title: Komisijas Direktīva 2010/19/ES ( 2010. gada 9. marts ), ar ko groza Padomes Direktīvu 91/226/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2007/46/EK, lai dažu kategoriju mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju pretšļakatu ierīces pielāgotu tehnikas attīstībai (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               20.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 72/17

         KOMISIJAS DIREKTĪVA 2010/19/ES
   (2010. gada 9. marts),
   ar ko groza Padomes Direktīvu 91/226/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2007/46/EK, lai dažu kategoriju mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju pretšļakatu ierīces pielāgotu tehnikas attīstībai
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 5. septembra Direktīvu 2007/46/EK, ar ko izveido sistēmu mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju, kā arī tādiem transportlīdzekļiem paredzētu sistēmu, sastāvdaļu un atsevišķu tehnisku vienību apstiprināšanai (pamatdirektīva) (1), un jo īpaši tās 39. panta 2. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Padomes 1991. gada 27. marta Direktīva 91/226/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz dažu kategoriju mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju pretšļakatu ierīcēm (2) ir viena no atsevišķajām direktīvām EK tipa apstiprinājuma procedūras ietvaros, kas izveidota ar Direktīvu 2007/46/EK. Tāpēc Direktīvas 2007/46/EK noteikumus attiecībā uz transportlīdzekļu sistēmām, detaļām un atsevišķām tehniskām vienībām piemēro Direktīvai 91/226/EEK.

               (2)

               Lai EK tipa apstiprināšanas procedūru obligātā kārtā piemērotu visām transportlīdzekļu kategorijām, uz kurām attiecas Direktīva 2007/46/EK, ir jāparedz saskaņotas prasības attiecībā uz pretšļakatu ierīcēm visās iekārtu kategorijās, uz kurām attiecas Direktīva 91/226/EEK. Turklāt nepieciešams precizēt to, ka apvidus transportlīdzekļiem šīs prasības nav obligātas. Visbeidzot, ievērojot gūto pieredzi, ir nepieciešams pielāgot tehnikas attīstībai Direktīvu 91/226/EEK, un attiecīgi arī – Direktīvas 2007/46/EK IV pielikumu.

               (3)

               Tādēļ attiecīgi ir jāgroza Direktīva 91/226/EEK un Direktīva 2007/46/EK.

               (4)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi Tehniskā komiteja mehānisko transportlīdzekļu jautājumos,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvu 91/226/EEK groza šādi.

               1.

               Direktīvas pielikumu sarakstu un I, II un III pielikumu groza saskaņā ar šīs direktīvas I pielikumu.

               2.

               Direktīvas nenumurēto pielikumu “Attēli” aizstāj ar šīs direktīvas II pielikuma tekstu.

         2. pants
   Direktīvas 2007/46/EK IV pielikumā un XI pielikuma 2. un 4. papildinājumā 43. ierakstu aizstāj ar šādu ierakstu:

                  “43

                  Pretšļakatu ierīces

                  Direktīva 91/226/EEK

                     L 103, 23.4.1991., 5. lpp.

                  X

                  X

                  X

                  X

                  X

                  X

                  X”

   3. pants
   1.   No 2011. gada 9. aprīļa dalībvalstis tādu iemeslu dēļ, kas saistīti ar pretšļakatu ierīcēm, nedrīkst atteikt EK vai valsts tipa apstiprinājuma piešķiršanu transportlīdzeklim un detaļai, kas atbilst prasībām Direktīvā 91/226/EEK, kas grozīta ar šo direktīvu.
   2.   No 2011. gada 9. aprīļa dalībvalstis tādu iemeslu dēļ, kas saistīti ar pretšļakatu ierīcēm, atsaka EK vai valsts tipa apstiprinājuma piešķiršanu transportlīdzeklim un detaļai, kas neatbilst prasībām Direktīvā 91/226/EEK, kas grozīta ar šo direktīvu.
   3.   Pieprasot gatavu transportlīdzekļu EK tipa apstiprinājumu saskaņā ar Direktīvu 2007/46/EK, transportlīdzekļa tipiem, kam ir piešķirts valsts EK tipa apstiprinājums, kas attiecas uz pretšļakatu aizsardzību, nav jāatbilst Direktīvā 91/226/EEK noteiktajām pretšļakatu aizsardzības prasībām.
   4. pants
   1.   Dalībvalstis vēlākais līdz 2011. gada 8. aprīlim pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara zināmu Komisijai minēto noteikumu tekstu.
   Tās piemēro minētos noteikumus no 2011. gada 9. aprīļa.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   5. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   6. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2010. gada 9. martā

            Komisijas vārdā –

            priekšsēdētājs

         José Manuel BARROSO

      (1)  OV L 263, 9.10.2007., 1. lpp.

      (2)  OV L 103, 23.4.1991., 5. lpp.

      I PIELIKUMS

                  1.

                  Sarakstu Direktīvas 91/226/EEK pielikumā groza šādi:

                              a)

                              virsrakstu, kas attiecas uz II pielikuma 3. papildinājumu, aizstāj ar šādu virsrakstu:

                              b)

                              virsrakstu, kas attiecas uz III pielikumu, aizstāj ar šādu virsrakstu:

                                          “III pielikums

                                          .

                                          Prasības attiecībā uz transportlīdzekļa EK tipa apstiprināšanu saistībā ar pretšļakatu ierīču uzstādīšanu

                                                      1. papildinājums

                                                      .

                                                      Informācijas dokuments transportlīdzekļa EK tipa apstiprinājumam

                                                      2. papildinājums

                                                      .

                                                      Transportlīdzekļa EK tipa apstiprinājuma sertifikāta paraugs”;

                              c)

                              vārdus “ATTĒLI: (1.–9.)” aizstāj ar vārdiem “V pielikums. Attēli (1.–9.)”.

                  2.

                  Direktīvas 91/226/EEK I pielikumu groza šādi:

                              a)

                              9., 10. un 11. punktu aizstāj ar šādiem punktiem:
                              “9.   Paceļamā ass

                              “Paceļamā ass” nozīmē asi, kas atbilst definīcijai Direktīvas 97/27/EK I pielikuma 2.15. punktā.
                              10.   Transportlīdzeklis bez kravas

                              “Transportlīdzeklis bez kravas” nozīmē transportlīdzekli, kas ir darba kārtībā atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2007/46/EK (1).
                              11.   Protektors

                              “Protektors” nozīmē riepas daļu, kas atbilst definīcijai Direktīvas 92/23/EEK II pielikuma 2.8. punktā.

                              b)

                              pievieno šādu 13., 14. un 15. punktu:
                              “13.   Puspiekabi velkošs transportlīdzeklis

                              “Puspiekabi velkošs transportlīdzeklis” nozīmē transportlīdzekli, kas atbilst definīcijai Direktīvas 97/27/EK 2.1.1.2.2. punktā.
                              14.   Tehniski pieļaujamā maksimālā pilnā masa

                              “Tehniski pieļaujamā maksimālā pilnā masa” nozīmē transportlīdzekļa maksimālo masu, kas atbilst definīcijai Direktīvas 97/27/EK I pielikuma 2.6. punktā.
                              15.   Transportlīdzekļa tips

                              “Transportlīdzekļa tips” nozīmē transportlīdzekļus, kas attiecībā uz pretšļakatu aizsardzību pabeigti, vairākos posmos pabeigti vai nepabeigti un kas savstarpēji neatšķiras attiecībā uz šādām īpašībām:

                                          —

                                          pretšļakatu ierīces tips (uzstādīta uz transportlīdzekļa),

                                          —

                                          ražotāja noteiktais pretšļakatu iekārtas tips.”

                  3.

                  Direktīvas 91/226/EEK II pielikumu groza šādi:

                              a)

                              pielikuma 2. līdz 3.4.3. punktu aizstāj ar šādiem punktiem:
                              “2.   Pieteikums EK detaļas tipa apstiprināšanai

                              2.1.   Pieteikumu EK detaļas tipa apstiprināšanai attiecībā uz pretšļakatu ierīces tipu saskaņā ar Direktīvas 2007/46/EK 7. pantu iesniedz ražotājs.
                              2.2.   Informācijas dokumenta paraugs ir sniegts 3. papildinājumā.
                              2.3.   Par tipa apstiprinājuma testu veikšanu atbildīgajam tehniskajam dienestam jāiesniedz:
                              četri paraugi – no tiem trīs domāti testiem, bet ceturtais paliek laboratorijai turpmāko testu veikšanai. Testēšanas laboratorija var pieprasīt arī papildu paraugus.
                              2.4.   Marķējums
                              Katram paraugam jābūt skaidri un nenomazgājami marķētam ar tirdzniecības nosaukumu vai preču zīmi, kā arī ar tipa apzīmējumu, turklāt uz parauga jāpaliek pietiekami lielai brīvai vietai EK detaļas tipa apstiprinājuma zīmes uzlikšanai.
                              3.   EK detaļas tipa apstiprinājuma piešķiršana

                              3.1.   Ja atbilstīgās prasības ir izpildītas, EK tipa apstiprinājumu piešķir saskaņā ar Direktīvas 2007/46/EEK 10. pantu.
                              3.2.   EK tipa apstiprinājuma sertifikāta paraugs ir norādīts 4. papildinājumā.
                              3.3.   Apstiprinājuma numuru saskaņā ar Direktīvas 2007/46/EK VII pielikumu piešķir katram apstiprinātajam pretšļakatu ierīces tipam. Tā pati dalībvalsts nepiešķir tādu pašu numuru cita tipa pretšļakatu ierīcei.
                              3.4.   Uz visām pretšļakatu ierīcēm, kas atbilst saskaņā ar šo direktīvu apstiprinātam tipam, jābūt EK detaļas tipa apstiprinājuma zīmei, kas uzlikta tādā veidā, lai to nevarētu izdzēst un tā būtu viegli salasāma pat tādā gadījumā, ja ierīce uzstādīta uz transportlīdzekļa.
                              3.5.   Saskaņā ar Direktīvas 2007/46/EK VII pielikuma papildinājuma 1.3. punktu enerģijas absorbēšanas tipa ierīcēm apstiprinājuma marķējumam pievieno simbolu “A” un gaisa un ūdens nošķiršanas tipa ierīcēm – simbolu “S”.”;

                              b)

                              pielikuma 1. līdz 4. papildinājumu aizstāj ar šādiem papildinājumiem.“
                                 1. papildinājums

                                    Enerģiju absorbējoša tipa pretšļakatu ierīču testi

                                 1.   Princips

                                 Šā testa mērķis ir kvantitatīvi novērtēt ierīces spēju aizturēt pret to raidītu ūdens strūklu. Testu stends domāts to apstākļu atveidošanai, kādos uz transportlīdzekļa uzstādītā ierīce darbojas riepas protektora no zemes uz augšu nestā ūdens apjoma un ātruma iespaidā.
                                 2.   Iekārta

                                 Testu stenda uzbūve parādīta V pielikuma 8. attēlā.
                                 3.   Testu apstākļi

                                             3.1.

                                             Testi jāveic slēgtā telpā bezvēja vidē.

                                             3.2.

                                             Telpas un testu iekārtas temperatūrai jābūt 21 (± 3) °C.

                                             3.3.

                                             Jāizmanto dejonizēts ūdens.

                                             3.4.

                                             Testu iekārta pirms katra testa jāmitrina.

                                       4.   Procedūra

                                             4.1.

                                             Piestiprināt 500 (+ 0/– 5) mm platu un 750 mm augstu testa ierīces paraugu pie testu stenda vertikālā rāmja un pārliecināties par to, ka šis paraugs pilnīgi ietilpst kolektora robežās un nav nekādu šķēršļu, kas varētu ūdeni atvirzīt vai nu pirms trieciena pret paraugu, vai pēc tā.

                                             4.2.

                                             Noregulēt ūdens patēriņa lielumu 0,675 (± 0,01) l/s apmērā un raidīt vismaz 90 litru, bet ne vairāk kā 120 litru pret paraugu no 500 (± 2) mm attāluma pa horizontāli (skat. V pielikuma 8. att.).

                                             4.3.

                                             Ļaut ūdenim no parauga notecēt kolektorā. Aprēķiniet procentuālo starpību starp kolektorā sakrātā un pret paraugu raidītā ūdens daudzumu.

                                             4.4.

                                             Atkārtot testu piecas reizes saskaņā ar 4.2. un 4.3. punktu. Aprēķināt piecu testu sērijas vidējo sakrātā ūdens procentuālo daudzumu.

                                       5.   Rezultāti

                                             5.1.

                                             Vidējais 4.4. punktā aprēķinātais procentuālais daudzums nedrīkst būt mazāks par 70 %.

                                             5.2.

                                             Ja piecu testu sērijā lielākais un mazākais sakrātā ūdens procentuālais daudzums atšķiras no vidējā par vairāk nekā 5 %, piecu tekstu sērija ir jāatkārto.
                                             Ja nākamo piecu testu sērijā lielākais un mazākais sakrātā ūdens procentuālais daudzums joprojām atšķiras no vidējā par vairāk nekā 5 % un ja mazākā vērtība neatbilst 5.1. punkta prasībām, tipa apstiprinājumu atsaka.

                                             5.3.

                                             Ja ierīces vertikālais stāvoklis ietekmē gūtos rezultātus, 4.1. līdz 4.4. punktā aprakstītā procedūra jāatkārto tādos ierīces stāvokļos, kas dod lielāko un mazāko sakrātā ūdens procentuālo daudzumu; turklāt 5.2. punkta prasības paliek spēkā.
                                             Vidējā procentuālā daudzuma aprēķināšanā izmanto atsevišķos rezultātus. Vidējais procentuālais daudzums nedrīkst būt mazāks par 70 %.

                                 2. papildinājums

                                    Gaisa un ūdens nošķiršanas tipa pretšļakatu ierīču testi

                                 1.   Princips

                                 Šā testa mērķis ir noteikt porainā materiāla, kura mērķis ir aizturēt ūdeni, kas pret to zem spiediena raidīts ar gaisa un ūdens pulverizatoru, efektivitāti.
                                 Testu iekārtai jāatveido apstākļi, kādos pārbaudāmais materiāls varētu atrasties riepu radīto ūdens strūklu apjoma un ātruma iespaidā, ja būtu uzstādīts uz transportlīdzekļa.
                                 2.   Iekārta

                                 Testu stenda uzbūve parādīta V pielikuma 9. attēlā.
                                 3.   Testa apstākļi

                                             3.1.

                                             Testi jāveic slēgtā telpā bezvēja vidē.

                                             3.2.

                                             Telpas un testu iekārtas temperatūrai jābūt 21 (± 3) °C.

                                             3.3.

                                             Jāizmanto dejonizēts ūdens.

                                             3.4.

                                             Testu iekārta pirms katra testa jāmitrina.

                                       4.   Procedūra

                                             4.1.

                                             Piestiprināt 305 × 100 mm lielu paraugu vertikālā stāvoklī pie testu stenda, un pārliecināties par to, ka starp paraugu un augšējo stiprinājuma plāksni nav atstarpes un ka kolektors atrodas attiecīgā pozīcijā. Ieliet pulverizatora tvertnē 1 ± 0,005 litrus ūdens un nolikt to, kā parādīts attēlā.

                                             4.2.

                                             Pulverizatoram jābūt noregulētam šādi:

                                                         spiediens (pulverizatorā): 5 bar + 10 %/– 0 %

                                                         patēriņš: 1 litrs/minūte ± 5 sekundes

                                                         smidzināšana: cirkulārā, apmēram 50 ± 5 mm diametrā 200 ± 5 mm attālumā no parauga, sprauslas diametrs 5 ± 0,1 mm.

                                             4.3.

                                             Smidzināt tikmēr, kamēr ūdens migla vairs nerodas, un atzīmēt tam patērēto laiku. Ļaut ūdenim no parauga 60 sekundes tecēt kolektorā un izmērīt sakrātā ūdens apjomu. Izmērīt arī to ūdens daudzumu, kas palicis pulverizatora tvertnē. Aprēķināt sakrātā ūdens procentuālo daudzumu salīdzinājumā ar izsmidzinātā ūdens apjomu.

                                             4.4.

                                             Atkārtot testu piecas reizes un aprēķināt vidējo sakrātā ūdens procentuālo daudzumu. Pirms sākt kārtējo testu, pārliecināties par to, ka pulverizatora tvertne un mērtrauks ir sauss.

                                       5.   Rezultāti

                                             5.1.

                                             Vidējais 4.4. punktā aprēķinātais procentuālais daudzums nedrīkst būt mazāks par 85 %.

                                             5.2.

                                             Ja piecu testu sērijā lielākais un mazākais sakrātā ūdens procentuālais daudzums atšķiras no vidējā par vairāk nekā 5 %, piecu testu sērija ir jāatkārto. Ja arī otrajā piecu testu sērijā sakrātā ūdens lielākais un mazākais procentuālais daudzums atšķiras no vidējā par vairāk nekā 5 % un/vai ja mazākā vērtība neatbilst 5.1. punkta prasībām, apstiprinājumu atsaka.

                                             5.3.

                                             Ja ierīces vertikālais stāvoklis ietekmē gūtos rezultātus, 4.1. līdz 4.4. punktā aprakstītā procedūra jāatkārto tādos ierīces stāvokļos, kas dod lielāko un mazāko sakrātā ūdens procentuālo daudzumu; turklāt 5.2. punkta prasības paliek spēkā.
                                             Prasības, kas minētas 5.1. punktā, paliek spēkā, jo nosaka katra testa rezultātus.

                                 3. papildinājums
                                 Informācijas dokuments Nr. (. .) saistībā ar pretšļakatu ierīču EK detaļas tipa apstiprinājumu (Direktīva 91/226/EEK)
                                 Turpmāk norādītā informācijā attiecīgā gadījumā jāiesniedz trīs eksemplāros kopā ar satura rādītāju. Visi rasējumi jāiesniedz atbilstošā mērogā un pietiekami detalizēti A4 formātā vai šā formāta mapē. Ja ir fotoattēli, tiem jābūt pietiekami detalizētiem.
                                 Ja sistēmām, sastāvdaļām vai atsevišķām tehniskām vienībām ir elektroniska vadība, tad jāiesniedz informācija par to darbību.
                                 0.   VISPĀRĪGA INFORMĀCIJA

                                             0.1.

                                             Marka (ražotāja tirdzniecības nosaukums):

                                             0.2.

                                             Tips:

                                             0.5.

                                             Ražotāja nosaukums un adrese:

                                             0.7.

                                             Detaļām vai atsevišķām tehniskām vienībām – EK apstiprinājuma zīmes stiprinājuma vieta un paņēmiens:

                                             0.8.

                                             Montāžas uzņēmuma(-u) adrese(-es):

                                       1.   IERĪCES APRAKSTS

                                             1.1.

                                             Pretšļakatu ierīces tehniskais apraksts, norādot tās fizisko darbības principu un attiecīgo testu, kas tai piemērojams:

                                             1.2.

                                             Izmantotie materiāli:

                                             1.3.

                                             Pietiekamas detalizācijas un lieluma rasējums(-i), kas ļauj to(-ās) identificēt. Rasējumā jānorāda EEK detaļas tipa apstiprinājuma zīmes uzlikšanai paredzētā vieta:
                                             Datums
                                             Paraksts

                                 4. papildinājums

                                    Papildpielikums
                                    EK tipa apstiprinājuma sertifikātam Nr. (. .) par pretšļakatu ierīču detaļas tipa apstiprinājumu attiecībā uz Direktīvu 91/226/EEK, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2010/19/ES
                                    1.   Papildu informācija

                                                1.1.

                                                Ierīces darbības princips: enerģijas absorbēšana/ūdens un gaisa nošķiršana (2):

                                                1.2.

                                                Pretšļakatu ierīču raksturojums (īss apraksts, tirdzniecības zīme vai nosaukums, numurs(-i)):

                                                5.

                                                Piezīmes (ja ir):

                              ”

                  4.

                  Direktīvas 91/226/EEK III pielikumu groza šādi:

                              a)

                              pielikuma 0.1. un 0.2. punktu aizstāj ar šādiem punktiem:
                              “DARBĪBAS JOMA

                                          0.1.

                                          Visiem N un O kategorijas transportlīdzekļiem, izņemot apvidus transportlīdzekļus, kā definēts Direktīvas 2007/46/EK II pielikumā, jābūt tādā veidā uzbūvētiem un/vai aprīkotiem ar pretšļakatu ierīcēm, lai ievērotu šajā pielikumā izklāstītās prasības. Transportlīdzekļiem ar šasiju un kabīni šīs prasības var piemērot vienīgi attiecībā uz riteņiem zem kabīnes.
                                          N1 un N2 kategorijas transportlīdzekļiem, kuru pieļaujamā maksimālā pilnā masa nepārsniedz 7,5 tonnas, pēc ražotāja pieprasījuma Direktīvas 78/549/EEK (3) prasības var piemērot kā alternatīvu šīs direktīvas prasībām.

                                          0.2.

                                          Šā pielikuma prasības attiecībā uz pretšļakatu ierīcēm, kā definēts I pielikuma 4. punktā, nav obligātas attiecībā uz N, O1 un O2 kategorijas transportlīdzekļiem, kuru pieļaujamā maksimālā pilnā masa nepārsniedz 7,5 tonnas, transportlīdzekļiem ar šasiju un kabīni, transportlīdzekļiem bez virsbūves vai transportlīdzekļiem, kam pretšļakatu ierīču pastāvēšana nav saderīga ar to lietošanu. Tomēr, ja minētie transportlīdzekļi ir aprīkoti ar šādām ierīcēm, tām jāatbilst šīs direktīvas prasībām.

                              b)

                              pielikuma 4. punktu aizstāj ar šādu punktu:
                              “4.   Ārējās gareniskās nosegplātnes novietojums

                              Attālums “c” starp garenisko plakni, kas ir tangenciāla attiecībā pret ārējo riepas virsmu, neskaitot iespējamo riepas deformāciju saskarē ar zemi, un gareniskās nosegplātnes iekšējo malu, nedrīkst pārsniegt 100 mm (skat. 1.a un 1.b attēlu V pielikumā).”;

                              c)

                              pielikuma 4.1. un 4.2. punktu svītro;

                              d)

                              pielikuma 7.1.1. punktu aizstāj ar šādu punktu:

                                          “7.1.1.

                                          Dubļu aizsargspārniem jāaizsedz zona tieši virs riepas (vai riepām), tās priekšā un aiz tās, turklāt šādā veidā:

                                                      a)

                                                      vienas vai vairāku asu gadījumā priekšējam stūrim (C) jābūt izvirzītam uz priekšu, sniedzoties līdz līnijai O-Z, kur θ (tēta) nav lielāks par 45° virs horizontāles.
                                                      Dubļu aizsargspārna pakaļējai malai (skat. V piel. 2. att.) jābūt izvirzītai uz leju tādā veidā, lai atrastos ne augstāk par 100 mm virs horizontālās līnijas, kas šķērso riteņa centru;

                                                      b)

                                                      vairāku asu gadījumā leņķis θ attiecas vienīgi uz priekšējo asi un prasību saistībā ar pakaļējās malas augstumu piemēro vienīgi aizmugurējai asij;

                                                      c)

                                                      dubļu aizsargspārnam jābūt ar kopējo platumu “q” (skat. V pielikuma 1. att.), kas ir vismaz pietiekams, lai pārsegtu riepas platumu “b” vai divu riepu kopējo platumu “t” dubultriteņu gadījumā, ņemot vērā izgatavotāja noteiktus riepas/riteņa mezgla maksimālos izmērus. Izmērus “b” un “t” mērī riteņa rumbas augstumā, atskaitot visas marķēšanas zīmes, ribas, aizsarglentes utt. uz riepas sāniem.”;

                              e)

                              pielikuma 7.1.3. punktu aizstāj ar šādu punktu:

                                          “7.1.3.

                                          Ja dubļu aizsargspārnus uzstādot samontē no vairākām daļām, starp tām nedrīkst palikt atstarpes, kas transportlīdzekļa kustības laikā varētu neaizturēt strūklas. Šī prasība ir izpildīta transportlīdzeklim ar kravu vai bez kravas, ja ikviena radiāla strūkla, kas nāk no riteņa centra pāri visam riepas virsmas, kas ir saskarē ar zemi, platumam un ir dubļu aizsargspārna robežās, vienmēr atduras pret pretšļakatu iekārtas daļu.”;

                              f)

                              pielikuma 7.2.1., 7.2.2. un 7.2.3. punktu aizstāj ar šādiem punktiem:

                                          “7.2.1.

                                          Vienas ass gadījumā ārējās gareniskās nosegplātnes apakšējā mala nedrīkst atrasties ārpus šādiem attālumiem un rādiusiem, mērot no riteņa centra, izņemot to, ka zemākās vērtības var noapaļot (skat. V pielikuma 2. att.).
                                          Pneimatiskā balstiekārta

                                                                  a)

                                                                  Asis ar stūrējamiem vai pašpagriežamiem riteņiem:

                                                                              no priekšējās malas (virzienā uz transportlīdzekļa priekšpusi) (C punkts)

                                                                              uz pakaļējo malu (virzienā uz transportlīdzekļa aizmuguri) (A punkts)

                                                      Rv ≤ 1,5 R

                                                                  b)

                                                                  Asis ar nestūrējamiem riteņiem:

                                                                              no priekšējās malas (C punkts)

                                                                              uz pakaļējo malu (A punkts).

                                                      Rv ≤ 1,25 R

                                                Mehāniskā balstiekārta

                                                      a)

                                                      Vispārīgs gadījums } Rv ≤ 1,8 R

                                                      b)

                                                      Nestūrējami riteņi transportlīdzekļiem, kuru tehniski pieļaujamā maksimālā pilnā masa nepārsniedz 7,5 t } Rv ≤ 1,5 R,
                                                      kur R ir transportlīdzeklim uzstādītās riepas rādiuss un Rv ir attālums līdz ārējās gareniskās nosegplātnes apakšējai malai (izteikts kā rādiuss).

                                          7.2.2.

                                          Vairāku asu gadījumā 7.2.1. punktā noteiktās prasības nepiemēro starp vertikālajām transversālajām plaknēm, kas šķērso pirmās un pēdējās ass centru, jo tur ārējā gareniskā nosegplātne var būt taisna, lai nodrošinātu pretšļakatu iekārtas darbības nepārtrauktību (V pielikuma 4. att.).

                                          7.2.3.

                                          Attālums starp pretšļakatu iekārtas visaugstāko un viszemāko punktu (dubļu aizsargspārnu un ārējo garenisko nosegplātni), ko mēra jebkurā šķērsgriezumā, kas ir perpendikulārs dubļu aizsargspārnam (skatīt V pielikuma 1.b un 2. attēlu), nevienā punktā aiz vertikālās līnijas, kas šķērso riteņa centru vai vairāku asu gadījumā – pirmā riteņa centru, nedrīkst būt mazāks par 45 mm. Pirms minētās līnijas šo attālumu var pakāpeniski samazināt.”;

                              g)

                              pievieno šādu 7.2.5. un 7.2.6. punktu:

                                          “7.2.5.

                                          Pielikuma 7.2.3. un 7.2.4. punktu prasības vietēji nav iespējams ievērot, ja garenisko nosegplātni veido dažādi elementi, kuru savstarpējā kustība ir relatīva.

                                          7.2.6.

                                          Puspiekabes traktori ar zemu šasiju (definēti ISO 1978. gada standarta Nr. 612 6.20. punktā), proti, tādi traktori, kuru sakabes tapas pieļaujamais attālums līdz zemei ir 1 100 mm vai mazāks, var būt konstruēti tā, ka tie jāatbrīvo no 7.1.1.a, 7.1.3. un 7.2.4. punkta prasībām. Tādēļ, ja šādi traktori ir sakabē ar puspiekabi, dubļu aizsargspārni un ārējās gareniskās nosegplātnes nedrīkst pārsegt virsmu, kas atrodas tieši virs aizmugurējās ass riepām, lai novērstu pretšļakatu iekārtas iznīcināšanu. Tomēr sektoros, kas atrodas virs 60° no vertikālās līnijas, kas šķērso riteņa centru, riepu priekšpusē un aizmugurē, šo transportlīdzekļu dubļu aizsargspārniem un ārējām gareniskajām nosegplātnēm jāatbilst iepriekšminēto punktu prasībām.
                                          Tādēļ minētajiem transportlīdzekļiem jābūt konstruētiem tā, lai gadījumā, kad tos darbina bez puspiekabes, tie atbilstu 1. punkta prasībām.
                                          Lai izpildītu minētās prasības, dubļu aizsargspārni un ārējās gareniskās nosegplātnes, piemēram, var būt noņemami.”;

                              h)

                              pielikuma 7.3.1. punktu aizstāj ar šādu punktu:

                                          “7.3.1.

                                          Dubļusargu platumam jāatbilst “q” izmēram noteiktajām prasībām 7.1.1. punkta c) apakšpunktā, izņemot gadījumu, kad šis dubļusargs uzstādīts dubļu aizsargspārna iekšpusē; tad tā platumam jābūt vismaz riepas protektora platumā.
                                          Attiecībā uz tās dubļusargu daļas, kura atrodas zem dubļu aizsargspārna, platumu jāievēro šajā punktā noteiktais nosacījums, ar 10 mm pielaidi katrā pusē.”;

                              i)

                              pielikuma 7.3.3. punktu aizstāj ar šādu punktu:

                                          “7.3.3.

                                          Dubļusarga apakšējas malas maksimālais augstums nedrīkst pārsniegt 200 mm (skat. V pielikuma 3. att.).
                                          Šo attālumu palielina līdz 300 mm pēdējai asij, ja ārējās gareniskās nosegplātnes apakšējas malas radiālais attālums Rv nepārsniedz uz šīs ass uzstādīto riteņu riepu rādiusu.
                                          Dubļusarga apakšējās malas maksimālo augstumu no zemes var palielināt līdz 300 mm, ja ražotājs uzskata, ka tas tehniski pieļaujams, vadoties pēc balstiekārtas parametriem.”;

                              j)

                              pielikuma 7.3.5. punktā atsauci “4.b zīm.” aizstāj ar atsauci “V pielikuma 4. att.”;

                              k)

                              pielikuma 9.3.2.1. punktu aizstāj ar šādu punktu:

                                          “9.3.2.1.

                                          Pretšļakatu ierīces apakšējā mala nedrīkst atrasties augstāk par 200 mm no zemes.
                                          Dubļusarga apakšējās malas maksimālo augstumu no zemes var palielināt līdz 300 mm, ja ražotājs uzskata, ka tas tehniski pieļaujams, vadoties pēc balstiekārtas parametriem.”;

                              l)

                              pievieno šādu 10. punktu:

                                          “10.

                                          Vairāku asu gadījumā vienas ass pretšļakatu iekārta, kas nav vistālāk aizmugurē, drīkst nenosegt visu riepas protektora platumu, ja vietēji pastāv pretšļakatu iekārtas un asu, balstiekārtas vai šasijas struktūras sadures iespēja.”;

                              m)

                              pielikuma papildinājumu svītro;

                              n)

                              pievieno šādu 1. un 2. papildinājumu:“
                                 1. papildinājums
                                 INFORMĀCIJAS DOKUMENTS Nr. (. .) ATTIECĪBĀ UZ TRANSPORTLĪDZEKĻA EK TIPA APSTIPRINĀJUMU SAISTĪBĀ AR PRETŠĻAKATU IERĪČU UZSTĀDĪŠANU (DIREKTĪVA 91/226/EEK, KURĀ JAUNĀKIE GROZĪJUMI IZDARĪTI AR DIREKTĪVU 2010/19/ES (4)

                                    (Paskaidrojumus skatīt Direktīvas 2007/46/EK I pielikumā)

                                 Turpmāk norādītā informācijā attiecīgā gadījumā jāiesniedz trīs eksemplāros kopā ar satura rādītāju. Visi rasējumi jāiesniedz atbilstošā mērogā un pietiekami detalizēti A4 formātā vai šā formāta mapē. Ja ir fotoattēli, tiem jābūt pietiekami detalizētiem.
                                 Ja sistēmām, sastāvdaļām vai atsevišķām tehniskām vienībām ir elektroniska vadība, tad jāiesniedz informācija par to darbību.
                                 0.   VISPĀRĪGA INFORMĀCIJA
                                 0.1.   Marka (ražotāja tirdzniecības nosaukums):
                                 0.2.   Tips:

                                             0.2.1.

                                             Komercnosaukums(-i) (ja ir):

                                       0.3.   Tipa identifikācija, kas marķēta uz transportlīdzekļa (b):

                                             0.3.1.

                                             Minētā marķējuma atrašanās vieta:

                                       0.4.   Transportlīdzekļa kategorija (c):
                                 0.5.   Ražotāja nosaukums un adrese:
                                 0.8.   Montāžas uzņēmuma(-u) adrese(-es):
                                 1.   TRANSPORTLĪDZEKĻA UZBŪVES VISPĀRĪGS RAKSTUROJUMS
                                 1.1.   Tipveida transportlīdzekļa fotoattēli un/vai rasējumi:
                                 1.3.   Asu un riteņu skaits:

                                             1.3.1.

                                             Asu ar dubultiem riteņiem skaits un novietojums:

                                             1.3.2.

                                             Vadāmo asu skaits un novietojums:

                                       2.   MASAS UN IZMĒRI (f) (g)
                                 (kg un mm) (vajadzības gadījumā skatīt rasējumu)
                                 2.1.   Garenbāze(-es) (pie pilnas slodzes) (g) (l):
                                 2.6.   Masa darba kārtībā (maksimālā un minimālā masa katram variantam)
                                 Transportlīdzekļa pašmasa ar virsbūvi un velkošam transportlīdzeklim, kas nav M1 kategorijas transportlīdzeklis, – ar sakabes ierīci, ja to piegādā ražotājs, transportlīdzeklim esot darba kārtībā, vai šasijas masa, vai šasijas masa ar kabīni un bez virsbūves un/vai sakabes ierīces, ja ražotājs nepiegādā virsbūvi un/vai sakabes ierīci (ieskaitot šķidrumus, instrumentus, rezerves riteni, ja tos piegādā, un vadītāju, un attiecībā uz autobusiem – apkalpes locekli, ja transportlīdzeklī ir apkalpes locekļa sēdvieta) (h) (maksimālā un minimālā masa katram variantam):

                                             2.6.1.

                                             Šīs pašmasas sadalījums pa asīm un, attiecībā uz puspiekabēm vai piekabēm ar centrāli novietotu asi, slodze sakabes punktā (maksimālā un minimālā vērtība katram variantam):

                                       2.8.   Ražotāja noteiktā tehniski pieļaujamā maksimālā pilnā masa (i) (3):
                                 9.   VIRSBŪVE
                                 9.20.   Pretšļakatu iekārta

                                             9.20.0.

                                             Uzstādīta: jā/nē/nepilnīgi (1)

                                             9.20.1.

                                             Īss transportlīdzekļa apraksts attiecībā uz pretšļakatu iekārtu un tās sastāvdaļām:

                                             9.20.2.

                                             Detalizēti rasējumi par pretšļakatu iekārtu un tās novietojumu uz transportlīdzekļa, norādot izmērus, kas minēti Direktīvas 91/226/EEK V pielikuma attēlos, ņemot vērā visvairāk uz āru izvirzītās riepas/riteņa kombinācijas:

                                             9.20.3.

                                             Pretšļakatu ierīces(ierīču) apstiprinājuma numurs(-i), ja zināms(-i):

                                       Datums, mape

                                 2. papildinājums

                                    Papildpielikums
                                    EK TIPA APSTIPRINĀJUMA SERTIFIKĀTS Nr. (. .) ATTIECĪBĀ UZ TRANSPORTLĪDZEKĻA TIPA APSTIPRINĀJUMU SAISTĪBĀ AR DIREKTĪVU 91/226/EEK, KURĀ JAUNĀKIE GROZĪJUMI IZDARĪTI AR DIREKTĪVU 2010/19/ES
                                    1.   Papildu informācija

                                                1.1.

                                                Pretšļakatu ierīču raksturojums (tips, īss apraksts, preču zīme vai nosaukums, detaļas tipa apstiprinājuma numurs(-i)):

                                          5.   Piezīmes (ja ir):

                              ”

         (1)  OV L 263, 9.10.2007., 1. lpp.”;

         (2)  Svītrot, ja neattiecas.

         (3)  OV L 168, 26.6.1978., 45. lpp.”;

         (4)  Attiecībā uz N 1 kategorijas transportlīdzekļiem un tiem N 2 kategorijas transportlīdzekļiem, kuru tehniski pieļaujamā maksimālā pilnā masa nepārsniedz 7,5 tonnas, saskaņā ar šīs direktīvas III pielikuma 0.1. punktā paredzēto atkāpi var izmantot informācijas dokumentu Direktīvas 78/549/EEK II pielikumā.

      II PIELIKUMS

            “V PIELIKUMS

               ATTĒLI

               1.a   attēls

               Dubļu aizsargspārna (a) platums (q) un ārējās gareniskās nosegplātnes (j) novietojums

               1.b   attēls

               Ārējās gareniskās nosegplātnes mērījuma paraugs

               2.   attēls

               Dubļu aizsargspārna un ārējās gareniskās nosegplātnes izmēri

               3.   attēls

               Dubļu aizsargspārna un dubļusarga novietojums

               4.   attēls

               Uzbūves rasējums par pretšļakatu sistēmu (dubļu aizsargspārnus, dubļusargs un ārējā gareniskā nosegplātne) ar pretšļakatu ierīcēm (enerģijas absorbēšanas tipa) vairākām asīm

               5.   attēls

               Uzbūves rasējums par pretšļakatu sistēmu ar pretšļakatu ierīcēm (enerģijas absorbēšanas tipa) asīm, kas aprīkotas ar nestūrējamiem vai pašpagriežamiem riteņiem

               (III pielikums – 6.2. un 8. punkts)

               6.   attēls

               Uzbūves rasējums par pretšļakatu sistēmu ar pretšļakatu ierīcēm (gaisa un ūdens nošķiršanas tipa) asīm, kas aprīkotas ar stūrējamiem, nestūrējamiem vai pašpagriežamiem riteņiem

               7.   attēls

               Uzbūves rasējums par pretšļakatu sistēmu ar pretšļakatu ierīcēm (dubļu aizsargspārns, dubļusargs un ārējā gareniskā nosegplātne) vairākām asīm, ja attālums starp riepām nepārsniedz 300 mm

               8.   attēls

               Testu stends enerģijas absorbēšanas tipa pretšļakatu ierīcēm

               (II pielikuma 1. papildinājums)

               9.   attēls

               Testu stends gaisa un ūdens nošķiršanas tipa pretšļakatu ierīcēm

               (II pielikuma 2. papildinājums)

            ”


title: Komisijas Direktīva 2006/70/EK ( 2006. gada 1. augusts ), ar ko nosaka īstenošanas pasākumus Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2005/60/EK attiecībā uz  politiski ietekmējamas personas  definīciju un tehniskajiem kritērijiem vienkāršotām klienta uzticamības pārbaudes procedūrām un atbrīvojumam sakarā ar finanšu darbību, kuru veic reti vai ļoti ierobežotos apjomos

text:
               4.8.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 214/29

      KOMISIJAS DIREKTĪVA 2006/70/EK
   (2006. gada 1. augusts),
   ar ko nosaka īstenošanas pasākumus Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2005/60/EK attiecībā uz “politiski ietekmējamas personas” definīciju un tehniskajiem kritērijiem vienkāršotām klienta uzticamības pārbaudes procedūrām un atbrīvojumam sakarā ar finanšu darbību, kuru veic reti vai ļoti ierobežotos apjomos
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 26. oktobra Direktīvu 2005/60/EK par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai un teroristu finansēšanai (1), un jo īpaši tās 40. panta 1. punkta a), b) un d) apakšpunktu,
   tā kā:

               (1)

               Direktīva 2005/60/EK nosaka, ka attiecīgās iestādes un personas, pamatojoties uz riska pakāpi, piemēro pastiprinātus klienta uzticamības pārbaudes pasākumus attiecībā uz darījumiem vai komercdarbības attiecībām ar politiski ietekmējamām personām, kuras uzturas citā dalībvalstī vai trešā valstī. Šīs riska analīzes kontekstā ir lietderīgi koncentrēt attiecīgo iestāžu un personu resursus it īpaši uz produktiem un darījumiem, kuriem raksturīgs augsts nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas risks. Politiski ietekmējamas personas ir personas, kuras ieņem svarīgus valsts amatus, viņu tuvākie ģimenes locekļi vai personas, par kurām ir zināms, ka tās ar viņām ir cieši saistītas. Lai nodrošinātu politiski ietekmējamas personas jēdziena saskaņotu piemērošanu, nosakot attiecīgo personu grupas, ir svarīgi ņemt vērā sociālās, politiskās un ekonomiskās atšķirības starp attiecīgajām valstīm.

               (2)

               Iestādēm un personām, uz kurām attiecas Direktīva 2005/60/EK, var neizdoties identificēt klientu kā vienā no politiski ietekmējamu personu kategorijām ietilpstošu klientu neatkarīgi no šajā sakarā veiktiem pamatotiem un atbilstīgiem pasākumiem. Šajos apstākļos dalībvalstīm, izmantojot savas pilnvaras attiecībā uz minētās direktīvas piemērošanu, pienācīgi jāapsver nepieciešamība nodrošināt, ka šīs personas automātiski nekļūst atbildīgas par šādu neizdošanos. Dalībvalstīm jāapsver arī tas, kā veicināt atbilstību direktīvai, sniedzot nepieciešamos ieteikumus iestādēm un personām šajā sakarā.

               (3)

               Valsts amati, ko pilda zemākos nekā valsts līmeņos, parasti nav jāuzskata par svarīgiem. Tomēr, ja to politiskā ietekmējamība ir salīdzināma ar līdzīgu valsts līmeņa amatu politisko ietekmējamību, iestādēm un personām, uz kurām attiecas šī direktīva, jāapsver, pamatojoties uz riska pakāpi, vai personas, kuras pilda šos valsts amatus, jāuzskata par politiski ietekmējamām personām.

               (4)

               Gadījumos, kad Direktīvā 2005/60/EK pieprasīts attiecīgajām iestādēm un personām identificēt ar tām fiziskām personām cieši saistītas personas, kuras ieņem svarīgus valsts amatus, šī prasība attiecas tādā mērā, ka attiecības ar saistīto personu ir publiski zināmas vai ka iestādei vai personai ir iemesli uzskatīt, ka šādas attiecības pastāv. Tādējādi aktīva izpētes veikšana no iestāžu un personu puses, uz kurām attiecas direktīva, netiek pieņemta kā priekšnoteikums.

               (5)

               Personas, uz kurām attiecas politiski ietekmējamu personu jēdziens, nav jāuzskata par tādām pēc tam, kad tās ir beigušas pildīt svarīgus valsts amatus, atkarībā no minimāla perioda.

               (6)

               Tā kā vispārīgu klienta uzticamības pārbaudes procedūru pielāgošana, pamatojoties uz riska pakāpi, zema riska situācijām ir parastais līdzeklis saskaņā ar Direktīvu 2005/60/EK, un ņemot vērā to, ka vienkāršotām klienta uzticamības pārbaudes procedūrām ir nepieciešamas atbilstīgas pārbaudes un līdzsvari citur sistēmā, lai nepieļautu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanu un teroristu finansēšanu, vienkāršotu klienta uzticamības pārbaudes procedūru piemērošana jānosaka ierobežotā skaitā gadījumu. Šajos gadījumos neizzūd prasības iestādēm un personām, uz kurām attiecas minētā direktīva, un no tām tiek sagaidīta cita starpā komercdarbības attiecību pastāvīgas uzraudzības veikšana, lai varētu atklāt kompleksus vai neparasti lielus darījumus, kam nav neapšaubāma ekonomiska vai acīm redzama likumīga mērķa.

               (7)

               Valsts iestādes parasti tiek uzskatītas par zema riska klientiem savā dalībvalstī un saskaņā ar Direktīvu 2005/60/EK var pakļaut vienkāršotām klienta uzticamības pārbaudes procedūrām. Tomēr neviena no Kopienas iestādēm, institūcijām, birojiem vai aģentūrām, ieskaitot Eiropas Centrālo banku (ECB), tieši neatbilst direktīvā paredzētajai vienkāršotai klienta uzticamības pārbaudei “valsts iestādes” kategorijā vai ECB gadījumā “kredītiestādes un finanšu iestādes” kategorijā. Tomēr tā kā nešķiet, ka šīs juridiskās personas rada augstu nelikumīgi iegūto līdzekļu legalizēšanas vai teroristu finansēšanas risku, tās būtu jāatzīst par zema riska klientiem, un tām būtu jāgūst labumu no vienkāršotām klienta uzticamības pārbaudes procedūrām, ja ir izpildīti atbilstīgi kritēriji.

               (8)

               Turklāt jābūt iespējai piemērot vienkāršotas klienta uzticamības pārbaudes procedūras gadījumā, kad juridiskas personas veic finanšu darbību, uz kurām neattiecas finanšu iestādes definīcija saskaņā ar Direktīvu 2005/60/EK, bet kurām piemēro valsts tiesību aktus saskaņā ar minēto direktīvu un kuras atbilst prasībām par pietiekamu pārredzamību attiecībā uz to identitāti un atbilstīgiem kontroles mehānismiem, jo īpaši pastiprinātu uzraudzību. Tas varētu būt to uzņēmumu gadījumā, kuri sniedz vispārējus apdrošināšanas pakalpojumus.

               (9)

               Jābūt iespējai piemērot vienkāršotas klienta uzticamības pārbaudes procedūras produktiem un saistītiem darījumiem ierobežotos gadījumos, piemēram, kad attiecīgā finanšu produkta labumus parasti nevar vispārīgi realizēt trešo personu labā un šie labumi ir realizējami tikai ilgtermiņā, tādi kā dažas ieguldījumu apdrošināšanas polises vai krājprodukti, vai kad finanšu produkta mērķis ir finansēt materiālus aktīvus nomas līgumu veidā, kuros likumīgās un faktiskās īpašumtiesības uz pamatā esošo aktīvu saglabā līzinga sabiedrība, vai nelielas vērtības patēriņa kredīta veidā, ja darījumi tiek veikti, izmantojot bankas kontus, un nepārsniedz atbilstošu robežvērtību. Valsts kontrolētiem produktiem, kuri parasti ir paredzēti konkrētu kategoriju klientiem, piemēram, krājprodukti bērnu labā, jāgūst labums no vienkāršotām klienta uzticamības pārbaudes procedūrām pat tad, ja nav izpildīti visi kritēriji. Valsts kontrole jāsaprot kā darbība, kas ir ārpus parastas finanšu tirgu uzraudzības, un nav jāskaidro kā tāda, kas attiecas uz valsts tieši emitētiem produktiem, piemēram, parāda vērtspapīriem.

               (10)

               Dalībvalstīm, pirms tās atļauj izmantot vienkāršotas klienta uzticamības pārbaudes procedūras, jānovērtē, vai klienti vai produkti un attiecīgie darījumi rada nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas vai teroristu finansēšanas zemu risku, sevišķi pievēršot īpašu uzmanību jebkurai šo klientu darbībai vai jebkura veida produktiem vai darījumiem, kuri, ņemot vērā to būtību, var tikt uzskatīti par tādiem, kurus ir īpaši iespējams izmantot vai ļaunprātīgi izmantot nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai vai teroristu finansēšanai. Jo īpaši jebkurš klientu mēģinājums attiecībā uz zema riska produktiem rīkoties anonīmi vai slēpt savu identitāti jāuzskata par riska faktoru un par potenciāli aizdomīgu.

               (11)

               Atsevišķos gadījumos fiziskas vai juridiskas personas var veikt finanšu darbību reti vai ļoti ierobežotos apjomos kā papildinājumu citai nefinanšu darbībai, piemēram, viesnīcas, kas sniedz valūtas maiņas pakalpojumus saviem klientiem. Direktīva 2005/60/EK ļauj dalībvalstīm pieņemt lēmumu, ka tāda veida finanšu darbība neietilpst tās darbības jomā. Darbības retā vai ļoti ierobežotā rakstura novērtējums jāveic, atsaucoties uz kvantitatīvām robežvērtībām attiecībā uz darījumiem un attiecīgās komercdarbības apgrozījumu. Lēmums par šīm robežvērtībām jāpieņem valsts līmenī atkarībā no finanšu darbības veida, lai ņemtu vērā atšķirības starp valstīm.

               (12)

               Turklāt personai, kas veic finanšu darbību reti vai ļoti ierobežotos apjomos, nav jāsniedz pilns finanšu pakalpojumu klāsts sabiedrībai, bet tikai tie, kas ir nepieciešami tās pamata komercdarbības rezultātu uzlabošanai. Ja personas pamata komercdarbība ir saistīta ar darbību, uz kuru attiecas Direktīva 2005/60/EK, atbrīvojums retai vai ierobežotai finanšu darbībai nav jāpiešķir, izņemot attiecībā uz preču tirgotājiem.

               (13)

               Pastāv lielāka iespēja, ka dažas finanšu darbības, piemēram, finanšu pārskaitījumu operāciju pakalpojumi, tiks izmantotas vai ļaunprātīgi izmantotas nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai vai teroristu finansēšanai. Tādēļ jānodrošina, lai šīs vai līdzīgas finanšu darbības netiktu atbrīvotas no Direktīvas 2005/60/EK darbības jomas.

               (14)

               Būtu jāpieņem noteikums, kas nodrošina, ka lēmumi, kas pieņemti saskaņā ar Direktīvas 2005/60/EK 2. panta 2. punktu, nepieciešamības gadījumā tiek anulēti pēc iespējas ātrāk.

               (15)

               Dalībvalstīm būtu jānodrošina, lai lēmumi par atbrīvojumu netiktu ļaunprātīgi izmantoti nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai vai teroristu finansēšanai. Tām sevišķi jāizvairās no lēmumu pieņemšanas saskaņā ar Direktīvas 2005/60/EK 2. panta 2. punktu gadījumos, kad valsts iestāžu veiktā uzraudzības vai izpildes darbība rada īpašas grūtības kompetenču pārklāšanās rezultātā starp vairāk nekā vienu dalībvalsti, piemēram, finanšu pakalpojumu sniegšana uz kuģiem, kas sniedz transporta pakalpojumus starp ostām, kuras atrodas dažādās dalībvalstīs.

               (16)

               Šīs direktīvas piemērošana neskar Padomes 2001. gada 27. decembra Regulas (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām (2), un Padomes 2002. gada 27. maija Regulas (EK) Nr. 881/2002, ar kuru paredz īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, kas saistītas ar Osamu Bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban, un ar kuru atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 467/2001, ar ko aizliedz eksportēt noteiktas preces un pakalpojumus uz Afganistānu, pastiprina lidojumu aizliegumu un attiecina uz Afganistānas Taliban līdzekļu un citu finanšu resursu iesaldēšanu (3), piemērošanu.

               (17)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi Nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas un teroristu finansēšanas novēršanas komiteja,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Priekšmets
   Šī direktīva nosaka īstenošanas pasākumus Direktīvai 2005/60/EK attiecībā uz sekojošo:

               1)

               politiski ietekmējamu personu definīcijas tehniskajiem aspektiem, kas noteikta minētās direktīvas 3. panta 8. punktā;

               2)

               tehniskiem kritērijiem, lai novērtētu, vai situācijas rada zemu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas vai teroristu finansēšanas risku, kā noteikts minētās direktīvas 11. panta 2. un 5. punktā;

               3)

               tehniskiem kritērijiem, lai novērtētu, vai saskaņā ar Direktīvas 2005/60/EK 2. panta 2. punktu ir pamats nepiemērot minēto direktīvu atsevišķām juridiskām vai fiziskām personām, kas finanšu darbību veic reti vai ļoti ierobežotos apjomos.

         2. pants
   Politiski ietekmējamas personas
   1.   Direktīvas 2005/60/EK 3. panta 8. punkta nolūkam “fiziskas personas, kuras ieņem vai ir ieņēmušas svarīgus valsts amatus”, ir sekojošas:

               a)

               valsts vadītāji, valdības vadītāji, ministri un ministru vietnieki vai palīgi;

               b)

               parlamentu locekļi;

               c)

               augstāko tiesu, konstitucionālo tiesu vai citu augsta līmeņa tiesu institūciju locekļi, kuru lēmumus tālāk nepārsūdz, izņemot ārkārtas gadījumos;

               d)

               revīzijas palātu vai centrālo banku valdes locekļi;

               e)

               vēstnieki, pilnvarotie lietveži (chargés d'affaires) un augsta ranga virsnieki bruņotajos spēkos;

               f)

               valsts uzņēmumu administratīvo, pārvaldes vai uzraudzības institūciju locekļi.

         Neviena no pirmā punkta a) līdz f) apakšpunktā minētajām kategorijām nav saprotama kā tāda, kas attiecas uz vidēja ranga vai zemāka līmeņa amatpersonām.
   Pirmā punkta a) līdz e) apakšpunktā minētajās kategorijās attiecīgā gadījumā ietilpst amati Kopienas un starptautiskā līmenī.
   2.   Direktīvas 2005/60/EK 3. panta 8. punkta nolūkam “tuvākie ģimenes locekļi” ir sekojoši:

               a)

               laulātais;

               b)

               jebkurš partneris, kurš saskaņā ar valsts tiesību aktiem tiek uzskatīts par līdzvērtīgu laulātajam;

               c)

               bērni un viņu laulātie vai partneri;

               d)

               vecāki.

         3.   Direktīvas 2005/60/EK 3. panta 8. punkta nolūkam “personas, par kurām ir zināms, ka tās ar viņām ir cieši saistītas”, ir sekojošas:

               a)

               jebkura fiziska persona, par kuru ir zināms, ka viņai ir kopīgas faktiskas īpašumtiesības uz juridiskām vienībām vai juridiskiem veidojumiem vai jebkuras citas tuvas komercdarbības attiecības ar 1. punktā minēto personu;

               b)

               jebkura fiziska persona, kura ir vienīgā juridiskas vienības vai juridiska veidojuma faktiskā īpašniece, par kuru ir zināms, ka tas ir izveidots 1. punktā minētās personas labā de facto.

         4.   Neierobežojot pastiprinātu klienta uzticamības pārbaudes pasākumu piemērošanu, pamatojoties uz riska pakāpi, kad persona ir pārtraukusi ieņemt svarīgu valsts amatu šī panta 1. punkta nozīmē vismaz vienu gadu, Direktīvas 2005/60/EK 2. panta 1. punktā minētajām iestādēm un personām nav pienākums uzskatīt šādu personu par politiski ietekmējamu.
   3. pants
   Vienkāršota klienta uzticamības pārbaude
   1.   Direktīvas 2005/60/EK 11. panta 2. punkta nolūkam dalībvalstis, ievērojot šī panta 4. punktu, var uzskatīt klientus, kas ir valsts iestādes vai valsts institūcijas un kas atbilst visiem sekojošiem kritērijiem, par klientiem, kas rada zemu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas vai teroristu finansēšanas risku:

               a)

               klients ir ieņēmis valsts amatus saskaņā ar Līgumu par Eiropas Savienību, līgumiem par Kopienām vai Kopienas sekundāriem tiesību aktiem;

               b)

               klienta identitāte ir publiski pieejama, pārredzama un droša;

               c)

               klienta darbība, kā arī tā grāmatvedības metodes ir pārredzamas;

               d)

               vai nu klients atskaitās Kopienas iestādei vai dalībvalsts iestādēm vai pastāv atbilstīgas pārbaudes un līdzsvara procedūras, kas nodrošina klienta darbības kontroli.

         2.   Direktīvas 2005/60/EK 11. panta 2. punkta nolūkam dalībvalstis, ievērojot šī panta 4. punktu, var uzskatīt klientus, kas ir juridiskas vienības un kuriem nav valsts iestādes vai valsts institūcijas statuss, bet tie atbilst visiem sekojošiem kritērijiem, par klientiem, kas rada zemu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas vai teroristu finansēšanas risku:

               a)

               klients ir vienība, kura veic finanšu darbību ārpus Direktīvas 2005/60/EK 2. panta darbības jomas, bet uz kuru valsts tiesību akti ir attiecinājuši tajā direktīvā iekļautos pienākumus saskaņā ar tās 4. pantu;

               b)

               klienta identitāte ir publiski pieejama, pārredzama un droša;

               c)

               uz klientu attiecas obligāta atļaujas saņemšanas prasība saskaņā ar valsts tiesību aktiem finanšu darbības uzsākšanai, un atļaujas izsniegšanu var atteikt, ja kompetentās iestādes nav pārliecinātas, ka personas, kuras reāli vada vai vadīs šādas vienības komercdarbību, vai tās faktiskais īpašnieks ir atbilstošas un piemērotas personas;

               d)

               klients ir pakļauts kompetento iestāžu veiktai pārraudzībai Direktīvas 2005/60/EK 37. panta 3. punkta nozīmē attiecībā uz atbilstību valsts tiesību aktiem, kuri transponē minēto direktīvu un, attiecīgā gadījumā, papildu pienākumiem saskaņā ar valsts tiesību aktiem;

               e)

               klients par a) apakšpunktā minēto pienākumu neizpildi tiek pakļauts efektīvām, samērīgām un preventīvām sankcijām, ieskaitot atbilstīgu administratīvu pasākumu iespēju vai administratīvu sankciju piemērošanu.

         Vienība, kas minēta pirmās daļas a) apakšpunktā, ietver meitas uzņēmumus tikai tiktāl, cik Direktīvas 2005/60/EK pienākumi ir tikuši attiecināti uz tiem, kā tādiem uzņēmumiem.
   Pirmās daļas c) apakšpunkta nolūkam klienta veikto darbību uzrauga kompetentās iestādes. Uzraudzība šajā kontekstā jāsaprot kā tāda, kas nozīmē uzraudzības darbības veidu ar augstākajām uzraudzības pilnvarām, ieskaitot iespēju veikt pārbaudes uz vietas. Šīm pārbaudēm jāietver politiku, procedūru, grāmatvedības dokumentu un dokumentācijas pārbaude, un jāaptver paraugu testēšana.
   3.   Direktīvas 2005/60/EK 11. panta 5. punkta nolūkam dalībvalstis, ievērojot šī panta 4. punktu, var ļaut iestādēm un personām, uz kurām attiecas minētā direktīva, uzskatīt produktus, kuri atbilst visiem šādiem kritērijiem, vai ar šādiem produktiem saistītus darījumus, par tādiem, kas rada zemu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas vai teroristu finansēšanas risku:

               a)

               produktam ir rakstiska līguma pamats;

               b)

               attiecīgie darījumi tiek veikti, izmantojot klienta kontu kredītiestādē, uz kuru attiecas Direktīva 2005/60/EK, vai kredītiestādē, kas atrodas trešā valstī, kura nosaka prasības, kas ir līdzvērtīgas minētajā direktīvā noteiktajām prasībām;

               c)

               produkts vai attiecīgais darījums nav anonīms, un to būtība ir tāda, ka tā ļauj laikus piemērot Direktīvas 2005/60/EK 7. panta c) apakšpunktu;

               d)

               uz produktu attiecas iepriekš noteikta maksimālā robežvērtība;

               e)

               produkta vai attiecīgā darījuma labumus nevar realizēt trešo personu labā, izņemot nāves, invaliditātes, izdzīvošanas līdz iepriekšnoteiktam lielākam vecumam vai līdzīgu notikumu gadījumā;

               f)

               produktu vai attiecīgo darījumu gadījumā, kas ļauj ieguldīt līdzekļus finanšu aktīvos vai prasījumos, ieskaitot apdrošināšanas vai cita veida iespējamus prasījumus:

                           i)

                           produkta vai attiecīgā darījuma labumi ir realizējami tikai ilgtermiņā;

                           ii)

                           produktu vai attiecīgo darījumu nevar izmantot kā nodrošinājumu;

                           iii)

                           līgumattiecību laikā netiek veikti pirmstermiņa maksājumi, netiek izmantotas nodošanas klauzulas un nenotiek priekšlaicīga līguma izbeigšana.

         Pirmās daļas d) apakšpunkta nolūkam Direktīvas 2005/60/EK 11. panta 5. punkta a) apakšpunktā noteiktās robežvērtības piemēro līdzīga veida apdrošināšanas polišu vai krājproduktu gadījumā. Neierobežojot trešo daļu, citos gadījumos maksimālā robežvērtība ir EUR 15 000. Dalībvalstis var atkāpties no šīs robežvērtības tādu produktu gadījumā, kuri ir saistīti ar fizisku aktīvu finansēšanu un kuros likumīgās un faktiskās īpašumtiesības uz aktīviem nepāriet klienta īpašumā līdz līgumattiecību izbeigšanai, ja dalībvalsts noteiktā robežvērtība darījumiem, kas ir saistīti ar šī veida produktu, neatkarīgi no tā, vai darījums tiek veikts kā atsevišķa operācija vai kā vairākas iespējami saistītas operācijas, nepārsniedz EUR 15 000 gadā.
   Dalībvalstis var atkāpties no pirmās daļas e) un f) apakšpunktā noteiktajiem kritērijiem tādu produktu gadījumā, kad to raksturojumu ir noteikušas to attiecīgās valsts iestādes vispārējo interešu vārdā, kuri gūst īpašas priekšrocības no valsts tiešu dotāciju vai nodokļu atvieglojumu veidā un kuru izlietojumu kontrolē minētās iestādes, ja produkta labumi ir realizējami tikai ilgtermiņā un ja pirmās daļas d) apakšpunkta nolūkam noteiktā robežvērtība ir pietiekami zema. Attiecīgā gadījumā šo robežvērtību var noteikt kā maksimālo ikgadējo apjomu.
   4.   Novērtējot, vai 1., 2. un 3. punktā minētie klienti vai produkti un darījumi rada zemu nelikumīgi iegūto līdzekļu legalizēšanas vai teroristu finansēšanas risku, dalībvalstis pievērš īpašu uzmanību jebkurai šo klientu darbībai vai jebkura veida produktu vai darījumu, kurš, ņemot vērā tā būtību, var tikt uzskatīts par tādu, kuru ir īpaši iespējams izmantot vai ļaunprātīgi izmantot nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai vai teroristu finansēšanai.
   Dalībvalstis neuzskata, ka 1., 2. un 3. punktā minētie klienti vai produkti un darījumi rada zemu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas vai teroristu finansēšanas risku, ja ir pieejama informācija, kas liecina, ka nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas vai teroristu finansēšanas risks var nebūt zems.
   4. pants
   Reta vai ļoti ierobežota apjoma finanšu darbība
   1.   Direktīvas 2005/60/EK 2. panta 2. punkta nolūkam dalībvalstis, ievērojot šī panta 2. punktu, var uzskatīt juridiskas vai fiziskas personas, kas veic finanšu darbību, kura atbilst visiem šādiem kritērijiem, par tādām, kas neietilpt minētās direktīvas 3. panta 1. vai 2. punkta darbības jomā:

               a)

               finanšu darbība ir ierobežota absolūtā izteiksmē;

               b)

               finanšu darbība ir ierobežota uz darījuma pamata;

               c)

               finanšu darbība nav pamatdarbība;

               d)

               finanšu darbība ir palīgdarbība un ir tieši saistīta ar pamatdarbību;

               e)

               izņemot Direktīvas 2005/60/EK 2. panta 1. punkta 3) apakšpunkta e) punktā minēto darbību, pamatdarbība nav minētās direktīvas 2. panta 1. punktā minētā darbība;

               f)

               finanšu darbība tiek nodrošināta tikai pamatdarbības klientiem, un parasti netiek piedāvāta sabiedrībai.

         Pirmās daļas a) apakšpunkta nolūkam finanšu darbības kopējais apgrozījums nedrīkst pārsniegt robežvērtību, kas ir pietiekami zema. Šo robežvērtību nosaka valsts līmenī atkarībā no finanšu darbības veida.
   Pirmās daļas b) apakšpunkta nolūkam dalībvalstis piemēro maksimālu robežvērtību katram klientam un atsevišķam darījumam neatkarīgi no tā, vai darījumu veic ar vienu operāciju vai ar vairākām šķietami saistītām operācijām. Šo robežvērtību nosaka valsts līmenī atkarībā no finanšu darbības veida. Tai jābūt pietiekami zemai, lai nodrošinātu, ka attiecīgo darījumu veidi ir nepraktiska un neefektīva metode nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai vai teroristu finansēšanai, un tā nedrīkst pārsniegt EUR 1 000.
   Pirmās daļas c) apakšpunkta nolūkam dalībvalstis nosaka prasību, ka finanšu darbības apgrozījums nepārsniedz 5 % no attiecīgās juridiskās vai fiziskās personas kopējā apgrozījuma.
   2.   Novērtējot nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas vai teroristu finansēšanas risku Direktīvas 2005/60/EK 2. panta 2. punkta nolūkam, dalībvalstis pievērš īpašu uzmanību jebkurai finanšu darbībai, kura, ņemot vērā tās būtību, var tikt uzskatīta par tādu, kuru ir īpaši iespējams izmantot vai ļaunprātīgi izmantot nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai vai teroristu finansēšanai.
   Dalībvalstis neuzskata, ka 1. punktā minētās finanšu darbības rada zemu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas vai teroristu finansēšanas risku, ja ir pieejama informācija, kas liecina, ka nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas vai teroristu finansēšanas risks var nebūt zems.
   3.   Jebkurā lēmumā saskaņā ar Direktīvas 2005/60/EK 2. panta 2. punktu norāda iemeslus, ar kuriem tas ir pamatots. Dalībvalstis paredz iespēju anulēt šo lēmumu, ja apstākļi mainās.
   4.   Dalībvalstis nosaka uz risku balstītas uzraudzības darbības vai veic jebkurus citus atbilstīgus pasākumus, lai nodrošinātu, ka iespējamie nelikumīgi iegūto līdzekļu legalizētāji vai terorisma finansētāji ļaunprātīgi neizmanto atbrīvojumu, kas piešķirts ar lēmumiem, kuri pieņemti saskaņā ar Direktīvas 2005/60/EK 2. panta 2. punktu.
   5. pants
   Transponēšana
   1.   Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības vēlākais līdz 2007. gada 15. decembrim. Dalībvalstis tūlīt dara Komisijai zināmus minēto noteikumu tekstus, kā arī minēto noteikumu un šīs direktīvas atbilstības tabulu.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu, vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   6. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   7. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2006. gada 1. augustā

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Charlie McCREEVY

      (1)  OV L 309, 25.11.2005., 15. lpp.

      (2)  OV L 344, 28.12.2001., 70. lpp. Regula, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Lēmumu 2006/379/EK (OV L 144, 31.5.2006., 21. lpp.).

      (3)  OV L 139, 29.5.2002., 9. lpp. Regula, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 647/2006 (OV L 116, 29.4.2006., 58. lpp.).