title: Padomes direktīva (1991. gada 22. jūlijs), ar ko paredz veselības nosacījumus zvejniecības produktu ražošanai un laišanai tirgū (91/493/EEK)

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31991L0493

Oficiālais Vēstnesis L 268 , 24/09/1991 Lpp. 0015 - 0034 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 4 Sējums 3 Lpp. 0192  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 4 Sējums 3 Lpp. 0192

		Padomes direktīva(1991. gada 22. jūlijs),ar ko paredz veselības nosacījumus zvejniecības produktu ražošanai un laišanai tirgū(91/493/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, un īpaši tā 43. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumus [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumus [3],tā kā, domājot par iekšējā tirgus apgūšanu, un īpaši, lai nodrošinātu zvejniecības produktu kopīgā tirgus nevainojamu darbību, kas iedibināta ar Regulu (EEK) Nr. 3796/81 [4], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EEK) Nr. 2886/89 [5], ir būtiski, lai zivju un zivju produktu tirdzniecību turpmāk nekavētu atšķirīgās veselības prasības, kas pastāv dalībvalstīs; tā kā tādējādi tiks radīti priekšnoteikumi labākai atbilstībai starp ražošanu un laišanu tirgū, veicinot konkurenci uz līdzvērtīgu nosacījumu pamata un vienlaikus nodrošinot kvalitatīvu produktu piedāvājumu patērētājam;tā kā Eiropas Parlaments savā 1989. gada 17. marta normatīvajā rezolūcijā [6] lūdza Komisiju nākt klajā ar vispusīgiem priekšlikumiem par zvejniecības produktu higiēnisku ražošanu un piedāvājumu tirgū, ieskaitot nematožu problēmas risinājumu;tā kā tikko iegūti zvejniecības produkti būtībā nav kontaminēti ar mikroorganismiem; tomēr to iekļūšana un tai sekojoša sadalīšanās var sākties, ja ar tiem rīkojas un tos apstrādā nehigiēniski;tā kā tādēļ būtu jānosaka galvenās prasības, kas attiecas uz svaigu un apstrādātu zvejniecības produktu pareizu higiēnisku apstrādi visos ražošanas posmos, kā arī uzglabāšanas un transportēšanas laikā;tā kā ņemot vērā zināmu līdzību, ir iespējams piemērot dažus tirdzniecības standartus, kas noteikti atbilstīgi Regulas (EEK) Nr. 3796/81 2. pantam, lai pārliecinātos par šo produktu veselības kvalitātes ievērošanu;tā kā galvenokārt tas ir zivsaimniecības nozares uzdevums — pārliecināties, vai zvejniecības produkti atbilst šajā direktīvā noteiktajām veselības prasībām;tā kā dalībvalstu kompetentajām iestādēm, veicot pārbaudes un inspekcijas, jānodrošina, lai ražotāji un apstrādātāji ievērotu minētās prasības;tā kā jāievieš Kopienas kontroles pasākumi, lai nodrošinātu šai direktīvā noteikto standartu vienādu piemērošanu visās dalībvalstīs;tā kā, nodrošinot iekšējā tirgus nevainojamu darbību, pasākumi identiski jāpiemēro gan dalībvalstu iekšējai tirdzniecībai, gan tirdzniecībai starp dalībvalstīm;tā kā Kopienas iekšējās tirdzniecības kontekstā zvejniecības produktiem ir piemērojami noteikumi, kuri paredzēti Padomes 1989. gada 11. decembra Direktīvā 89/662/EEK, kas attiecas uz veterinārajām pārbaudēm Kopienas iekšējā tirdzniecībā, lai izveidotu iekšējo tirgu [7], kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 90/675/EEK [8];tā kā zvejniecības produktiem no trešām valstīm, ko paredzēts pārdot Kopienas tirgū, nedrīkst noteikt tādas prasības, kas ir izdevīgākas par Kopienā piemērotajām; tā kā tāpēc jāparedz noteikumi par Kopienas procedūras izveidi, kas attiecas uz ražošanas apstākļu pārbaudi un piedāvājuma tirgū pārbaudi trešās valstīs, lai varētu piemērot kopīgu importa sistēmu, kas balstīta uz vienlīdzības principiem;tā kā uz atbilstīgajiem produktiem attiecas noteikumi par pārbaudēm un provizoriskiem aizsargpasākumiem, kuri aplūkoti Padomes 1990. gada 10. decembra Direktīvā 90/675/EEK, kas nosaka veterināro pārbaužu organizēšanas principus produktiem, kurus Kopienā ieved no trešām valstīm;tā kā, ņemot vērā īpašus apstākļus, dažiem uzņēmumiem, kas ir darbojušies jau līdz 1993. gada 1. janvārim, būtu jāpiešķir izņēmuma statuss, lai ļautu tiem pielāgoties šajā direktīvā noteiktajām prasībām;tā kā Komisijai būtu jāuztic uzdevums paredzēt konkrētus šīs direktīvas īstenošanas pasākumus; tā kā šajā nolūkā būtu jānosaka procedūras, kas radītu ciešu un efektīvu sadarbību starp Komisiju un dalībvalstīm, izmantojot Pastāvīgo veterinārijas komiteju;tā kā var rasties vajadzība turpmāk precizēt šajā direktīvā izklāstītās galvenās prasības,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.I NODAĻAVispārīgi noteikumi1. pantsŠī direktīva nosaka veselības nosacījumus zvejniecības produktu ražošanai un laišanai tirgū.2. pantsDirektīvā ir lietotas šādas definīcijas:1) "zvejniecības produkti"–visi jūras vai saldūdens dzīvnieki vai to daļas, ieskaitot to ikrus, izņemot ūdens zīdītājus, vardes un ūdensdzīvniekus, uz ko attiecas citi Kopienas normatīvie akti;2) "akvakultūras produkti"–visi zvejniecības produkti, kas piedzimuši un izaudzēti kontrolētos apstākļos, iekams tos piedāvā tirgū kā pārtiku. Tomēr jūras vai saldūdens zivis vai vēžveidīgos, kas iegūti savā dabiskajā vidē jaunā vecumā un turēti līdz komerciāli vēlamā lieluma sasniegšanai, kas derīgi lietošanai pārtikā, arī uzskata par akvakultūras produktiem. Zivis un vēžveidīgos, kas iegūti savā dabiskajā vidē komerciālajā lielumā un ko patur dzīvus, lai vēlāk pārdotu, neuzskata par akvakultūras produktiem, ja tos tikai uztur dzīvus, nemēģinot palielināt to lielumu vai svaru;3) "atvēsināšana"–zvejniecības produktu atdzesēšana līdz temperatūrai, kas līdzinās ledus kušanas temperatūrai;4) "svaigi produkti"–jebkādi zvejniecības produkti, veseli vai sagatavoti, ieskaitot produktus vakuuma iepakojumā vai izmainītā atmosfērā iesaiņotus produktus, kas uzglabāšanas nolūkos nav bijuši pakļauti nekādai apstrādei, izņemot atdzesēšanu;5) "sagatavoti produkti"–jebkādi zvejniecības produkti, ar ko veiktas darbības, kas ietekmē to anatomisko veselumu, piemēram, iekšu izņemšana, galvas atdalīšana, sagriešana, filejas atdalīšana, sakapāšana utt.;6) "pārstrādāti produkti"–jebkādi zvejniecības produkti, kam veikta ķīmiska vai fiziska apstrāde, piemēram, sakarsēšana, kūpināšana, sālīšana, dehidrēšana vai marinēšana utt., kuru veic atvēsinātiem vai saldētiem produktiem kopā ar citiem pārtikas produktiem vai bez tiem, vai šo dažādo procesu apvienojums;7) "konservēšana"–process, kad produktus iesaiņo hermētiski noslēgtā tarā un ar tiem veic karstuma apstrādi tādā mērā, lai jebkuri mikroorganismi, kas varētu būt savairojušies, tiktu iznīcināti vai neitralizēti neatkarīgi no temperatūras, kādā produkts jāuzglabā;8) "saldēti produkti"–jebkādi zvejniecības produkti, ar ko veikts saldēšanas process, sasniedzot vismaz - 18 °C pamattemperatūru pēc temperatūras stabilizēšanās;9) "iesaiņošana"–procedūra, kas aizsargā zvejniecības produktus ar iesaiņojuma, taras vai jebkura cita piemērota materiāla palīdzību;10) "partija"–zvejniecības produktu daudzums, kas iegūts būtībā identiskos apstākļos;11) "krava"–zvejniecības produktu daudzums, ko paredzēts nosūtīt vienam vai vairākiem pircējiem mērķa valstī un ko pārvadā tikai ar vienu transportlīdzekli;12) "transportlīdzeklis"–nodalījumi, kas paredzēti precēm autotransporta līdzekļos, sliežu transportlīdzekļos un gaisa transportlīdzekļos, kravas telpas kuģos un konteineri pārvadājumiem pa sauszemi, jūru vai gaisu;13) "kompetentā iestāde"–dalībvalsts centrālā iestāde, kuras kompetencē ietilpst veterināro pārbaužu veikšana, vai jebkura cita iestāde, ko tā ir pilnvarojusi šajā jomā;14) "uzņēmums"–jebkādas telpas, kur sagatavo, apstrādā, atdzesē, sasaldē, iesaiņo vai uzglabā zvejniecības produktus. Izsoļu tirgus un vairumtirgus, kur produktus piedāvā pārdošanai un pārdod vairumtirdzniecībā, neuzskata par uzņēmumiem;15) "laišana tirgū"–uzglabāšana vai izlikšana pārdošanā, pārdošanas piedāvājums, pārdošana, piegāde vai jebkura cita forma laišanai tirgū, izņemot mazumtirdzniecību un gadījumus, kad zvejnieki tieši nodod nelielus produktu daudzumus mazumtirgotājiem vai patērētājiem vietējos tirgos Kopienas teritorijā, kad jāveic veselības pārbaudes, ko attiecīgās valsts likumdošana paredz attiecībā uz mazumtirdzniecības pārbaudēm;16) "imports"–zvejniecības produktu ievešana Kopienas teritorijā no trešām valstīm;17) "tīrs jūras ūdens"–jūras ūdens vai sālsūdens, kurā nav mikrobioloģiskā piesārņojuma, kaitīgu vielu un/vai toksiskā jūras planktona tādos daudzumos, kas varētu ietekmēt zvejniecības produktu veselības kvalitāti, un kuru izmanto šajā direktīvā noteiktajos apstākļos;18) "zivju pārstrādes kuģis"–jebkurš kuģis, uz kura ar zvejniecības produktiem veic vienu vai vairākas šādas darbības, kam seko iesaiņošana: filejas atdalīšana, sagriešana, ādas novilkšana, samalšana, saldēšana vai apstrāde.Par "zivju pārstrādes kuģiem" neuzskata šādus kuģus:- zvejas kuģi, uz kuru borta vāra tikai garneles un gliemjus,- zvejas kuģi, uz kuru borta veic vienīgi saldēšanu.3. pants1. Piedāvājot tirgū dabiskajā vidē iegūtos zvejniecības produktus, spēkā ir šādi noteikumi:a) tiem jāatbilst šādām prasībām:i) tiem jābūt iegūtiem un vajadzības gadījumā apstrādātiem uz kuģa borta, nolaižot asinis, atdalot galvu un spuras, izņemot iekšas, atvēsinot vai sasaldējot, saskaņā ar veselības noteikumiem, ko Padome pieņēmusi pēc Komisijas priekšlikuma ar kvalificētu balsu vairākumu. Komisijai šajā nolūkā jāiesniedz priekšlikumi līdz 1992. gada 1. oktobrim;ii) ja tas attiecas uz konkrēto gadījumu, tiem jābūt apstrādātiem zivju pārstrādes kuģos, kas atzīti atbilstīgi 7. pantam, un saskaņā ar pielikuma I nodaļas noteikumiem.Garneļu un gliemju vārīšana uz kuģa borta jāveic saskaņā ar pielikuma III nodaļas I iedaļas 5. punkta un IV nodaļas IV iedaļas 7. punkta prasībām. Šādi kuģi atsevišķi jāreģistrē kompetentajās iestādēs;b) piestājot krastā un pēc piestāšanas ar tiem jārīkojas atbilstīgi pielikuma II nodaļai;c) ar tiem jārīkojas un vajadzības gadījumā tie jāiesaiņo, jāsagatavo, jāapstrādā, jāsasaldē, jāatsaldē vai jāuzglabā uzņēmumos, kas atzīti atbilstīgi 7. pantam, minētās darbības veicot saskaņā ar pielikuma III un IV nodaļas prasībām.Kompetenta iestāde, neraugoties uz pielikuma II nodaļas 2. iedaļu, var atļaut zvejniecības produktus nodot konteineros ex quay, lai tos nekavējoties nogādātu uz apstiprinātu uzņēmumu vai reģistrētu izsoles vietu vai vairumtirgu un veiktu pārbaudi tur;d) tie ir jāpakļauj veselības pārbaudei atbilstīgi pielikuma V nodaļas noteikumiem;e) tiem jābūt pienācīgi iesaiņotiem atbilstīgi pielikuma VI nodaļai;f) uz tiem jāatrodas identificējošam marķējumam atbilstīgi pielikuma VII nodaļai;g) tie jāuzglabā un jātransportē atbilstīgos higiēnas apstākļos saskaņā ar pielikuma VIII nodaļu.2. Ja no tehniskā un tirdznieciskā viedokļa ir iespējams veikt iekšu izņemšanu, tas jādara pēc iespējas ātrāk, tiklīdz produkti ir iegūti vai nogādāti krastā.3. Laižot tirgū akvakultūras produktus, jāievēro šādas prasības:a) tie jānogalina pienācīgos higiēnas apstākļos. Tos nedrīkst piesārņot ar tādiem netīrumiem kā zeme, gļotas vai izkārnījumi. Ja tos neapstrādā uzreiz pēc nogalināšanas, tie jāuzglabā atvēsinātā stāvoklī;b) turklāt tiem jāatbilst prasībām, kas noteiktas 1. punktā no c) līdz g) apakšpunktam.4. a) Laižot tirgū dzīvus divvāku gliemjus, ir jāievēro prasības, kas noteiktas Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīvā 91/492/EEK, kas nosaka veselības nosacījumus dzīvu divvāku gliemju ražošanai un laišanai tirgū [9].b) Ja divvāku gliemjus apstrādā, tiem papildus a) apakšpunkta prasībām jāatbilst 1. punkta c) līdz g) apakšpunkta prasībām.4. pantsZvejniecības produkti, ko piedāvā tirgū dzīvā veidā, vienmēr jātur vispiemērotākajos izdzīvošanas apstākļos.5. pantsAizliegts piedāvāt tirgū šādus produktus:- indīgas šādu dzimtu zivis: Tetraodontidae, Molidae, Diodontidae, Canthigasteridae,- zvejniecības produktus, kas satur biotoksīnus kā, piemēram, ciguatoksīnus vai muskuļu paralīzi izraisošus toksīnus.Sīki izstrādātas prasības, kas attiecas uz šajā pantā aplūkotajām sugām un analīzes metodēm, nosaka atbilstīgi 15. pantā paredzētajai procedūrai.6. pants1. Dalībvalstīm jānodrošina, lai par uzņēmumu atbildīgās amatpersonas veiktu visus nepieciešamos pasākumus, rūpējoties par šajā direktīvā noteiktās specifikācijas ievērošanu visos zvejniecības produktu ražošanas posmos.Minētajām amatpersonām šajā nolūkā jāizdara pašu veiktās pārbaudes, kuru pamatā ir šādi principi:- noteikt kritiskos posmus savā uzņēmumā, ņemot vērā izmantoto ražošanas procesu,- izveidot un ieviest metodes, kas veltītas šādu kritisko posmu uzraudzībai un pārbaudēm,- atlasīt paraugus analīzēm, ko atzītā laboratorijā izmeklē kompetenta iestāde, lai pārbaudītu tīrīšanas un dezinfekcijas metodes un šajā direktīvā iedibināto standartu ievērošanu,- veikt rakstisku vai citādi neizdzēšami reģistrētu datu uzskaiti par iepriekšējiem posmiem, lai iesniegtu tos kompetentajai iestādei. Sevišķi jāsaglabā dažādu pārbaužu un testu rezultāti, turklāt to uzglabāšanas laiks nedrīkst būt mazāks par diviem gadiem.2. Ja pašu veikto pārbaužu rezultāti vai jebkāda informācija, kas ir nonākusi 1. punktā minēto amatpersonu rīcībā, liecina par sarežģījumiem veselības prasību ievērošanā vai ļauj izdarīt secinājumu, ka tādi varētu pastāvēt, tad, neierobežojot pasākumus, kas paredzēti Direktīvas 89/662/EEK 3. panta 1. punkta ceturtajā daļā, oficiālu iestāžu uzraudzībā jāveic piemēroti pasākumi.3. Noteikumus par 1. punkta otrās daļas piemērošanu pieņem atbilstīgi 15. pantā paredzētajai procedūrai.7. pants1. Kompetentās iestādes apstiprina uzņēmumus, kolīdz tās ir pārliecinājušās, ka uzņēmumi atbilst šīs direktīvas prasībām, ņemot vērā to darbības veidu. Apstiprinājums jāatjauno, ja uzņēmums nolemj veikt cita veida darbību nekā to, kurai saņemts apstiprinājums.Kompetentajām iestādēm jāveic visi nepieciešamie pasākumi, ja prasības vairs netiek ievērotas. Šajā nolūkā tās īpaši ņem vērā secinājumus, kas izdarīti pēc jebkuras pārbaudes, kas veikta saskaņā ar 8. pantu.Kompetentā iestāde reģistrē tās izsoles vietas un vairumtirgus, uz kuriem neattiecas atzīšana, tiklīdz tā ir pārliecinājusies, ka šīs iestādes ievēro šīs direktīvas noteikumus.2. Ja tomēr produkti no zivju pārstrādes kuģiem un uzņēmumiem, izsoles vietām un vairumtirgiem atbilst šajā direktīvā noteiktajiem higiēnas standartiem, dalībvalstis attiecībā uz prasībām par iekārtām un struktūru, kas paredzētas pielikuma I līdz IV nodaļā, var piešķirt zivju pārstrādes kuģiem un uzņēmumiem, izsoles vietām un vairumtirgiem papildu termiņu līdz 1995. gada 31. decembrim, kura laikā tiem jāizpilda IX nodaļā noteiktās atzīšanas prasības. Šādu izņēmuma statusu drīkst piešķirt vienīgi pārstrādes kuģiem un uzņēmumiem, izsoles vietām un vairumtirgiem, kas darbojušies jau 1991. gada 31. decembrī un kas līdz 1992. gada 1. jūlijam attiecīgās valsts kompetentajai iestādei iesnieguši pienācīgi pamatotu iesniegumu ar lūgumu piešķirt izņēmuma statusu. Iesniegumam jāpievieno darba plāns un programma, kur norādīts termiņš, kādā būtu iespējams izpildīt minētās prasības. Ja no Kopienas tiek lūgta finansiāla palīdzība, tad pieņem tikai tādu projektu pieteikumus, kas atbilst šīs direktīvas prasībām.3. Kompetentās iestādes sastāda uzņēmumu sarakstu, kurus tās ir atzinušas un kuriem tiek piešķirts oficiāls numurs.Katra dalībvalsts nodod Komisijai savu apstiprināto uzņēmumu sarakstu, vēlāk iesniedzot jebkurus tā grozījumus. Komisija nosūta šo informāciju pārējām dalībvalstīm.4. Uzņēmumus regulāri pārbauda un kontrolē kompetentās iestādes uzraudzībā, kura bez iepriekšēja brīdinājuma drīkst apmeklēt visas uzņēmumu daļas, lai pārliecinātos par to atbilstību šīs direktīvas prasībām.Ja šādas pārbaudes un kontroles atklāj, ka nav ievērotas direktīvas prasības, kompetentā iestāde veic attiecīgus pasākumus.5. Apstrādes kuģiem arī piemēro 1., 3. un 4. punktu.6. Izsoles vietām un vairumtirgiem arī piemēro 3. un 4. punktu.8. pants1. Komisijas eksperti, sadarbojoties ar dalībvalstu kompetentajām iestādēm, drīkst veikt pārbaudes uz vietas, ja tas ir nepieciešams, lai pārliecinātos par šīs direktīvas vienādu piemērošanu. Sevišķi tie var pārliecināties, vai uzņēmumi patiešām ievēro šīs direktīvas prasības. Dalībvalsts, kuras teritorijā tiek veikta pārbaude, sniedz ekspertiem visu nepieciešamo palīdzību, lai tie varētu izpildīt savu uzdevumu. Komisija informē dalībvalstis par izmeklēšanas rezultātiem.2. Noteikumus par 1. punkta īstenošanu pieņem atbilstīgi 15. pantā noteiktajai procedūrai.9. pants1. Tiek piemērotas Direktīvā 89/662/EEK noteiktās prasības par lietošanai pārtikā domātajiem zvejniecības produktiem, īpaši tās, kas attiecas uz pārbaužu organizēšanu un veikšanu mērķa dalībvalstīs un piemērojamajiem aizsargpasākumiem.2. Direktīvā 89/662/EEK izdara šādus grozījumus:a) A pielikumam pievieno šādu ievilkumu:"— Padomes 1991. gada 22. jūlija Direktīva 91/493/EEK, ar ko nosaka veselības nosacījumus zvejniecības produktu ražošanai un laišanai tirgū (OV L 268, 24.9.1991., 15. lpp.);"b) B pielikumā svītro šādu ievilkumu:"— lietošanai pārtikā paredzētie zvejniecības produkti."II NODAĻAImports no trešām valstīm10. pantsNoteikumiem, ko piemēro, ievedot zvejniecības produktus no trešām valstīm, jābūt vismaz līdzvērtīgiem tiem noteikumiem, kas attiecas uz Kopienas produktu ražošanu un laišanu tirgū.Zvejniecības produkti, kas iegūti dabiskajā vidē ar kuģi, kurš brauc ar trešās valsts karogu, jāpakļauj pārbaudēm, kas paredzētas 18. panta 3. punktā Direktīvā 90/675/EEK.11. pants1. Zvejniecības produktiem jāatbilst katrai trešai valstij vai trešo valstu grupai noteiktajiem īpašajiem importa nosacījumiem, kas paredzēti atbilstīgi 15. panta procedūrai atkarībā no attiecīgajā trešā valstī pastāvošajiem veselības apstākļiem.2. Lai varētu noteikt importa nosacījumus un konstatēt Kopienai paredzētu zvejniecības produktu ražošanas, uzglabāšanas un nosūtīšanas apstākļus, Komisijas un dalībvalstu eksperti var veikt pārbaudes uz vietas.Dalībvalstu ekspertus, kam uztic veikt šādas pārbaudes, ieceļ Komisija, ņemot vērā dalībvalstu priekšlikumu.Šādas pārbaudes veic Kopienas vārdā, tā uzņemas visas ar pārbaudīšanu saistītās izmaksas.Šo pārbaužu biežumu un procedūru nosaka saskaņā ar 15. pantā paredzēto procedūru.3. Paredzot importa nosacījumus 1. punktā minētajiem zvejniecības produktiem, īpaši jāņem vērā:a) trešās valsts likumdošana;b) trešās valsts kompetentās iestādes un tās inspekcijas dienestu struktūra, šo dienestu pilnvaras un uzraudzība, kam tie ir pakļauti, kā arī to spēja efektīvi pārbaudīt spēkā esošās likumdošanas prasību ievērošanu;c) faktiskie veselības nosacījumi Kopienai domāto zvejniecības produktu ražošanas, uzglabāšanas un nosūtīšanas gaitā;d) garantijas, ko trešā valsts var sniegt par pielikuma V nodaļā noteikto standartu ievērošanu.4. Importa nosacījumos, kas minēti 1. punktā, iekļauj šādus nosacījumus:a) procedūru, kā iegūt veselības sertifikātu, kas jāpievieno Kopienai paredzētajiem sūtījumiem;b) marķējuma uzlikšanu, kas identificē zvejniecības produktus, sevišķi jāatzīmē izcelsmes uzņēmuma apstiprinājuma numurs, izņemot saldētus zvejniecības produktus, kas tūlīt tiek nogādāti krastā konservu rūpniecības vajadzībām un kam ir a) apakšpunktā minētais sertifikāts;c) apstiprināto uzņēmumu un izsoles vietu vai vairumtirgu saraksta sastādīšanu, ko Komisija ir reģistrējusi un atzinusi saskaņā ar 15. punktā noteikto procedūru.Šajā nolūkā sastāda vienu vai vairākus uzņēmumu sarakstus, ņemot vērā paziņojumu, ko trešās valsts kompetentās iestādes iesniegušas Komisijai. Uzņēmumu nedrīkst iekļaut sarakstā, ja to nav oficiāli atzinusi kompetenta iestāde no trešās valsts, no kuras notiek izvešana uz Kopienu. Piešķirot apstiprinājumu, jāievēro šādas prasības:- atbilstība prasībām, kas ir līdzvērtīgas šajā direktīvā noteiktajām prasībām,- trešās valsts oficiāla inspekcijas dienesta uzraudzība.5. Nosacījumus, kas minēti 4. punkta a) un b) apakšpunktos, var mainīt atbilstīgi 15. pantā noteiktajai procedūrai.Sarakstu, kas minēts 4. punkta c) apakšpunktā, Komisija var grozīt saskaņā ar Komisijas Lēmumā 90/13/EEK [10] noteiktajām prasībām.6. Ņemot vērā īpašas situācijas un ievērojot 15. pantā noteikto procedūru, var atļaut ievešanu tieši no trešās valsts uzņēmuma vai zivju pārstrādes kuģa, kas nevar sniegt 3. punktā paredzētās garantijas, ja attiecīgais uzņēmums vai pārstrādes kuģis ir saņēmis īpašu apstiprinājumu pēc pārbaudes, kas veikta saskaņā ar 2. punktu. Lēmumā par atļaujas piešķiršanu jāparedz īpašie importa nosacījumi, kas attiecas uz produktiem no šā uzņēmuma vai zivju pārstrādes kuģa.7. Kamēr tiks noteikti 1. punktā minētie importa nosacījumi, dalībvalstīm jānodrošina, lai nosacījumi, kas tiek piemēroti, ievedot zvejniecības produktus no trešām valstīm, būtu vismaz līdzvērtīgi tiem noteikumiem, kas attiecas uz Kopienas produktu ražošanu un laišanu tirgū.12. pants1. Tiek piemēroti Direktīvas 90/675/EEK noteikumi un principi, īpaši attiecībā uz pārbaužu organizēšanu un to rezultātu izvērtēšanu, ar ko jānodarbojas dalībvalstīm.2. Neraugoties uz šā panta 1. punktā minēto noteikumu un principu ievērošanu, laikā, kamēr nav īstenoti lēmumi, kas noteikti 8. panta 3. punktā un 30. pantā Direktīvā 90/675/EEK un šīs direktīvas 11. pantā, turpina piemērot atbilstīgo valstu attiecīgās likumdošanas normas par minētās direktīvas 8. panta 1. un 2. punkta piemērošanu.III NODAĻANobeiguma noteikumi13. pantsPadome pēc Komisijas priekšlikuma ar kvalificētu balsu vairākumu izdara grozījumus pielikumos.14. pantsKomisija, apspriedusies ar dalībvalstīm, līdz 1992. gada 1. jūlijam iesniedz ziņojumu Padomei par obligātajām prasībām attiecībā uz struktūru un uzņēmuma ierīkojumu, kas jāievēro mazajiem uzņēmumiem, kuri izplata produktus vietējā tirgū un ir izvietoti reģionos, kur pastāv īpaši piegādes ierobežojumi, ziņojumam pievienojot visus priekšlikumus, par ko Padome līdz 1992. gada 31. decembrim pieņem lēmumu saskaņā ar Līguma 43. pantā noteikto balsošanas procedūru.15. pants1. Ja ir jāizmanto šajā pantā noteiktā procedūra, priekšsēdētājs par to vai nu pēc savas iniciatīvas, vai pēc dalībvalsts lūguma ziņo Pastāvīgajai veterinārijas komitejai, kas izveidota ar Lēmumu 68/361/EEK [11], turpmāk tekstā "Komiteja".2. Komisijas pārstāvis iesniedz Komitejai to pasākumu projektu, kādus paredzēts veikt. Komiteja sniedz savu atzinumu par projektu laika posmā, ko priekšsēdētājs var noteikt, vadoties pēc lietas steidzamības. Atzinumu pieņem ar balsu vairākumu atbilstīgi Līguma 148. panta 2. punktam, kas aplūko lēmumus, kuri Padomei jāpieņem pēc Komisijas priekšlikuma. Dalībvalstu pārstāvju balsis Komitejā novērtē pēc šajā pantā noteiktā principa. Priekšsēdētājs balsošanā nepiedalās.3. a) Komisija pieņem ierosinātos pasākumus, ja tie atbilst Komitejas atzinumam.b) Ja ierosinātie pasākumi neatbilst Komitejas atzinumam vai ja šāds atzinums nav saņemts, Komisija nekavējoties iesniedz Padomei priekšlikumu, kādus pasākumus paredzēts veikt. Padome pieņem lēmumu ar kvalificētu balsu vairākumu.Ja Padome trīs mēnešus pēc dienas, kad lieta tai nodota izskatīšanai, nav pieņēmusi lēmumu, ierosinātos pasākumus pieņem Komisija, izņemot gadījumus, kad Padome ar vienkāršu balsu vairākumu izteikusies pret minētajiem pasākumiem.16. pantsŅemot vērā iespējamās grūtības, pieņemot lēmumu par sīki izstrādātajiem noteikumiem, kas vajadzīgi, lai izmantotu šo direktīvu līdz 1993. gada 1. janvārim, atbilstīgi 15. pantā noteiktajai procedūrai drīkst paredzēt nepieciešamos pārejas posma pasākumus divu gadu laika posmam.17. pantsPadome vēlreiz pārbauda šīs direktīvas noteikumus līdz 1998. gada 1. janvārim, balstoties uz Komisijas priekšlikumiem un iegūto pieredzi.18. pantsDalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības līdz 1993. gada 1. janvārim. Dalībvalstis par to informē Komisiju.Kad dalībvalstis paredz šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka metodes, kā izdarīt šādas atsauces.19. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1991. gada 22. jūlijāPadomes vārdā —priekšsēdētājsP. Dankert[1] OV C 66, 11.3.1988., 2. lpp.; OV C 282, 8.11.1989., 7. lpp. un OV C 84, 2.4.1990., 56. lpp.[2] OV C 96, 17.4.1989., 29. lpp. un OV C 183, 15.7.1991.[3] OV C 134, 24.5.1988., 31. lpp. un OV C 332, 31.12.1990., 59. lpp.[4] OV L 379, 31.12.1981., 1. lpp.[5] OV L 282, 2.10.1989., 1. lpp.[6] OV C 96, 17.4.1989., 199. lpp.[7] OV L 395, 30.12.1989., 13. lpp.[8] OV L 373, 31.12.1990., 1. lpp.[9] OV L 268, 24.9.1991., 1. lpp.[10] OV L 8, 11.1.1990., 70. lpp.[11] OV L 255, 18.10.1968., 23. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSI NODAĻANOSACĪJUMI, KAS ATTIECAS UZ ZIVJU PĀRSTRĀDES KUĢIEMI. Nosacījumi plānojumam un iekārtām1. Apstrādes kuģos obligāti jābūt vismaz šim:a) pieņemšanas vietai, kura paredzēta zvejniecības produktu uzņemšanai uz borta un kurā ierīkotas un izveidotas tilpnes vai tvertnes, kas ir pietiekami lielas katra atsevišķā loma novietošanai. Pieņemšanas vietai un tās pārvietojamajām daļām jābūt viegli tīrāmām. Tā jāveido tā, lai produktus aizsargātu no saules vai laika apstākļu ietekmes un no jebkādiem netīrumu vai piesārņojuma avotiem;b) sistēmai, kas zvejniecības produktus nogādā no pieņemšanas vietas uz darba zonu, ievērojot higiēnas prasības;c) darba zonām, kas ir pietiekami lielas, lai sagatavotu un apstrādātu zvejniecības produktus, ievērojot higiēnas prasības. Tām jābūt ierīkotām un izvietotām tā, lai novērstu jebkādu produktu piesārņošanu;d) gatavo produktu uzglabāšanas zonai, kas ir pietiekami liela un tā ierīkota, lai būtu viegli tīrāma. Ja uz borta darbojas atkritumu pārstrādes iekārta, tad šo blakusproduktu glabāšanai jāparedz atsevišķa telpa;e) vietai, kur uzglabāt iesaiņojuma materiālus, kas ir nodalīta no produktu sagatavošanas un apstrādes zonām;f) īpašai iekārtai, ar ko nogādāt atkritumus vai cilvēku uzturam nepiemērotus zvejniecības produktus vai nu tieši jūrā, vai, ja to pieprasa apstākļi, ūdensnecaurlaidīgā tvertnē, kas paredzēta šim mērķim. Ja atkritumus attīrīšanas nolūkos uzglabā un pārstrādā uz borta, šim mērķim jāparedz atsevišķa zona;g) iekārtai, kas nodrošina apgādi ar dzeramo ūdeni Padomes 1980. gada 15. jūlija Direktīvas 80/778/EEK nozīmē, kas attiecas uz cilvēku patēriņam domātā ūdens kvalitāti [1], vai ar tīru jūras ūdeni, paaugstinātā spiedienā. Jūras ūdens ieņēmējietaisei jābūt izvietotai tā, lai iesūknētajā ūdenī nevarētu iekļūt jūrā ievadīti notekūdeņi, atkritumi vai vielas no dzinēja dzesētāja;h) piemērotam pārģērbšanās telpu, izlietņu un tualešu skaitam, tualetes nedrīkst būt tieši savienotas ar zonām, kur notiek zvejniecības produktu sagatavošana, apstrāde vai uzglabāšana. Izlietnēm jāpierīko roku mazgāšanas un žāvēšanas ierīces, kas atbilst higiēnas prasībām, izlietņu krāniem jābūt darbināmiem bez roku palīdzības.2. Zonās, ko izmanto zvejniecības produktu sagatavošanai un apstrādei vai saldēšanai/ātrsaldēšanai, jābūt:a) neslīdošai grīdai, kas turklāt ir viegli tīrāma un dezinficējama, kā arī jāparedz noteces iespējas. Pie grīdas cieši piestiprinātām ierīcēm un stiprinājumiem jābūt ar notekām, kas ir pietiekami lieli, lai tos neaizklātu zivju atkritumi un nekavētos ūdens notece;b) viegli tīrāmām sienām un griestiem, īpaši vietās, kur atrodas caurules, ķēdes vai elektriskie vadi;c) hidrauliskās sistēmas jāizvieto un jānostiprina tā, lai nodrošinātu, ka eļļas noplūde nevarētu piesārņot zvejniecības produktus;d) pietiekamai ventilācijai un vajadzības gadījumā piemērotai gaisa mitruma nosūcējierīcei;e) pietiekamam apgaismojumam;f) ierīcēm darbarīku, iekārtu un piederumu tīrīšanai un dezinficēšanai;g) ierīcēm roku tīrīšanai un dezinficēšanai, kuru krāni ir darbināmi bez roku palīdzības un kurām ir vienreizējās lietošanas dvieļi.3. Iekārtām un darbarīkiem kā, piemēram, griešanas galdiem, tvertnēm, lentes transportieriem, iekšu izņemšanas vai filejas atdalīšanas mašīnām utt., jābūt izturīgiem pret jūras ūdens izraisīto koroziju, viegli tīrāmiem un dezinficējamiem, kā arī uzturētiem labā darba kārtībā.4. Apstrādes kuģos, kur tiek veikta zvejniecības produktu saldēšana, jābūt:a) saldēšanas iekārtai, kam ir pietiekama jauda, lai strauji pazeminātu temperatūru līdz pamattemperatūrai, kas atbilst šīs direktīvas noteikumiem;b) saldēšanas iekārtām, kuru jauda ir pietiekama, lai zvejniecības produktus uzturētu noliktavā šīs direktīvas noteikumiem atbilstošā temperatūrā. Noliktavā jābūt temperatūras reģistrācijas ierīcei, kas novietota labi redzamā vietā.II. Higiēnas nosacījumi, kas attiecas uz darbu ar zvejniecības produktiem un to glabāšanu uz borta1. Kvalificētai amatpersonai uz apstrādes kuģa borta jābūt atbildīgai par to, lai zvejniecības produktu ražošana atbilstu labas prakses principiem. Šai personai jābūt attiecīgām pilnvarām, lai tā spētu nodrošināt šīs direktīvas prasību izpildi un iepazīstināt inspektorus ar inspekcijas un kritisko posmu pārbaudes programmu, ko lieto uz borta, ar ierakstu žurnālu, kurā atrodas šīs personas komentāri, un ar ierakstiem par temperatūru, ja tādi tiek prasīti.2. Vispārīgie higiēnas nosacījumi, kas attiecas uz zonām un iekārtām, ir noteiktas šā pielikuma III nodaļas II iedaļas A apakšiedaļā.3. Vispārīgie higiēnas nosacījumi, kas attiecas uz personālu, ir noteiktas šā pielikuma III nodaļas II iedaļas B apakšiedaļā.4. Galvas atdalīšanu, iekšu izņemšanu un filejas atdalīšanu veic atbilstīgi higiēnas nosacījumiem, kas noteikti šā pielikuma IV nodaļas I iedaļas 2., 3. un 4. punktā.5. Zvejniecības produktu apstrādi uz borta jāveic saskaņā ar higiēnas nosacījumiem, kas noteikti šā pielikuma IV nodaļas III, IV un V iedaļā.6. Zvejniecības produktus ietin un iesaiņo saskaņā ar šā pielikuma VI nodaļā noteiktajiem higiēnas nosacījumiem.7. Zvejniecības produktu uzglabāšanai uz borta jānotiek saskaņā ar higiēnas nosacījumiem, kas noteikti šā pielikuma VIII nodaļas 1. un 2. punktā.II NODAĻAPRASĪBAS, KAS ATTIECAS UZ PIESTĀŠANU KRASTĀ UN ZINĀMU LAIKU PĒC TĀS1. Izkraušanas iekārtām un krastā piestāšanas ierīkojumiem jābūt izgatavotiem no viegli tīrāma un dezinficējama materiāla, un tie jāuztur labā darba kārtībā un tīrības līmenī.2. Veicot izkraušanu un piestāšanu krastā, jānovērš zvejniecības produktu piesārņošana. Īpaši jānodrošina, lai:- izkraušana un krastā piestāšana noritētu ātri,- zvejniecības produktus bez nepamatotas aizkavēšanās nogādātu aizsargātā vidē transportlīdzekļos, noliktavu vai tirgu telpās vai uzņēmumā, ievērojot temperatūru, kāda nepieciešama atkarībā no produktu veida, vajadzības gadījumā novietojot produktus uz ledus,- netiktu pieļautas iekārtas un metodes, kas nodara nevajadzīgus bojājumus zvejniecības produktu ēdamajām daļām.3. Izsoļu vietu vai vairumtirgu daļās, kur zvejniecības produktus izliek pārdošanā, jābūt:a) nojumei un viegli tīrāmām sienām;b) ūdensnecaurlaidīgai grīdai, kas ir viegli mazgājama un dezinficējama, un ieklāta, paredzot ūdens noteces iespēju, kā arī ar higiēnisku notekūdeņu novadīšanas sistēmu;c) sanitārajām telpām, kur ir pietiekams izlietņu un tualešu ar ūdens klozetu skaits. Izlietnēm jābūt apgādātām ar roku tīrīšanas līdzekļiem un vienreizējās lietošanas dvieļiem;d) labi apgaismotām, lai atvieglotu V nodaļā paredzēto zvejniecības produktu pārbaužu veikšanu;e) ja tās izmanto zvejniecības produktu izlikšanai pārdošanā vai uzglabāšanai, neizmantojot citiem mērķiem, vairumtirgos nav atļauti transportlīdzekļi, kas izdala pārmērīgas izplūdes gāzes, kas var nelabvēlīgi ietekmēt zvejniecības produktu kvalitāti; nav atļauta nevēlamu dzīvnieku uzturēšanās;f) regulāri tīrītām, vismaz pēc katras pārdošanas; kastes pēc katras pārdošanas jāiztīra un no iekšpuses un ārpuses jāizskalo ar dzeramo ūdeni vai tīru jūras ūdeni; vajadzības gadījumā tās jādezinficē;g) labi redzamās vietās jāizvieto zīmes uz tām, kas aizliedz smēķēt, spļaut, ēst un dzert;h) noslēdzamām, turklāt tās jātur noslēgtas, ja kompetentā iestāde to uzskata par vajadzīgu;i) ar iekārtām, kas nodrošina pietiekamu ūdens padevi, kas atbilst šā pielikuma III nodaļas I iedaļas 7. punkta prasībām;j) ar īpašām ūdensnecaurlaidīgām tvertnēm, kas ir izgatavotas no nerūsējoša materiāla un paredzētas zvejniecības produktiem, kas nav derīgi cilvēku uzturā;k) tām jānodrošina aizslēdzama telpa kompetentās iestādes vajadzībām, kas ir apgādāta atbilstīgi pārdošanā izliktajiem produktu apjomiem, un iekārtas, kas nepieciešamas pārbaužu veikšanai, ja kompetentajai iestādei uz vietas vai tiešā tuvumā nav pašai savu telpu.4. Pēc piestāšanas krastā vai, ja tas attiecas uz konkrēto gadījumu, pēc pirmās pārdošanas zvejniecības produktus tūlīt jātransportē uz to mērķi saskaņā ar šā pielikuma VIII nodaļas noteikumiem.5. Ja tomēr netiek ievērotas 4. punktā noteiktās prasības, tad tirgos, kur zvejniecības produktus var uzglabāt pirms izlikšanas pārdošanā vai pēc pārdošanas, gaidot nosūtīšanu uz mērķi, jābūt pietiekami plašām atdzesētām telpām, kas atbilst šā pielikuma III nodaļas I daļas 3. punkta prasībām. Šādos gadījumos zvejniecības produktus jāglabā kūstoša ledus temperatūrā.6. Vispārīgie higiēnas nosacījumi, kas noteikti šā pielikuma III nodaļas II iedaļā — izņemot B apakšiedaļas 1. punkta a) apakšpunktu — mutatis mutandis attiecas uz tirgiem, kur zvejniecības produktus izliek pārdošanā vai uzglabā.7. Uz vairumtirgiem, kur zvejniecības produktus izliek pārdošanā vai uzglabā, attiecas tās pašas prasības, kas noteiktas šīs nodaļas 3. un 5. punktā un šā pielikuma III nodaļas I iedaļas 4., 10. un 11. punktā.Vispārīgie higiēnas nosacījumi, kas paredzēti šā pielikuma III nodaļas II iedaļā, mutatis mutandis attiecas uz vairumtirgiem.III NODAĻAVISPĀRĪGI NOSACĪJUMI SAUSZEMES UZŅĒMUMIEMI. Vispārīgie nosacījumi telpām un iekārtāmUzņēmuma iekārtojumā jāparedz vismaz šādas iespējas:1) pietiekama lieluma darba zonas, kur darbu iespējams veikt pienācīgos higiēnas apstākļos. To izkārtojums un koncepcija jāveido tā, lai novērstu produkta piesārņošanas iespēju un nodalītu tīrās un piesārņotās ēkas daļas;2) zonās, kur notiek darbs ar produktiem, to sagatavošana un apstrādāšana, jābūt:a) ūdensnecaurlaidīgai grīdai, kura ir viegli tīrāma un dezinficējama un kuras uzbūve paredz iespējas ūdens notecei vai kurai ir iekārtas ūdens savākšanai;b) gludām sienām, kas ir viegli tīrāmas, izturīgas un ūdensnecaurlaidīgas;c) viegli tīrāmiem griestiem vai nojumei;d) viegli tīrāmām durvīm no izturīga materiāla;e) pietiekamai ventilācijai un vajadzības gadījumā labi funkcionējošai gaisa mitruma nosūcējierīcei;f) piemērotam dabiskajam vai mākslīgajam apgaismojumam;g) piemērotam ierīču skaitam, kas domātas roku tīrīšanai un dezinficēšanai. Darba telpās un tualetēs krāniem jābūt darbināmiem bez roku palīdzības. Šādām ierīcēm jābūt apgādātām ar vienreizējas lietošanas papīra dvieļiem;h) ierīcēm ražotnes, iekārtu un piederumu tīrīšanai;3) atvēsināšanas telpās, kur uzglabā zvejniecības produktus:- jāievēro 2. punkta a), b), c), d) un f) apakšpunktos noteiktās prasības,- vajadzības gadījumā jābūt pietiekami jaudīgai saldēšanas iekārtai, kas uztur produktus šajā direktīvā noteiktajā temperatūrā;4) piemērotas ierīces, kas paredzētas aizsardzībai pret tādiem nevēlamiem dzīvniekiem kā insektiem, grauzējiem, putniem utt.;5) instrumentiem un darba iekārtām kā griešanas galdiem, tvertnēm, lentes transportieriem un nažiem jābūt izgatavotiem no nerūsējoša, viegli tīrāma un dezinficējama materiāla;6) īpašas ūdensnecaurlaidīgas, nerūsējošas tvertnes, kas domātas cilvēku uzturam nepiemērotiem zvejniecības produktiem, un telpas šādu tvertņu uzglabāšanai, ja tās neiztukšo vismaz katras darba dienas beigās;7) iekārtas, kas nodrošina pietiekamu dzeramā ūdens padevi Direktīvas 80/778/EEK nozīmē vai, alternatīvi, tīra jūras ūdens vai īpašā sistēmā attīrīta jūras ūdens padevi, paaugstinātā spiedienā. Tomēr izņēmuma kārtā tvaika radīšanai, ugunsdzēsības sistēmām un saldēšanas iekārtu dzesēšanai drīkst izmantot nedzeramo ūdeni, ja šajā nolūkā uzstādīto cauruļu izvietojums izslēdz iespēju, ka šāds ūdens varētu tikt izmantots citiem mērķiem un ka tas varētu piesārņot produktus. Nedzeramā ūdens caurulēm jābūt skaidri atšķiramām no tām, ko izmanto dzeramajam ūdenim vai tīram jūras ūdenim;8) higiēniska notekūdeņu novadīšanas sistēma;9) piemērots pārģērbšanās telpu skaits ar gludām, ūdensnecaurlaidīgām, mazgājamām sienām un grīdām, izlietnēm un tualetēm ar ūdens klozetiem. Tualetes nedrīkst būt tieši savienotas ar darba telpām. Pie izlietnēm jānodrošina materiāli roku tīrīšanai un vienreizējās lietošanas dvieļi; izlietņu krāniem jābūt darbināmiem bez roku palīdzības;10) ja produktu apjoma dēļ ir vajadzīga regulāra vai pastāvīga inspekcijas dienesta klātbūtne, šim mērķim jāparedz atbilstīgi iekārtota aizslēdzama telpa, ko izmanto vienīgi inspekcijas dienests;11) piemērotas ierīces transportlīdzekļu tīrīšanai un dezinficēšanai. Tomēr šādas ierīces nav obligātas, ja pastāv prasība, ka transportlīdzekļi jātīra un jādezinficē ierīcēs, ko oficiāli sertificējusi kompetentā iestāde;12) uzņēmumiem, kuros tur tādus dzīvus dzīvniekus kā vēžveidīgos un zivis, jābūt pienācīgi ierīkotiem, lai nodrošinātu vislabākos izdzīvošanas apstākļus, piegādājot tādas kvalitātes ūdeni, lai dzīvniekos neiekļūtu kaitīgi organismi vai vielas.II. Vispārīgi higiēnas nosacījumiA. Vispārīgi higiēnas nosacījumi telpām un iekārtām1. Grīdas, sienas un starpsienas, griesti vai nojumes, iekārtas un instrumenti, ko izmanto darbā ar zvejniecības produktiem, jāuztur un jākopj tā, lai tie būtu pietiekami tīri un nevarētu piesārņot produktus.2. Grauzēji, insekti un citi parazīti telpās vai iekārtās sistemātiski jāiznīcina; grauzēju apkarošanas un dezinfekcijas līdzekļi, insekticīdi un citas potenciāli toksiskas vielas jāglabā aizslēdzamās telpās vai skapjos; to lietošana nedrīkst būt saistīta ar produktu piesārņošanas iespēju.3. Darba telpas, instrumenti un darba iekārtas jāizmanto vienīgi darbam ar zvejniecības produktiem. Tomēr pēc atļaujas saņemšanas no kompetentās iestādes tos vienlaikus vai secīgi drīkst izmantot arī darbam ar citiem pārtikas produktiem.4. Visos procesos jālieto dzeramais ūdens Direktīvas 80/778/EEK nozīmē vai tīrs jūras ūdens. Tomēr izņēmuma kārtā tvaika radīšanai, ugunsdzēsības sistēmām un saldēšanas iekārtu dzesēšanai drīkst lietot nedzeramo ūdeni, ja šajā nolūkā uzstādīto cauruļu izkārtojums izslēdz iespēju, ka šāds ūdens varētu tikt izmantots citiem mērķiem un ka tas varētu piesārņot produktus.5. Mazgāšanas un dezinfekcijas līdzekļiem un līdzīgām vielām jābūt apstiprinātām kompetentā iestādē, un tie jālieto tā, lai nelabvēlīgi neiespaidotu mehānismus, iekārtas un produktus.B. Vispārīgi higiēnas nosacījumi personālam1. No personāla tiek pieprasīts visaugstākais tīrības standarts. Īpaši šādas prasības:a) personālam jāvalkā piemērots tīrs darba apģērbs un galvassega, kas pilnībā nosedz matus. Sevišķi tas attiecas uz personām, kas strādā ar vaļējiem zvejniecības produktiem;b) personālam, kura darbs saistīts ar zvejniecības produktiem un to sagatavošanu, jāmazgā rokas vismaz katrreiz pēc darba beigšanas; brūces rokās jānosedz ar ūdensnecaurlaidīgu pārsienamo materiālu;c) darba laikā un zvejniecības produktu uzglabāšanas telpās aizliegts smēķēt, spļaut, ēst un dzert.2. Darba devējam jāparedz visi nepieciešamie pasākumi, kas neļauj strādāt personām, kuras var piesārņot zvejniecības produktus, kamēr netiek pierādīts, ka aizdomām par iespējamo piesārņojuma radīšanu nav pamata.Stājoties darbā, jebkurai personai, kuras darbs saistīts ar zvejniecības produktiem vai to apstrādi, jāuzrāda medicīniskais sertifikāts, apliecinot, ka šādam darba veidam nav nekādu šķēršļu. Šādu personu medicīnisko uzraudzību nosaka attiecīgajā dalībvalstī spēkā esošā likumdošana vai, ja runa ir par trešām valstīm, īpašas garantijas, kas jāparedz 15. pantā noteiktajā kārtībā.IV NODAĻAĪPAŠI NOSACĪJUMI DARBAM AR ZVEJNIECĪBAS PRODUKTIEM UZ SAUSZEMESI. Nosacījumi svaigiem produktiem1. Ja atdzesētus, neizpakotus produktus nenosūta tālāk, nesagatavo vai neapstrādā uzņēmumā tūlīt pēc saņemšanas, tad tie jāuzglabā vai jānovieto zem ledus uzņēmuma atvēsināšanas telpā. Ledus krājumus atjauno pēc vajadzības; izmantotajam ledum, ar sāli vai bez tā, jābūt izgatavotam no dzeramā ūdens vai tīra jūras ūdens un uzglabātam higiēniskos apstākļos šajā nolūkā paredzētās tvertnēs; šādas tvertnes jātur tīras un labā darba kārtībā. Fasēti svaigi produkti jāatvēsina ar ledu vai mehānisko saldēšanas iekārtu, kas rada līdzīgu temperatūras vidi.2. Tādas darbības kā galvas atdalīšana un iekšu izņemšana, ja tās neveic uz borta, jāveic higiēniskos apstākļos. Produkti tūlīt pēc šādām darbībām viscaur jānomazgā ar dzeramo ūdeni vai tīru jūras ūdeni.3. Tādas darbības kā filejas atdalīšana un sagriešana gabalos jāveic tā, lai izvairītos no fileju vai gabalu sabojāšanas vai piesārņošanas, veicot tās vietā, kas netiek izmantota galvas atdalīšanai un iekšu izņemšanai. Filejas un gabali nedrīkst palikt uz darba galdiem ilgāk, nekā vajadzīgs to sagatavošanai. Filejas un gabali, ko pārdod svaigus, pēc to sagatavošanas pēc iespējas ātrāk jāatvēsina.4. Iekšas un produktu daļas, kas var apdraudēt atbilstību veselības aizsardzības normām, jānošķir no cilvēku uzturam domātajiem produktiem un jāuzglabā no tiem atsevišķi.5. Konteineriem, ko lieto svaigu zvejniecības produktu transportēšanai vai uzglabāšanai, jābūt ar tādu uzbūvi, kas nodrošina gan aizsardzību pret piesārņojumu, gan arī produktu saglabāšanu pietiekami higiēniskos apstākļos, un īpaši tiem jānodrošina laba ledus kušanas ūdens novadīšana.6. Ja nav paredzētas īpašas ierīces pastāvīgai atkritumu aizvākšanai, tie jāievieto ar vāku nosegtās tvertnēs bez noteces, ko ir viegli tīrīt un dezinficēt. Atkritumus aizliegts uzkrāt darba zonās. Tie jāaizvāc vai nu pastāvīgi, vai arī tad, kad tvertnes ir pilnas, retākais, katras darba dienas beigās uz konteineriem vai telpām, kas minētas šā pielikuma III nodaļas I iedaļas 6. punktā. Konteineriem, tvertnēm un/vai telpām, kas paredzētas atkritumiem, vienmēr jābūt pamatīgi iztīrītām un pēc vajadzības dezinficētām pēc lietošanas. Tur glabātie atkritumi nedrīkst kļūt par uzņēmuma vai apkārtējās vides piesārņojuma avotu.II. Prasības saldētiem produktiem1. Ražotnē jābūt:a) saldēšanas iekārtai, kas ir pietiekami jaudīga, lai panāktu temperatūras strauju krišanos, lai produkts varētu iegūt šajā direktīvā paredzēto temperatūru;b) saldēšanas iekārtai, kas ir pietiekami jaudīga, lai produktus uzglabāšanas telpās uzturētu temperatūrā, kas nepārsniedz šajā direktīvā noteikto vērtību, neatkarīgi no ārējās temperatūras.Ņemot vērā tehniskus iemeslus, kas saistīti ar saldēšanas metodi un darbu ar šādiem produktiem, veselām zivīm, ko saldē sālījumā un kas paredzētas likšanai konservos, drīkst būt augstāka temperatūra nekā šajā direktīvā minētā, tomēr tā nedrīkst pārsniegt - 9 °C.2. Svaigiem produktiem, kas tiek saldēti vai ātrsaldēti, jāatbilst šīs nodaļas I iedaļas prasībām.3. Uzglabāšanas telpās jābūt temperatūras reģistrācijas ierīcei, kas novietota vietā, kur to viegli nolasīt. Ierīces temperatūras sensors jānovieto zonā, kas atrodas vistālāk no aukstuma avota, t.i., kur ir visaugstākā temperatūra uzglabāšanas telpā.Lai varētu veikt uzraudzības iestāžu pārbaudes, temperatūras grafiki jāsaglabā vismaz tik ilgi, kamēr produkti tiek uzglabāti.III. Prasības produktu atkausēšanaiUzņēmumiem, kas nodarbojas ar atkausēšanu, jāievēro šādas prasības:1) zvejniecības produkti jāatkausē higiēniskos apstākļos, jānovērš to piesārņošana un jānodrošina pienācīga ledus kušanas ūdens novadīšana.Atkausēšanas laikā nevajag ievērojami palielināt produktu temperatūru;2) pēc atkausēšanas darbam ar zvejniecības produktiem jānotiek saskaņā ar šīs direktīvas prasībām. Sagatavošanu vai apstrādi veic nekavējoties. Ja zvejniecības produktus tieši piedāvā tirgū, tad dati par to atkausēto stāvokli skaidri jānorāda uz iesaiņojuma atbilstīgi Padomes 1978. gada 18. decembra Direktīvas 79/112/EEK par dalībvalstu likumdošanas tuvināšanu attiecībā uz pārtikas preču etiķetēm, piedāvāšanu tirgū un reklāmu [2] 5. panta 3. punktam.IV. Prasības apstrādātiem produktiem1. Svaigiem, saldētiem un atkausētiem produktiem, ko izmanto apstrādei, jāatbilst šīs nodaļas I un II iedaļas prasībām.2. Ja apstrādes procesu veic, lai kavētu patogēno mikroorganismu attīstību, vai ja tas veicina produkta saglabāšanu, tad šādam apstrādes procesam jābūt zinātniski atzītam saskaņā ar spēkā esošo likumdošanu vai, apstrādājot produktus, kas minēti I nodaļas 1. iedaļas b) un c) punktā Direktīvā 91/492/EEK un kas nav pārveidoti vai tīrīti, šāds apstrādes process jāapstiprina atbilstīgi šīs direktīvas 15. pantā noteiktajai procedūrai četru mēnešu laikā, kopš no dalībvalsts ir saņemts lūgums.Par uzņēmumu atbildīgajai amatpersonai jāreģistrē dati par apstrādes veikšanu. Atkarībā no izmantotā apstrādes veida, jāuzrauga un jākontrolē karsēšanas laiks un temperatūra, sāls saturs, pH līmenis, ūdens saturs utt. Ieraksti jāsaglabā vismaz paredzētajā produktu glabāšanas laikā, un tiem jābūt pieejamiem kompetentai iestādei.3. Produktiem, kuru saglabāšanas laiks ir ierobežots, tādas apstrādes kā sālīšana, kūpināšana, žāvēšana vai marinēšana dēļ, uz iesaiņojuma marķējuma saskaņā ar Direktīvu 79/112/EEK skaidri jānorāda attiecīgie uzglabāšanas noteikumi.Turklāt jāievēro turpmākās prasības.4. KonservēšanaVeicot zvejniecības produktu sterilizāciju hermētiski noslēgtā tarā:a) konservu sagatavošanā lietotajam ūdenim jābūt dzeramajam ūdenim;b) karstuma apstrādes procesam jābūt piemērotam, ņemot vērā tādus galvenos kritērijus kā karsēšanas laiku, temperatūru, pildīšanu, taras lielumu utt., ko nepieciešams reģistrēt uzskaitē; karstuma apstrādei jābūt spējīgai iznīcināt vai neitralizēt patogēnos organismus un patogēno mikroorganismu sporas. Karsēšanas iekārtai jāpierīko ierīces, kas pārbauda, vai tara patiešām bijusi pakļauta pienācīgai karstuma apstrādei. Taras atdzesēšanā pēc karstuma apstrādes izmanto dzeramo ūdeni, kas var saturēt ķīmiskās piedevas, kuras atbilstīgi labai tehnoloģiskai praksei lieto, aizsargājot iekārtas un taru no korozijas;c) ražotājam izlases kārtībā jāveic turpmākās pārbaudes, lai pārliecinātos, ka apstrādātie produkti ir bijuši pakļauti pienācīgai karstuma apstrādei, t.i.,:- inkubācijas testi: inkubāciju veic septiņas dienas 37 °C temperatūrā vai desmit dienas 35 °C temperatūrā, vai līdzvērtīgā kombinācijā,- satura un taras mikrobioloģiskā pārbaude uzņēmuma laboratorijā vai citā atzītā laboratorijā;d) katru dienu no produkcijas ar iepriekš noteiktiem intervāliem izlases veidā noņem paraugus, lai pārbaudītu hermētiskuma kvalitāti. Šajā nolūkā jābūt pieejamai piemērotai iekārtai, ar ko pārbaudīt konserva šuvju vietu šķērsgriezumus;e) jāveic pārbaudes, vai tara nav bojāta;f) visām taras vienībām, kas izturējušas karstuma apstrādi praktiski identiskos apstākļos, jāpiešķir partijas identifikācijas zīme atbilstīgi Padomes 1989. gada 14. jūnija Direktīvai 89/396/EEK par norādēm vai marķējumu, kas identificē partiju, pie kuras pieder pārtikas produkts [3].5. KūpināšanaKūpināšana jāveic atsevišķās telpās vai īpašā vietā, kur vajadzības gadījumā ir ierīkota ventilācijas sistēma, kas novērš degšanas gaitā radušos dūmu un karstuma izplatīšanos citās telpās vai vietās, kur sagatavo, apstrādā vai uzglabā zvejniecības produktus.a) Materiāli, ko izmanto dūmu radīšanai, kūpinot zivis, jāglabā nomaļus no kūpināšanas vietas, un, tos lietojot, produkti nedrīkst tikt piesārņoti.b) Aizliegts lietot dūmu radīšanai kokmateriālus, kas ir krāsoti, lakoti, klāti ar līmi vai bijuši pakļauti jebkādai ķīmiskajai apstrādei, kura paildzina to saglabāšanos.c) Pēc kūpināšanas produkti strauji jāatdzesē līdz to glabāšanas temperatūrai, iekams uzsāk iesaiņošanu.6. Sālīšanaa) Sālīšanas darbiem jānorisinās atsevišķās telpās, kas ir pietiekami norobežotas no telpām, kur veic citus darbus.b) Sālij, ko izmanto, apstrādājot zvejniecības produktus, jābūt tīrai, un tās uzglabāšanas veidam jāizslēdz piesārņojuma iekļūšana. To nedrīkst izmantot atkārtoti.c) Visām tvertnēm, ko izmanto sālīšanas procesā vai apstrādē ar sālījumu, jābūt ar tādu uzbūvi, kas novērš piesārņojuma iekļūšanu sālīšanas procesa vai apstrādes ar sālījumu gaitā.d) Tvertnes vai darba zonas, ko izmanto sālīšanai vai apstrādei ar sālījumu, pirms lietošanas jānotīra.7. Vārīti vēžveidīgo un gliemju produktiVēžveidīgie un gliemji jāsagatavo šādi:a) pēc vārīšanas jāseko straujai atdzesēšanai. Šajā nolūkā jāizmanto dzeramais ūdens vai tīrs jūras ūdens. Ja netiek lietotas citas saglabāšanas metodes, atdzesēšana jāturpina, kamēr tiek sasniegta ledus kušanas temperatūra;b) atčaulošanai vai lobīšanai jānotiek higiēniskos apstākļos, izvairoties no produkta piesārņošanas. Ja šādus darbus veic ar rokām, strādniekiem īpaši jāraugās, lai rokas tiktu mazgātas un visas darba virsmas būtu viscaur notīrītas. Ja lieto mašīnas, tās bieži jātīra un katras darba dienas beigās jādezinficē.Pēc atčaulošanas vai lobīšanas vārītie produkti nekavējoties jāsasaldē vai jātur atdzesēti temperatūrā, kas novērš patogēnu attīstību, un jāuzglabā piemērotās telpās;c) katram ražotājam jāveic savas produkcijas mikrobioloģiskās pārbaudes ar regulāriem intervāliem, ievērojot standartus, kas noteikti saskaņā ar šā pielikuma V nodaļas 4. iedaļu.8. Mehāniska filēšanaMehāniskai filēšanai jānotiek šādos apstākļos:a) tādu zivju mehāniska filēšana, kam izņemtas iekšas, jāveic pēc filejas atdalīšanas bez nepamatotas kavēšanās, izmantojot izejmateriālus, kuros nav iekšu palieku. Izmantojot veselas zivis, tām vispirms jāizņem iekšas un tās jānomazgā;b) mehānismi jātīra ar nelieliem starplaikiem, vismaz ik pa divām stundām;c) pēc filēšanas mehāniski filētais zivju produkts pēc iespējas ātrāk jāsasaldē vai jāpievieno produktam, kas paredzēts saldēšanai vai stabilizējošai apstrādei.V. Parazitoloģiskās prasības1. Ražošanas laikā un pirms laišanas tirgū uzturam paredzētās zivis un zivju produktus vizuāli pārbauda, lai konstatētu un noņemtu jebkādus redzamos parazītus.Zivis vai zivju daļas, kas acīmredzami ir noklātas ar parazītiem un tādēļ tiek aizvāktas, nedrīkst izmantot cilvēku uzturam.Sīkākas šīs pārbaudes prasības nosaka, ievērojot šīs direktīvas 15. pantā noteikto procedūru, pēc Komisijas priekšlikuma, kas jāiesniedz līdz 1992. gada 1. oktobrim.2. Zivis un zivju produkti, kas minēti 3. punktā un kas ir ēdami savā pašreizējā apstrādes posmā, papildus jāsasaldē temperatūrā, kas nav augstāka par - 20 °C visās produkta daļās, uz vismaz 24 stundām. Produktiem, kam izpilda šādu saldēšanas procesu, jābūt vai nu jēliem, vai pilnīgi apstrādātiem.3. Zivis un produkti, uz ko attiecas 2. punkta noteikumi:a) zivis, kas paredzētas patēriņam jēlā vai gandrīz jēlā veidā, piem., jēla siļķe "maatje";b) šādas sugas, ja, tās auksti kūpinot, temperatūra zivs iekšpusē ir mazāka par 60 °C:- siļķes,- skumbrijas,- šprotes,- Atlantijas un Klusā okeāna (savvaļas) laši;c) marinētas un/vai sālītas siļķes, ja ar šo procesu nepietiek, lai iznīcinātu nematožu kāpurus.Šo sarakstu var grozīt, pamatojoties uz zinātnes atziņām, atbilstīgi šīs direktīvas 15. pantā noteiktajai procedūrai. Ievērojot to pašu procedūru, nosaka kritērijus, kas ļauj novērtēt apstrādi kā pietiekamu vai nepietiekamu attiecībā uz nematožu iznīcināšanu.4. Ražotājiem jānodrošina, lai ar 3. punktā minētajām zivīm un zivju produktiem vai jēlvielām, ko paredzēts izmantot ražošanā, pirms to piedāvājuma pārdošanā, tiktu veikta 2. punktā paredzētā procedūra.5. Piedāvājot tirgū zvejniecības produktus, kas uzskaitīti 3. punktā, tiem jāpievieno ražotāja sagatavots dokuments, kur norādīts, kāds ražošanas process ar tiem veikts.V NODAĻAVESELĪBAS KONTROLE UN RAŽOŠANAS APSTĀKĻU UZRAUDZĪBAI. Vispārīgā uzraudzībaKompetentajām iestādēm jāievieš pārbaudes un uzraudzības pasākumi, lai noteiktu, vai ir ievērotas šajā direktīvā noteiktās prasības.Ieviešanas pasākumi jo īpaši ietver šādus:1) zvejas kuģu pārbaudes, veicot tās uzturēšanās laikā ostā;2) krastā piestāšanas apstākļu un pirmās pārdošanas apstākļu pārbaudi;3) uzņēmumu pārbaudes ar regulāriem intervāliem, īpaši pārbaudot:a) vai joprojām tiek izpildīti atzīšanas noteikumi;b) vai darbs ar zvejniecības produktiem notiek pareizi;c) telpu, ierīkojuma un instrumentu tīrību, kā arī personāla higiēnu;d) vai identifikācijas zīmes izvietotas pareizi;4) vairumtirgu un izsoles vietas;5) uzglabāšanas un transporta apstākļus.II. Īpašās pārbaudes1. Organoleptiskās pārbaudesNeraugoties uz izņēmuma noteikumiem, kurus paredz Padomes 1976. gada 19. janvāra Regula (EEK) Nr. 103/76, kas nosaka kopējus standartus dažu svaigu vai atdzesētu zivju piedāvājumam tirgū [4], katra zvejniecības produktu partija jāpārbauda kompetentajai iestādei, kuģim piestājot krastā vai pirms pirmās pārdošanas, lai pārbaudītu, vai tie ir piemēroti cilvēku uzturam. Šī pārbaude izpaužas kā organoleptiskā pārbaude, ko veic pēc izlases principa.Zvejniecības produktus, kam svaiguma kritērijs atbilst kopējiem tirdzniecības standartiem, kuri jau ir noteikti Regulas (EEK) Nr. 3796/81 2. pantā, uzskata par tādiem, kas atbilst šīs direktīvas organoleptiskajām prasībām.Komisija vajadzības gadījumā var saskaņā ar šīs direktīvas 15. pantā minēto procedūru noteikt īpašas organoleptiskās prasības zvejniecības produktiem, kas neatbilst Regulas (EEK) Nr. 3796/81 prasībām.Organoleptisko pārbaudi jāatkārto pēc zvejniecības produktu pirmās pārdošanas, ja konstatē, ka nav ievēroti šīs direktīvas noteikumi, vai ja to atzīst par vajadzīgu. Pēc pirmās pārdošanas zvejniecības produktiem jāatbilst vismaz iepriekšminētās regulas obligātajām svaiguma prasībām.Ja organoleptiskā pārbaude atklāj, ka zvejniecības produkti nav piemēroti cilvēku uzturam, jāparedz pasākumi, lai izņemtu tos no apgrozījuma tirgū un denaturētu tā, lai tos nevarētu atkārtoti izmantot cilvēku uzturā.Ja organoleptiskajā pārbaudē rodas jebkādas šaubas par zvejniecības produktu svaigumu, var veikt ķīmiskās pārbaudes vai mikrobioloģiskās analīzes.2. Parazitoloģiskās pārbaudesPirms piedāvājuma tirgū cilvēku uzturam paredzētās zivis un zivju produktus izlases kārtā vizuāli pārbauda, lai atrastu redzamos parazītus.Zivis vai zivju daļas, uz kurām acīmredzami atrodas parazīti un kuras tiek aizvāktas, nedrīkst piedāvāt tirgū cilvēku uzturam.Sīki izstrādātus šīs pārbaudes noteikumus nosaka atbilstīgi 15. pantā minētajai procedūrai.3. Ķīmiskās pārbaudesA. Paraugus atlasa un tiem veic laboratorijas analīzes, lai pārbaudītu šādus parametrus:a) TVB-N (kopējais gaistošā bāziskā slāpekļa saturs) un TMA-N (trimetilamīna slāpekļa saturs).Šo parametru līmenis jānosaka katrai sugu kategorijai saskaņā ar šīs direktīvas 15. pantā minēto procedūru;b) HistamīnsNo katras partijas atlasa deviņus paraugus. Tiem jāatbilst šādām prasībām:- vidējā vērtība nedrīkst pārsniegt 100 ppm;- divu paraugu vērtība drīkst būt lielāka par 100 ppm, bet tai jābūt mazākai par 200 ppm;- neviena parauga vērtība nedrīkst būt lielāka par 200 ppm.Šos ierobežojumus piemēro vienīgi šādu dzimtu zivīm: Scombridae un Clupeidae. Tomēr zivīm, kas pieder šīm dzimtām un kam ir veikta fermentācija ar sāls šķīdumu, var būt augstāks histamīna līmenis, kas nedrīkst pārsniegt iepriekšminētās vērtības vairāk nekā divas reizes. Pārbaudes veic saskaņā ar uzticamām, zinātniski atzītām metodēm, piemēram, veicot augstas efektivitātes šķidruma hromatogrāfiju (HPLC).B. Kaitīgās vielas ūdens vidēNeierobežojot Kopienas noteikumu darbību, kas attiecas uz ūdens aizsardzību un ūdenssaimniecību, un īpaši to noteikumu darbību, kas aplūko ūdens vides piesārņošanu, zvejniecības produktu ēdamajās daļās kaitīgas vielas, kas atrodas ūdens vidē, piemēram, smagie metāli un hlororganiskie savienojumi, nedrīkst būt tādā daudzumā, ka aprēķinātā uzņemamā deva pārsniedz pieļaujamo cilvēka dienas vai nedēļas devu.Dalībvalstīm jāpieņem kontroles sistēma, lai pārbaudītu kaitīgo vielu daudzumu zvejniecības produktos.C. Atbilstīgi šīs direktīvas 15. pantā noteiktajai procedūrai ne vēlāk par 1992. gada 31. decembri jāpieņem šādi lēmumi:a) par analīžu metodēm, ko izmanto, pārbaudot ķīmiskos parametrus, kā arī par izlases plāniem;b) par ķīmisko parametru pieļaujamo daudzumu.4. Mikrobioloģiskās analīzesSaskaņā ar šīs direktīvas 15. pantā noteikto procedūru var noteikt mikrobioloģiskos kritērijus, tostarp izlases plānus un analīzes metodes, ja tas vajadzīgs veselības aizsardzības nolūkos. Komisija šim mērķim iesniedz piemērotus priekšlikumus līdz 1992. gada 1. oktobrim.VI NODAĻAIESAIŅOŠANA1. Iesaiņošana jāveic pietiekami higiēniskos apstākļos, lai novērstu zvejniecības produktu piesārņošanu.2. Iesaiņojuma materiāliem un izstrādājumiem, kas var saskarties ar zvejniecības produktiem, jāatbilst visiem higiēnas noteikumiem, jo īpaši šādiem:- tie nedrīkst nelabvēlīgi ietekmēt zvejniecības produktu organoleptiskās īpašības,- tie nedrīkst uz zvejniecības produktiem pārnest vielas, kas ir kaitīgas cilvēku veselībai,- tiem jābūt pietiekami izturīgiem, lai pienācīgi aizsargātu zvejniecības produktus.3. Izņemot dažus taras veidus, kas ir izgatavoti no gluda, nerūsējoša un pret nodilumu izturīga materiāla, kurš ir viegli tīrāms un dezinficējams, un ko pēc iztīrīšanas un dezinfekcijas var izmantot atkārtoti, iesaiņojuma materiālus nedrīkst izmantot atkārtoti. Iesaiņojuma materiāliem, ko izmanto svaigiem produktiem, kurus uzglabā ar ledu, jāparedz pienācīga ledus kušanas ūdens novadīšanas iespēja.4. Nelietoti iesaiņojuma materiāli jāglabā telpās, kas atrodas nomaļus no ražošanas zonas, un tie jāaizsargā no putekļiem un netīrumiem.VII NODAĻAIDENTIFIKĀCIJAS ZĪMESNeierobežojot Direktīvā 79/112/EEK noteiktās prasības, inspicēšanas nolūkos jāpastāv iespējai noteikt zvejniecības produktu kravas izcelsmes uzņēmumu, izmantojot vai nu etiķeti, vai pavaddokumentus. Šajā nolūkā uz iesaiņojuma vai pavaddokumentos jānorāda šāda informācija:- nosūtītājvalsts,- uzņēmuma identitāte, minot tā oficiālo apstiprinājuma numuru vai tad, ja izsoles vietas vai vairumtirgus reģistrē atsevišķi, kā noteikts šīs direktīvas 7. panta 1. punkta trešajā daļā, minot izsoles vietas vai vairumtirgus reģistrācijas numuru.VIII NODAĻAUZGLABĀŠANA UN TRANSPORTS1. Zvejniecības produkti uzglabāšanas un transporta laikā jāuztur šajā direktīvā noteiktajā temperatūrā, jo īpaši:- svaigi vai atkausēti zvejniecības produkti, kā arī vārīti un atdzesēti vēžveidīgie un gliemji jāglabā kūstoša ledus temperatūrā,- saldēti zvejniecības produkti, izņemot sāls šķīdumā saldētas zivis, kas domātas konservu izgatavošanai, jāglabā konstantā temperatūrā, kas nav augstāka par - 18 °C un ir vienāda visās produkta daļās, transporta laikā ir pieļaujamas īslaicīgas augšupejošas svārstības, ne vairāk kā 3 °C robežās,- apstrādāti produkti jāglabā ražotāja noteiktajā temperatūrā vai tad, ja apstākļi rada šādu vajadzību, temperatūrā, kas noteikta saskaņā ar šīs direktīvas 15. pantā paredzēto procedūru.2. Ja saldētus zvejniecības produktus no saldēšanas noliktavas transportē uz apstiprinātu uzņēmumu, kur tos pēc ievešanas atkausē sagatavošanas un/vai apstrādes nolūkos, un ja nobraucamais attālums ir neliels, kas nepārsniedz 50 km vai vienas stundas braucienu, tad kompetentā iestāde var piešķirt izņēmuma statusu attiecībā uz 1. punkta otrajā ievilkumā minētajām prasībām.3. Produktus nedrīkst uzglabāt vai transportēt kopā ar citiem produktiem, kuri tos var piesārņot vai citādi ietekmēt to higiēnisko stāvokli, ja to iesaiņojums nenodrošina pietiekamu aizsardzību.4. Transportlīdzekļiem, ko izmanto zvejniecības produktu transportam, jābūt ar tādu uzbūvi un tā iekārtotiem, lai šajā direktīvā paredzēto temperatūru varētu uzturēt visā transporta laikā. Ja produktu atdzesēšanai izmanto ledu, jānodrošina pietiekama ledus kušanas ūdens novadīšana, lai tas nepaliktu saskarsmē ar produktiem. Transportlīdzekļu iekšējo virsmu apdare nedrīkst nelabvēlīgi ietekmēt zvejniecības produktu kvalitāti. Tai jābūt gludai un viegli tīrāmai un dezinficējamai.5. Zvejniecības produktiem izmantotos transportlīdzekļus nedrīkst izmantot, lai transportētu citus produktus, kas var nelabvēlīgi ietekmēt zvejniecības produktu kvalitāti vai veicināt to piesārņošanu, izņemot, ja zvejniecības produktu tīrību var garantēt fakts, ka šādi transportlīdzekļi ir pilnībā iztīrīti un dezinficēti.6. Zvejniecības produktus nedrīkst pārvadāt transportlīdzeklī vai konteinerā, kas nav tīrs vai būtu jādezinficē.7. Transporta apstākļi nedrīkst nelabvēlīgi ietekmēt zvejniecības produktu, ko paredzēts piedāvāt tirgū dzīvā veidā, stāvokli.IX NODAĻAI PIELIKUMA PUNKTI, UZ KO VAR ATTIEKTIES IZŅĒMUMA STATUSS, UN IESPĒJAMIE NOSACĪJUMI, KAS PIEMĒROJAMI IZŅĒMUMA STATUSA GADĪJUMĀPielikuma I nodaļas I daļā1. Prasības 1. punkta a) apakšpunktāja produkti ir aizsargāti no saules un laika apstākļu ietekmes, kā arī no jebkāda piesārņojuma avota.2. Prasības 1. punkta c) apakšpunktāja ir novērsta jebkāda piesārņojuma iekļūšana produktos.3. Prasības 1. punkta d) apakšpunkta pirmajā teikumāja gatavos produktus uzglabā uz borta paredzētajā temperatūrā.4. Prasības 1. punkta g) apakšpunkta pēdējā teikumāja produktos nevar iekļūt piesārņojums no notekūdeņiem, atkritumiem vai dzinēja dzesētāja.5. Prasības 1. punkta h) apakšpunktāja personāls, kas strādā ar zvejniecības produktiem pēc tualetes lietošanas mazgā rokas.6. Prasības 2. punkta a) apakšpunktāja grīdas ir pienācīgi tīrītas un dezinficētas.7. Prasības 2. punkta b), c) un d) apakšpunktos8. Prasības 2. punkta g) apakšpunktā par krāniem un dvieļiem9. Prasības 3. punktāja iekārtas un instrumenti ir labā darba kārtībā.Pielikuma II nodaļā10. Prasības 3. punkta a) apakšpunktāja sienas tiek tīrītas.11. Prasības 3. punkta b) apakšpunktāja grīdu uzkopj pēc katras izpārdošanas.12. Prasības 3. punkta c) apakšpunkta pirmajā teikumā13. Prasības 3. punkta e) apakšpunktā: transportlīdzekļi, kas izdala pārāk daudz izplūdes gāzuja produktus, ko piesārņojušas izplūdes gāzes, izņem no apgrozības tirgū.14. Prasības 3. punkta j) apakšpunktāja produkti, kas nav piemēroti cilvēku patēriņam, nevar piesārņot zvejniecības produktus vai tikt ar tiem sajaukti.15. Prasības 3. punkta k) apakšpunktā16. Prasības 7. punktāciktāl tās norāda uz šīs nodaļas 3. punktu un III nodaļas I iedaļas 10. punktu.Pielikuma III nodaļas I daļā17. Prasības 1. punktāja pabeigtos produktus nevar piesārņot jēlvielas vai atkritumi.18. Prasības 2. punkta a) apakšpunktāja grīda ir pienācīgi uzkopta un dezinficēta.19. Prasības 2. punkta b) apakšpunktāja sienas tiek tīrītas.20. Prasības 2. punkta c) apakšpunktāja griesti nav piesārņojuma avots.21. Prasības 2. punkta d) apakšpunktā22. Prasības 2. punkta e) apakšpunktāja produktus nevar sabojāt vai piesārņot tvaiks.23. Prasības 2. punkta g) apakšpunktāja personālam ir pieejamas ierīces roku mazgāšanai.24. Prasības 3. punktā25. Prasības 5. punktāciktāl tas attiecas uz nerūsējošiem materiāliem, ja instrumenti un darba iekārtas tiek tīrītas.26. Prasības 6. punktāja produktos nevar iekļūt atkritumi vai no tiem noplūdušās vielas.27. Prasības 10. punktāPielikuma IV nodaļā28. Prasības I daļas 1. punktāattiecībā uz prasību, kas paredz produktus uzglabāt uzņēmuma saldēšanas kamerā, ja tiem pēc vajadzības noņem ledu uz laiku, kurš nepārsniedz 12 stundas, vai netālu esošā saldēšanas kamerā, kas nepieder uzņēmumam.29. Prasības I daļas 6. punktāattiecībā uz prasību, kas paredz atkritumus ievietot ūdensnecaurlaidīgās ar vāku nosegtās tvertnēs, ja produktos nevar iekļūt atkritumi vai no tiem atdalījušās vielas.30. Prasības IV daļas 5. punkta pirmajā daļāja veic visus piesardzības pasākumus, lai sagatavojamos vai uzglabājamos zvejniecības produktus neietekmētu dūmi.31. Prasības IV daļas 6. punkta a) apakšpunktāja sagatavojamos vai uzglabājamos zvejniecības produktus neietekmē sālīšana.[1] OV L 229, 30.9.1980., 11. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar 1985. gada Iestāšanās aktu (OV L 302, 15.11.1985., 218. lpp.).[2] OV L 33, 8.2.1979., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 91/72/EEK (OV L 42, 16.1.1991., 22. lpp.).[3] OV L 186, 30.6.1989., 21. lpp.[4] OV L 20, 28.1.1976., 29. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EEK) No 33/89 (OV L 5, 7.1.1989., 18. lpp.).--------------------------------------------------


title: Padomes direktīva (1983. gada 28. marts) par noteiktu ronēnu ādu un ādas izstrādājumu importēšanu dalībvalstīs

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31983L0129

Oficiālais Vēstnesis L 091 , 09/04/1983 Lpp. 0030 - 0031 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 15 Sējums 4 Lpp. 0121  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 15 Sējums 4 Lpp. 0122  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 15 Sējums 4 Lpp. 0121  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 15 Sējums 4 Lpp. 0122

		Padomes Direktīva(1983. gada 28. marts)par noteiktu ronēnu ādu un ādas izstrādājumu importēšanu dalībvalstīs(83/129/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomiskās Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 235. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [1],ņemot vērā Ekonomika un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],tā kā Eiropas parlaments ir pieņēmis lēmumu par tirdzniecību Kopienā ar roņveidīgo ādas izstrādājumiem un jo īpaši ar izstrādājumiem, kas iegūti no Grenlandes un zilmuguraino roņu mazuļiem;tā kā dažās dalībvalstīs jau pastāv brīvprātīgi vai ar likumu noteikti pasākumi, kas ierobežo importu vai tirdzniecību ar Grenlandes roņu balto pūkaino mazuļu un zilmuguraino roņu mazuļu ādām; tā kā viena dalībvalsts jau pieprasa visu roņveidīgo ādas izstrādājumu marķēšanu;tā kā dažādi pētījumi izraisījuši šaubas par Grenlandes un zilmuguraino roņu populācijas stāvokli un sevišķi attiecībā uz netradicionālu medību iespaidu uz zilmuguraino roņu populācijas stāvokli un saglabāšanu;tā kā roņu un citu sugu izmantošana, kas ir atkarīga no to spējas izturēt tādu attieksmi un pienācīgas attieksmes pret līdzsvaru dabā, ir dabiska un likumīga nodarbošanās, un noteiktos pasaules reģionos veido svarīgu daļu no tradicionālā dzīvesveida un tautsaimniecības; tā kā medības, ko tradicionāli piekopj eskimosi, atstāj ronēnus neskartus, tāpēc var uzskatīt, ka eskimosu intereses netiek aizskartas;tā kā ir vēlami tālāki Grenlandes un zilmuguraino roņu mazuļu atšaušanas seku zinātnisko aspektu pētījumi; tā kā laikā līdz šādu pētījumu rezultātiem vajadzētu pieņemt vai saglabāt pagaidu pasākumus saskaņā ar Padomes un dalībvalstu valdību pārstāvju 1983. gada 5. janvāra lēmumu [3];tā kā ir atzīmēts, ka roņu mazuļu medīšana noteiktā apjomā ir ierobežota; tā kā Padome ir lūgusi Komisiju turpināt meklēt risinājumus, kā uzturēt kontaktus ar ieinteresētajām valstīm, lai padarītu importa ierobežojumus pieņemamus;tā kā Padome no jauna pārvērtēs situāciju, pamatojoties uz Komisijas līdz 1983. gada 1. septembrim iesniegto ziņojumu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pants1. Dalībvalstis pieņem vai saglabā visus nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu, ka pielikumā uzskaitītie izstrādājumi netiktu komerciālos nolūkos importēti to teritorijās.2. Par šādiem pasākumiem dalībvalstis nekavējoties informē Komisiju.2. pantsŠo direktīvu piemēro no 1983. gada 1. oktobra.Šī direktīva attiecas tikai uz izstrādājumiem, kurus nav ieguvuši eskimosi tradicionālajās medībās.Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1983. gada 28. martāPadomes vārdā —priekšsēdētājsJ. Ertl[1] OV C 334, 20.12.1982., 132. lpp.[2] OV C 346, 31.12.1982., 1. lpp.[3] OV C 14, 18.1.1983., 1. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSNr. | CCT Nr. | Apraksts |1 | ex 43.01 ex 43.02 A | Jēlādas un miecētas vai apdarinātas kažokādas, ieskaitot dažādos veidos komplektētas: Grenlandes roņu balto pūkaino mazuļu,zilmuguraino roņu mazuļu. |2 | ex 43.03 | Kažokādu izstrādājumi, kas attiecas uz 1. punktu. |--------------------------------------------------


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/12/EK ( 2009. gada 11. marts ) par lidostas maksām (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               14.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 70/11

      EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA 2009/12/EK
   (2009. gada 11. marts)
   par lidostas maksām
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 80. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,
   ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
   ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu (2),
   saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru (3),
   tā kā:

               (1)

               Lidostu galvenais uzdevums un komercdarbība ir nodrošināt pakalpojumus gaisakuģiem no to nolaišanās līdz pacelšanās brīdim, kā arī pasažieru un kravu apkalpošanu, lai gaisa pārvadātāji varētu sniegt gaisa pārvadājumu pakalpojumus. Tādēļ lidostas piedāvā aprīkojumu un pakalpojumus, kuri ir saistīti ar gaisakuģu darbību, pasažieru apkalpošanu un kravu apstrādi un kuru izmaksas pamatā sedz no lidostas maksām. Lidostas administrācijām, kas nodrošina aprīkojumu un pakalpojumus, par kuriem tiek noteiktas lidostas maksas, būtu jācenšas darboties rentabli.

               (2)

               Ir jāizveido kopēja regulējuma sistēma attiecībā uz lidostas maksu pamatiezīmēm un maksu noteikšanas veidu, jo, šādam regulējumam iztrūkstot, pamatprasības attiecībās starp lidostas administrāciju un lidostas lietotājiem var netikt izpildītas. Šāda regulējuma sistēma nedrīkstētu skart dalībvalsts iespēju noteikt, vai un kādā mērā var ņemt vērā ieņēmumus no lidostas komercdarbības, lai noteiktu lidostas maksas.

               (3)

               Šī direktīva būtu jāpiemēro tām lidostām Kopienā, kuru lielums pārsniedz minimālo, jo attiecībā uz mazu lidostu vadību un finansējumu nav nepieciešams piemērot Kopienas regulējumu.

               (4)

               Turklāt dalībvalstī, kur nevienas lidostas lielums nepārsniedz minimāli nepieciešamo šīs direktīvas piemērošanai, ir viena lidosta ar vislielāko pasažieru skaitu, un šāds privileģēts stāvoklis ļauj to uzskatīt par iebraukšanas punktu šajā dalībvalstī, tāpēc uz šo lidostu attiecināma šī direktīva, lai tādējādi nodrošinātu svarīgākos pamatprincipus attiecībās starp lidostas administrāciju un lidostas izmantotājiem, jo īpaši maksu pārredzamības un lidostas izmantotāju nediskriminācijas ziņā.

               (5)

               Lai veicinātu teritoriālo kohēziju, dalībvalstīm būtu jādod iespēja piemērot vienotu maksu sistēmu, kas aptvertu lidostu tīklu. Ekonomiskajiem pārvedumiem no vienas lidostas uz citu šādos tīklos būtu jāatbilst Kopienas tiesību aktiem.

               (6)

               Transporta plūsmu sadalījuma dēļ dalībvalstīm būtu jābūt iespējai atļaut lidostas administrācijai lidostām, kas sniedz pakalpojumus vienā un tajā pašā pilsētā vai konurbācijā, piemērot vienotu un pārredzamu tarifikācijas sistēmu. Ekonomiskajiem pārvedumiem no vienas šādas lidostas uz citu būtu jāatbilst attiecīgajiem Kopienas tiesību aktiem.

               (7)

               Stimuli, lai sāktu jaunus maršrutus, kas sekmētu, inter alia, neizdevīgākā stāvoklī esošu vai attālāku reģionu attīstību, jāpiešķir tikai saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem.

               (8)

               Maksu iekasēšana par aeronavigācijas pakalpojumu un lidlauka pakalpojumu sniegšanu ir jau izskatīta attiecīgi Komisijas Regulā (EK) Nr. 1794/2006 (2006. gada 6. decembris), ar ko nosaka kopēju tarifikācijas sistēmu aeronavigācijas pakalpojumiem (4) un Padomes Direktīvā 96/67/EK (1996. gada 15. oktobris) par pieeju lidlauka sniegto pakalpojumu tirgum Kopienas lidostās (5). Maksas, ko uzliek par palīdzības finansēšanu invalīdiem un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām, regulē ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1107/2006 (2006. gada 5. jūlijs) par invalīdu un personu ar ierobežotām pārvietošanās spējām tiesībām, ceļojot ar gaisa transportu (6).

               (9)

               Starptautiskās Civilās aviācijas organizācijas padome (ICAO padome) 2004. gadā pieņēma lidostas maksu politiku, kas, inter alia, ietvēra arī principus attiecībā uz to saikni ar izmaksām, nediskrimināciju un lidostu ekonomiskā regulējuma neatkarīgu mehānismu.

               (10)

                  ICAO padome ir paudusi uzskatu, ka lidostas maksa ir maksājums, kas īpaši ir paredzēts un tiek piemērots, lai segtu izdevumus, kas rodas, nodrošinot aprīkojumu un pakalpojumus civilajai aviācijai, savukārt nodoklis ir maksājums, kas paredzēts, lai vairotu valsts valdību vai vietējo pašvaldību ieņēmumus, un tos parasti nenovirza civilajai aviācijai kopumā vai saistībā ar konkrētām izmaksām.

               (11)

               Lidostas maksām būtu jābūt nediskriminējošām. Būtu jānosaka obligāta regulāru konsultāciju procedūra starp lidostas administrāciju un lidostas lietotājiem, paredzot iespēju jebkurai no pusēm vērsties pie neatkarīgas uzraudzības iestādes, ja lidostas lietotāji apstrīd kādu lēmumu par lidostas maksām vai maksu sistēmas izmaiņām.

               (12)

               Lai nodrošinātu lēmumu objektivitāti un šīs direktīvas pareizu un efektīvu piemērošanu, katrā dalībvalstī būtu jāizveido neatkarīga uzraudzības iestāde. Šīs iestādes rīcībā būtu jābūt visiem nepieciešamajiem personāla, speciālu zināšanu un finanšu resursiem savu uzdevumu veikšanai.

               (13)

               Lidostu lietotājiem ir būtiski regulāri saņemt informāciju no lidostas administrācijas par to, kā un uz kāda pamata tiek aprēķinātas lidostas maksas. Šāda pārredzamība sniegtu gaisa pārvadātājiem ieskatu lidostas izmaksās un priekšstatu par lidostas investīciju produktivitāti. Lai lidostas administrācija varētu atbilstīgi novērtēt turpmāku ieguldījumu vajadzību, lidostas lietotājiem būtu laikus jāsniedz lidostas administrācijai informācija par visām savas darbības prognozēm, attīstības projektiem un īpašām prasībām un ierosinājumiem.

               (14)

               Lidostu administrācijām būtu jāinformē lidostu lietotāji par lielākajiem infrastruktūras projektiem, jo tie būtiski ietekmē lidostas maksu sistēmu vai lielumu. Šāda informācija būtu jāsniedz, lai būtu iespējama infrastruktūras izmaksu pārraudzība un lai attiecīgajā lidostā nodrošinātu piemērotu un rentablu aprīkojumu.

               (15)

               Lidostu administrācijām būtu jādod iespēja piemērot tādas lidostas maksas, kas atbilst infrastruktūrai un/vai sniegto pakalpojumu līmenim, jo gaisa pārvadātāju likumīgās interesēs ir pieprasīt no lidostas administrācijas tādus pakalpojumus, kas ir atbilstīgi cenas un kvalitātes attiecībai. Tomēr diferencētai infrastruktūrai vai pakalpojumiem bez diskriminācijas jābūt pieejamiem visiem pārvadātājiem, kas tos vēlas izmantot. Ja pieprasījums pārsniedz piedāvājumu, piekļuve būtu jānosaka pēc objektīviem un nediskriminējošiem kritērijiem, kurus izstrādā lidostas administrācija. Jebkādai lidostas maksu diferenciācijai jābūt pārredzamai, objektīvai un pamatotai ar skaidriem kritērijiem.

               (16)

               Lidostas lietotājiem un lidostas administrācijai būtu jābūt iespējai noslēgt līgumu par pakalpojumu apjomu, ņemot vērā sniegto pakalpojumu kvalitātes atbilstību lidostas maksām. Sarunas par sniegto pakalpojumu kvalitātes atbilstību lidostas maksām varētu risināt kā daļu no konsultēšanās procesa.

               (17)

               Dažādās dalībvalstīs pastāv dažādas sistēmas attiecībā uz lidostas ieguldījumu priekšfinansējumu. Dalībvalstīs, kurās tiek izmantots priekšfinansējums, dalībvalstīm vai lidostām būtu jāpiemēro ICAO politikas nostādnes un/vai jāizstrādā pašām savi aizsardzības pasākumi.

               (18)

               Šai direktīvai nevajadzētu skart Līgumu, jo īpaši tā 81. un 89. pantu.

               (19)

               Ņemot vērā to, ka šīs direktīvas mērķi, proti, noteikt kopējus principus lidostas maksu iekasēšanai Kopienas lidostās, nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, jo to līmenī lidostas maksu sistēmu nevar vienoti ieviest visā Kopienā, un to, ka minētās rīcības mēroga vai iedarbības dēļ šos mērķus var labāk sasniegt Kopienas līmenī, Kopiena var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā direktīvā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi šā mērķa sasniegšanai,

         IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Priekšmets
   1.   Šī direktīva nosaka kopējus principus lidostas maksu iekasēšanai Kopienas lidostās.
   2.   Šo direktīvu piemēro visām lidostām, kuras atrodas teritorijā, uz ko attiecas Līgums, un kuras ir atvērtas komerciālai satiksmei, un kuru gada apgrozījums pārsniedz piecus miljonus pasažieru, kā arī uz lidostu ar lielāko pasažieru skaitu katrā dalībvalstī.
   3.   Dalībvalstis publicē sarakstu, kurā iekļauj tās lidostas savā teritorijā, kurām piemēro šo direktīvu. Minēto sarakstu pamato ar Komisijas (Eurostat) datiem un ik gadu atjaunina.
   4.   Šo direktīvu nepiemēro maksājumiem, kurus iekasē kā atlīdzību par aeronavigācijas pakalpojumiem ceļā un termināļos saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1794/2006, vai maksājumiem, kurus iekasē kā atlīdzību par lidlauka pakalpojumiem, kas minēti Direktīvas 96/67/EK pielikumā, vai maksājumiem, kurus iekasē, lai finansētu palīdzību pasažieriem invalīdiem un pasažieriem ar ierobežotām pārvietošanās spējām saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1107/2006.
   5.   Šī direktīva neskar katras dalībvalsts tiesības piemērot papildu reglamentējošus pasākumus, kuri atbilst šai direktīvai vai citiem atbilstīgiem Kopienas tiesību aktiem, attiecībā uz jebkuru lidostas administrāciju, kura atrodas attiecīgās dalībvalsts teritorijā. Tie var būt ekonomiskas pārraudzības pasākumi, piemēram, maksu sistēmu un/vai maksu lieluma apstiprināšana, tostarp maksu iekasēšanas metodes, kas balstās uz stimulējošiem noteikumiem, vai maksimālo cenu regulējums.
   2. pants
   Definīcijas
   Šajā direktīvā:

               1)

               “lidosta” ir jebkura zemes platība, kas ir īpaši ierīkota, lai nodrošinātu gaisakuģu nolaišanos, pacelšanos un manevrēšanu, tostarp palīgiekārtas, kas ir saistītas ar minētajām darbībām atbilstīgi gaisa satiksmes un pakalpojumu prasībām, tai skaitā iekārtas, kas nepieciešamas komerciālo gaisa pārvadājumu pakalpojumu veikšanai;

               2)

               “lidostas administrācija” ir iestāde, kuras mērķis – attiecīgā gadījumā apvienojumā ar citiem pasākumiem vai bez tiem – saskaņā ar valsts tiesību aktiem, noteikumiem vai līgumiem ir lidostas vai lidostu tīkla infrastruktūras administrēšana un vadība un attiecīgās lidostas vai lidostu tīkla dažādo operatoru darbības koordinēšana un kontrole;

               3)

               “lidostas lietotājs” ir jebkura fiziska vai juridiska persona, kas atbild par pasažieru, pasta un/vai kravu gaisa pārvadājumiem uz attiecīgo lidostu vai no tās;

               4)

               “lidostas maksa” ir maksājums, ko iekasē par labu lidostas administrācijai un ko maksā lidostas lietotāji par tāda aprīkojuma un tādu pakalpojumu izmantojumu, kurus nodrošina vienīgi lidostas administrācija un kuri ir saistīti ar gaisakuģa nolaišanos, pacelšanos, apgaismojumu un novietošanu, kā arī ar pasažieru un kravu apkalpošanu;

               5)

               “lidostu tīkls” ir lidostu grupa, kuru dalībvalsts ir pienācīgi nozīmējusi un kuru pārvalda viena lidostas administrācija.

         3. pants
   Nediskriminācijas princips
   Dalībvalstis nodrošina, ka lidostas maksas nav diskriminējošas pret lidostas lietotājiem saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem. Tas neizslēdz iespēju sabiedrības un vispārējās interesēs lidostas maksas pielāgot, tostarp saistībā ar vides jautājumiem. Šādai pielāgošanai izmantotie kritēriji ir atbilstīgi, objektīvi un pārredzami.
   4. pants
   Lidostu tīkls
   Dalībvalstis lidostu administrācijai var ļaut izveidot kopīgu un pārredzamu lidostas maksu iekasēšanas sistēmu, kas aptver lidostu tīklu.
   5. pants
   Vienotas tarifikācijas sistēmas
   Pēc tam, kad ir informēta Komisija, dalībvalstis atbilstoši Kopienas tiesību aktiem lidostu administrācijai var ļaut piemērot vienotu un pārredzamu tarifikācijas sistēmu lidostās, kas sniedz pakalpojumus vienā un tajā pašā pilsētā vai konurbācijā, ar nosacījumu, ka katra no šīm lidostām pilnībā ievēro 7. pantā noteiktās pārredzamības prasības.
   6. pants
   Konsultācijas un tiesiskā aizsardzība
   1.   Dalībvalstis nodrošina, ka katrā lidostā tiek noteikta obligāta regulāru konsultāciju procedūra starp lidostas administrāciju un lidostas lietotājiem vai to pārstāvjiem vai asociācijām par lidostas maksu sistēmas darbību un lidostas maksu lielumu, kā arī atbilstīgā gadījumā konsultācijām par sniegto pakalpojumu kvalitāti. Šādas konsultācijas notiek ne retāk kā vienu reizi gadā, ja vien iepriekšējās konsultēšanās laikā par to nav panākta cita vienošanās. Ja pastāv lidostas pārvaldības iestādes un lidostu lietotāju daudzgadu vienošanās, tad konsultācijas notiek tā, kā to paredz šī vienošanās. Dalībvalstīm ir tiesības prasīt biežākas konsultācijas.
   2.   Dalībvalstis nodrošina, ka izmaiņas sistēmā vai lidostas maksu lielumā pēc iespējas tiek veiktas, vienojoties lidostas administrācijai un lidostas lietotājiem. Šajā nolūkā lidostas administrācija iesniedz lidostas lietotājiem jebkuru priekšlikumu par izmaiņām sistēmā vai lidostas maksu lielumā ne vēlāk kā četrus mēnešus pirms to stāšanās spēkā, norādot arī ierosināto izmaiņu iemeslus, ja vien nepastāv kādi ārkārtēji apstākļi, kuri jāpamato lidostas lietotājiem. Lidostas administrācija apspriežas ar lidostas lietotājiem par ierosinātajām izmaiņām un pirms lēmuma pieņemšanas ņem vērā viņu viedokli. Lidostas administrācija parasti publicē savu lēmumu vai ieteikumu ne vēlāk kā divus mēnešus pirms tā stāšanās spēkā. Lidostas administrācija pamato savu lēmumu attiecībā uz lidostas lietotāju viedokli, ja par ierosinātajām izmaiņām netiek panākta vienošanās starp lidostas administrāciju un lidostas lietotājiem.
   3.   Dalībvalstis nodrošina, ka domstarpību gadījumā saistībā ar lēmumu par lidostas maksām, ko pieņēmusi lidostas administrācija, katra no pusēm, kā noteikts 11. pantā, var lūgt neatkarīgas uzraudzības iestādes iejaukšanos, kura izskata sistēmas vai lidostas maksu lieluma izmaiņu pamatojumu.
   4.   Ja lidostas maksu sistēmas vai lieluma izmaiņas, kuras nolēmusi veikt lidostas administrācija, izskata neatkarīgā uzraudzības iestāde, tās nepiemēro līdz brīdim, kamēr šī uzraudzības iestāde nav izskatījusi attiecīgo lietu. Neatkarīgā uzraudzības iestāde četru nedēļu laikā pēc attiecīgā lūguma saņemšanas pieņem pagaidu lēmumu attiecībā uz lidostas maksu izmaiņu stāšanos spēkā, ja vien šādā pašā termiņā nevar pieņemt jau galīgo lēmumu.
   5.   Dalībvalsts var nolemt nepiemērot 3. un 4. punktu attiecībā uz lidostas maksu lieluma vai struktūras izmaiņām tajās lidostās, kurās:

               a)

               atbilstoši valstu tiesību aktiem ir spēkā obligāta procedūra, saskaņā ar kuru lidostu maksas vai to maksimālo līmeni nosaka vai apstiprina neatkarīga uzraudzības iestāde; vai

               b)

               atbilstoši valstu tiesību aktiem ir spēkā obligāta procedūra, saskaņā ar kuru neatkarīgā uzraudzības iestāde regulāri vai pēc ieinteresēto personu pieprasījuma pārbauda to, vai šādas lidostas ir pakļautas efektīvai konkurencei. Ja šādas pārbaudes rezultāti to pieļauj, dalībvalsts pieņem lēmumu, ka lidostu maksas vai to maksimālo līmeni nosaka vai apstiprina neatkarīgā uzraudzības iestāde. Šis lēmums ir spēkā tik ilgi, cik nepieciešams, pamatojoties uz šīs iestādes veikto pārbaudi.

         Šā punkta īstenošanai dalībvalsts piemērotās procedūras, nosacījumi un kritēriji ir atbilstoši, objektīvi, nediskriminējoši un pārredzami.
   7. pants
   Pārredzamība
   1.   Dalībvalstis nodrošina, ka lidostas administrācija katru reizi, kad paredzētas 6. panta 1. punktā minētās konsultācijas, katram lidostas lietotājam vai lidostas lietotāju pārstāvjiem vai asociācijām sniedz informāciju par komponentiem, pamatojoties uz kuriem tiek noteikta visu to maksu sistēma vai lielums, ko katrā lidostā iekasē lidostas administrācija. Šajā informācijā iekļauj vismaz:

               a)

               par iekasētajām lidostas maksām nodrošināto dažādo pakalpojumu un infrastruktūras sarakstu;

               b)

               lidostas maksu noteikšanai izmantoto metodiku;

               c)

               kopējo izmaksu struktūru aprīkojumam un pakalpojumiem, uz ko attiecas lidostas maksas;

               d)

               no dažādām maksām gūtos ienākumus un pakalpojumu, uz ko tās attiecas, kopējās izmaksas;

               e)

               jebkādu valsts iestāžu finansējumu aprīkojumam un pakalpojumiem, uz ko attiecas lidostas maksas;

               f)

               prognozes par situāciju lidostā ar maksām, satiksmes palielināšanos un ieguldījumu priekšlikumiem;

               g)

               lidostas infrastruktūras un aprīkojuma faktisko izmantojumu konkrētā laikposmā; un

               h)

               jebkuru būtisku investīciju priekšlikumu paredzamo ietekmi uz lidostas jaudu.

         2.   Dalībvalstis nodrošina, ka lidostas lietotāji pirms katras konsultācijas iesniedz lidostas administrācijai informāciju, kā tas paredzēts 6. panta 1. punktā, jo īpaši par:

               a)

               satiksmes prognozēm;

               b)

               gaisakuģu flotes sastāva un paredzētās izmantošanas prognozēm;

               c)

               attīstības projektiem attiecīgajā lidostā; un

               d)

               prasībām attiecīgajā lidostā.

         3.   Saskaņā ar valsts tiesību aktiem atbilstīgi šim pantam sniegtā informācija uzskatāma par konfidenciālu vai ekonomiski aizsargājamu, un ar to attiecīgi rīkojas. Attiecībā uz lidostu administrācijām, kuru akcijas kotē biržā, ievēro attiecīgos biržas noteikumus.
   8. pants
   Jauna infrastruktūra
   Dalībvalstis nodrošina, ka pirms jaunu infrastruktūras projektu plānu pabeigšanas lidostas administrācija apspriežas ar lidostas lietotājiem.
   9. pants
   Kvalitātes standarti
   1.   Lai nodrošinātu vienmērīgu un efektīvu lidostas darbību, dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai lidostas administrācija un lidostas lietotāju pārstāvji vai asociācijas var risināt sarunas nolūkā noslēgt pakalpojumu līgumu par lidostā sniegto pakalpojumu kvalitāti. Šīs sarunas par pakalpojumu kvalitāti var noritēt kā daļa no 6. panta 1. punktā minētajām konsultācijām.
   2.   Jebkurā šādā pakalpojumu līgumā lidostas administrācija nosaka sniedzamo pakalpojumu kopumu, ņemot vērā faktisko lidostas maksu sistēmu vai lielumu un to pakalpojumu kopumu, kādu lidostu lietotājiem ir tiesības saņemt par samaksātajām lidostas maksām.
   10. pants
   Pakalpojumu diferenciācija
   1.   Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai lidostas administrācijai ļautu dažādot konkrētu lidostas pakalpojumu, termināļu vai termināļu daļu kvalitāti un apjomu nolūkā sniegt īpaši pielāgotus pakalpojumus vai īpaši atvēlēt termināli vai termināļa daļu. Lidostas maksu lielumu var diferencēt atbilstīgi šādu pakalpojumu kvalitātei un apjomam, kā arī to izmaksām vai citam objektīvam un pārredzamam pamatojumam. Neskarot 3. panta prasības, lidostas administrācijas patur tiesības noteikt jebkādas šādas diferencētas lidostas maksas.
   2.   Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai jebkuram lidostas lietotājam, kas vēlas izmantot īpaši pielāgotus pakalpojumus vai īpaši atvēlētu termināli vai termināļa daļu, ir piekļuve šādiem pakalpojumiem un terminālim vai termināļa daļai.
   Ja piekļuvi īpaši pielāgotiem pakalpojumiem un/vai īpaši atvēlētam terminālim vai termināļa daļai vēlas vairāk lidostas lietotāju, nekā ir iespējams nodrošināt jaudas ierobežojumu dēļ, piekļuvi nosaka uz atbilstīgu, objektīvu, pārredzamu un nediskriminējošu kritēriju pamata. Šos kritērijus nosaka lidostas administrācija, un dalībvalstis var pieprasīt, lai tos apstiprinātu neatkarīga uzraudzības iestāde.
   11. pants
   Neatkarīga uzraudzības iestāde
   1.   Dalībvalstis ieceļ vai izveido neatkarīgu iestādi kā valsts neatkarīgu uzraudzības iestādi, lai nodrošinātu to pasākumu pareizu piemērošanu, kas paredzēti atbilstīgi šai direktīvai, un uzņemtos vismaz 6. pantā noteiktos uzdevumus. Šī iestāde var būt tā pati iestāde, kurai dalībvalsts uztic piemērot papildu reglamentējošos pasākumus, kas minēti 1. panta 5. punktā, tostarp maksu sistēmas un/vai lidostas maksu lieluma apstiprināšanu, ja tā atbilst šā panta 3. punktā minētajām prasībām.
   2.   Šī direktīva nekavē neatkarīgu uzraudzības iestādi atbilstoši valsts tiesību aktiem deleģēt šīs direktīvas īstenošanu citām neatkarīgām uzraudzības iestādēm, ja tiek nodrošināta pārraudzība un iestāde uzņemas pilnu atbildību, kā arī ar noteikumu, ka īstenošana notiek atbilstoši tādiem pašiem standartiem.
   3.   Dalībvalstis garantē neatkarīgās uzraudzības iestādes neatkarību, nodrošinot, ka tā ir juridiski nošķirta un funkcionāli neatkarīga no jebkuras lidostas administrācijas un jebkura gaisa pārvadātāja. Dalībvalstis, kuras saglabā īpašumtiesības uz lidostām, lidostas administrācijām vai gaisa pārvadātājiem vai saglabā kontroli pār tiem, nodrošina, ka funkcijas saistībā ar šīm īpašumtiesībām vai kontroli nepiešķir neatkarīgajai uzraudzības iestādei. Dalībvalstis nodrošina, ka neatkarīgā uzraudzības iestāde īsteno savas pilnvaras objektīvi un pārredzami.
   4.   Dalībvalstis paziņo Komisijai neatkarīgās uzraudzības iestādes nosaukumu un adresi, tai uzticētos uzdevumus un pienākumus un veiktos pasākumus, lai nodrošinātu atbilstību 3. punktam.
   5.   Dalībvalstis var izveidot neatkarīgās uzraudzības iestādes finansēšanas mehānismu, kas var ietvert maksu iekasēšanu no lidostas lietotājiem vai lidostas administrācijām.
   6.   Saistībā ar domstarpībām, kas minētas 6. panta 3. punktā, dalībvalstis nodrošina, lai būtu iespējams:

               a)

               izveidot procedūru lidostas administrācijas un lidostas lietotāju domstarpību risināšanai;

               b)

               noteikt nosacījumus, saskaņā ar kuriem šīs domstarpības var izskatīt neatkarīgā uzraudzības iestāde. Tā jo īpaši noraida sūdzības, ko uzskata par neatbilstīgi pamatotām vai neadekvāti dokumentētām; un

               c)

               noteikt kritērijus, ar kuru palīdzību domstarpības izvērtēs, lai tās risinātu.

         Šīs procedūras, nosacījumi un kritēriji ir nediskriminējoši, pārredzami un objektīvi.
   7.   Veicot 6. pantā izklāstīto sistēmas vai lidostas maksu izmaiņu pamatojuma izpēti, neatkarīgajai uzraudzības iestādei ir pieejama vajadzīgā informācija no iesaistītajām pusēm un tai ir jākonsultējas ar šīm pusēm, lai tā pieņemtu lēmumu. Neskarot 6. panta 4. punktu, tā pieņem galīgo lēmumu pēc iespējas drīzāk un ne vēlāk kā četru mēnešu laikā pēc attiecīgā lūguma saņemšanas. Ārkārtējos un pietiekami pamatotos gadījumos šo termiņu var pagarināt par diviem mēnešiem. Neatkarīgās uzraudzības iestādes lēmumi ir saistoši, bet tos var pārskatīt parlamentā vai tiesā atbilstīgi dalībvalsts procedūrām.
   8.   Neatkarīgā uzraudzības iestāde par savu darbību publicē gada pārskatu.
   12. pants
   Ziņojumi un pārskatīšana
   1.   Komisija līdz 2013. gada 15. martam iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par šīs direktīvas piemērošanu, novērtējot gūtos panākumus direktīvas mērķa sasniegšanā, kā arī, ja vajadzīgs, jebkuru attiecīgu priekšlikumu.
   2.   Dalībvalstis un Komisija sadarbojas, piemērojot šo direktīvu, jo īpaši attiecībā uz informācijas apkopošanu 1. punktā minētajam ziņojumam.
   13. pants
   Transponēšana
   1.   Dalībvalstīs līdz 2011. gada 15. martam stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarīt šādas atsauces.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   14. pants
   Stāšanās spēkā
   Šī direktīva stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   15. pants
   Adresāti
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Strasbūrā, 2009. gada 11. martā

            Eiropas Parlamenta vārdā —

            priekšsēdētājs

         H.-G. PÖTTERING

            Padomes vārdā —

            priekšsēdētājs

         A. VONDRA

      (1)  OV C 10, 15.1.2008., 35. lpp.

      (2)  OV C 305, 15.12.2007., 11. lpp.

      (3)  Eiropas Parlamenta 2008. gada 15. janvāra Atzinums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts), Padomes 2008. gada 23. jūnija Kopējā nostāja (OV C 254 E, 7.10.2008., 18. lpp.) un Eiropas Parlamenta 2008. gada 23. oktobra Nostāja (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēta). Padomes 2009. gada 19. februāra Lēmums.

      (4)  OV L 341, 7.12.2006., 3. lpp

      (5)  OV L 272, 25.10.1996., 36. lpp.

      (6)  OV L 204, 26.7.2006., 1. lpp.