title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/17/EK (2001. gada 19. marts) par apdrošināšanas sabiedrību sanāciju un darbības izbeigšanu

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32001L0017

Oficiālais Vēstnesis L 110 , 20/04/2001 Lpp. 0028 - 0039

		Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/17/EK(2001. gada 19. marts)par apdrošināšanas sabiedrību sanāciju un darbības izbeigšanuEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 47. panta 2. punktu un 55. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru [3],tā kā:(1) Padomes 1973. gada 24. jūlija Pirmā direktīva 73/239/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordināciju attiecībā uz uzņēmējdarbības sākšanu un veikšanu tiešās apdrošināšanas nozarē, kas nav dzīvības apdrošināšana [4], kura papildināta ar Direktīvu 92/49/EEK [5], un Padomes 1979. gada 5. marta Pirmā direktīva 79/267/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordināciju attiecībā uz uzņēmējdarbības sākšanu un veikšanu tiešās dzīvības apdrošināšanas nozarē [6], kas papildināta ar Direktīvu 92/96/EEK [7], paredz, ka izcelsmes dalībvalsts uzraudzības iestāde apdrošināšanas sabiedrībām piešķir vienotu atļauju. Šī vienotā atļauja ļauj apdrošināšanas sabiedrībām veikt savas darbības Kopienā, dibinot uzņēmumus vai brīvi sniedzot pakalpojumus, bez citas atļaujas, ko izdod uzņēmēja dalībvalsts, un vienīgi izcelsmes dalībvalsts uzraudzības iestādes uzraudzībā.(2) Apdrošināšanas nozares direktīvās, kas paredz to, ka apdrošināšanas sabiedrībām piešķir vienotu Kopienas mēroga atļauju, nav koordinējošu noteikumu darbības izbeigšanas gadījumā. Skaidri noteikts, ka uz apdrošināšanas sabiedrībām, kā arī uz citām finanšu iestādēm neattiecas Padomes 2000. gada 29. maija Regula (EK) Nr. 1346/2000 par maksātnespējas procesu [8]. Iekšējā tirgus pareizas darbības un kreditoru aizsardzības nolūkiem Kopienas līmenī ir paredzēti noteikumi, kas koordinē apdrošināšanas sabiedrību darbības izbeigšanas procesus.(3) Koordinējoši noteikumi būtu arī jāievieš, lai nodrošinātu, ka sanācijas pasākumi, ko dalībvalstu kompetentās iestādes pieņem, lai saglabātu vai atjaunotu kādas apdrošināšanas sabiedrības finanšu stabilitāti un, cik vien iespējams, novērstu darbības izbeigšanu, būtu vienlīdz iedarbīgi visā Kopienā. Šī direktīva attiecas uz sanācijas pasākumiem, kuri skar tādu personu iepriekšpastāvošas tiesības, kas nav pati apdrošināšanas sabiedrība. Šī direktīva būtu jāattiecina uz pasākumiem, kas paredzēti Direktīvas 73/239/EEK 20. pantā un Direktīvas 79/267/EEK 24. pantā, ja vien tie atbilst nosacījumiem sanācijas pasākumu definīcijā.(4) Šo direktīvu visā Kopienā piemēro apdrošināšanas sabiedrībām, kas definētas Direktīvās 73/239/EEK un 79/267/EEK, kuru galvenie biroji ir Kopienā, kā arī tādu apdrošināšanas sabiedrību Kopienas filiālēm, kuru galvenie biroji atrodas trešās valstīs, un kreditoriem, kas dzīvo Kopienā. Šai direktīvai nevajadzētu regulēt sanācijas pasākumu un darbības izbeigšanas procesu ietekmi vis-à-vis trešām valstīm.(5) Šī direktīva būtu jāpiemēro darbības izbeigšanas procesiem neatkarīgi no tā, vai to pamatā ir vai nav maksātnespēja un vai tās ir brīvprātīgas vai obligātas. Tā būtu jāpiemēro kopīgiem procesiem, kas definēti izcelsmes dalībvalsts tiesību aktos saskaņā ar 9. pantu, kuru gaitā tiek realizēti apdrošināšanas sabiedrību aktīvi un sadalīti ieņēmumi no tiem. Darbības izbeigšanas procesi, ko nepamato maksātnespēja un kas saskaņā ar 10. pantu paredz prioritāti apdrošināšanas prasījumu nokārtošanai, tāpat būtu iekļaujami šīs direktīvas darbības jomā. Valsts algas garantiju sistēmai būtu jāspēj pārņemt apdrošināšanas sabiedrības darbinieku prasījumus, kas izriet no darba līgumiem vai darba attiecībām. Šādi pārņemti prasījumi būtu jāregulē izcelsmes dalībvalsts tiesību aktiem (lex concursus) saskaņā ar šīs direktīvas principiem. Šīs direktīvas noteikumi būtu jāpiemēro pēc vajadzības dažādiem darbības izbeigšanas procesu gadījumiem.(6) Sanācijas pasākumu pieņemšana neliedz sākt darbības izbeigšanas procesu. Darbības izbeigšanas procesu var sākt bez sanācijas pasākumu pieņemšanas vai pēc to pieņemšanas, un tas var beigties ar mierizlīgumu vai citiem līdzīgiem pasākumiem, jo īpaši sanācijas pasākumiem.(7) Filiāles definīcijai saskaņā ar spēkā esošajiem principiem maksātnespējas jomā būtu jāņem vērā apdrošināšanas sabiedrības juridiskās personības nedalāmība. Izcelsmes dalībvalsts tiesību aktiem būtu jānosaka tas, kādi noteikumi apdrošināšanas sabiedrības darbības izbeigšanā piemērojami aktīviem un pasīviem, kas faktiski atrodas pie neatkarīgām personām, kurām ir pastāvīga apdrošināšanas sabiedrības pārstāvja darbības tiesības.(8) Būtu jānošķir kompetentās iestādes sanācijas pasākumu un darbības izbeigšanas procesu nolūkiem un apdrošināšanas sabiedrību uzraudzības iestādes. Kompetentās iestādes var būt administratīvas iestādes vai tiesu iestādes saskaņā ar dalībvalsts tiesību aktiem. Valsts tiesību aktu saskaņošana attiecībā uz piekritības sadalījumu šādu iestāžu starpā nav šīs direktīvas nolūkā.(9) Šī direktīva nemēģina saskaņot valsts tiesību aktus attiecībā uz sanācijas pasākumiem un darbības izbeigšanas procesiem, bet tā paredz nodrošināt gan to, ka savstarpēji tiek atzīti sanācijas pasākumi un dalībvalstu pieņemtie noteikumi apdrošināšanas sabiedrību darbības izbeigšanas jomā, gan arī vajadzīgo sadarbību. Šajā direktīvā šī savstarpējā atzīšana ir īstenota, pateicoties vienotības, universāluma, koordinācijas, publiskuma, vienādas attieksmes un apdrošināšanas kreditoru aizsardzības principiem.(10) Svarīgi, lai tikai izcelsmes dalībvalsts kompetentajām iestādēm būtu tiesības pieņemt lēmumus par apdrošināšanas sabiedrību darbības izbeigšanas procesiem (vienotības princips). Šo procesu iznākumiem vajadzētu būt spēkā visā Kopienā, un visām dalībvalstīm tie būtu jāatzīst. Parasti šajos darbības izbeigšanas procesos jāņem vērā visi attiecīgās apdrošināšanas sabiedrības aktīvi un pasīvi (universāluma princips).(11) Ja vien šī direktīva neparedz citādi, izcelsmes dalībvalsts tiesību aktiem būtu jāreglamentē lēmumi, kas paredz izbeigt kādas apdrošināšanas sabiedrības darbību, paši darbības izbeigšanas procesi un to iznākumi, kā materiāli, tā procesuāli, attiecībā uz personām un attiecīgajām tiesiskajām attiecībām. Tāpēc visiem nosacījumiem, ko piemēro darbības izbeigšanas procesu sākšanai, virzīšanai un izbeigšanai, visumā vajadzētu būt paredzētiem izcelsmes dalībvalsts tiesību aktos. Lai atvieglotu šīs direktīvas piemērošanu, šai direktīvai būtu jādod to elementu orientējošs uzskaitījums, uz kuriem jo īpaši attiecas izcelsmes dalībvalsts tiesību aktu vispārējā norma.(12) Izcelsmes dalībvalsts uzraudzības iestādēm un visu pārējo dalībvalstu uzraudzības iestādēm tūlīt vajadzētu būt informētām par darbības izbeigšanas procesu sākšanu (koordinācijas princips).(13) Ārkārtīgi svarīgi, lai darbības izbeigšanas procesos būtu aizsargātas apdrošinātās personas, apdrošināšanas ņēmēji, apdrošināšanas atlīdzības saņēmēji un visas cietušās personas, kas ir tiesīgas tieši celt prasību pret apdrošināšanas sabiedrību sakarā ar prasījumu, kurš izriet no apdrošināšanas darbībām. Šāda aizsardzība nebūtu attiecināma uz prasījumiem, kuri izriet nevis no saistībām saskaņā ar apdrošināšanas līgumiem vai apdrošināšanas darbībām, bet no civiltiesiskās atbildības, kuru izraisījis kāds pārstāvis sarunās, attiecībā uz ko saskaņā ar likumu, kas piemērojams attiecīgajam līgumam vai apdrošināšanas darbībai, viņš pats nav atbildīgs saskaņā ar konkrētā līguma vai apdrošināšanas darbības noteikumiem. Lai sasniegtu šo mērķi, dalībvalstīm būtu jāgarantē apdrošināšanas kreditoriem īpaša kārtība saskaņā ar vienu no divām izvēles iespējām, kas paredzētas šajā direktīvā. Dalībvalstis var izvēlēties, vai apdrošināšanas prasījumiem noteikt absolūtu prioritāti, salīdzinot ar visiem citiem prasījumiem attiecībā uz aktīviem, kas atbilst tehniskajam nodrošinājumam, vai piešķirt īpašu statusu, par kuru pārāki var būt vienīgi prasījumi saistībā ar algām, sociālo nodrošinājumu, nodokļiem un lietu tiesībām attiecībā uz apdrošināšanas sabiedrības aktīvu kopumu. Neviena no šajā direktīvā paredzētajām divām metodēm neliedz dalībvalstij grupēt dažādu kategoriju apdrošināšanas prasījumus.(14) Šai direktīvai būtu jāmēģina nodrošināt pienācīgs līdzsvars starp apdrošināšanas kreditoru aizsardzību un citu ar dalībvalstu tiesību aktiem aizsargātu priviliģētu kreditoru aizsardzību, nevis saskaņot dažādās priviliģēto kreditoru sistēmas, kuras ieviestas dalībvalstīs.(15) Abas izvēles metodes apdrošināšanas prasījumu kārtošanai uzskata par būtībā vienādām. Pirmā metode garantē tehniskajām rezervēm atbilstīgo aktīvu attiecinājumu uz apdrošināšanas prasījumiem, otrā metode garantē apdrošināšanas prasījumiem pozīciju kreditoru grupējumā, ar kuru tiek attiecināti ne tikai tie aktīvi, kuri atbilst tehniskajām rezervēm, bet visi apdrošināšanas sabiedrības aktīvi.(16) Dalībvalstīm, kuras, lai aizsargātu apdrošināšanas kreditorus, izvēlas metodi, pēc kuras apdrošināšanas prasījumiem tiek piešķirta absolūta prioritāte attiecībā uz aktīviem, kas atbilst tehniskajām rezervēm, no savām apdrošināšanas sabiedrībām būtu jāprasa, lai tiktu izveidots un atjaunināts speciāls šo aktīvu reģistrs. Šāds reģistrs ir dokuments to aktīvu identificēšanai, kuri attiecināti uz šādiem prasījumiem.(17) Lai nodrošinātu abu apdrošināšanas prasījumu kārtošanas metožu līdzvērtību, šai direktīvai būtu jānosaka, ka attiecīgajām dalībvalstīm, kuras piemēro 10. panta 1. punkta b) apakšpunktā izklāstīto metodi, jāprasa, lai katra apdrošināšanas sabiedrība jebkurā brīdī un neatkarīgi no varbūtējas darbības izbeigšanas skaidri norādītu prasījumus, kuriem saskaņā ar minēto metodi var būt prioritāte pār apdrošināšanas prasījumiem un kuri ir reģistrēti apdrošināšanas sabiedrības kontos, pēc aktīviem, kas var būt tehniskās rezerves saskaņā ar spēkā esošajām apdrošināšanas direktīvām.(18) Izcelsmes dalībvalstij būtu jāspēj paredzēt, ka gadījumā, ja apdrošināšanas kreditoru tiesības nodotas garantiju sistēmai, kas iedibināta šajā izcelsmes dalībvalstī, šīs sistēmas prasījumiem nedrīkst piemērot apdrošināšanas prasījumu grupēšanas noteikumus saskaņā ar šo direktīvu.(19) Pēc darbības izbeigšanas procesa sākšanas būtu jāatsauc attiecīgai apdrošināšanas sabiedrībai piešķirtā atļauja, ja vien šāda atļauja nav atsaukta iepriekš.(20) Lēmums sākt darbības izbeigšanas procesu, kas var būt nozīmīgs visā Kopienā saskaņā ar universāluma principu, būtu pienācīgi jāizziņo Kopienā. Lai aizsargātu ieinteresētās personas, lēmums būtu jāpublicē saskaņā ar izcelsmes dalībvalstī paredzēto kārtību un Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī, un tālāk — izmantojot visus citus līdzekļus, kurus savās attiecīgajās teritorijās pieņēmušas pārējo dalībvalstu uzraudzības iestādes. Papildus lēmuma publikācijai tie zināmie kreditori, kuri dzīvo Kopienā, par lēmumu būtu jāinformē individuāli, un šajās ziņās jābūt vismaz tiem elementiem, kuri norādīti šajā direktīvā. Likvidatoriem būtu pastāvīgi jāinformē kreditori par darbības izbeigšanas procesu virzību.(21) Darbības izbeigšanas procesos kreditoriem vajadzētu būt tiesībām pieteikt prasījumus vai iesniegt rakstiskus apsvērumus. Kādā dalībvalstī, izņemot izcelsmes dalībvalsti, dzīvojošu kreditoru prasījumi kārtojami tāpat kā līdzvērtīgi prasījumi izcelsmes dalībvalstī bez diskriminācijas pilsonības vai dzīvesvietas dēļ (vienādas attieksmes princips).(22) Šai direktīvai būtu jāpiemēro sanācijas pasākumiem principi, kas ir mutatis mutandis līdzīgi tiem, kas paredzēti darbības izbeigšanas procesiem. Būtu jānosaka, ka publikācija par šādiem pasākumiem ir vajadzīga tikai tad, ja izcelsmes dalībvalstī pārsūdzību var prasīt puses, kas nav pati apdrošināšanas sabiedrība. Ja sanācijas pasākumi skar vienīgi tās tiesības, kuras ir attiecīgās apdrošināšanas sabiedrības akcionāriem, locekļiem vai darbiniekiem kā tādiem, kompetentajai iestādei būtu jānosaka tas, kā saskaņā ar attiecīgajiem tiesību aktiem vajadzētu informēt aizskartās personas.(23) Šī direktīva paredz saskaņotus noteikumus, kas ļauj noteikt tiesību aktus, kas piemērojami apdrošināšanas sabiedrību sanācijas pasākumiem un darbības izbeigšanas procesiem. Šī direktīva neparedz ieviest starptautisko privāttiesību normas, kas noteiktu tiesību aktus, kuri piemērojami līgumiem un citām tiesiskām attiecībām. Konkrēti, šī direktīva neparedz normatīvo regulējumu attiecībā uz līguma pastāvēšanu, pušu tiesībām un saistībām un parādu novērtēšanu.(24) Attiecībā uz šīs direktīvas galveno principu, saskaņā ar kuru sanācijas pasākumus un darbības izbeigšanas procesus reglamentē izcelsmes dalībvalsts tiesību akti, būtu jāparedz izņēmumi, lai aizsargātu tiesisku paļāvību un attiecīgu darījumu drošumu dalībvalstīs, kas nav izcelsmes dalībvalsts. Šie izņēmumi būtu jāpiemēro sanācijas pasākumu un darbības izbeigšanas procesu ietekmei attiecībā uz dažiem līgumiem vai tiesībām, trešo personu lietu tiesībām, īpašumtiesību saglabāšanu, ieskaitu, regulētiem tirgiem, neizdevīgiem tiesību aktiem, pircējiem, kas ir trešās personas, un nepabeigtiem tiesas procesiem.(25) Šīs direktīvas 19. pantā paredzētais izņēmums, kas piemērojams sanācijas pasākumu un darbības izbeigšanas procesu ietekmei attiecībā uz dažiem līgumiem vai tiesībām, būtu jāierobežo ar minētajā pantā norādīto ietekmi, un to nedrīkstētu attiecināt uz citiem jautājumiem, kas skar sanācijas pasākumus un darbības izbeigšanas procesus, piemēram, ar šiem līgumiem un tiesībām saistīto prasījumu pieteikšana, pārbaude, atzīšana un grupēšana, kuri būtu jāreglamentē izcelsmes dalībvalsts tiesību aktiem.(26) Sanācijas pasākumu un darbības izbeigšanas procesu ietekme attiecībā uz nepabeigtu tiesas procesu būtu jāreglamentē tās dalībvalsts tiesību aktiem, kurā norit šis process attiecībā uz kādu lietu vai tiesībām, kas apdrošināšanas sabiedrībai atņemtas, piemērojot izņēmumu attiecībā uz lex concursus piemērojumu. Šo pasākumu un procesu ietekme attiecībā uz individuālām izpildes darbībām, kas izriet no šiem procesiem, būtu jāreglamentē izcelsmes dalībvalsts tiesību aktiem saskaņā ar šīs direktīvas vispārējo principu.(27) Visām personām, kurām jāsaņem vai jāsniedz ziņas atbilstīgi saziņas procedūrām, kuras paredzētas šajā direktīvā, būtu jāievēro dienesta noslēpums tā, kā tas noteikts Direktīvas 92/49/EEK 16. pantā un Direktīvas 92/96/EEK 15. pantā, izņemot tiesu iestādes, kurām piemēro speciālus valsts tiesību aktus.(28) Vienīgi nolūkā piemērot šīs direktīvas noteikumus sanācijas pasākumiem un darbības izbeigšanas procesiem attiecībā uz filiālēm, kas atrodas Kopienā un kas ir kādas apdrošināšanas sabiedrības daļa, kuras galvenais birojs atrodas trešā valstī, izcelsmes valsts būtu jādefinē kā dalībvalsts, kurā atrodas attiecīgā filiāle, un uzraudzības iestādes un kompetentās iestādes — kā šīs dalībvalsts iestādes.(29) Ja kādai apdrošināšanas sabiedrībai, kuras galvenais birojs atrodas ārpus Kopienas, pieder filiāles vairākās dalībvalstīs, saistībā ar šīs direktīvas piemērojumu katrai filiālei būtu piemērojams individuāls režīms. Minētajā gadījumā kompetentajām iestādēm, uzraudzības iestādēm, administratoriem un likvidatoriem būtu jāpieliek pūliņi, lai saskaņotu savas darbības,IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.I SADAĻAPIEMĒROŠANAS JOMA UN DEFINĪCIJAS1. pantsPiemērošanas joma1. Šo direktīvu piemēro sanācijas pasākumiem un darbības izbeigšanas procesiem attiecībā uz apdrošināšanas sabiedrībām.2. Ciktāl tas paredzēts 30. pantā, šī direktīva tāpat ir piemērojama sanācijas pasākumiem un darbības izbeigšanas procesiem attiecībā uz filiālēm Kopienā, kas ir tādu apdrošināšanas sabiedrību daļa, kuru galvenais birojs atrodas ārpus Kopienas.2. pantsDefinīcijasŠajā direktīvā:"apdrošināšanas sabiedrība"  ir uzņēmējsabiedrība, kas saņēmusi atļauju saskaņā ar Direktīvas 73/239/EEK 6. pantu vai Direktīvas 79/267/EEK 6. pantu;"filiāle"  ir kādas apdrošināšanas sabiedrības jebkāda veida pastāvīga klātbūtne, veicot apdrošināšanas darbību tādā dalībvalstī, kas nav izcelsmes dalībvalsts;"sanācijas pasākumi"  ir pasākumi, kas saistīti ar pārvaldes institūciju vai tiesu iestāžu iejaukšanos, kuri ir paredzēti, lai saglabātu vai atjaunotu apdrošināšanas sabiedrības finansiālo stāvokli, un kuri ietekmē tādu pušu iepriekšpastāvošas tiesības, kas nav pati apdrošināšanas sabiedrība, to skaitā pasākumi, kas dod iespēju apturēt maksājumus, izpildes pasākumus vai samazināt prasījumus, un citi pasākumi;"darbības izbeigšanas process"  ir kopīgs process, kura gaitā tiek realizēti apdrošināšanas sabiedrības aktīvi un pēc vajadzības starp kreditoriem, akcionāriem vai locekļiem tiek sadalīti attiecīgie ieņēmumi un kurš obligāti paredz administratīvas vai tiesu iestādes iejaukšanos, to skaitā gadījumus, kad šis kopīgais process tiek izbeigts ar mierizlīgumu vai kādu līdzīgu pasākumu, neatkarīgi no tā, vai tā pamatā ir vai nav maksātnespēja un vai tas ir brīvprātīgs vai obligāts;"izcelsmes dalībvalsts"  ir dalībvalsts, kurā apdrošināšanas sabiedrībai piešķirta atļauja saskaņā ar Direktīvas 73/239/EEK 6. pantu vai Direktīvas 79/267/EEK 6. pantu;"uzņēmēja dalībvalsts"  ir dalībvalsts, kas nav izcelsmes dalībvalsts, kurā ir apdrošināšanas sabiedrības filiāle;"kompetentas iestādes"  ir dalībvalstu administratīvās vai tiesu iestādes, kuras ir kompetentas sanācijas pasākumos vai darbības izbeigšanas procesā;"uzraudzības iestādes"  ir kompetentās iestādes Direktīvas 92/49/EEK 1. panta k) apakšpunkta un Direktīvas 92/96/EEK 1. panta 1. punkta nozīmē;"administrators"  ir jebkura persona vai institūcija, kuru kompetentās iestādes izraudzījušas sanācijas pasākumu vadīšanai;"likvidators"  ir jebkura persona vai institūcija, kuru pēc vajadzības kompetentās iestādes vai apdrošināšanas sabiedrības pārvaldes institūcijas izraudzījušas darbības izbeigšanas procesa vadīšanai;"apdrošināšanas prasījumi"  ir jebkura summa, kas apdrošināšanas sabiedrībai jāsamaksā apdrošinātajām personām, apdrošināšanas ņēmējiem, apdrošināšanas atlīdzības saņēmējiem un visām cietušajām personām, kas ir tiesīgas tieši izvirzīt tādu prasību pret apdrošināšanas sabiedrību, kura izriet no apdrošināšanas līguma vai kāda cita Direktīvas 79/267/EEK 1. panta 2. un 3. punktā paredzēta darījuma tiešas apdrošināšanas darbībā, to skaitā summas, ko iepriekš minētajām personām glabā tad, kad daži parāda elementi vēl nav zināmi. Prēmijas, kas apdrošināšanas sabiedrībai jāsamaksā sakarā ar to, ka iepriekš minētie apdrošināšanas līgumi vai darbības saskaņā ar tiesību aktiem, ko piemēro šiem līgumiem vai darbībām, nav noslēgtas vai ir anulētas līdz darbības izbeigšanas procesa sākšanai, arī uzskata par apdrošināšanas prasījumiem.II SADAĻASANĀCIJAS PASĀKUMI3. pantsPiemērošanas jomaŠo sadaļu piemēro 2. panta c) apakšpunktā definētajiem sanācijas pasākumiem.4. pantsSanācijas pasākumu pieņemšana un piemērojamie tiesību akti1. Vienīgi izcelsmes dalībvalsts kompetentās iestādes ir tiesīgas lemt par sanācijas pasākumu īstenošanu attiecībā uz apdrošināšanas sabiedrību, to skaitā attiecībā uz tās filiālēm citās dalībvalstīs. Sanācijas pasākumi neliedz izcelsmes dalībvalstij sākt darbības izbeigšanas procesu.2. Sanācijas pasākumus reglamentē izcelsmes dalībvalstī piemērojamie normatīvie akti un procedūras, ja vien 19. līdz 26. pantā nav paredzēts citādi.3. Visi sanācijas pasākumi saskaņā ar izcelsmes dalībvalsts tiesību aktiem un bez nevienas citas formalitātes ir spēkā visā Kopienā, arī attiecībā pret trešām personām citās dalībvalstīs, pat tad, ja šo citu dalībvalstu tiesību akti neparedz šādus sanācijas pasākumus vai arī uz to īstenošanu attiecina nosacījumus, kas nav izpildīti.4. Sanācijas pasākumi ir spēkā visā Kopienā no brīža, kad tie stājas spēkā tajā dalībvalstī, kurā tos pieņēma.5. pantsUzraudzības iestāžu informācijaIzcelsmes dalībvalsts kompetentās iestādes steidzami informē izcelsmes dalībvalsts uzraudzības iestādes par visiem sanācijas pasākumiem, ja ir iespēja, pirms šāda pasākuma pieņemšanas vai, ja tādas iespējas nav, tūlīt pēc tam. Izcelsmes dalībvalsts uzraudzības iestādes nekavējoties informē visu pārējo dalībvalstu uzraudzības iestādes par sanācijas pasākumu pieņemšanas lēmumu, kā arī par faktiskajiem iznākumiem, kurus varētu izraisīt šādi pasākumi.6. pantsPublikācijas1. Ja izcelsmes dalībvalstī ir iespējama kāda sanācijas pasākuma pārsūdzība, izcelsmes dalībvalsts kompetentās iestādes, administrators vai jebkura cita šādi rīkoties pilnvarota persona izcelsmes dalībvalstī saskaņā ar izcelsmes dalībvalstī paredzēto publicēšanas kārtību paziņo atklātībai sanācijas pasākuma lēmumu un bez tam pie pirmās izdevības publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī izvilkumu no dokumenta, kas nosaka attiecīgo sanācijas pasākumu. Visu pārējo dalībvalstu uzraudzības iestādes, kuras ir informētas par sanācijas pasākuma lēmumu saskaņā ar 5. pantu, šāda lēmuma publicēšanu savā teritorijā var nodrošināt tā, kā uzskata to par vajadzīgu.2. Publikācijās, kuras norādītas 1. punktā, precizē arī izcelsmes dalībvalsts kompetento iestādi, piemērojamos tiesību aktus saskaņā ar 4. panta 2. punktu, kā arī vajadzības gadījumā izraudzīto likvidatoru. Publikācijas veic tās dalībvalsts valsts valodā vai vienā no valsts valodām, kurā informācija ir publicēta.3. Sanācijas pasākumus piemēro neatkarīgi no 1. un 2. punktā izklāstītajiem noteikumiem par publikāciju, un attiecībā uz kreditoriem tie ir spēkā pilnā apjomā, ja vien izcelsmes dalībvalsts kompetentās iestādes vai minētās valsts tiesību akti neparedz citādi.4. Šo pantu nepiemēro, ja sanācijas pasākumi skar vienīgi tās tiesības, kuras ir kādas apdrošināšanas sabiedrības akcionāriem, locekļiem vai darbiniekiem kā tādiem, ja vien tiesību akti, kas piemērojami šiem pasākumiem, neparedz citādi. Kompetentās iestādes nosaka to, kā ieinteresētās personas, kuras skar šie sanācijas pasākumi, tiek informētas saskaņā ar attiecīgajiem tiesību aktiem.7. pantsInformācija zināmajiem kreditoriem un prasījuma tiesības1. Ja izcelsmes dalībvalsts tiesību akti prasa pieteikt prasījumu tā atzīšanas nolūkā vai paredz, ka par sanācijas pasākumu obligāti tiek informēti kreditori, kuru parastā dzīvesvieta vai juridiskā adrese vai galvenais birojs ir minētajā valstī, saskaņā ar 15. pantā un 17. panta 1. punktā paredzēto kārtību izcelsmes dalībvalsts kompetentās iestādes vai administrators tāpat informē tos zināmos kreditorus, kuru parastā dzīvesvieta, juridiskā adrese vai galvenais birojs ir citā valstī.2. Ja izcelsmes dalībvalsts tiesību aktos paredzētas tiesības pieteikt prasījumus vai iesniegt apsvērumus par saviem prasījumiem kreditoriem, kuru parastā dzīvesvieta, juridiskā adrese vai galvenais birojs atrodas šajā valstī, tiem kreditoriem, kuru parastā dzīvesvieta, juridiskā adrese vai galvenais birojs atrodas citā valstī, ir tādas pašas tiesības pieteikt prasījumus vai iesniegt apsvērumus saskaņā ar 16. pantā un 17. panta 2. punktā paredzēto kārtību.III SADAĻADARBĪBAS IZBEIGŠANAS PROCESS8. pantsDarbības izbeigšanas procesa sākšana un uzraudzības iestāžu informācija1. Vienīgi izcelsmes dalībvalsts kompetentās iestādes ir tiesīgas lemt par darbības izbeigšanas procesa sākšanu attiecībā uz apdrošināšanas sabiedrību, to skaitā attiecībā uz tās filiālēm citās dalībvalstīs. Šo lēmumu var pieņemt pirms sanācijas pasākumu pieņemšanas vai pēc tam.2. Saskaņā ar izcelsmes dalībvalsts tiesību aktiem pieņemts lēmums par darbības izbeigšanas procesa sākšanu attiecībā uz apdrošināšanas sabiedrību, to skaitā attiecībā uz tās filiālēm citās dalībvalstīs, visās pārējās dalībvalstīs tiek atzīts bez nevienas citas formalitātes, un ir spēkā no brīža, kad šis lēmums ir spēkā dalībvalstī, kurā sākts process.3. Izcelsmes dalībvalsts uzraudzības iestādes steidzami informē par lēmumu sākt darbības izbeigšanas procesu, ja iespējams, pirms šā procesa sākšanas vai, ja tādas iespējas nav, tūlīt pēc tam. Izcelsmes dalībvalsts uzraudzības iestādes tūlīt informē visu pārējo dalībvalstu uzraudzības iestādes par lēmumu sākt darbības izbeigšanas procesu, kā arī par iespējamo ietekmi, ko varētu radīt šāds process.9. pantsPiemērojamie tiesību akti1. Lēmumu sākt kādas apdrošināšanas sabiedrības darbības izbeigšanas procesu, darbības izbeigšanas procesu un tā ietekmi reglamentē izcelsmes dalībvalstī piemērojamie normatīvie un administratīvie akti, ja vien 19. līdz 26. pants neparedz citādi.2. Izcelsmes dalībvalsts tiesību akti jo īpaši nosaka:a) aktīvus, kas ir daļa no īpašuma, un rīcību ar aktīviem, kuri iegūti vai nodoti apdrošināšanas sabiedrībai pēc darbības izbeigšanas procesa sākšanas;b) apdrošināšanas sabiedrības un likvidatora attiecīgās pilnvaras;c) nosacījumus, pēc kuriem var veikt ieskaitu;d) darbības izbeigšanas procesa ietekmi uz tādiem kārtējiem līgumiem, kuru līgumslēdzēja puse ir apdrošināšanas sabiedrība;e) darbības izbeigšanas procesa ietekmi uz individuālu kreditoru ierosinātiem tiesas procesiem, izņemot 26. pantā paredzētos nepabeigtos tiesas procesus;f) prasījumus, kuri ierakstāmi apdrošināšanas sabiedrības pasīvā, un rīcību ar prasījumiem, kurus konstatē pēc darbības izbeigšanas procesa sākšanas;g) normas, kas reglamentē prasījumu pieteikšanu, pārbaudi un atzīšanu;h) normas, kas reglamentē to, kā tiek sadalīti ieņēmumi no aktīvu realizācijas, prasību grupējumu un to kreditoru tiesības, kuru prasījumi pēc darbības izbeigšanas procesa sākšanas daļēji apmierināti saskaņā ar lietu tiesībām vai īstenojot ieskaitu;i) nosacījumus un sekas tam, ja darbības izbeigšanas process tiek izbeigts, jo īpaši ar mierizlīgumu;j) kreditoru tiesības pēc darbības izbeigšanas procesa slēgšanas;k) to, kam jāsedz darbības izbeigšanas procesa izmaksas un izdevumi;l) noteikumus attiecībā uz tādu juridisku aktu spēkā neesamību, anulējumu vai neīstenojamību, kuri ir neizdevīgi visiem attiecīgajiem kreditoriem.10. pantsApdrošināšanas prasījumu grupēšana1. Dalībvalstis nodrošina, ka apdrošināšanas prasījumiem ir prioritāte, salīdzinot ar citiem prasījumiem pret apdrošināšanas sabiedrību, saskaņā ar vienu no turpmāk minētajām metodēm vai saskaņā ar abām šīm metodēm:a) attiecībā uz aktīviem, kas atbilst tehniskajām rezervēm, apdrošināšanas prasījumiem ir absolūta prioritāte, salīdzinot ar visiem citiem prasījumiem pret apdrošināšanas sabiedrību;b) attiecībā uz apdrošināšanas sabiedrības aktīvu kopumu apdrošināšanas prasījumiem ir prioritāte, salīdzinot ar visiem citiem prasījumiem pret apdrošināšanas sabiedrību, izņēmumu var piemērot vienīgi:i) darbinieku prasījumiem, kas izriet no darba līgumiem un darba attiecībām,ii) valsts nodokļu iestāžu prasījumiem,iii) sociālā nodrošinājuma sistēmu prasījumiem,iv) lietu tiesību noteiktiem prasījumiem attiecībā uz aktīviem.2. Neierobežojot 1. punktu, dalībvalstis var paredzēt, ka pilnīgi visiem izdevumiem, kas rodas darbības izbeigšanas procesā, vai kādai to daļai ir prioritāte, salīdzinot ar apdrošināšanas prasījumiem.3. Dalībvalstis, kuras izvēlējušās 1. punkta a) apakšpunktā paredzēto metodi, no apdrošināšanas sabiedrībām prasa, lai tiktu izveidots un kārtots speciāls reģistrs saskaņā ar noteikumiem, kas izklāstīti pielikumā.11. pantsSubrogācija, ko īsteno garantiju sistēmaIzcelsmes dalībvalsts var paredzēt, ka gadījumā, kad apdrošināšanas kreditoru tiesības pārņem garantiju sistēma, kas iedibināta šajā izcelsmes dalībvalstī, šīs sistēmas prasījumiem nepiemēro 10. panta 1. punkta noteikumus.12. pantsPrioritāro prasījumu izteikšana pēc aktīviemAtkāpjoties no Direktīvas 73/239/EEK 18. panta un Direktīvas 79/267/EEK 21. panta, dalībvalstis, kuras piemēro šīs direktīvas 10. panta 1. punkta b) apakšpunktā izklāstīto metodi, no katras apdrošināšanas sabiedrības prasa, lai tiktu nodrošināts, ka jebkurā brīdī un neatkarīgi no varbūtējas darbības izbeigšanas prasījumi, kuriem saskaņā ar 10. panta 1. punkta b) apakšpunktu ir prioritāte, salīdzinot ar apdrošināšanas prasījumiem, un kuri ir reģistrēti apdrošināšanas sabiedrības kontos, būtu izteikti pēc aktīviem, kuri minēti Direktīvas 92/49/EEK 21. pantā un Direktīvas 92/96/EEK 21. pantā.13. pantsAtļaujas atsaukšana1. Ja attiecībā uz kādu apdrošināšanas sabiedrību ir nolemts sākt darbības izbeigšanas procesu, citiem nolūkiem, izņemot 2. pantā paredzētos, apdrošināšanas sabiedrības atļauju atsauc Direktīvas 73/239/EEK 22. panta un Direktīvas 79/267/EEK 26. panta paredzētajā kārtībā, ja vien atļauja nav atsaukta iepriekš.2. Atļaujas atsaukums saskaņā ar 1. punktu neliedz likvidatoram vai jebkurai citai kompetento iestāžu izraudzītai personai veikt dažas no apdrošināšanas sabiedrības darbībām, ciktāl tās ir atbilstīgas un vajadzīgas darbības izbeigšanas nolūkiem. Izcelsmes dalībvalsts var noteikt, ka šādas darbības veic ar izcelsmes dalībvalsts uzraudzības iestādes piekrišanu un tās uzraudzībā.14. pantsPublicēšana1. Kompetentā iestāde, likvidators vai jebkura persona, kuru kompetentā iestāde izraudzījusi šajā nolūkā, publicē darbības izbeigšanas procesa lēmumu saskaņā ar kārtību, kas paredzēta izcelsmes dalībvalstī, kā arī publicē darbības izbeigšanas lēmuma izvilkumu Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī. Visu pārējo dalībvalstu uzraudzības iestādes, kuras tika informētas par lēmumu sākt darbības izbeigšanas procesu saskaņā ar 8. panta 3. punktu, šāda lēmuma publicēšanu savā teritorijā var nodrošināt tā, kā uzskata to par vajadzīgu.2. Lēmuma par darbības izbeigšanas procesa sākšanu publikācijā, kas paredzēta 1. punktā, norāda arī izcelsmes dalībvalsts kompetento iestādi, piemērojamos tiesību aktus un izraudzīto likvidatoru. To veic tās dalībvalsts valsts valodā vai vienā no valsts valodām, kurā informācija ir publicēta.15. pantsInformācija, kas jāsniedz zināmiem kreditoriem1. Kad darbības izbeigšanas process ir sākts, izcelsmes dalībvalsts kompetentās iestādes likvidators vai jebkura persona, kuru kompetentās iestādes izraudzījušas šajā nolūkā, par to tūlīt un individuāli ar rakstisku paziņojumu informē katru zināmo kreditoru, kura parastā dzīvesvieta, juridiskā adrese vai galvenais birojs ir citā dalībvalstī.2. Paziņojumā, kurš minēts 1. punktā, jo īpaši noteikti termiņi, kas jāievēro, sodi, kas ir paredzēti sakarā ar šiem termiņiem, institūcija vai iestāde, kas pilnvarota saņemt prasījumu pieteikumus vai apsvērumus attiecībā uz prasījumiem un pārējiem pieņemtajiem pasākumiem. Paziņojumā tāpat norāda, vai ir jāpiesaka savi prasījumi kreditoriem, kuru prasījumiem ir prioritāte vai reāls nodrošinājums. Apdrošināšanas prasījumu gadījumā paziņojums cita starpā norāda darbības izbeigšanas procesa vispārējo ietekmi uz apdrošināšanas līgumiem, jo īpaši dienu, kurā apdrošināšanas līgumi pārstāj būt spēkā, un apdrošinātās personas tiesības un pienākumus attiecībā uz līgumu vai darbību.16. pantsTiesības pieteikt prasījumu1. Visiem kreditoriem, kuru parastā dzīvesvieta, juridiskā adrese vai galvenais birojs ir kādā dalībvalstī, kas nav izcelsmes dalībvalsts, to skaitā dalībvalstu valsts iestādēm, ir tiesības pieteikt prasījumus vai attiecībā uz tiem iesniegt rakstiskus apsvērumus.2. Visiem prasījumiem, ko pieteikuši kreditori, kuru parastā dzīvesvieta, juridiskā adrese vai galvenais birojs atrodas kādā dalībvalstī, kas nav izcelsmes dalībvalsts, to skaitā iepriekš minētās iestādes, piemēro tos pašus noteikumus un nodrošina to pašu grupējumu kā līdzvērtīgiem prasījumiem, ko var pieteikt kreditori, kuru parastā dzīvesvieta, juridiskā adrese vai galvenais birojs atrodas izcelsmes dalībvalstī.3. Izņemot gadījumus, kad izcelsmes dalībvalsts tiesību akti paredz citādi, kreditors nosūta apliecinošu dokumentu kopijas, ja tādi dokumenti ir, un norāda prasījuma veidu, tā rašanās dienu un tā summu, kā arī to, vai attiecībā uz šo prasījumu viņš prasa prioritāti, reālu nodrošinājumu vai īpašuma tiesību saglabāšanu, un kādas ir materiālās vērtības, uz kurām attiecas viņa nodrošinājums. Prioritāte, kas apdrošināšanas prasījumiem piešķirta ar 10. pantu, nav jānorāda.17. pantsValodas un noformējums1. Informāciju paziņojumā, kurš minēts 15. pantā, sniedz izcelsmes dalībvalsts valsts valodā vai vienā no tās valsts valodām. Šajā nolūkā izmanto veidlapu ar virsrakstu visās Eiropas Savienības valsts valodās "Uzaicinājums pieteikt prasījumu. Termiņi, kas jāievēro", vai gadījumā, kad izcelsmes dalībvalsts tiesību akti paredz to, ka attiecībā uz prasījumiem tiek izteikti apsvērumi, veidlapu ar virsrakstu "Uzaicinājums iesniegt apsvērumus attiecībā uz prasījumu. Termiņi, kas jāievēro".Tomēr, ja apdrošināšanas prasījuma turētājs ir kāds zināms kreditors, informāciju 15. pantā minētajā paziņojumā sniedz tās dalībvalsts valsts valodā vai vienā no tās valsts valodām, kurā attiecīgajam kreditoram ir parastā dzīvesvieta, juridiskā adrese vai galvenais birojs.2. Ikviens kreditors, kura parastā dzīvesvieta, juridiskā adrese vai galvenais birojs ir kādā dalībvalstī, kas nav izcelsmes dalībvalsts, var pieteikt savu prasījumu vai iesniegt apsvērumus attiecībā uz savu prasījumu šīs citas dalībvalsts valsts valodā vai vienā no tās valsts valodām. Tomēr šajā gadījumā viņa prasījuma pieteikumā vai apsvērumu izklāstā attiecībā uz šo prasījumu jābūt virsrakstam "Prasījuma pieteikums" vai "Apsvērumu izklāsts attiecībā uz prasījumiem" izcelsmes dalībvalsts valsts valodā vai vienā no tās valsts valodām.18. pantsInformācija, kuru kreditori saņem regulāri1. Likvidatori regulāri un pienācīgi informē kreditorus jo īpaši par to, kā norit darbības izbeigšana.2. Dalībvalstu uzraudzības iestādes no izcelsmes dalībvalsts uzraudzības iestādēm var prasīt, lai tās informētu par to, kā norit darbības izbeigšanas process.IV SADAĻAKOPĪGI SANĀCIJAS PASĀKUMU UN DARBĪBAS IZBEIGŠANAS PROCESA NOTEIKUMI19. pantsIetekme uz konkrētiem līgumiem un tiesībāmAtkāpjoties no 4. un 9. panta, sanācijas pasākumu vai darbības izbeigšanas procesa sākšanas ietekmi uz turpmāk precizētajiem līgumiem un tiesībām reglamentē šādi noteikumi:a) darba līgumus un darba attiecības reglamentē vienīgi attiecīgās dalībvalsts tiesību akti, kas piemērojami šim darba līgumam vai darba attiecībām;b) līgumu, kas piešķir tiesības izmantot vai iegūt nekustamo īpašumu, reglamentē vienīgi tās dalībvalsts tiesību akti, kuras teritorijā atrodas nekustamais īpašums;c) apdrošināšanas sabiedrības tiesības attiecībā uz kādu nekustamu īpašumu, kuģi vai gaisa kuģi, kas reģistrējams kādā valsts reģistrā, reglamentē tās dalībvalsts tiesību akti, kuras pārvaldībā tiek kārtots attiecīgais reģistrs.20. pantsTrešo personu lietu tiesības1. Sanācijas pasākumu pieņemšana vai darbības izbeigšanas procesa sākšana neietekmē kreditoru vai trešo personu tiesības attiecībā uz materiāliem vai nemateriāliem, kustamiem vai nekustamiem īpašumiem — kā noteiktiem, tā nenoteiktiem aktīvu kopumiem, kuru sastāvs laiku pa laikam mainās — kas pieder attiecīgajai apdrošināšanas sabiedrībai un brīdī, kad sāk īstenot šādus pasākumus vai šādu procesu, atrodas kādā citā dalībvalstī.2. Tiesības, kuras paredzētas 1. punktā, jo īpaši ir:a) tiesības realizēt vai uzdot kādam citam par pienākumu realizēt attiecīgos aktīvus un gūt peļņu vai ienākumus no šiem aktīviem, jo īpaši saskaņā ar kādu nodrošinājumu vai hipotēku;b) izņēmuma tiesības piedzīt prasījumu, jo īpaši, pamatojoties uz apķīlājumu vai šā prasījuma pārņemšanu saskaņā ar garantiju;c) tiesības atprasīt aktīvus vai prasīt kompensāciju par tiem no kādas personas, kuras valdījumā ir šie aktīvi vai kura tos izmanto pret tiesīgās personas gribu;d) lietu tiesības gūt labumu no aktīviem.3. Tiesības, kas ierakstītas kādā valsts reģistrā un īstenojamas pret trešām personām, un kas ļauj iegūt lietu tiesības 1. punkta nozīmē, uzskata par lietu tiesībām.4. Šīs direktīvas 1. punkts nav šķērslis tām darbībām spēkā neesamības, anulējuma vai neīstenojamības nolūkā, kuras minētas 9. panta 2. punkta 1) apakšpunktā.21. pantsĪpašuma tiesību saglabāšana1. Tas, ka sākti sanācijas pasākumi vai darbības izbeigšanas process attiecībā pret apdrošināšanas sabiedrību, kas pērk kādu mantu, kura šādu pasākumu vai procesa sākšanas brīdī atrodas kādā dalībvalstī, kas nav valsts, kurā sākti šādi pasākumi vai process, neietekmē pārdevēja tiesības, kuru pamatā ir īpašuma tiesību saglabāšana.2. Sakarā ar to, ka sākti sanācijas pasākumi vai darbības izbeigšanas process attiecībā pret apdrošināšanas sabiedrību, kas pārdod kādu mantu, kurš šādu pasākumu vai procesa sākšanas brīdī atrodas kādā dalībvalstī, kas nav valsts, kurā sākti šādi pasākumi vai process, pēc tās piegādes attiecīgo pārdevumu nevar anulēt vai atsaukt un pircējam nevar liegt iegūt šīs mantas īpašuma tiesības.3. Šīs direktīvas 1. un 2. punkts nav šķērslis tām darbībām spēkā neesamības, anulējuma vai neīstenojamības nolūkā, kuras minētas 9. panta 2. punkta 1) apakšpunktā.22. pantsIeskaits1. Tas, ka sākti sanācijas pasākumi vai darbības izbeigšanas process, neietekmē kreditoru tiesības prasīt savu prasījumu un apdrošināšanas sabiedrības prasījumu savstarpēju ieskaitu, ja šādu ieskaitu atļauj tiesību akti, ko piemēro apdrošināšanas sabiedrības prasījumam.2. Šīs direktīvas 1. punkts nav šķērslis tām darbībām spēkā neesamības, anulējuma vai neīstenojamības nolūkā, kuras minētas 9. panta 2. punkta 1) apakšpunktā.23. pantsRegulēti tirgi1. Neierobežojot 20. pantu, iznākumus attiecībā uz regulēta tirgus dalībnieku tiesībām un saistībām sakarā ar kādu sanācijas pasākumu vai darbības izbeigšanas procesa sākšanu reglamentē vienīgi tiesību akti, kas piemērojami minētajam tirgum.2. 1. punkts neliedz nevienu no 9. panta 2. punkta 1) apakšpunktā minētajām darbībām spēkā neesamības, anulējuma vai neīstenojamības nolūkā, ko var veikt, lai netiktu ieskaitīti maksājumi vai darījumi saskaņā ar tiesību aktiem, kas piemērojami minētajam tirgum.24. pantsNeizdevīgi tiesību akti9. panta 2. punkta 1) apakšpunkts nav piemērojams, ja persona, kas guvusi labumu no kāda visiem attiecīgajiem kreditoriem neizdevīga tiesību akta, pierāda:a) ka minētais tiesību akts ir saskaņā ar tiesību aktiem kādā dalībvalstī, kas nav izcelsmes dalībvalsts, unb) ka konkrētajā lietā šie tiesību akti neļauj nekādi apstrīdēt minēto tiesību aktu.25. pantsTādu pircēju interešu aizsardzība, kuri ir trešās personasJa apdrošināšanas sabiedrība ar kādu dokumentu, kas pieņemts pēc kāda sanācijas pasākuma pieņemšanas vai darbības izbeigšanas procesa sākšanas, atlīdzības nolūkā atsavina:a) nekustamo īpašumu;b) kuģi vai gaisa kuģi, uz ko attiecas reģistrācija kādā valsts reģistrā, vaic) tirgojamus vai cita veida vērtspapīrus, kuru pastāvēšana vai nodošana paredz ierakstu kādā tiesību aktos paredzētā reģistrā vai kontā vai kuri ir nodoti glabāšanai kādā centrālā depozītu sistēmā, ko reglamentē kādas dalībvalsts tiesību akti;minētā dokumenta derīgumu reglamentē tās dalībvalsts tiesību akti, kuras teritorijā atrodas attiecīgais nekustamais īpašums vai kuras pārvaldībā tiek uzturēts attiecīgais reģistrs, konts vai sistēma.26. pantsNepabeigti tiesas procesiSanācijas pasākumu un darbības izbeigšanas procesu ietekmi uz nepabeigtu tiesas procesu sakarā ar kādu mantu vai tiesībām, kas atņemtas apdrošināšanas sabiedrībai, reglamentē tikai tās dalībvalsts tiesību akti, kurā norit attiecīgais process.27. pantsAdministratori un likvidatori1. Administratora vai likvidatora iecelšanu apliecina ar attiecīgā iecelšanas lēmuma apliecinātu kopiju vai kādu citu apliecību, kuru izdevušas izcelsmes dalībvalsts kompetentās iestādes.Var tikt prasīts tulkojums tās dalībvalsts valsts valodā vai vienā no valsts valodām, kurā administrators vai likvidators vēlas darboties. Legalizācija vai cita līdzīga formalitāte netiek prasīta.2. Visās dalībvalstīs administratori un likvidatori ir tiesīgi īstenot tās visas pilnvaras, kuras tie ir tiesīgi īstenot izcelsmes dalībvalstī. Personas, kuru uzdevums ir palīdzēt vai vajadzības gadījumā pārstāvēt administratorus vai likvidatorus, var iecelt saskaņā ar izcelsmes dalībvalsts tiesību aktiem sanācijas pasākumu un darbības izbeigšanas procesa norises laikā, jo īpaši uzņēmējās dalībvalstīs un lai palīdzētu pārvarēt visas grūtības, ar kurām kreditori sastopas uzņēmējā dalībvalstī.3. Īstenojot savas pilnvaras saskaņā ar izcelsmes dalībvalsts tiesību aktiem, administrators vai likvidators ievēro to dalībvalstu tiesību aktus, kurās viņš plāno darboties, jo īpaši tiesību aktus par mantas realizēšanu un darbinieku informēšanas kārtību. Minētās pilnvaras nevar ietvert spēka pielietojumu vai tiesības lemt par tiesas procesu vai konfliktiem.28. pantsIeraksts valsts reģistrā1. Administrators, likvidators vai jebkura cita izcelsmes dalībvalstī atbilstīgi pilnvarota iestāde vai persona var prasīt, lai sanācijas pasākums vai lēmums sākt darbības izbeigšanas procesu tiktu reģistrēts zemes grāmatā, tirdzniecības reģistrā un visos citos valsts reģistros, kas pastāv pārējās dalībvalstīs.Tomēr, ja kāda dalībvalsts paredz, ka reģistrācija ir obligāta, 1. punktā minētā iestāde vai persona veic visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu šādu reģistrāciju.2. Reģistrācijas izmaksas uzskata par procesa izmaksām un izdevumiem.29. pantsDienesta noslēpumsVisām personām, kurām jāsaņem vai jāsniedz ziņas atbilstīgi saziņas procedūrām, kuras paredzētas 5., 8. un 30. pantā, jāievēro dienesta noslēpums tā, kā tas noteikts Direktīvas 92/49/EEK 16. pantā un Direktīvas 92/96/EEK 15. pantā, izņemot tiesu iestādes, kurām piemēro pastāvošos valsts noteikumus.30. pantsTrešo valstu apdrošināšanas sabiedrību filiāles1. Neatkarīgi no definīcijām, kas noteiktas 2. punkta e), f) un g) apakšpunktā, nolūkā piemērot šīs direktīvas noteikumus sanācijas pasākumiem un darbības izbeigšanas procesiem attiecībā uz filiālēm, kas atrodas Kopienā un pieder pie apdrošināšanas sabiedrības, kuras galvenais birojs atrodas trešā valstī:a) "izcelsmes dalībvalsts" ir dalībvalsts, kurā filiālei piešķirta atļauja, kas paredzēta Direktīvas 73/239/EEK 23. pantā un Direktīvas 79/267/EEK 27. pantā, unb) "uzraudzības iestādes" un "kompetentās iestādes" ir šādas iestādes tajā dalībvalstī, kurā filiāle saņēmusi šo atļauju.2. Ja kādai apdrošināšanas sabiedrībai, kuras galvenais birojs atrodas ārpus Kopienas, pieder filiāles vairākās dalībvalstīs, saistībā ar šīs direktīvas piemērojumu katrai filiālei piemēro individuālu režīmu. Šo dalībvalstu kompetentās iestādes un uzraudzības iestādes cenšas saskaņot savas darbības. To pašu dara arī visi administratori vai likvidatori.31. pantsŠīs direktīvas īstenošana1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai līdz 2003. gada 20. aprīlim izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis paredz šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarīt šādas atsauces.2. Valsts noteikumus, kas pieņemti, piemērojot šo direktīvu, piemēro tikai tiem sanācijas pasākumiem un darbības izbeigšanas procesiem, kuri pieņemti vai sākti pēc 1. punktā paredzētā datuma. Pirms 1. punktā paredzētā datuma pieņemtos sanācijas pasākumus un sāktos darbības izbeigšanas procesus reglamentē tiesību akti, kas tiem bija piemērojami pieņemšanas vai sākšanas laikā.3. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu svarīgākos noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.32. pantsStāšanās spēkāŠī direktīva stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.33. pantsAdresātiŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2001. gada 19. martāEiropas Parlamenta vārdā —priekšsēdētājaN. FontainePadomes vārdā —priekšsēdētājaA. Lindh[1] OV C 71, 19.3.1987., 5. lpp. unOV C 253, 6.10.1989., 3. lpp.[2] OV C 319, 30.11.1987., 10. lpp.[3] Eiropas Parlamenta 1989. gada 15. marta atzinums (OV C 96, 17.4.1989., 99. lpp.), kas apstiprināts 1999. gada 27. oktobrī, Padomes 2000. gada 9. oktobra kopējā nostāja (OV C 344, 1.12.2000., 23. lpp.) un Eiropas Parlamenta 2001. gada 15. februāra lēmums.[4] OV L 228, 16.8.1973., 3. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 95/26/EK (OV L 168, 18.7.1995., 7. lpp.).[5] Padomes Direktīva 92/49/EEK (1992. gada 18. jūnijs) par normatīvo un administratīvo aktu koordināciju attiecībā uz tiešo apdrošināšanu, kas nav dzīvības apdrošināšana, ar ko groza Direktīvu 73/239/EEK un Direktīvu 88/357/EEK (Trešā apdrošināšanas, kas nav dzīvības apdrošināšana, direktīva ) (OV L 228, 11.8.1992., 1. lpp.).[6] OV L 63, 13.3.1979., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 95/26/EK.[7] Padomes Direktīva (1992. gada 10. novembris) 92/96/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordināciju attiecībā uz tiešo dzīvības apdrošināšanu, ar ko groza Direktīvu 79/267/EEK un Direktīvu 90/619/EEK (Trešā dzīvības apdrošināšanas direktīva) (OV L 360, 9.12.1992., 1. lpp.).[8] OV L 160, 30.6.2000., 1. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSSPECIĀLS REĢISTRS, KAS MINĒTS 10. PANTA 3. PUNKTĀ1. Katrai apdrošināšanas sabiedrībai savā galvenajā birojā jākārto speciāls to aktīvu reģistrs, kuri atbilst tehniskajām rezervēm, kas aprēķinātas un ieguldītas saskaņā ar izcelsmes dalībvalsts noteikumiem.2. Ja apdrošināšanas sabiedrība īsteno kā kaitējuma, tā dzīvības apdrošināšanas darbības, tai savā galvenajā birojā jāiekārto atsevišķs reģistrs katrai no šīm darbībām. Tomēr, ja kāda dalībvalsts pilnvaro apdrošināšanas sabiedrības īstenot dzīvības apdrošināšanas darbības un segt risku, kas paredzēts Direktīvas 73/239/EEK A pielikuma 1. un 2. punktā, tā var noteikt, ka minētajām apdrošināšanas sabiedrībām jāiekārto vienots reģistrs visām savām darbībām.3. Reģistrēto aktīvu kopējā vērtība, kas novērtēta saskaņā ar izcelsmes dalībvalsts noteikumiem, nevienu brīdi nedrīkst būt zemāka par tehnisko rezervju vērtību.4. Ja uz kādu reģistrā ierakstītu aktīvu attiecas lietu tiesības par labu kādam kreditoram vai trešai personai, sakarā ar ko minēto aktīvu vērtības daļu nevar izmantot saistību segšanas nolūkā, šo faktu ieraksta reģistrā, un summu, kas nav izmantojama, neiekļauj kopējā vērtībā, kas minēta 3. punktā.5. Ja uz kādiem aktīviem, ko izmanto, lai segtu tehniskās rezerves, attiecas lietu tiesības par labu kādam kreditoram vai trešai personai, neizpildot 4. punkta nosacījumus, vai ja uz šādiem aktīviem attiecas īpašuma tiesību saglabāšana par labu kādam kreditoram vai trešai personai vai kādam kreditoram ir tiesība prasīt sava prasījuma un apdrošināšanas sabiedrības prasījuma savstarpēju ieskaitu, apdrošināšanas sabiedrības darbības izbeigšanas gadījumā rīcību ar šādiem aktīviem saistībā ar metodi, kas paredzēta 10. panta 1. punkta a) apakšpunktā, nosaka izcelsmes dalībvalsts tiesību akti, izņemot gadījumus, kad minētajiem aktīviem piemērojams 20., 21. vai 22. pants.6. Brīdī, kad tiek sākts darbības izbeigšanas process, vairāk nevar mainīt saskaņā ar 1. līdz 5. punktu reģistrā ierakstīto aktīvu sastāvu un reģistros nevar izdarīt nekādus grozījumus, kas nav pārrakstīšanās kļūdu labojumi, ja vien to nav atļāvusi kompetentā iestāde.7. Neatkarīgi no 6. punkta likvidatoriem ir pienākums minētajiem aktīviem pievienot peļņu, ko tie dod, kā arī to tīro prēmiju summu, kuras iekasētas sakarā ar attiecīgo darbību laikā starp darbības izbeigšanas procesa sākšanu un apdrošināšanas prasījumu samaksu vai portfeļa nodošanu.8. Ja aktīvu realizācijas ieņēmums nesasniedz to novērtējumu reģistros, likvidatoriem jāsniedz izcelsmes dalībvalsts kompetentajām iestādēm paskaidrojums.9. Dalībvalstu uzraudzības iestādēm jāveic attiecīgi pasākumi, lai nodrošinātu, ka apdrošināšanas sabiedrības pilnīgi piemēro šā pielikuma noteikumus.--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 96/5/EK, (1996. gada 16. februāris) par apstrādātu graudaugu pārtiku un bērnu pārtiku zīdaiņiem un maziem bērniem

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31996L0005

Oficiālais Vēstnesis L 049 , 28/02/1996 Lpp. 0017 - 0028

		Komisijas Direktīva 96/5/EK,(1996. gada 16. februāris)par apstrādātu graudaugu pārtiku un bērnu pārtiku zīdaiņiem un maziem bērniem(Dokuments attiecas uz EEZ)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1989. gada 3. maija Direktīvu 89/398/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pārtikas produktiem īpašām uztura vajadzībām [1] un jo īpaši tās 4. pantu,tā kā šīs direktīvas paredzētie Kopienas pasākumi nepārsniedz to, kas vajadzīgs, lai sasniegtu jau Direktīvā 89/398/EEK paredzētos mērķus;tā kā apstrādātu graudaugu pārtiku un bērnu pārtiku zīdaiņiem un maziem bērniem izmanto kā daļu no dažādotās diētas, un tā neveido vienīgo avotu barībai no krūts atšķirtiem zīdaiņiem un maziem bērniem;tā kā Kopienā pastāvošo sociālo un kultūras apstākļu dēļ pastāv liela attiecīgo produktu daudzveidība, kas atspoguļo ļoti dažādo diētu no krūts atšķirtiem zīdaiņiem un maziem bērniem;tā kā attiecīgo produktu pamatsastāvam jābūt piemērotam tām uztura prasībām zīdaiņiem un maziem bērniem ar labu veselību, kas noteiktas atbilstīgi vispārpieņemtiem zinātniskiem datiem, ievērojot iepriekšminētos faktorus;tā kā būtu jāizstrādā sastāva barības vielu pamatprasības šo divu plašo kategoriju produktiem, proti, apstrādātu graudaugu pārtikai un pārtikai maziem bērniem;tā kā, kaut gan šo produktu būtības dēļ būtu jāizvirza daudzas obligātās prasības un citādi ierobežojumi attiecībā uz vitamīnu, minerālvielu un citu uzturvielu daudzumu, šādas uzturvielas ražotāji var pievienot brīvprātīgi ar noteikumu, ka viņi izmanto vienīgi šīs direktīvas IV pielikumā uzskaitītās vielas;tā kā, izmantojot produktus, kuriem brīvprātīgi pievienotas šādas uzturvielas pašlaik Kopienā novērotos daudzumos, zīdaiņi un mazi bērni neuzņem šīs uzturvielas pārmērīgi; tā kā tiks pievērsta uzmanību jebkurai šā stāvokļa attīstībai nākotnē, un vajadzības gadījumā tiks veikti atbilstīgi pasākumi;tā kā Padomes direktīvā būs izklāstīti noteikumi attiecībā uz piedevu lietošanu apstrādātu graudaugu pārtikas un bērnu pārtikas ražošanā;tā kā jaunu pārtikas sastāvdaļu lietošanai tiks paredzēts atsevišķs pasākums horizontālā līmenī;tā kā šī direktīva atspoguļo pašreizējās zināšanas par šiem produktiem; tā kā par jebkuriem grozījumiem, kas atļauj jauninājumus, balstoties uz zinātnes un tehnikas attīstību, pieņems lēmumu kārtībā, kas noteikta Direktīvas 89/398/EEK 13. pantā;tā kā, ņemot vērā personas, kam produkti ir paredzēti, nekavējoties būtu jāizstrādā vajadzīgie mikrobioloģiskie kritēriji un maksimālie piesārņojumu līmeņi;tā kā saskaņā ar Direktīvas 89/398/EEK 7. pantu produkti, uz kuriem attiecas šī direktīva, ir pakļauti vispārīgiem noteikumiem, kas paredzēti Padomes 1978. gada 18. decembra Direktīvā 79/112/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz tiešajam patērētājam pārdodamo pārtikas produktu marķēšanu, noformējumu un reklamēšanu [2], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 93/102/EK [3];tā kā šajā direktīvā ir pieņemti un vajadzības gadījumā izvērsti papildinājumi un izņēmumi šiem vispārīgajiem noteikumiem;tā kā šajā direktīvā ietverto produktu iedaba un galamērķis jo īpaši pieprasa, lai etiķetē norādītu barības enerģētisko vērtību un galvenās sastāva uzturvielas; tā kā lietošanas metode jāprecizē saskaņā ar Direktīvas 79/112/EEK 3. panta 1. punkta 8. apakšpunktu un 10. pantu, lai novērstu nepareizu pielietojumu, kas var izrādīties bīstami zīdaiņu veselībai;tā kā gadījumos, kad prasības, kas nav īpaši aizliegtas, var attiecināt uz šiem produktiem atbilstīgi normām, kuras piemērojamas visiem pārtikas produktiem, šādām prasībām, atkarībā no apstākļiem, būtu jāņem vērā šajā direktīvā norādītie sastāva kritēriji;tā kā Pārtikas pētniecības komiteja ir konsultējusi par noteikumiem, kas var ietekmēt cilvēku veselību saskaņā ar Direktīvas 89/398/EEK 4. pantu;tā kā pasākumi, kas paredzēti šajā direktīvā, ir saskaņā ar Pārtikas produktu pastāvīgās komitejas atzinumu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pants1. Šī direktīva ir "īpašā direktīva" Direktīvas 89/398/EEK 4. panta nozīmē.2. Šī direktīva attiecas uz pārtikas produktiem ar īpašu uzturvērtību, kas Kopienā apmierina konkrētas uztura prasības zīdaiņiem un maziem bērniem ar labu veselību un paredzēti no krūts atšķirtiem zīdaiņiem un maziem bērniem kā to diētas papildinātājs un/vai to pakāpeniskai pieradināšanai pie parastiem pārtikas produktiem. Tie ietver:a) "apstrādātu graudaugu pārtiku", kura iedalās šādās četrās kategorijās:i) parastu graudaugu barība, kas ir pagatavota vai ko var pagatavot ar pienu vai citiem piemērotiem barības vielu šķidrumiem;ii) graudaugu barība, kam pievienota pārtika ar augstu olbaltumvielu saturu, kura ir pagatavota vai kuru var pagatavot ar ūdeni vai citiem šķidrumiem, kas nesatur olbaltumvielas;iii) makaronu ēdieni, ko izmanto pēc vārīšanas ūdenī vai citos piemērotos šķidrumos;iv) sausiņi un cepumi, ko izmanto vai nu tieši, vai pēc saberšanas, pievienojot ūdeni, pienu vai citus piemērotus šķidrumus;b) "pārtiku maziem bērniem", kas ir citāda nekā apstrādātu graudaugu pārtika.3. Šī direktīva neattiecas uz piena produktiem, kas paredzēti maziem bērniem.4. Šajā direktīvā:- "zīdaiņi" ir bērni līdz 12 mēnešu vecumam,- "mazi bērni" ir bērni vecumā no viena līdz trim gadiem.2. pantsDalībvalstis nodrošina, ka 1. pantā minētos produktus Kopienā tirgo tikai tad, ja tie atbilst šajā direktīvā izklāstītajām normām.3. pantsApstrādātu graudaugu pārtiku un bērnu pārtiku ražo no sastāvdaļām, kuru piemērotību produktiem ar īpašu uzturvērtību zīdaiņiem un maziem bērniem apstiprina vispāratzīti zinātniski dati.4. pants1. Apstrādātu graudaugu pārtika atbilst I pielikumā norādītajiem sastāva kritērijiem.2. Bērnu pārtikai, kas aprakstīta II pielikumā, jāatbilst tur norādītajiem sastāva kritērijiem.5. pantsRažojot apstrādātu graudaugu pārtiku un pārtiku maziem bērniem, var pievienot tikai IV pielikumā uzskaitītās barības vielas. 12 mēnešu laikā pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā, ja vajadzīgs, jāparedz maksimālie līmeņi papildus jau noteiktajiem.Šīm vielām tīrības kritērijus izstrādās vēlāk.6. pantsApstrādātu graudaugu pārtika un pārtika maziem bērniem nesatur nevienu savienojumu tādā daudzumā, kas var apdraudēt zīdaiņu un mazu bērnu veselību. Vajadzīgos maksimālos līmeņus nosaka nekavējoties.Vajadzības gadījumā nosaka arī mikrobioloģiskos kritērijus.7. pants1. Attiecīgo produktu marķējums papildus tam, kas paredzēts Direktīvas 79/112/EEK 3. pantā, obligāti satur šādas sīkākas ziņas:a) norādījumi attiecībā uz vecumu, no kāda produktu var lietot, ņemot vērā tā sastāvu, struktūru un citas īpašības. Jebkura produkta lietošanai noteiktais vecums nevar būt mazāks par četriem mēnešiem. Produktiem, kas ieteikti izmantošanai no četru mēnešu vecuma, var būt norāde, ka produktu ieteicams lietot no šī vecuma, ja tikai par mātes un bērna stāvokli atbildīgie neatkarīgie ārstniecības, uzturzinātnes vai farmācijas speciālisti vai citi darbinieki neiesaka ko citu;b) informācija attiecībā uz lipekļa klātbūtni vai iztrūkumu, ja norādītais vecums, no kura produktu var lietot, ir mazāks par sešiem mēnešiem;c) pieejamais enerģijas lielums, izteikts kJ un kcal, un olbaltumvielu, ogļhidrātu un lipīdu saturs, izteikts skaitliskā veidā uz 100 g vai 100 ml pārdotā produkta, un, vajadzības gadījumā, uz patēriņam ieteikto produkta daudzumu;d) katras minerālvielas un katra vitamīna vidējais daudzums, kas attiecīgi noteikts kā īpašs līmenis I un II pielikumā, izteikts skaitliskā veidā uz 100 g vai 100 ml pārdotā produkta, un, vajadzības gadījumā, uz patēriņam ieteikto produkta daudzumu;e) ja vajadzīgs, pamācības atbilstīgai pagatavošanai un norādījumi par šo pamācību ievērošanas nozīmi.2. Marķējums var saturēt:a) IV pielikumā norādīto barības vielu vidējo daudzumu, ja šāda prasība nav ietverta 1. punkta d) apakšpunkta noteikumos, izteiktu skaitliskā veidā uz 100 g vai 100 ml pārdotā produkta, un, vajadzības gadījumā, uz patēriņam ieteikto produkta daudzumu;b) papildus skaitliskajai informācijai, informāciju par V pielikumā parādītajām minerālvielām un vitamīniem, izteiktu procentos no salīdzināmās vērtības uz 100 g vai 100 ml pārdotā produkta, un, vajadzības gadījumā, uz patēriņam ieteiktā produkta daudzuma ar noteikumu, ka klātesošie daudzumi ir vismaz 15 % no salīdzināmās vērtības.8. pantsDalībvalstīs vēlākais līdz 1997. gada 30. septembrim stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.Šie normatīvie un administratīvie akti piemērojami tādā veidā, lai:- atļautu tirgot produktus, kas atbilst šai direktīvai, līdz 1997. gada 1. oktobrim,- aizliegtu tirgot produktus, kas neatbilst šai direktīvai, no 1999. gada 31. marta.Kad dalībvalstis paredz šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka metodes, kā veikt šādas atsauces.9. pantsŠī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.10. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1996. gada 16. februārīKomisijas vārdāKomisijas loceklisMartin Bangemann[1] OV L 186, 30.6.1989., 27. lpp.[2] OV L 33, 8.2.1979., 1. lpp.[3] OV L 291, 25.11.1993., 14. lpp.--------------------------------------------------I PIELIKUMSPAMATSASTĀVS APSTRĀDĀTU GRAUDAUGU PĀRTIKAI ZĪDAIŅIEM UN MAZIEM BĒRNIEMUzturvielu satura prasības attiecas uz produktiem, kurus tirgo gatavus izmantošanai vai sagatavojamus pēc ražotāja pamācības.1. Graudaugu satursApstrādātu graudaugu pārtiku pagatavo galvenokārt no viena vai vairākiem samaltiem graudaugiem un/vai cietes sakņaugu produktiem.Graudaugu un/vai cietes sakņaugu daudzumam beigu maisījumā sausā veidā jābūt vismaz 25 % no pamatmasas.2. Olbaltumvielas2.1. Produktiem, kas minēti 1. panta 2. punkta a) apakšpunkta ii) un iv) daļā, olbaltumvielas saturs nedrīkst pārsniegt 1,3 g/100 kJ (5,5 g/100 kcal).2.2. Produktiem, kas minēti 1. panta 2. punkta a) apakšpunkta ii) daļā, pievienotās olbaltumvielas nedrīkst būt mazāk par 0,48 g/100 kJ (2 g/100 kcal).2.3. Cepumiem, kas minēti 1. panta 2. punkta a) apakšpunkta iv) daļā un pagatavoti, pievienojot pārtikas produktus ar augstu olbaltumvielu saturu, un pasniegti kā tādi, pievienotās olbaltumvielas nedrīkst būt mazāk par 0,36 g/100 kJ (1,5 g/100 kcal).2.4. Pievienotās olbaltumvielas ķīmiskajam indeksam ir jābūt vismaz 80 % no šāda indeksa salīdzināmajai olbaltumvielai (kazeīnam, kā norādīts III pielikumā) vai olbaltumvielas enerģijas attiecībai (OEA) olbaltumvielai maisījumā ir jābūt vismaz 70 % no šādas attiecības salīdzināmajai olbaltumvielai. Visos gadījumos aminoskābju pievienošana ir atļauta vienīgi olbaltumvielu maisījuma uzturvērtības uzlabošanai un tikai attiecībās, kādas vajadzīgas šim nolūkam.3. Ogļhidrāti3.1. Ja produktiem, kas minēti 1. panta 2. punkta a) apakšpunkta i) un iv) daļā, pievieno saharozi, fruktozi, glikozi, glikozes sīrupus vai medu:- no šiem avotiem pievienoto ogļhidrātu daudzums nedrīkst pārsniegt 1,8 g/100 kJ (7,5 g/100 kcal),- pievienotās fruktozes daudzums nedrīkst pārsniegt 0,9 g/100 kJ (3,75 g/100 kcal).3.2. Ja produktiem, kas minēti 1. panta 2. punkta a) apakšpunkta ii) daļā, pievieno saharozi, fruktozi, glikozes sīrupus vai medu:- no šiem avotiem pievienoto ogļhidrātu daudzums nedrīkst pārsniegt 1,2 g/100 kJ (5 g/100 kcal),- pievienotās fruktozes daudzums nedrīkst pārsniegt 0,6 g/100 kJ (2,5 g/100 kcal).4. Lipīdi4.1. Produktiem, kas minēti 1. panta 2. punkta a) apakšpunkta i) un iv) daļā, lipīdu saturs nedrīkst pārsniegt 0,8 g/100 kJ (3,3 g/100 kcal).4.2. Produktiem, kas minēti 1. panta 2. punkta a) apakšpunkta ii) daļā, lipīdu saturs nedrīkst pārsniegt 1,1 g/100 kJ (4,5 g/100 kcal). Ja lipīdu saturs pārsniedz 0,8 g/100 kJ (3,3 g/100 kcal):a) laurskābes daudzums nedrīkst pārsniegt 15 % no kopīgā lipīdu satura;b) miristīnskābes daudzums nedrīkst pārsniegt 15 % no kopīgā lipīdu satura;c) linoleīnskābes daudzums (glicerīdu - linoleātu veidā) nedrīkst būt mazāks par 70 mg/100 kJ (300 mg/100 kcal) un nedrīkst pārsniegt 285 mg/100 kJ (1200 mg/100 kcal).5. Minerālvielas5.1. Nātrijs- nātrija sāļus apstrādātu graudaugu pārtikas produktiem var pievienot tikai tehnoloģiskiem nolūkiem,- nātrija saturs apstrādātu graudaugu pārtikas produktos nedrīkst pārsniegt 25 mg/100 kJ (100 mg/100 kcal).5.2. Kalcijs5.2.1. Produktiem, kas minēti 1. panta 2. punkta a) apakšpunkta ii) daļā, kalcija daudzums nedrīkst būt mazāks par 20 mg/100 kJ (80 mg/100 kcal).5.2.2. Produktiem, kas minēti 1. panta 2. punkta a) apakšpunkta iv) daļā, pagatavoti, pievienojot pienu (piena cepumi), un pasniegti kā tādi, kalcija daudzums nedrīkst būt mazāks par 12 mg/100 kJ (50 mg/100 kcal).6. Vitamīni6.1. Apstrādātu graudaugu pārtikas produktos tiamīna daudzums nedrīkst būt mazāks par 25 μg/100 kJ (100 μg/100 kcal).6.2. Produktos, kas minēti 1. panta 2. punkta a) apakšpunkta ii) daļā:| 100 kJ | 100 kcal |Minimums | Maksimums | Minimums | Maksimums |A vitamīns (μg-RE) | 14 | 43 | 60 | 180 |D vitamīns (μg) | 0,25 | 0,75 | 1 | 3 |Šos ierobežojumus piemēro arī tad, ja A vitamīnu un D vitamīnu pievieno citiem apstrādātu graudaugu pārtikas produktiem.--------------------------------------------------II PIELIKUMSPAMATSASTĀVS BĒRNU PĀRTIKAI ZĪDAIŅIEM UN MAZIEM BĒRNIEMUzturvielu satura prasības attiecas uz produktiem, kurus tirgo gatavus izmantošanai vai sagatavojamus pēc ražotāja pamācības.1. Olbaltumvielas1.1. Ja gaļa, mājputnu gaļa, zivis, subprodukti vai citi tradicionālie olbaltumvielu avoti ir vienīgās sastāvdaļas, kas minētas produkta nosaukumā, tad:- nosauktie gaļa, mājputnu gaļa, zivis, subprodukti vai citi tradicionālie olbaltumvielu avoti kopā veido ne mazāk kā 40 % no kopējās produkta masas,- katra nosauktā gaļa, mājputnu gaļa, zivis, subprodukti vai cits tradicionālais olbaltumvielu avots veido ne mazāk kā 25 % no nosaukto olbaltumvielu avotu kopējās masas,- kopējais olbaltumvielu daudzums no nosaukto olbaltumvielu avotiem nav mazāks par 1,7 g/100 kJ (7 g/100 kcal).1.2. Ja gaļa, mājputnu gaļa, zivis, subprodukti vai citi tradicionālie olbaltumvielu avoti atsevišķi vai kopā produkta nosaukumā ir minēti kā pirmie, produktu uzrādot vai neuzrādot kā ēdienu, tad:- nosauktie mājputnu gaļa, zivis, subprodukti vai citi tradicionālie olbaltumvielu avoti kopā veido ne mazāk kā 10 % no kopējās produkta masas,- katrs nosauktā gaļa, mājputnu gaļa, zivis, subprodukti vai cits tradicionālais olbaltumvielu avots veido ne mazāk kā 25 % no nosaukto olbaltumvielu avotu kopējās masas,- olbaltumvielu daudzums no nosaukto olbaltumvielu avotiem nav mazāks par 1 g/100 kJ (4 g/100 kcal).1.3. Ja gaļa, mājputnu gaļa, zivis, subprodukti vai citi tradicionālie olbaltumvielu avoti atsevišķi vai kopā produkta nosaukumā ir minēti, bet ne kā pirmie, produktu uzrādot vai neuzrādot kā ēdienu, tad:- nosauktie gaļa, mājputnu gaļa, zivis, subprodukti vai citi tradicionālie olbaltumvielu avoti kopā veido ne mazāk kā 8 % no kopējās produkta masas,- katra nosauktā gaļa, mājputnu gaļa, zivis, subprodukti vai cits tradicionālais olbaltumvielu avots veido ne mazāk kā 25 % no nosaukto olbaltumvielu avotu kopējās masas,- olbaltumvielu daudzums no nosaukto olbaltumvielu avotiem nav mazāks par 0,5 g/100 kJ (2,2 g/100 kcal),- kopējais olbaltumvielu daudzums no visiem nosaukto olbaltumvielu avotiem nav mazāks par 0,7 g/100 kJ (3 g/100 kcal).1.4. Ja produkts etiķetē apzīmēts kā ēdiens, bet produkta nosaukumā nav minēta gaļa, mājputnu gaļa, zivis, subprodukti vai citi tradicionālie olbaltumvielu avoti, tad:- kopējais olbaltumvielu daudzums no visiem nosaukto olbaltumvielu avotiem nav mazāks par 0,7 g/100 kJ (3 g/100 kcal).1.5. Aminoskābes atļauj pievienot vienīgi klātesošās olbaltumvielas uzturvērtības uzlabošanai un tikai tādās attiecībās, kādas vajadzīgas šim nolūkam.2. OgļhidrātiKlātesošo ogļhidrātu kopējie daudzumi augļu un dārzeņu sulās un nektāros, tikai no augļiem sastāvošos ēdienos, desertos vai pudiņos nepārsniedz:- 10 g/100 ml – dārzeņu sulās un no tām pagatavotos dzērienos,- 15 g/100 ml – augļu sulās un nektāros un no tiem pagatavotos dzērienos,- 20 g/100 ml– tikai no augļiem sastāvošos ēdienos,- 25 g/100 ml – desertos vai pudiņos,- 5 g/100 ml – citos dzērienos bez piena.3. Tauki3.1.Šā pielikuma 1.1. punktā minētajos produktos:Ja gaļa vai siers ir vienīgās sastāvdaļas vai ir minēti produkta nosaukumā kā pirmie, tad:- kopējais tauku daudzums produktā no visiem avotiem nedrīkst pārsniegt 1,4 g/100 kJ (6 g/100 kcal).3.2. Visos citos produktos:- kopējais tauku daudzums produktā no visiem avotiem nedrīkst pārsniegt 1,1 g/100 kJ (4,5 g/100 kcal).4. Nātrijs4.1. Nātrija saturam gala produktā nevajadzētu būt vai nu lielākam par 48 mg/100 kJ (200 mg/100 kcal), vai lielākam par 200 mg 100 gramos. Tomēr, ja siers ir vienīgā produkta nosaukumā minētā sastāvdaļa, nātrija saturam gala produktā nevajadzētu būt lielākam par 70 mg/100 kJ (300 mg/100 kcal).4.2. Nātrija sāļus nedrīkst pievienot nedz augļu produktiem, nedz desertiem un pudiņiem, izņemot tehnoloģiskos nolūkos.5. VitamīniC vitamīnsAugļu sulās, nektāros vai dārzeņu sulās C vitamīna saturam gala produktā nevajadzētu būt vai nu mazākam par 6 mg/100 kJ (25 mg/100 kcal), vai mazākam par 25 mg 100 gramos.A vitamīnsDārzeņu sulās A vitamīna saturam gala produktā nevajadzētu būt mazākam par 25 μg RE/100 kJ (100 μg RE/100 kcal) [1].A vitamīnu citai bērnu pārtikai nepievieno.D vitamīnsD vitamīnu bērnu pārtikai nepievieno.[1] (RE - Visu trans-retinolu ekvivalents)--------------------------------------------------III PIELIKUMSAMINOSKĀBJU SASTĀVS KAZEĪNĀ| (g/100 g olbaltumvielu) |Arginīns | 3,7 |Cistīns | 0,3 |Histidīns | 2,9 |Izoleicīns | 5,4 |Leicīns | 9,5 |Lizīns | 8,1 |Metionīns | 2,8 |Fenilalanīns | 5,2 |Treonīns | 4,7 |Triptofāns | 1,6 |Tirozīns | 5,8 |Valīns | 6,7 |--------------------------------------------------IV PIELIKUMSBARĪBAS VIELAS1. VitamīniA vitamīnsRetinolsRetinilacetātsRetinilpalmitātsBeta-karotīnsD vitamīnsD2 vitamīns (ergokalciferols)D3 vitamīns (holekalciferols)B1vitamīnsTalmīna hlorīdsTalmīna mononitrātsB2vitamīnsRiboflavīnsNātrija riboflavīn-5’-fosfāts, nātrijsNiacīnsNikotīnamīdsNikotīnskābeB6vitamīnsPiridoksīnhlorīdsPiridoksīn-5-fosfātsPiridoksīndipalmitātsPantotēnskābeKalcija D-pantotenātsNātrija D-pantotenātsDekspantenolsFolātsFolijskābeB12 vitamīnsCiānkobalamīnsHidroksikobalamīnsBiotīnsD-biotīnsC vitamīnsL-askorbīnskābeNātrija L-askorbātsKalcija L-askorbāts6-palmitil-L-askorbīnskābe (askorbilpalmitāts)Kālija askorbātsK vitamīnsFilohinons (Fitomenadions)E vitamīnsD-alfa-tokoferolsDL-alfa-tokoferolsD-alfa-tokoferola acetātsDL-alfa-tokoferola acetāts2. AminoskābesL-arginīns | un to hlorīdi |L-cistīns |L-histidīns |L-izoleicīns |L-leicīns |L- lizīns |L-cisteīns |L-metionīns | |L-fenilalanīns | |L-treonīns | |L-triptofāns | |L-tirozīns | |L-valīns | |3. CitiHolīnsHolīna hlorīdsHolīna citrātsHolīna bitartrātsInozītsL-karnitīnsL-karnitīna hlorīds4. Minerālsāļi un mikroelementiKalcijsKalcija karbonātsKalcija hlorīdsKalcija citrāti (Citronskābes kalcija sāļi)Kalcija glukonātsKalcija glicerofosfātsKalcija laktātsKalcija oksīdsKalcija hidroksīdsKalcija fosfāti (Fosforskābes kalcija sāļi)MagnijsMagnija karbonātsMagnija hlorīdsMagnija citrāti (Citronskābes magnija sāļi)Magnija glukonātsMagnija oksīdsMagnija hidroksīdsMagnija fosfāti (Fosforskābes magnija sāļi)Magnija sulfātsMagnija laktātsMagnija glicerofosfātsKālijsKālija hlorīdsKālija citrāti (Citronskābes kālija sāļi)Kālija glukonātsKālija laktātsKālija glicerofosfātsDzelzsDivvērtīgās dzelzs citrātsTrīsvērtīgās dzelzs amonija citrātsDivvērtīgās dzelzs glukonātsDivvērtīgās dzelzs laktātsDivvērtīgās dzelzs sulfātsDivvērtīgās dzelzs fumarātsTrīsvērtīgās dzelzs difosfāts (Trīsvērtīgās dzelzs pirofosfāts)Elementārā dzelzs (karbonil- + elektrolīze + reducēta ar ūdeņradi)Trīsvērtīgās dzelzs saharātsNātrija trīsvērtīgās dzelzs difosfātsDivvērtīgās dzelzs karbonātsVaršVara-lizīna komplekssVara karbonātsVara citrātsVara glukonātsVara sulfātsCinksCinka acetātsCinka acetātsCinka citrātsCinka laktātsCinka sulfātsCinka oksīdsCinka glukonātsMangānsMangāna karbonātsMangāna hlorīdsMangāna citrātsMangāna glukonātsMangāna sulfātsMangāna glicerofosfātsJodsNātrija jodīdsKālija jodīdsKālija jodātsNātrija jodāts--------------------------------------------------V PIELIKUMSSALĪDZINĀMĀS VĒRTĪBAS UZTURVIELU MARĶĒŠANAI PĀRTIKAS PRODUKTIEM ZĪDAIŅIEM UN MAZIEM BĒRNIEMBarības viela | Salīdzināmā vērtība marķējumā |A vitamīns (μg) | 400 |D vitamīns (μg) | 10 |C vitamīns (mg) | 25 |Tiamīns (mg) | 0,5 |Riboflavīns (mg) | 0,8 |Niacīna ekvivalenti (mg) | 9 |B6vitamīns (mg) | 0,7 |Folāts (μg) | 100 |B12vitamīns (μg) | 0,7 |Kalcijs (mg) | 400 |Dzelzs (mg) | 6 |Cinks (mg) | 4 |Jods (μg) | 70 |Selēns (μg) | 10 |Varš (mg) | 0,4 |--------------------------------------------------


title: Padomes direktīva (1978. gada 13. februāris) par telpu apsildes siltuma ģeneratoru darbību un karstā ūdens ražošanu jaunās vai esošās ražošanā neizmantojamās ēkās un par siltumizolāciju un vietējo karstā ūdens sadali jaunās ražošanā neizmantojamās ēkās

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31978L0170

Oficiālais Vēstnesis L 052 , 23/02/1978 Lpp. 0032 - 0033 Speciālizdevums grieķu valodā Nodaļa 10 Sējums 1 Lpp. 0161  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 12 Sējums 3 Lpp. 0082  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 12 Sējums 3 Lpp. 0082  Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 12 Sējums 2 Lpp. 0003  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 12 Sējums 2 Lpp. 0003

		Padomes direktīva(1978. gada 13. februāris)par telpu apsildes siltuma ģeneratoru darbību un karstā ūdens ražošanu jaunās vai esošās ražošanā neizmantojamās ēkās un par siltumizolāciju un vietējo karstā ūdens sadali jaunās ražošanā neizmantojamās ēkās(78/170/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas Līgumu un jo īpaši tā 103. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],tā kā savā 1974. gada 17. septembra rezolūcijā par Kopienas jauno enerģijas politikas stratēģiju [3] Padome izvirzīja mērķi samazināt saimniecībā izmantojamā patēriņa pieauguma tempu ar racionālas un ekonomiskas enerģijas izmantošanas pasākumiem, neapdraudot sociālās un ekonomiskās attīstības mērķu sasniegšanu;tā kā 1974. gada 17. decembra rezolūcijā par Kopienas rīcības programmu enerģijas racionālai izmantošanai [4] Padome atzīmēja, ka Komisija savos Padomei adresētajos paziņojumos, kuru nosaukums "Racionāla enerģijas izmantošana", ir izstrādājusi Kopienas rīcības programmu šajā jomā;tā kā visi enerģijas racionālas izmantošanas uzlabojumi parasti labvēlīgi ietekmē apkārtējo vidi;tā kā ēku apkures sistēmu sektors ir ļoti piemērots šādiem pasākumiem;tā kā ieteikums 76/493/EEK [5] attiecas uz esošo ēku apkures sistēmām;tā kā jaunu apkures sistēmu gadījumā ir nepieciešams pēc iespējas ātrāk iegūt enerģijas ietaupījumus, kas ietekmēs kopējo enerģijas patēriņu pēc sistēmu uzstādīšanas;tā kā šā iemesla dēļ būtu jāpieņem direktīva, kas paredzētu vispārīgu modeli, saskaņā ar kuru dalībvalstis kopīgi pētītu enerģijas taupīšanas metodes, lai samazinātu Līguma 103. panta 4. punktā minēto piegādes grūtību iespaidu;tā kā telpu apkures un saimniecībā izmantojamā karstā ūdens ražošanas siltuma ģeneratori jaunajās vai esošajās ražošanā neizmantojamajās ēkās būtu jāpārbauda ražošanas vai uzstādīšanas laikā;tā kā ekonomiski pamatotos apstākļos jaunās ražošanā neizmantojamās ēkās būtu obligāti jāparedz gan ģeneratoru, gan uzkarsēto šķidrumu izplatīšanas sistēmu siltuma izolācija;tā kā Komisijai būtu regulāri jāsaņem informācija par paredzēto pasākumu īstenošanu un iegūtajiem vai paredzamajiem rezultātiem;tā kā šai direktīvai paredzētajiem īstenošanas pasākumiem būtu jāietver dalībvalstu to tiesību aktu tuvināšanai paredzētie pasākumi, kas attiecas uz šajā direktīvā aplūkotajām jomām, un tie būtu jāvērš uz notiekošā darba saskaņošanu vai tie būtu jāveic šajās jomās gan Kopienas, gan starptautiskajā līmenī,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pants1. Dalībvalstis veic visus nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu visu jauno telpu apkures un/vai karstā ūdens ražošanas siltuma ģeneratoru, kas atrodas jaunās vai esošās ražošanā neizmantojamās ēkās, atbilstību minimālajām darbības prasībām.Ja ģeneratoros var izmantot dažādus enerģijas veidus, tad minimālajām darbības prasībām jāattiecas uz katru lietoto enerģijas veidu.Termins "siltuma ģenerators" konkrēti nozīmē karstā ūdens boilerus, tvaika boilerus, gaisa sildītājus ar detaļām un jo īpaši ar attiecīgajām ugunsdzēšamajām iekārtām, kas piemērotas izmantotajam dabiskajam kurināmajam. Kombinētos elektrības/siltuma ģeneratorus arī uzskata par siltuma ģeneratoriem, un minimālajām darbības prasībām, ko tiem piemēro, jāattiecas uz pilno saražotās enerģijas daudzumu.Elektriskie siltuma ģeneratori ar pretestībām un pieslēgumiem tālvadāmam apkures tīklam netiek ietverti.Tās iekārtas, kurām nav iespējama pārbaude atkarībā no veida, pēc attiecīgiem tehniskiem pētījumiem būs turpmāko priekšlikumu priekšmets.2. Dalībvalstis nodrošina to, ka atbilstību minimālajām darbības prasībām garantē pārbaude, ko veic vai nu ģeneratora ražošanas laikā, vai uzstādīšanas laikā.3. Ražošanas laikā pārbaudei pakļautos siltuma ģeneratorus nevar piedāvāt pārdošanai, ja tie neatbilst minimālajām darbības prasībām, un atbilstību attiecīgajiem noteikumiem apliecina ar datu plāksnīti, kurā ir sniegta šāda minimālā informācija:- ražotāja adrese,- siltuma ģeneratora veids un izlaides gads,- siltuma jauda katram paredzamajam enerģijas veidam, izteikta kW,- izmantotās enerģijas vai enerģiju veids un raksturlielumi,- sildošā šķidruma maksimālā temperatūra,- pārbaudes apstiprinājums un tās iestādes adrese, kas veikusi pārbaudi,- katra siltuma ģeneratora patēriņš, darbinot to atbilstīgi noteiktajai jaudai.Termins "siltuma jauda" attiecas uz lielāko saražoto daudzumu, kādu siltuma ģenerators var piegādāt nepārtraukti.Ja uzstāda tāda veida siltuma ģeneratoru, kas ir pakļauts pārbaudei ražošanas laikā, lietotāju nodrošina ar rakstiskām izmantošanas un apkalpes instrukcijām, kas ļauj viņam sasniegt optimālu efektivitāti. Šīm instrukcijām ir jābūt pārbaudītām tādā pašā veidā kā ģeneratoriem, un tajās ir jāietver galvenie pārbaudes konstatējumi.4. Ja siltuma ģeneratori ir pakļauti pārbaudei uzstādīšanas laikā, enerģijas zaudējumi nedrīkst pārsniegt dalībvalstīs noteiktos daudzumus.2. pantsDalībvalstis veic visus nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka jaunajās ražošanā neizmantojamajās ēkās ekonomiski pamatota izplatīšanas un glabāšanas sistēmu izolācija ir obligāta attiecībā gan uz sildošo šķidrumu, gan uz saimniecībā izmantojamo karsto ūdeni.Šie noteikumi attiecas arī uz tālvadāmam apkures tīklam pieslēgtām sistēmām.Tie attiecas arī uz jauniem karstā ūdens siltuma ģeneratoriem visās jaunās vai esošās ražošanā neizmantojamās ēkās.3. pants1981. gada 1. janvāris ir datums, no kura sākot, vairs nedrīkst uzstādīt siltuma ģeneratoru, kas neatbilst minimālajām darbības prasībām saskaņā ar 1. pantu.2. pantā minētos pasākumus piemēro no 1980. gada 1. jūlija.4. pantsDalībvalstis attiecīgi informē Komisiju par pasākumiem, kas veikti šajā direktīvā aplūkotajā jomā, kā arī par rezultātiem, kas iegūti vai tiek sagaidīti no šādiem pasākumiem.5. pantsŠī direktīva nekādi neskar pasākumus, kuru pamatā ir Līguma 100. pants.6. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1978. gada 13. februārīPadomes vārdā —priekšsēdētājsP. Dalsager[1] OV C 266, 7.11.1977., 55. lpp.[2] OV C 287, 30.11.1977., 9. lpp.[3] OV C 153, 9.7.1975., 1. lpp.[4] OV C 153, 9.7.1975., 5. lpp.[5] OV L 140, 28.5.1976., 12. lpp.--------------------------------------------------