāko zinātnisko datu daļa liecina, ka tas ir jāuzskata par pilnīgu kancerogēnu, jo tam piemīt audzējus ierosinoša un audzējus veicinoša ietekme, un ka pašlaik pieejamie dati nedod iespēju kvantitatīvi novērtēt risku.(7) Attiecībā uz pieciem pārējiem hormoniem (testosteronu, progesteronu, trenbolona acetātu, zeranolu un melengestrola acetātu) SCVPH vērtējums nosaka, ka, neraugoties uz atsevišķiem pieejamiem toksikoloģijas un epidemioloģijas datiem, kas ir ņemti vērā, pašreizējais zināšanu stāvoklis nedod iespēju kvantitatīvi novērtēt risku patērētājiem.(8) Pēc SCVPH 1999. gada 30. aprīļa atzinuma Apvienotās Karalistes veterināro produktu komiteja 1999. gada oktobrī, Eiropas Kopienas Veterināro medikamentu komiteja (VMK) 1999. gada decembrī un Apvienotā FAO/PVO pārtikas piedevu ekspertu komiteja (JECFA) 2000. gada februārī sniedza Komisijai jaunu un jaunāku zinātnisko informāciju par dažiem no sešiem izskatāmajiem hormoniem. VMK jo īpaši ir atzīmējusi, ka estradiolam 17ß ir kancerogēna ietekme tikai pēc ilgstošas iedarbības un līmeņos, kas ir ievērojami lielāki par tiem, kas vajadzīgi fizioloģiskai (estrogēnai) atbildes reakcijai. Visa minētā jaunākā zinātniskā informācija bija nodota SCVPH, kas to pārskatīja un 2000. gada 3. maijā secināja, ka tajā nav sniegti pārliecinoši dati un argumenti, kuri prasītu pārstrādāt secinājumus, kas izdarīti tās 1999. gada 30. aprīļa atzinumā. SCVPH 2002. gada 10. aprīļa atzinumā apstiprināja sava iepriekšējā atzinuma derīgumu, pēc tam kad to bija pārskatījusi, ņemot vērā jaunākos zinātniskos datus.(9) Jo īpaši attiecībā uz estradiolu 17ß šī viela ir potenciāli izmantojama visiem lauksaimniecības dzīvniekiem un tādēļ tās atlieku uzņemšana attiecas uz visiem cilvēku kopuma segmentiem un jo īpaši uz uzņēmīgām augsta riska grupām. Izvairīšanās no tādas uzņemšanas ir absolūti svarīga cilvēka veselības aizsardzībai. Turklāt iepriekšminēto vielu regulāra lietošana dzīvnieku augšanas veicināšanai var radīt palielinātu minēto vielu koncentrāciju vidē.(10) Ņemot vērā riska novērtēšanas rezultātus un visu citu pieejamo lietderīgo informāciju, jāsecina, ka izraudzītā aizsardzības līmeņa sasniegšanai Kopienā pret risku, ko jo īpaši attiecībā uz cilvēka veselību rada regulāra minēto hormonu lietošana augšanas veicināšanai un dzīvnieku, kam augšanas veicināšanai šie hormoni ir ievadīti, gaļā atrodamo hormonu atlieku patēriņš, ir nepieciešams saglabāt Direktīvā 96/22/EK noteikto pastāvīgo estradiola 17ß aizliegumu un pagaidām turpināt aizlieguma piemērošanu pieciem pārējiem hormoniem (testosteronam, progesteronam, trenbolona acetātam, zeranolam un melengestrola acetātam). Turklāt saskaņā ar 7. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 28. janvāra Regulā (EK) Nr. 178/2002, ar ko nosaka pārtikas aprites tiesību aktu vispārējos principus un prasības, izveidoEiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi un paredz procedūras saistībā ar pārtikas nekaitīgumu [8], minēto piecu hormonu pagaidu aizliegums ir jāpiemēro, kamēr Kopiena vāc pilnīgāku zinātnisko informāciju no jebkura avota, kas varētu izgaismot un noskaidrot neskaidros jautājumus pašreizējās zināšanās par minētajām vielām.(11) Tomēr konkrētu iepriekšminēto vielu lietošana, ja tas ir nepieciešams terapijas nolūkā vai zootehnisai ievadīšanai, var atļaut turpināt, jo tas nevar radīt apdraudējumu sabiedrības veselībai ārstēšanas specifikas un ierobežotā ilguma dēļ, ierobežoto ievadīto daudzumu un stingro noteikumu dēļ, kas paredzēti Direktīvā 96/22/EK, lai novērstu jebkuru iespējamu ļaunprātīgu izmantošanu.(12) Tomēr, ņemot vērā esošo informāciju, ir lietderīgi ierobežot estradiola 17ß iedarbību un atļaut tikai tādu ārstēšanu, kurai nav dzīvotspējīgas efektīvas alternatīvas. Vispār ir pieejami alternatīvi ārstniecības veidi vai stratēģijas, lai aizstātu lielāko daļu no estradiola 17ß lietošanas veidiem terapijas vai zootehnikas nolūkos. Tomēr pētījumi rāda, ka pašlaik visās dalībvalstīs nepastāv dzīvotspējīgas efektīvas alternatīvas konkrētiem ārstniecības veidiem, kas pašlaik ir atļauti. Lai ļautu izdarīt vajadzīgos pielāgojumus un jo īpaši atļautu vai savstarpēji atzītu vajadzīgos farmācijas produktus, ir lietderīgi estradiola 17ß lietošanu oestrus ierosināšanai pakāpeniski izbeigt noteiktā laika posmā. Ir lietderīgi arī saglabāt iespēju ar stingriem un pārbaudāmiem nosacījumiem, tā lai novērstu iespējamu ļaunprātīgu izmantošanu un nepieņemamu risku sabiedrības veselībai, atļaut to lietot konkrētu stāvokļu ārstēšanā (liellopu augļa macerācija vai mumifikācija un piometra), kuriem ir nopietnas sekas attiecībā uz dzīvnieku veselību un labklājību. Noteiktā laikā šī iespēja ir jāpārskata.(13) Ierosinātie Direktīvas 96/22/EK grozījumi ir nepieciešami, lai sasniegtu izraudzīto veselības aizsardzības līmeni pret atliekām to lauksaimniecības dzīvnieku gaļā, kas saņēmuši minētos hormonus augšanas veicināšanai, ievērojot pārtikas aprites tiesību aktu galvenos principus, kas izklāstīti Regulā (EK) Nr. 178/2002 un Kopienas starptautiskajās saistībās. Turklāt nav cita līdzekļa, kas, ņemot vērā tehniskās un ekonomiskās iespējas, pašlaik būtu praktiski pieejams un ievērojami mazāk ierobežotu tirdzniecību un vienlīdz efektīvi varētu sasniegt izraudzīto veselības aizsardzības līmeni. Turklāt vienlīdz nepieciešami ir nelieli redakcionāli grozījumi, jo īpaši ņemot vērā vairāku direktīvu aizstāšanu ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīvu 2001/82/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz veterinārajām zālēm [9],IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvu 96/22/EK groza šādi:1. Direktīvas 2. un 3. pantu aizstāj ar šādiem:"2. pantsDalībvalstis aizliedz:a) laist tirgū II pielikuma A sarakstā uzskaitītās vielas ievadīšanai visu sugu dzīvniekiem;b) laist tirgū II pielikuma B sarakstā uzskaitītās vielas ievadīšanai dzīvniekiem, kuru gaļa un produkti ir paredzēti cilvēku patēriņam nolūkos, kas nav paredzēti 4. panta 2. punktā un 5.a pantā.3. pantsDalībvalstis aizliedz attiecībā uz II pielikumā uzskaitītām vielām un pagaidām aizliedz attiecībā uz III pielikumā uzskaitītām vielām:a) ievadīt minētās vielas lauksaimniecības vai akvakultūras dzīvniekiem ar jebkuriem līdzekļiem;b) - turēt, izņemot oficiālā kontrolē, a) apakšpunktā minētos dzīvniekus saimniecībā, un- laist tirgū vai kaut cilvēku patēriņam lauksaimniecības dzīvniekus,kuri satur II un III pielikumā minētās vielas vai kuros ir konstatēta šādu vielu klātbūtne, ja vien nevar pierādīt, ka attiecīgiem dzīvniekiem tās ievadītas saskaņā ar 4., 5. vai 5.a pantu;c) laist tirgū cilvēku patēriņam akvakultūras dzīvniekus, kam ir ievadītas iepriekšminētās vielas, un no šiem dzīvniekiem ražotos produktus;d) laist tirgū b) apakšpunktā minēto dzīvnieku gaļu;e) pārstrādāt d) apakšpunktā minēto dzīvnieku gaļu."2. Direktīvas 4. panta 1. punktā svītro "estradiols 17ß".3. Direktīvas 5. panta pirmajā daļā pirmo teikumu aizstāj ar šādu:"Neatkarīgi no 3. panta a) punkta un neskarot 2. pantu, dalībvalstis var atļaut ievadīt lauksaimniecības dzīvniekiem zootehniskos nolūkos veterinārās zāles, kurām ir estrogēna (izņemot estradiolu 17ß un tā esterveida atvasinājumus), androgēna vai gestagēna darbība un kas ir atļautas saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīvu 2001/82/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz veterinārajām zālēm [10]."4. Direktīvai pievieno šādu pantu:"5.a pants1. Neatkarīgi no 3.a panta un neskarot 2. un 11.a pantu, dalībvalstis var atļaut ievadīt lauksaimniecības dzīvniekiem veterinārās zāles, kas satur estradiolu 17ß vai tā esterveida atvasinājumus:- liellopu augļa macerācijas vai mumifikācijas ārstēšanai, vai- liellopu piometras ārstēšanaisaskaņā ar Direktīvu 2001/82/EK.2. Neatkarīgi no 3.a panta un neskarot 2. pantu, dalībvalstis var atļaut ievadīt lauksaimniecības dzīvniekiem veterinārās zāles, kas satur estradiolu 17ß vai tā esterveida atvasinājumus oestrus ierosināšanai liellopiem, zirgiem, aitām vai kazām līdz 2006. gada 14. oktobrim saskaņā ar Direktīvu 2001/82/EK.3. Ievadīšanu noteikti veic pats veterinārārsts lauksaimniecības dzīvniekiem, kas ir skaidri identificēti. Ievadīšana ir jāreģistrē atbildīgajam veterinārārstam. Reģistrā, kas var būt Direktīvā 2001/82/EK paredzētais reģistrs, veterinārārstam ir jāreģistrē vismaz šādi dati:- ievadīto zāļu tips,- ievadīšanas veids,- ievadīšanas datums,- zāles saņēmušo dzīvnieku identitāte,- zāļu izdalīšanās perioda beigu datums.Pēc pieprasījuma reģistram jābūt pieejamam kompetentajai iestādei.Lopkopjiem ir aizliegts turēt saimniecībās veterinārās zāles, kas satur estradiolu 17ß vai tā esterveida atvasinājumus."5. Direktīvas 6. panta 1. punktu aizstāj ar šādu punktu:"1. Hormonu zālēm un beta-agonistiem, kuru ievadīšana lauksaimniecības dzīvniekiem ir atļauta saskaņā ar 4., 5. vai 5.a pantu, ir jāatbilst Direktīvas 2001/82/EK prasībām."6. Direktīvas 7. panta 1. punkta pirmo daļu aizstāj ar šādu:"1. Tirdzniecības nolūkos dalībvalstis var atļaut laist tirgū vaislas dzīvniekus vai vaislas dzīvniekus reproduktīvā vecuma beigās, kas vaislas laika posmā ir saņēmuši 4., 5. vai 5.a pantā minēto ievadīšanu, un var atļaut uzlikt Kopienas zīmogu šādu dzīvnieku gaļai, ja ir izpildīti 4., 5 vai 5.a panta nosacījumi un ievēroti zāļu izdalīšanās periodi, kas paredzēti tirgū laišanas atļaujā."7. Direktīvas 8. pantu groza šādi:a) minētā panta 1. punktu aizstāj ar šādu:"1. Direktīvas 2. un 3. pantā minēto vielu importēšanas, ražošanas, glabāšanas, izplatīšanas, pārdošanas un lietošanas laikā to valdījums ir ierobežots ar personām, kas valsts tiesību aktos ir pilnvarotas saskaņā ar Direktīvas 2001/82/EK 68. pantu"b) minētā panta 2. punkta a) apakšpunktā "2. pants" aizstāj ar "2. un 3. pants";c) minētā panta 2. punkta d) apakšpunktā "4. un 5. pants" aizstāj ar "4., 5. un 5.a pants";d) minētā panta 2. zemsvītras piezīmi svītro un 3. zemsvītras piezīme kļūst par 2. zemsvītras piezīmi.8. Direktīvas 11. panta 2. punkta a) apakšpunktu groza šādi:a) minētā apakšpunkta i) punktā "2. panta a) punkts" aizstāj ar "II pielikuma A saraksts";b) minētā apakšpunkta ii) punktu aizstāj ar šo:"ii) kuriem ir ievadītas II pielikuma B sarakstā un III pielikumā minētās vielas, ja vien attiecīgās vielas ir ievadītas saskaņā ar 4.,5., 5.a un 7. panta noteikumiem un prasībām un ir ievēroti starptautiskajos ieteikumos paredzētie zāļu izdalīšanās periodi."9. Direktīvai pievieno šādu pantu:"11.a pantsKomisija divu gadu laikā pēc 2003. gada 14. oktobra iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par to, vai ir pieejamas estradiolu 17ß vai tā esterveida atvasinājumus saturošām veterinārajām zālēm alternatīvas veterinārās zāles liellopu augļa macerācijas vai mumifikācijas un piometras ārstēšanai un nākamajā gadā sniedz Eiropas Parlamentam un Padomei vajadzīgos priekšlikumus, kuru nolūks ir minēto vielu aizstāšana noteiktā laikā.Līdzīgi attiecībā uz III pielikumā minētajām vielām Komisija vāc papildu informāciju, ņemot vērā jaunākos zinātniskos datus no visiem iespējamiem avotiem, un pastāvīgi veic regulāri pārskatāmus pasākumus, lai laikus iesniegtu Eiropas Parlamentam un Padomei vajadzīgos priekšlikumus."10. Direktīvai pievieno šādu pantu:"14.a pantsNeatkarīgi no 3. un 5.a panta un neskarot 2. pantu, uz mājdzīvniekiem, par kuriem var apliecināt, ka tiem ir ievadīts estradiols 17ß vai tā esterveida atvasinājumi terapijas vai zootehnikas mērķiem pirms 2004. gada 14. oktobra, attiecas tie paši noteikumi kā tie, kas noteikti vielām, kuras atļautas saskaņā ar 4. panta 1. punktu attiecībā uz terapeitisko lietošanu un 5. pantu attiecībā uz zootehnisko lietošanu."11. Visas norādes uz Direktīvu 81/851/EEK un Direktīvu 81/852/EEK uzskata par norādēm uz Direktīvu 2001/82/EK.12. Direktīvas 96/22/EK pielikums kļūst par I pielikumu un tam pievieno šīs direktīvas II un III pielikumu.2. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai vēlākais līdz 2004. gada 14. oktobrim nodrošinātu atbilstību šai direktīvai. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem šos pasākumus, tajos iekļauj atsauci uz šo direktīvu, vai šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarāmas šādas atsauces.2. Dalībvalstis paziņo Komisijai savu tiesību aktu noteikumus, kurus tās pieņem jomā, uz ko attiecas šī direktīva.3. pantsŠī direktīva stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.4. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2003. gada 22. septembrīEiropas Parlamenta vārdā —priekšsēdētājsP. CoxPadomes vārdā —priekšsēdētājsR. Buttiglione[1] OV C 337 E, 28.11.2000. un OV C 180 E, 26.6.2001., 190. lpp.[2] OV C 14, 16.1.2001., 47. lpp.[3] Eiropas Parlamenta 2001. gada 1. februāra Atzinums (OV C 267, 21.9.2001., 53. lpp.), Padomes 2003. gada 20. februāra Kopējā nostāja (OV C 90 E, 15.4.2003., 1. lpp.) un Eiropas Parlamenta 2003. gada 2. jūlija Lēmums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts). Padomes 2003. gada 22. jūlija Lēmums.[4] OV L 125, 23.5.1996., 3. lpp.[5] WT/DS26/R/USA un WT/DS48/R/CAN (speciālistu grupas ziņojumi) un AB-1997-4 (apelācijas struktūras ziņojums).[6] OV L 336, 23.12.1994., 40. lpp.[7] OV C 56, 26.2.1999., 17. lpp.[8] OV L 31, 1.2.2002., 1. lpp.[9] OV L 311, 28.11.2001., 1. lpp.[10] OV L 311, 28.11.2001., 1. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMS"II PIELIKUMSAizliegto vielu sarakstsA saraksts- tireostatiskās vielas- stilbēni, stilbēna atvasinājumi, to sāļi un esteriB saraksts- estradiols 17ß un tā esterveida atvasinājumi- beta-agonistiIII PIELIKUMSPagaidām aizliegto vielu sarakstsVielas, kam ir estrogēna (izņemot estradiolu 17ß un tā esterveida atvasinājumus), androgēna vai gestagēna darbība."--------------------------------------------------


Svarīgs juridisks paziņojums

|

32002L0049

Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/49/EK (2002. gada 25. jūnijs) par vides trokšņa novērtēšanu un pārvaldību

Oficiālais Vēstnesis L 189 , 18/07/2002 Lpp. 0012 - 0025 CS.ES Nodaļa 15 Sējums 07 Lpp. 101  - 115 ET.ES Nodaļa 15 Sējums 07 Lpp. 101  - 115 HU.ES Nodaļa 15 Sējums 07 Lpp. 101  - 115 LT.ES Nodaļa 15 Sējums 07 Lpp. 101  - 115 LV.ES Nodaļa 15 Sējums 07 Lpp. 101  - 115 MT.ES Nodaļa 15 Sējums 07 Lpp. 101  - 115 PL.ES Nodaļa 15 Sējums 07 Lpp. 101  - 115 SK.ES Nodaļa 15 Sējums 07 Lpp. 101  - 115 SL.ES Nodaļa 15 Sējums 07 Lpp. 101  - 115

		Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/49/EK(2002. gada 25. jūnijs)par vides trokšņa novērtēšanu un pārvaldībuEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 175. panta 1. punktu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu [3],saskaņā ar Līguma [4] 251. pantā paredzēto procedūru un ievērojot Samierināšanas komitejas 2002. gada 8. aprīlī apstiprināto kopīgo dokumentu,tā kā:(1) Kopienas politikā paredzēts sasniegt augstu veselības un vides aizsardzības līmeni, un viens no šīs politikas mērķiem ir prettrokšņa aizsardzība. Zaļajā grāmatā par nākotnes politiku attiecībā uz troksni Komisija par vienu no galvenajām vides problēmām Eiropā ir atzinusi troksni vidē.(2) Eiropas Parlaments 1997. gada 10. jūnija rezolūcijā [5] atbalstīja Komisijas Zaļo grāmatu, pieprasīja paredzēt konkrētus pasākumus un likumdošanas iniciatīvas tiesības direktīvā par trokšņa samazināšanu vidē, kā arī atzīmēja, ka trūkst ticamu, salīdzināmu datu par dažādiem trokšņa avotiem.(3) Komisijas 1999. gada 1. decembra paziņojumā par gaisa transportu un vidi noteikts kopējs trokšņa indikators un kopēja metodoloģija trokšņa aprēķināšanai un mērīšanai lidostu apkaimē. Šis paziņojums ir ņemts vērā šīs direktīvas noteikumos.(4) Uz produkcijas radītā trokšņa atsevišķām kategorijām jau attiecas Kopienas tiesību akti, piemēram, Padomes Direktīva 70/157/EEK (1970. gada 6. februāris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu pieļaujamo trokšņu līmeni un izplūdes gāzu sistēmu [6], Padomes Direktīva 77/311/EEK (1977. gada 29. marts) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz trokšņu līmeni, kam ir pakļauti lauksaimniecības un mežsaimniecības riteņtraktoru vadītāji [7], Padomes Direktīva 80/51/EEK (1979. gada 20. decembris) par zemskaņas lidaparātu trokšņa emisijas ierobežošanu [8] un to papildinošās direktīvas, Padomes Direktīva 92/61/EEK (1992. gada 30. jūnijs) par divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu tipa apstiprinājumu [9] un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2000/14/EK (2000. gada 8. maijs) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz trokšņa emisiju vidē no iekārtām, kas paredzētas izmantošanai ārpus telpām [10].(5) Šai direktīvai, inter alia, vajadzētu kļūt par pamatu Kopienas pasākumu izstrādei un papildināt esošos pasākumus attiecībā uz troksni, ko rada galvenie trokšņa avoti, jo īpaši ceļu un dzelzceļu transportlīdzekļi un infrastruktūra, lidaparāti, ārpus telpām izmantojamas iekārtas un rūpnieciskas iekārtas, un pārvietojamie mehānismi, kā arī tai jākļūst par pamatu papildu pasākumu izstrādei īsam, vidējam un ilglaicīgam termiņam.(6) Šī direktīva neattiecas uz dažām trokšņa kategorijām, piemēram, transportlīdzekļu iekšienē radīto troksni un sadzīves troksni.(7) Saskaņā ar Līguma 5. pantā izklāstīto subsidiaritātes principu Līguma mērķi sasniegt augstu vides un veselības aizsardzības līmeni var labāk īstenot, dalībvalstu rīcību papildinot ar Kopienas rīcību un tā panākot trokšņa problēmas kopēju izpratni. Tādēļ dati par troksni vidē jāievāc, jāsalīdzina vai jāapkopo, ievērojot salīdzināmus kritērijus. Tas nozīmē, ka jāizmanto saskaņoti indikatori un novērtēšanas metodes, kā arī kritēriji trokšņa kartēšanas metožu pielīdzināšanai. Vislabāk, ja šādus kritērijus un metodes nosaka Kopienas līmenī.(8) Tāpat jānosaka kopējas vērtēšanas metodes attiecībā uz "vides troksni", kā arī "robežvērtību" definīcija, ņemot vērā saskaņotus indikatorus trokšņa līmeņa noteikšanai. Konkrētus skaitļus attiecībā uz visām robežvērtībām jānosaka dalībvalstīm, inter alia, ņemot vērā vajadzību piemērot profilakses principu, lai aglomerācijās saglabātu klusus rajonus.(9) Izraudzītie kopējie trokšņa indikatori ir Ldentrokšņa radītā kairinājuma novērtēšanai un Lnighttrokšņa radīto miega traucējumu novērtēšanai. Tāpat arī jāļauj dalībvalstīm izmantot papildu indikatorus, lai pārraudzītu vai kontrolētu īpašus trokšņa rašanās gadījumus.(10) Noteiktos rajonos jāveic trokšņa stratēģiskā kartēšana, jo tā var iegūt vajadzīgos datus, lai rastu priekšstatu par trokšņa līmeņiem minētajos rajonos.(11) Rīcības plānos jārisina minētajos rajonos prioritārie jautājumi, un šos plānus jāizstrādā kompetentajām iestādēm, apspriežoties ar iedzīvotājiem.(12) Lai informācija sasniegtu plašus sabiedrības slāņus, jāizvēlas vispiemērotākie informācijas kanāli.(13) Jāveic datu vākšana un to apkopošana atbilstošos Kopienas līmeņa ziņojumos, jo tas ir Kopienas nākotnes politikas un sabiedrības turpmākas informēšanas pamats.(14) Komisijai regulāri jāizvērtē šīs direktīvas īstenošana.(15) Tehniskie noteikumi, kas attiecas uz novērtējuma metodēm, jāpapildina un jāpielāgo saskaņā ar tehnikas un zinātnes attīstību un Eiropas standartizācijas attīstību.(16) Šīs direktīvas īstenošanai vajadzīgie pasākumi jāpieņem saskaņā ar Padomes Lēmumu 1999/468/EK (1999. gada 28. jūnijs), ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību [11],IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsMērķi1. Šīs direktīvas mērķis ir formulēt kopēju pieeju, lai prioritārās jomās nepieļautu, novērstu vai samazinātu kaitīgās sekas, ieskaitot kairinājumu, kas rodas, iedarbojoties vides troksnim. Tālab pakāpeniski veic šādus pasākumus:a) vides trokšņa iedarbības noteikšana, veicot trokšņa kartēšanu ar dalībvalstīm kopējām vērtēšanas metodēm;b) uz vides troksni un tā ietekmi attiecošās informācijas pieejamības nodrošināšana sabiedrībai;c) tādu rīcības plānu pieņemšana dalībvalstīs, kuru pamatā ir trokšņa kartēšanā iegūtie rezultāti, ar mērķi novērst un samazināt vides troksni, ja tas nepieciešams un jo īpaši ja tā ekspozīcijas līmenis var kaitīgi ietekmēt cilvēka veselību, kā arī saglabāt esošo stāvokli tur, kur tas ir labs.2. Šīs direktīvas mērķis ir arī nodrošināt pamatu Kopienas pasākumu izstrādei, lai mazinātu troksni, ko izraisa galvenie trokšņa avoti, jo īpaši ceļu un dzelzceļu transportlīdzekļi un infrastruktūra, lidaparāti, ārpus telpām izmantojamas iekārtas un rūpnieciskas iekārtas, un pārvietojamie mehānismi. Tālab Komisija līdz 2006. gada 18. jūlijam iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei attiecīgos priekšlikumus. Šajās iniciatīvās vajadzētu ņemt vērā 10. panta 1. punktā minētā ziņojuma rezultātus.2. pantsPiemērošanas joma1. Šo direktīvu piemēro attiecībā uz to troksni vidē, kas iedarbojas uz cilvēkiem, jo īpaši apbūvētos rajonos, publiskos parkos vai citos klusos rajonos aglomerācijā, klusos rajonos, kas atrodas laukos, blakus skolām, slimnīcām un citām no trokšņa aizsargājamām ēkām un zonām.2. Šo direktīvu nepiemēro attiecībā uz troksni, ko rada persona, uz kuru troksnis iedarbojas, sadzīves troksni, kaimiņu radīto troksni, troksni darbavietās, troksni transportlīdzekļu iekšienē vai troksni, ko radījušas militāras darbības militāra konflikta zonās.3. pantsDefinīcijasŠajā direktīvā:a) "vides troksnis" nozīmē nevēlamu vai kaitīgu cilvēka darbības radītu āra troksni, ieskaitot troksni, ko izraisa transportlīdzekļi, ceļu satiksme, dzelzceļu satiksme, gaisa satiksme un kas rodas rūpnieciskas darbības zonās, piemēram tādās, kā noteikts I pielikumā Padomes Direktīvā 96/61/EK (1996. gada 24. septembris) par piesārņojuma integrētu novēršanu un kontroli [12];b) "kaitīgas sekas" nozīmē negatīvu ietekmi uz cilvēka veselību;c) "kairinājums" nozīmē trokšņa radītā sabiedrības kairinājuma pakāpi, kā noteikts ar reālās situācijas uzraudzības līdzekļiem;d) "trokšņa indikators" nozīmē fizikālu lielumu, ar ko raksturo to troksni vidē, kam ir saistība ar kaitīgām sekām;e) "novērtējums" nozīmē visas metodes, ko izmanto, lai aprēķinātu, prognozētu, paredzētu vai mērītu trokšņa indikatora vērtību vai ar to saistītās kaitīgās sekas;f) "Lden" (dienas-vakara-nakts trokšņa rādītājs) nozīmē trokšņa radīto kopējo kairinājumu raksturojošu trokšņa indikatoru, kas sīkāk definēts I pielikumā;g) "Lday" (dienas trokšņa rādītājs) nozīmē dienā radušos kairinājumu raksturojošu trokšņa indikatoru, kas sīkāk definēts I pielikumā;h) "Levening" (vakara trokšņa rādītājs) nozīmē vakarā radušos kairinājumu raksturojošu trokšņa indikatoru, kas sīkāk definēts I pielikumā;i) "Lnight" (nakts trokšņa rādītājs) nozīmē trokšņa radīto miega traucējumu raksturojošu trokšņa indikatoru, kas sīkāk definēts I pielikumā;j) "devas-iedarbības attiecība" nozīmē attiecību starp trokšņa indikatora vērtību un kaitīgu izpausmi;k) "aglomerācija" nozīmē dalībvalsts norobežotu teritorijas daļu, kurā ir vairāk nekā 100000 iedzīvotāju un tāds iedzīvotāju blīvums, ka dalībvalsts to uzskata par apdzīvotu rajonu;l) "kluss rajons aglomerācijā" nozīmē kompetentās iestādes norobežotu rajonu, kurā, piemēram, Ldenvai cita attiecīga trokšņa indikatora vērtība jebkuram trokšņa avotam ir mazāka par dalībvalsts noteiktu konkrētu vērtību;m) "kluss rajons, kas atrodas laukos" nozīmē kompetentās iestādes norobežotu rajonu, kurā nav satiksmes, rūpniecības vai atpūtas pasākumu radīta trokšņa;n) "galvenais autoceļš" nozīmē dalībvalsts izraudzītu reģionālas, valsts vai starptautiskas nozīmes ceļu, pa kuru gadā brauc vairāk nekā trīs miljoni automašīnu;o) "galvenā dzelzceļa līnija" nozīmē dalībvalsts izraudzītu dzelzceļa līniju, pa kuru gadā brauc vairāk nekā 30000 vilcienu sastāvi;p) "galvenā lidosta" nozīmē dalībvalsts izraudzītu pasažieru lidostu, kurā notiek vairāk nekā 50000 pārvietošanās gadā (pārvietošanās ir lidaparāta pacelšanās vai nosēšanās), izņemot tās, ko tikai mācību nolūkā veic vieglās lidmašīnas;q) "trokšņa kartēšana" nozīmē tādu datu, kas uzrāda esošu vai prognozētu stāvokli saistībā ar troksni, izteikšanu ar trokšņa indikatoru, norādot attiecīgo spēkā esošo robežvērtību pārsniegumus, trokšņa ietekmēto cilvēku skaitu konkrētā rajonā vai to mājokļu skaitu konkrētā rajonā, uz kuriem iedarbojas troksnis, ko raksturo konkrēts trokšņa indikators;r) "stratēģiskā trokšņu karte" nozīmē karti, kas izstrādāta, lai konkrētā rajonā novērtētu tāda trokšņa kopējo iedarbību, ko radījuši dažādi trokšņa avoti, vai lai sastādītu vispārīgu prognozi šādam rajonam;s) "robežvērtība" nozīmē dalībvalsts noteikto Ldenvai Lnightvērtību un attiecīgā gadījumā Lday un Leveningvērtību, kuru pārsniedzot, kompetentās iestādes izskata iespēju veikt vai veic sekas mīkstinošus pasākumus; robežvērtības var būt atkarīgas no trokšņa veida (ceļu, dzelzceļu, gaisa satiksmes radīts troksnis, rūpniecisks troksnis utt.), apkārtnes veida un iedzīvotāju grupu jutīguma pret troksni; tāpat tās var atšķirties esošās situācijās un jaunās situācijās (kad mainās stāvoklis attiecībā uz trokšņa avotu vai mainās apkārtnes lietojuma veids);t) "rīcības plāni" nozīmē plānus, kas izstrādāti, lai risinātu ar troksni saistītus jautājumus, vajadzības gadījumā ieskaitot trokšņa samazināšanu;u) "prettrokšņa plānošana" nozīmē nākotnē paredzamā trokšņa kontrolēšanu ar plānotiem pasākumiem, kā teritorijas apsaimniekošanu, satiksmes sistēmu projektēšanu, satiksmes plānošanu, trokšņa mazināšanu, veicot skaņas izolācijas pasākumus un kontrolējot troksni tā rašanās vietā;v) "sabiedrība" nozīmē vienu vai vairākas fiziskas vai juridiskas personas un — saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem vai praksi — to apvienības, organizācijas vai grupas.4. pantsĪstenošana un kompetence1. Dalībvalstis attiecīgajos administratīvajos līmeņos izraugās kompetentās iestādes un organizācijas, kas atbild par šīs direktīvas īstenošanu, tai skaitā institūcijas, kas atbild par:a) aglomerāciju, galveno autoceļu, galveno dzelzceļa līniju un galveno lidostu trokšņu karšu un rīcības plānu veidošanu un attiecīgā gadījumā apstiprināšanu;b) trokšņu karšu un rīcības plānu krāšanu.2. Dalībvalstis 1. punktā minēto informāciju ne vēlāk kā līdz 2005. gada 18. jūlijam dara pieejamu Komisijai un sabiedrībai.5. pantsTrokšņa indikatori un to pielietojums1. Dalībvalstis izmanto trokšņa indikatorus Ldenun Lnight, kā minēts I pielikumā, lai veiktu stratēģisko trokšņa kartēšanu un pārskatītu to saskaņā ar 7. pantu.Iekams kopēju novērtējuma metožu izmantošana Ldenun Lnightnoteikšanā nav kļuvusi obligāta, dalībvalstis šim nolūkam drīkst izmantot valsts apstiprinātus trokšņa indikatorus un ar tiem saistītus datus, un tie jāpārveido iepriekšminētajos indikatoros. Minētie dati nedrīkst būt vecāki par trim gadiem.2. Īpašos gadījumos, kā I pielikuma 3. iedaļā uzskaitītajos gadījumos, dalībvalstis drīkst izmantot papildu trokšņa indikatorus.3. Prettrokšņa plānošanā un trokšņa zonēšanā dalībvalstis drīkst izmantot arī trokšņa indikatorus, kas nav Ldenun Lnight.4. Ne vēlāk kā līdz 2005. gada 18. jūlijam dalībvalstis nosūta Komisijai informāciju par visām attiecīgajām spēkā esošajām vai sagatavošanā esošajām robežvērtībām, kuras izsaka, izmantojot Ldenun Lnightun attiecīgā gadījumā Lday un Levening, un kuras attiecas uz autosatiksmes radīto troksni, dzelzceļa satiksmes radīto troksni, lidaparātu radīto troksni lidostu tuvumā un troksni rūpnieciskas darbības vietās, pievienojot paskaidrojumus par šo robežvērtību ieviešanu.6. pantsVērtēšanas metodes1. Ldenun Lnightvērtības nosaka ar vērtēšanas metodēm, kas definētas II pielikumā.2. Komisija saskaņā ar 13. panta 2. punktā paredzēto procedūru, pārskatot II pielikumu, paredz kopējas vērtēšanas metodes Ldenun Lnightnoteikšanai. Līdz minēto metožu pieņemšanai dalībvalstis drīkst izmantot vērtēšanas metodes, kas pielāgotas saskaņā ar II pielikumu un kam pamatā ir pašu dalībvalstu tiesību aktos noteiktās metodes. Šādā gadījumā tām jāpierāda, ka ar minētajām metodēm iegūtie rezultāti ir pielīdzināmi rezultātiem, kas iegūti ar II pielikuma 2.2. iedaļā izklāstītajām metodēm.3. Kaitīgas sekas var novērtēt ar III pielikumā minēto devasiedarbības attiecību.7. pantsTrokšņa stratēģiskā kartēšana1. Dalībvalstis nodrošina, lai ne vēlāk kā līdz 2007. gada 30. jūnijam tiktu izstrādātas un vajadzības gadījumā kompetento iestāžu apstiprinātas iepriekšējā kalendārā gada stāvokli atainojošas stratēģiskās trokšņu kartes visām aglomerācijām ar vairāk nekā 250000 iedzīvotāju un visiem galvenajiem autoceļiem, pa kuriem brauc vairāk nekā seši miljoni transportlīdzekļu gadā, galvenajām dzelzceļa līnijām, pa kurām brauc vairāk nekā 60000 vilcienu sastāvi gadā, un galvenajām lidostām šo dalībvalstu teritorijā.Ne vēlāk kā līdz 2005. gada 30. jūnijam un pēc tam ik pēc pieciem gadiem dalībvalstis informē Komisiju par galvenajiem autoceļiem, pa kuriem brauc vairāk nekā seši miljoni transportlīdzekļu gadā, galvenajām dzelzceļa līnijām, pa kurām brauc vairāk nekā 60000 vilcienu sastāvu gadā, galvenajām lidostām, kā arī aglomerācijām ar vairāk nekā 250000 iedzīvotāju šo dalībvalstu teritorijā.2. Dalībvalstis nosaka vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka ne vēlāk kā līdz 2012. gada 30. jūnijam un pēc tam ik pēc pieciem gadiem tiek izstrādātas un vajadzības gadījumā kompetento iestāžu apstiprinātas iepriekšējā kalendārā gada stāvokli atainojošas stratēģiskās trokšņu kartes visām aglomerācijām un visiem galvenajiem autoceļiem un galvenajām dzelzceļa līnijām šo dalībvalstu teritorijā.Ne vēlāk kā līdz 2008. gada 31. decembrim dalībvalstis informē Komisiju par visām aglomerācijām un par visiem galvenajiem autoceļiem un galvenajām dzelzceļa līnijām šo dalībvalstu teritorijā.3. Stratēģiskajām trokšņu kartēm jāatbilst IV pielikumā noteiktajam prasību minimumam.4. Kaimiņos esošās dalībvalstis sadarbojas trokšņa stratēģiskajā kartēšanā pierobežas reģionos.5. Pēc stratēģisko trokšņu karšu izstrādes tās pārskata un vajadzības gadījumā pārstrādā vismaz reizi piecos gados.8. pantsRīcības plāni1. Dalībvalstis nodrošina, lai kompetentās iestādes ne vēlāk kā līdz 2008. gada 18. jūlijam izstrādātu rīcības plānus, kas paredzēti ar troksni saistītu jautājumu risināšanai šo dalībvalstu teritorijā, vajadzības gadījumā ieskaitot trokšņa samazināšanu:a) vietās, kas atrodas tuvu galvenajiem autoceļiem, pa kuriem brauc vairāk nekā seši miljoni transportlīdzekļu gadā, galvenajām dzelzceļa līnijām, pa kurām brauc vairāk nekā 60000 vilcienu sastāvu gadā, un galvenajām lidostām;b) aglomerācijās ar vairāk nekā 250000 iedzīvotāju. Šādos plānos jāparedz arī kluso rajonu aizsardzība pret trokšņa pieaugumu.Plānos iekļautos pasākumus izvēlas kompetentās iestādes, bet tiem vajadzētu saskanēt ar prioritātēm, kuras var noteikt pēc pārsniegtajām attiecīgajām robežvērtībām vai pēc citiem dalībvalstu izraudzītiem kritērijiem un kuras attiecina jo īpaši uz vissvarīgākajām zonām, kas noteiktas ar trokšņa stratēģisko kartēšanu.2. Dalībvalstis nodrošina, lai kompetentās iestādes ne vēlāk kā līdz 2013. gada 18. jūlijam izstrādātu rīcības plānus īpaši attiecībā uz prioritātēm, kuras var noteikt pēc pārsniegtajām attiecīgajām robežvērtībām vai pēc citiem dalībvalstu izraudzītiem kritērijiem un kuras nosaka aglomerācijām un galvenajiem autoceļiem, kā arī galvenajām dzelzceļa līnijām šo dalībvalstu teritorijā.3. Dalībvalstis informē Komisiju par 1. un 2. punktā minētajiem citiem attiecīgajiem kritērijiem.4. Rīcības plāniem jāatbilst V pielikumā iekļautajam prasību minimumam.5. Pēc rīcības plānu izstrādes tos pārskata un vajadzības gadījumā pārstrādā, ja notiek svarīgas izmaiņas, kas ietekmē esošo stāvokli attiecībā uz troksni, tomēr to dara ne retāk kā reizi piecos gados.6. Kaimiņos esošās dalībvalstis sadarbojas saistībā ar pierobežas reģioniem paredzētajiem rīcības plāniem.7. Dalībvalstis nodrošina, ka notiek rīcības plāna priekšlikuma sabiedriskā apspriešana, sabiedrībai laikus dod reālas iespējas piedalīties rīcības plāna izstrādē un pārskatīšanā, ka šīs līdzdalības rezultāts tiek ņemts vērā un ka sabiedrību informē par pieņemtajiem lēmumiem. Jāparedz saprātīgi termiņi, atvēlot pietiekami daudz laika katram sabiedrības līdzdalības posmam.Ja pienākums organizēt sabiedrisko apspriešanu izriet gan no šīs direktīvas, gan no citiem Kopienas tiesību aktiem, tad dalībvalstis, lai novērstu pasākumu dublēšanos, drīkst paredzēt procedūru apvienošanu.9. pantsInformācija sabiedrībai1. Dalībvalstis nodrošina, ka stratēģiskās trokšņu kartes, ko tās ir izstrādājušas un attiecīgā gadījumā pieņēmušas, un to izstrādātie rīcības plāni ir pieejami un tiek izplatīti sabiedrībā saskaņā ar attiecīgajiem Kopienas tiesību aktiem, jo īpaši Padomes Direktīvu 90/313/EEK (1990. gada 7. jūnijs) par brīvu piekļuvi vides informācijai [13], un atbilstoši šīs direktīvas IV un V pielikumam, ieskaitot izplatīšanu, kurā izmanto pieejamās informācijas tehnoloģijas.2. Šai informācijai jābūt skaidrai, saprotamai un viegli pieejamai. Jāsniedz kopsavilkums, kurā izklāstīti vissvarīgākie punkti.10. pantsDatu vākšana un publicēšana, ko veic dalībvalstis un Komisija1. Ne vēlāk kā līdz 2004. gada 18. janvārim Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu, kurā iekļauts pārskats par esošajiem Kopienas pasākumiem attiecībā uz trokšņa avotiem vidē.2. Dalībvalstis nodrošina, ka stratēģiskajā trokšņu kartē un rīcības plāna kopsavilkumā iekļauto VI pielikumā minēto informāciju nosūta Komisijai sešu mēnešu laikā pēc attiecīgi 7. un 8. pantā noteiktā termiņa.3. Komisija izveido datu bāzi ar informāciju par stratēģiskajām trokšņu kartēm, lai atvieglotu 11. pantā minētā ziņojuma sastādīšanu, kā arī cita veida tehnisko un informatīvo darbu.4. Ik pēc pieciem gadiem Komisija publicē kopsavilkuma ziņojumu, kurā iekļauti dati no stratēģiskajām trokšņu kartēm un rīcības plāniem. Pirmais ziņojums jāiesniedz līdz 2009. gada 18. jūlijam.11. pantsPārskatīšana un ziņojumu iesniegšana1. Komisija vēlākais 2009. gada 18. jūlijā iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par šīs direktīvas īstenošanu.2. Šajā ziņojumā jo īpaši izvērtē vajadzību pēc turpmākas Kopienas rīcības attiecībā uz vides troksni un piemērotos gadījumos ierosina īstenošanas stratēģijas tādos aspektos kā, piemēram:a) ilglaicīgi un vidēja termiņa mērķi, lai samazinātu to personu skaitu, kuras kaitīgi ietekmē vides troksnis, jo īpaši ņemot vērā dažādos klimata apstākļus un dažādās kultūras;b) papildu pasākumi, lai samazinātu tādu vides troksni, ko rada atsevišķu veidu avoti, jo īpaši ārpus telpām izmantojamas iekārtas, transportlīdzekļi un transporta infrastruktūra un noteiktu kategoriju rūpnieciska darbība, šajos pasākumos pamatojoties uz jau īstenotiem pasākumiem vai pasākumu projektiem, kurus vēl apspriež;c) laukos atrodošos kluso rajonu aizsardzība.3. Ziņojumā iekļauj pārskatu par akustiskās vides kvalitāti Kopienā, pamatojoties uz 10. pantā minētajiem datiem, un ņem vērā zinātnes un tehnikas attīstību, kā arī citu būtisku informāciju. Kaitīgo seku samazinājums un izmaksu lietderības koeficients ir galvenie kritēriji, pēc kuriem izraugās piedāvātās stratēģijas un pasākumus.4. Kad Komisija saņem pirmo komplektu ar stratēģiskajām trokšņu kartēm, tā atkārtoti apsver:- saistībā ar I pielikuma 1. iedaļu — iespēju veikt mērījumu 1,5 metru augstumā tajos rajonos, kur ir vienstāva ēkas;- saistībā ar VI pielikumu — zemāko noteikto ierobežojumu attiecībā uz to cilvēku skaita novērtējumu, uz kuriem iedarbojas troksnis ar noteiktu Ldenun Lnightvērtību.5. Ziņojumu pārskata ik pēc pieciem gadiem vai biežāk, ja tas ir vajadzīgs. Tajā iekļauj šīs direktīvas īstenošanas novērtējumu.6. Pēc vajadzības ziņojumu papildina ar priekšlikumiem par šīs direktīvas grozīšanu.12. pantsPielāgošanaKomisija pielāgo šīs direktīvas I pielikuma 3. iedaļu, II pielikumu un III pielikumu tehnikas un zinātnes attīstībai saskaņā ar 13. panta 2. punktā paredzēto procedūru.13. pantsKomiteja1. Komisijai palīdz komiteja, kas izveidota saskaņā ar Direktīvas 2000/14/EK 18. pantu.2. Ja ir norāde uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5. un 7. pantu, ņemot vērā minētā lēmuma 8. panta noteikumus.Lēmuma 1999/468/EK 5. panta 6. punktā paredzētais termiņš ir trīs mēneši.3. Komiteja pieņem savu reglamentu.14. pantsPārņemšana1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai ne vēlāk kā līdz 2004. gada 18. jūlijam izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par tiem informē Komisiju.Kad dalībvalstis nosaka minētos pasākumus, tajos iekļauj atsauci uz šo Direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarīt šādas atsauces.2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.15. pantsStāšanās spēkāŠī direktīva stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.16. pantsAdresātiŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 2002. gada 25. jūnijāPadomes vārdā —priekšsēdētājsJ. Matas I PalouEiropas Parlamenta vārdā —priekšsēdētājsP. Cox[1] OV C 337 E, 28.11.2000., 251. lpp.[2] OV C 116, 20.4.2001., 48. lpp.[3] OV C 148, 18.5.2001., 7. lpp.[4] Eiropas Parlamenta 2000. gada 14. decembra atzinums (OV C 232, 17.8.2001., 305. lpp.), Padomes 2001. gada 7. jūnija kopējā nostāja (OV C 297, 23.10.2001., 49. lpp.) un Eiropas Parlamenta 2001. gada 3. oktobra lēmums (OV C 87 E, 11.4.2002., 118. lpp.). Eiropas Parlamenta 2002. gada 15. maija lēmums un Padomes 2002. gada 21. maija lēmums.[5] OV C 200, 30.6.1997., 28. lpp.[6] OV L 42, 23.2.1970., 16. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 1999/101/EK (OV L 334, 28.12.1999., 41. lpp.).[7] OV L 105, 28.4.1977., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 97/54/EK (OV L 277, 10.10.1997., 24. lpp.).[8] OV L 18, 24.1.1980., 26. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 83/206/EEK (OV L 117, 4.5.1983., 15. lpp.).[9] OV L 225, 10.8.1992., 72. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2000/7/EK (OV L 106, 3.5.2000., 1. lpp.).[10] OV L 162, 3.7.2000., 1. lpp.[11] OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp.[12] OV L 257, 10.10.1996., 26. lpp.[13] OV L 158, 23.6.1990., 56. lpp.--------------------------------------------------I PIELIKUMSTROKŠŅA INDIKATORI,kas minēti 5. pantā1. Dienas-vakara-nakts trokšņa rādītāja LdendefinīcijaDienas-vakara-nakts trokšņa rādītāju Ldendecibelos (dB) nosaka pēc šādas formulas:+++++ TIFF +++++kur- Ldayir A– izsvarotais ilgtermiņa vidējais skaņas līmenis, kas definēts ISO 1996-2: 1987 un kas noteikts, ņemot vērā visas dienas — diennakts daļas — viena gada laikā,- Leveningir A– izsvarotais ilgtermiņa vidējais skaņas līmenis, kas definēts ISO 1996-2: 1987 un kas noteikts, ņemot vērā visus vakarus — diennakts daļas — viena gada laikā,- Lnightir A– izsvarotais ilgtermiņa vidējais skaņas līmenis, kas definēts ISO 1996-2: 1987 un kas noteikts, ņemot vērā visas naktis — diennakts daļas — viena gada laikā;kur- diena ir 12 stundas, vakars — četras stundas un nakts — astoņas stundas. Dalībvalstis drīkst saīsināt vakara ilgumu par vienu vai divām stundām un attiecīgi pagarināt dienas un/vai nakts ilgumu, ja to dara attiecībā uz visiem trokšņa avotiem un ja dalībvalstis sniedz Komisijai informāciju par visām sistemātiskajām atšķirībām salīdzinājumā ar standartopciju,- dienas sākuma laiku (un attiecīgi vakara un nakts sākuma laiku) izvēlas dalībvalsts (šai izvēlei jābūt vienādai attiecībā uz visiem trokšņa avotiem); ieteiktās vērtības ir no plkst. 7:00 līdz 19:00, no plkst. 19:00 līdz 23:00 un no plkst. 23:00 līdz 7:00 pēc vietējā laika,- gads ir uz skaņas emisiju attiecināms gads un meteoroloģisko apstākļu ziņā vidējs gads;un kur- ņem vērā tieši pienākošo skaņu, kas nozīmē, ka nerēķinās ar to skaņu, kura atstarojas no konkrētās ēkas fasādes (parasti tas nozīmē, ka mērījums jākoriģē par 3 dB).Ldennovērtējuma punkta izvietojuma augstums ir atkarīgs no paredzētā datu pielietojuma:- ja aprēķinu veic stratēģiskajai trokšņu kartēšanai attiecībā uz trokšņa iedarbību ēku iekšienē un līdzās tām, tad novērtējuma punktiem jāatrodas 4,0 ± 0, 2 m (3,8 līdz 4,2 m) augstumā virs zemes pie tās fasādes, kura ir visvairāk pakļauta trokšņa iedarbībai; šim nolūkam fasāde, kura ir visvairāk pakļauta trokšņa iedarbībai, ir tā ārsiena, kas atrodas tieši pretī un vistuvāk konkrētajam trokšņa avotam; citiem nolūkiem šī izvēle var būt atšķirīga,- ja mērījumu veic stratēģiskajai trokšņu kartēšanai attiecībā uz trokšņa iedarbību ēku iekšienē un līdzās tām, var izvēlēties arī citus augstumus, taču tie nekad nedrīkst būt mazāki par 1,5 m virs zemes, un rezultātus vajadzētu koriģēt saskaņā ar pielīdzināmu 4 m augstumu,- citiem nolūkiem, kā prettrokšņa plānošanai un trokšņa zonēšanai, var izvēlēties citus augstumus, taču tie nekad nedrīkst būt mazāki par 1,5 m virs zemes, piemēram:- veicot mērījumus lauku rajonos, kur ir vienstāva ēkas,- izstrādājot vietēja mēroga pasākumus, lai mazinātu trokšņa ietekmi uz konkrētām ēkām,- veicot detalizētu trokšņa kartēšanu ierobežotā rajonā, lai noteiktu katras atsevišķas ēkas pakļautību trokšņa iedarbībai.2. Nakts trokšņa rādītāja definīcijaNakts trokšņa rādītājs Lnightir A– izsvarotais ilgtermiņa vidējais skaņas līmenis, kas definēts ISO 1996-2: 1987 un kas noteikts, ņemot vērā visas naktis — diennakts daļas — viena gada laikā,kur- nakts ir astoņas stundas, kā noteikts 1. iedaļā,- gads ir uz skaņas emisiju attiecināms gads un meteoroloģisko apstākļu ziņā vidējs gads, kā noteikts 1. punktā,- ņem vērā tieši pienākošo skaņu, kā noteikts 1. punktā,- novērtējuma punkts ir tas pats, kas attiecībā uz Lden.3. Papildu trokšņa indikatoriDažos gadījumos papildus Ldenun Lnightun attiecīgā gadījumā papildus Ldayun Leveningvar būt izdevīgi izmantot īpašus trokšņa indikatorus un ar tiem saistītas robežvērtības. Tālāk doti daži piemēri:- pētāmais trokšņa avots darbojas tikai neilgu laiku (piemēram, mazāk kā 20 % no visām dienām — diennakts daļām — gada laikā vai vakariem, vai naktīm),- ja trokšņa vidējais skaits vienā vai vairākos laikposmos ir ļoti neliels (piemēram, mazāk nekā viens troksnis stundā; ja troksnis ilgst mazāk kā piecas minūtes; šeit piemēri ir garāmbraucošs vilciens vai pāri lidojošs lidaparāts),- troksnis sastāv galvenokārt no zemfrekvences komponentēm,- LAmax vai SEL (skaņas ekspozīcijas līmenis) aizsardzībai pret troksni naktī, ja novēro trokšņa maksimumus,- papildu aizsardzība nedēļas nogalē vai konkrētā gada laikā,- papildu aizsardzība dienā,- papildu aizsardzība vakarā,- dažādu avotu radītu trokšņu kombinācija,- klusi rajoni, kas atrodas laukos,- troksnim ir izteiktas tonālas komponentes,- troksnis ir impulsveida.--------------------------------------------------II PIELIKUMSTROKŠŅA INDIKATORU VĒRTĒŠANAS METODES,kas minētas 6. pantā1. IevadsLdenun Lnightvērtības var noteikt vai nu aprēķinot, vai izmērot (novērtējuma punktā). Attiecībā uz prognozēm var piemērot vienīgi aprēķina metodi.Aprēķina un mērīšanas pagaidu metodes ir izklāstītas 2. un 3. iedaļā.2. Lden un Lnightaprēķina pagaidu metodes2.1. Valstī jau izmantoto aprēķina metožu pielāgošanaJa dalībvalstī ir savas metodes ilglaicīgu indikatoru noteikšanai, tad tās drīkst izmantot, ja šīs metodes pielāgo I pielikumā izklāstītajām indikatoru definīcijām. Attiecībā uz vairumu valstu metožu tas nozīmē ieviest vakaru kā atsevišķu diennakts daļu un ieviest gada vidējās vērtības aprēķināšanu. Dažas no esošajām metodēm būs jāpielāgo arī attiecībā uz fasādes atstarotās skaņas neievērošanu, nakts laikposma iekļaušanu un/vai novērtējuma punkta iekļaušanu.Gada vidējās vērtības aprēķina ieviešanai jāpievērš īpaša uzmanība. Mainoties trokšņa emisijai un pārnesei, aprēķinātā vērtība gada laikā var mainīties.2.2. Ieteicamās aprēķina pagaidu metodesDalībvalstīm, kam nav pašām savu aprēķina metožu, vai dalībvalstīm, kas vēlas mainīt aprēķina metodi, ieteicams izmantot šādas metodes.Attiecībā uz RŪPNIECĪBAS RADĪTU TROKSNI: ISO 9613-2: "Akustika — ārpus telpām izplatošās trokšņa mazināšana, 2. daļa: Vispārīga aprēķina metode".Šai metodei derīgus trokšņa emisijas datus (ievades datus) var iegūt mērījumos, ko veic saskaņā ar kādu no šādām metodēm:- ISO 8297: 1994 "Akustika — rūpnīcu ar daudziem skaņas avotiem skaņas jaudas līmeņu noteikšana skaņas spiedienu līmeņu novērtēšanai vidē — tehniskā metode",- EN ISO 3744: 1995 "Akustika — trokšņu avotu skaņas jaudas līmeņu noteikšana ar skaņas spiediena palīdzību — tehniskā metode akustiskajā brīvajā laukā virs atstarojošas virsmas",- EN ISO 3746: 1995 "Akustika — trokšņu avotu skaņas jaudas līmeņu noteikšana ar skaņas spiediena palīdzību — pārskata metode, pielietojot aptverošu mērvirsmu virs atstarojošas virsmas".Attiecībā uz LIDAPARĀTU RADĪTU TROKSNI: ECAC. CEAC Doc. 29"Ziņojums par standartmetodi trokšņu kontūru aprēķināšanai ap pasažieru lidostām", 1997. No dažādajiem lidojuma trajektorijas modelēšanas paņēmieniem jāizmanto segmentācijas paņēmiens, kas minēts 7.5. punktā dokumentā ECAC. CEAC Doc.29.Attiecībā uz AUTOSATIKSMES RADĪTU TROKSNI: Francijā izstrādātā aprēķina metode NMPB-Routes-96 (SETRA-CERTU-LCPC-CSTB), kas minēta "Arrêté du 5 mai 1995 relatif au bruit des infrastructures routières, Journal Officiel du 10 mai 1995, Article 6" un Francijas standartā XPS 31-133. Attiecībā uz emisiju raksturojošiem ievades datiem šajos dokumentos ir atsauce uz "Guide du bruit des transports terrestres, fascicule prévision des niveaux sonores, CETUR 1980".Attiecībā uz DZELZCEĻA RADĪTU TROKSNI: Nīderlandē izstrādātā aprēķina metode, kas publicēta "Rekenen Meetvoorschrift Railverkeerslawaai 96, Ministerie Volkshuisvesting, Ruimtelijke Ordening en Milieubeheer, 20 November 1996".Šīs metodes jāpielāgo Ldenun Lnightdefinīcijām. Komisija ne vēlāk kā līdz 2003. gada 1. jūlijam saskaņā ar 13. panta 2. punktu publicē pamatnostādnes par pielāgotajām metodēm un, pamatojoties uz esošajiem datiem, arī datus par trokšņa emisiju no lidaparātiem, autoceļu satiksmes un dzelzceļu satiksmes.3. Lden un Lnightmērījuma pagaidu metodesJa dalībvalsts vēlas izmantot pati savu oficiālo mērīšanas metodi, tad šī metode jāpielāgo saskaņā ar I pielikumā izklāstītajām indikatoru definīcijām un saskaņā ar principiem, kas attiecas uz ilgtermiņa vidējo rādītāju mērījumiem un ir formulēti standartos ISO 1996-2: 1987 un ISO 1996-1: 1982.Ja dalībvalstij nav pašai savas mērīšanas metodes vai ja tā dod priekšroku citai metodei, tad metodi var noteikt, pamatojoties uz indikatora definīciju un principiem, kas formulēti standartos ISO 1996-2: 1987 un ISO 1996-1: 1982.Tā mērījuma datus, kas veikts fasādes vai citas atstarojošas virsmas priekšā, jākoriģē, lai tajā neatspoguļotos minētās fasādes vai virsmas ietekme (parasti tas nozīmē, ka mērījums jākoriģē par 3 dB).--------------------------------------------------III PIELIKUMSKAITĪGO SEKU VĒRTĒŠANAS METODES,kas minētas 6. panta 3. punktāLai novērtētu trokšņa iedarbību uz iedzīvotājiem, jāizmanto devas-iedarbības attiecības. Devas-iedarbības attiecībām, ko nākotnē ieviesīs ar šā pielikuma grozījumiem saskaņā ar 13. panta 2. punktu, jo īpaši jāattiecas uz:- attiecību starp trokšņa radīto kairinājumu un Ldenautoceļu, dzelzceļu un gaisa satiksmes troksnim, kā arī rūpniecības radītam troksnim,- attiecību starp trokšņa radītiem miega traucējumiem un Lnightautoceļu, dzelzceļu un gaisa satiksmes troksnim, kā arī rūpniecības radītam troksnim.Vajadzības gadījumā var ieviest īpašas devas-iedarbības attiecības saistībā ar:- mājokļiem, kuros veikti īpaši skaņas izolācijas pasākumi, kā definēts VI pielikumā,- mājokļiem ar klusu fasādi, kā definēts VI pielikumā,- dažādiem klimata apstākļiem/dažādām kultūrām,- mazāk aizsargātām iedzīvotāju grupām,- tonālu rūpniecisku troksni,- impulsveida rūpniecisku troksni un citiem īpašiem gadījumiem.--------------------------------------------------IV PIELIKUMSMINIMĀLĀS PRASĪBAS STRATĒĢISKAI TROKŠŅA KARTĒŠANAI,kā minēts 7. pantā1. Stratēģiskā trokšņu kartē ir iekļauti dati saistībā ar kādu no šādiem aspektiem:- esošs, vēsturisks vai prognozēts stāvoklis saistībā ar troksni, kas izteikts ar trokšņa indikatoru,- robežvērtības pārsniegumi,- noteiktā rajonā atrodošos tādu mājokļu, skolu un slimnīcu skaita novērtējums, uz kuriem iedarbojas troksnis, kura indikatoram ir kāda konkrēta vērtība,- to cilvēku skaita novērtējums, kuri atrodas trokšņa iedarbībai pakļautajā rajonā.2. Stratēģiskas trokšņu kartes sabiedrībai var piedāvāt kā:- grafikus,- tabulās apkopotus skaitliskus datus,- elektroniski apkopotus skaitliskus datus.3. Stratēģiskās trokšņu kartēs, kuras sastādītas aglomerācijām, īpašu uzmanību pievērš troksnim, ko rada:- autoceļu satiksme,- dzelzceļu satiksme,- lidostas,- rūpnieciskas darbības zonas, ieskaitot ostas.4. Trokšņa stratēģisko kartēšanu izmanto šādiem nolūkiem:- lai nodrošinātu datus, kas jāsūta Komisijai saskaņā ar 10. panta 2. punktu un ar VI pielikumu,- lai informētu pilsoņus saskaņā ar 9. pantu,- lai iegūtu datus rīcības plānu izstrādei saskaņā ar 8. pantu.Katram no šiem piemērojuma veidiem vajadzīga cita veida stratēģiskā trokšņu karte.5. Minimālās prasības stratēģiskajām trokšņu kartēm saistībā ar datiem, kuri jāsūta Komisijai, ir izklāstītas VI pielikuma 1.5., 1.6., 2.5., 2.6. un 2.7. punktā.6. Lai informētu pilsoņus saskaņā ar 9. pantu un izstrādātu rīcības plānus saskaņā ar 8. pantu, jāsniedz papildu ziņas un sīkāka informācija, piemēram:- grafiski noformēta informācija,- kartes, kurās atspoguļoti robežvērtības pārsniegumi,- salīdzināmas kartes, kurās esošais stāvoklis salīdzināts ar dažādām iespējamām situācijām nākotnē,- kartes, kurās attiecīgā gadījumā norādīta trokšņa indikatora vērtība augstumā, kas nav 4 m.Dalībvalstis var izstrādāt noteikumus par šo trokšņa karšu veidiem un formātiem.7. Stratēģiskās trokšņu kartes izmantošanai vietējā vai valsts līmenī jāizstrādā, ņemot vērā, ka vērtēšanas punktam jāatrodas 4 m augstumā un ka Ldenun Lnightmērījumi jāveic 5 dB diapazonā, kā definēts VI pielikumā.8. Attiecībā uz aglomerācijām stratēģiskās trokšņu kartes jāveido, tajās aptverot troksni, ko rada autoceļu satiksme, dzelzceļu satiksme, lidaparāti un rūpnieciskas darbības. Var pievienot kartes saistībā ar citiem trokšņa avotiem.9. Saskaņā ar 13. panta 2. punktu Komisija var izstrādāt pamatnostādnes, kurās sniedz turpmākas norādes par trokšņa kartēm, trokšņa kartēšanu un kartēšanas programmatūru.--------------------------------------------------V PIELIKUMSMINIMĀLĀS PRASĪBAS RĪCĪBAS PLĀNIEM,kas minēti 8. pantā1. Rīcības plānā jāiekļauj vismaz šādi elementi:- aglomerācijas, galveno autoceļu, galveno dzelzceļa līniju vai galveno lidostu, kā arī citu vērā ņemto trokšņa avotu apraksts,- kompetentā iestāde,- juridiskais pamatojums,- saskaņā ar 5. pantu visas spēkā esošās robežvērtības,- trokšņa kartēšanas rezultātu kopsavilkums,- to cilvēku skaita novērtējums, uz kuriem iedarbojas troksnis, problēmu identifikācija un uzlabojamo situāciju apzināšana,- saskaņā ar 8. panta 7. punktu organizētās sabiedriskās apspriešanas norises protokols,- visi spēkā esošie trokšņa samazināšanas pasākumi un sagatavošanā esošie pasākumu projekti,- rīcība, kuru kompetentās iestādes paredzējušas veikt turpmāko piecu gadu laikā, ieskaitot visus pasākumus kluso rajonu saglabāšanai,- ilglaicīga stratēģija,- finanšu informācija (ja ir pieejama): budžeti, izmaksu lietderības novērtējums, izmaksu un ieņēmumu novērtējums,- noteikumi, kas paredzēti, lai izvērtētu rīcības plāna īstenošanu un rezultātus.2. Rīcība, kuru kompetentās iestādes paredzējušas veikt savas kompetences jomās, var iekļaut, piemēram:- satiksmes plānošanu,- teritorijas apsaimniekošanu,- tehniskus pasākumus pie trokšņa avotiem,- klusāku trokšņa avotu izvēli,- skaņas pārneses samazināšanu,- reglamentējošus vai ekonomiskus pasākumus vai stimulus.3. Visos rīcības plānos jānovērtē, cik lielā mērā samazināsies to cilvēku skaits, kurus ietekmē troksnis (trokšņa radīti kairinājumi, trokšņa radīti miega traucējumi vai citi kairinājumi).4. Saskaņā ar 13. panta 2. punktu Komisija var izstrādāt pamatnostādnes, kurās sniedz turpmākas norādes par rīcības plāniem.--------------------------------------------------VI PIELIKUMSDATI, KAS JĀNOSŪTA KOMISIJAIun kas minēti 10. pantāKomisijai nosūtāmie dati ir šādi.1. Par aglomerācijām1.1. Īss aglomerācijas apraksts: atrašanās vieta, platība, iedzīvotāju skaits.1.2. Kompetentā iestāde.1.3. Iepriekš īstenotās trokšņa kontroles programmas un pašlaik spēkā esošie ar troksni saistītie pasākumi.1.4. Izmantotās aprēķina vai mērījuma metodes.1.5. To cilvēku skaita novērtējums (simtos), kuri dzīvo trokšņa iedarbībai pakļautos mājokļos, atsevišķi norādot 4 m virs zemes un attiecībā uz trokšņa iedarbībai visvairāk pakļauto fasādi mērītus šādus Ldenvērtību diapazonus decibelos (dB): 55 — 59, 60 — 64, 65 — 69, 70 — 74, > 75, atsevišķi norādot troksni, ko rada autoceļu, dzelzceļu un gaisa satiksme, kā arī rūpnieciski trokšņa avoti. Skaitļi jānoapaļo līdz tuvākajam simtam (piem., 5200 = starp 5150 un 5249; 100 = starp 50 un 149; 0 = mazāk nekā 50).Turklāt attiecīgā gadījumā un ja šāda informācija ir pieejama, jānorāda, cik personas, kas pārstāv minētās kategorijas, dzīvo mājokļos ar:- īpašu skaņas izolāciju, lai nodrošinātos pret konkrēto troksni, kas nozīmē īpašu skaņas izolāciju ēkā, lai nodrošinātos pret viena vai vairāku veidu troksni vidē, apvienojumā ar tādām ventilācijas vai gaisa kondicionēšanas iekārtām, kas dod iespēju pastāvīgi saglabāt vērā ņemamu izolētību no vides trokšņa,- klusu fasādi, kas nozīmē mājokļa fasādi, pie kuras Ldenvērtība, kuru izmēra četru metru augstumā virs zemes un divu metru attālumā no fasādes un kuru mēra attiecībā uz troksni, ko rada konkrēts trokšņa avots, ir vairāk nekā par 20 dB zemāka kā pie fasādes ar visaugstāko Ldenvērtību.Jānorāda arī tas, kā iepriekšminēto stāvokli ietekmē galvenie autoceļi, galvenās dzelzceļa līnijas un galvenās lidostas, kas definētas 3. pantā.1.6. To cilvēku kopskaita novērtējums (simtos), kuri dzīvo trokšņa iedarbībai pakļautos mājokļos, atsevišķi norādot 4 m virs zemes un attiecībā uz trokšņa iedarbībai visvairāk pakļauto fasādi mērītus šādus Lnightvērtību diapazonus decibelos (dB): 50 — 54, 55 — 59, 60 — 64, 65 — 69, > 70, atsevišķi norādot troksni, ko rada autoceļu, dzelzceļu un gaisa satiksme, kā arī rūpnieciski trokšņa avoti. Šos datus līdz 11. panta 1. punktā paredzētajam termiņam drīkst vērtēt arī attiecībā uz 45 — 49 dB diapazonu.Turklāt attiecīgā gadījumā un ja šāda informācija ir pieejama, jānorāda, cik personas, kas pārstāv minētās kategorijas, dzīvo mājokļos ar:- īpašu skaņas izolāciju, lai nodrošinātos pret konkrēto troksni, kā definēts 1.5. punktā,- klusu fasādi, kā definēts 1.5. punktā.Jānorāda arī tas, kā iepriekšminēto stāvokli ietekmē galvenie autoceļi, galvenās dzelzceļa līnijas un galvenās lidostas.1.7. Grafiska attēlojuma gadījumā stratēģiskajās kartēs jānorāda vismaz 60, 65, 70 un 75 dB trokšņa kontūras.1.8. Rīcības plāna kopsavilkums, kurš aptver visus svarīgos V pielikumā minētos aspektus un kura apjoms nepārsniedz desmit lapas.2. Par galvenajiem autoceļiem, galvenajām dzelzceļa līnijām un galvenajām lidostām2.1. Autoceļu, dzelzceļa līniju vai lidostu vispārīgs apraksts: atrašanās vieta, lielums un dati par satiksmi.2.2. Apkārtnes raksturojums: aglomerācijas, ciemati, lauku ainava vai cita vide, informācija par zemes lietojuma veidu, par citiem lieliem trokšņa avotiem.2.3. Iepriekš īstenotās trokšņa kontroles programmas un pašlaik spēkā esošie ar troksni saistītie pasākumi.2.4. Izmantotās aprēķina vai mērīšanas metodes.2.5. To cilvēku kopskaita novērtējums (simtos), kuri dzīvo ārpus aglomerācijām trokšņa iedarbībai pakļautos mājokļos, atsevišķi norādot 4 m virs zemes un attiecībā uz trokšņa iedarbībai visvairāk pakļauto fasādi mērītus šādus Ldenvērtību diapazonus decibelos (dB): 55 — 59, 60 — 64, 65 — 69, 70 — 74, > 75.Turklāt attiecīgā gadījumā un ja šāda informācija ir pieejama, jānorāda, cik personas, kas pārstāv minētās kategorijas, dzīvo mājokļos ar:- īpašu skaņas izolāciju, lai nodrošinātos pret konkrēto troksni, kā definēts 1.5. punktā,- klusu fasādi, kā definēts 1.5. punktā.2.6. To cilvēku kopskaita novērtējums (simtos), kuri dzīvo ārpus aglomerācijām trokšņa iedarbībai pakļautos mājokļos, atsevišķi norādot 4 m virs zemes un attiecībā uz trokšņa iedarbībai visvairāk pakļauto fasādi mērītus šādus Lnightvērtību diapazonus decibelos (dB): 50 — 54, 55 — 59, 60 — 64, 65 — 69, > 70. Šos datus līdz 11. panta 1. punktā paredzētajam termiņam drīkst vērtēt arī attiecībā uz 45 — 49 dB diapazonu.Turklāt attiecīgā gadījumā un ja šāda informācija ir pieejama, jānorāda, cik personas, kas pārstāv minētās kategorijas, dzīvo mājokļos ar:- īpašu skaņas izolāciju, lai nodrošinātos pret konkrēto troksni, kā definēts 1.5. punktā,- klusu fasādi, kā definēts 1.5. punktā.2.7. Kopējā platība (km2), kas pakļauta tāda trokšņa iedarbībai, kuram Ldenvērtība ir lielāka nekā attiecīgi 55, 65 un 75 dB. Jāsniedz arī mājokļu kopskaita novērtējums (simtos) un to cilvēku kopskaita novērtējums (simtos), kas dzīvo katrā no minētajām platībām. Minētajiem skaitļiem jāaptver arī aglomerācijas.Gan 55 dB, gan 65 dB trokšņu kontūras jāattēlo arī vienā vai vairākās kartēs, kurās redzams ciematu, mazpilsētu un aglomerāciju izvietojums attiecībā pret minētajām trokšņa kontūrām.2.8. Rīcības plāna kopsavilkums, kurš aptver visus svarīgos V pielikumā minētos aspektus un kura apjoms nepārsniedz desmit lapas.3. PamatnostādnesSaskaņā ar 13. panta 2. punktu Komisija var izstrādāt pamatnostādnes, lai sniegtu turpmākas norādes par iepriekš izklāstīto informācijas sniegšanu.--------------------------------------------------