title: Padomes Direktīva (1969. gada 8. decembris) par Kalifornijas bruņu uts ierobežošanu (69/466/EEK)

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31969L0466

Oficiālais Vēstnesis L 323 , 24/12/1969 Lpp. 0005 - 0006 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 3 Sējums 2 Lpp. 0253  Speciālizdevums dāņu valodā: Sērija I Nodaļa 1969(II) Lpp. 0549  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 3 Sējums 2 Lpp. 0253  Speciālizdevums angļu valodā: Sērija I Nodaļa 1969(II) Lpp. 0565  Speciālizdevums grieķu valodā Nodaļa 03 Sējums 5 Lpp. 0023  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 03 Sējums 3 Lpp. 0174  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 03 Sējums 3 Lpp. 0174

		Padomes Direktīva(1969. gada 8. decembris)par Kalifornijas bruņu uts ierobežošanu(69/466/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 43. un 100. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komisijas atzinumu,tā kā divdīgļlapu kokaugu un to augļu ražošana ieņem nozīmīgu vietu Kopienas lauksaimniecībā;tā kā šo ražu pastāvīgi apdraud kaitējoši organismi;tā kā aizsargājot šādus augus pret kaitējošiem organismiem, ir ne vien jāsaglabā, bet vēl jāpalielina to lauksaimnieciskā produktivitāte;tā kā aizsargpasākumiem, kas vērsti uz kaitējošo organismu izplatīšanās novēršanu atsevišķās dalībvalstīs, būtu tikai ierobežots efekts, ja vienlaicīgi un metodiski visā Kopienā netiktu veikta šo organismu izplatības ierobežošana;tā kā viens no divdīgļlapu kokaugiem viskaitējošākajiem organismiem ir Kalifornijas bruņu uts (Quadraspidiotus perniciosus Comst.);tā kā šis kaitēklis ir konstatēts vairākās dalībvalstīs un tā kā Kopienā ir piesārņoti apvidi;tā kā, ja netiks veikti efektīvi pasākumi kaitēkļa izplatības ierobežošanai, divdīgļlapu kokaugu kultivācijai visā Kopienā vienmēr pastāvēs risks;tā kā lai iznīdētu šo kaitēkli, Kopienai jāpieņem prasību minimums; tā kā dalībvalstīm jānodrošina iespēja pieņemt, ja nepieciešams, papildu vai stingrākas prasības,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsŠī direktīva attiecas uz obligātajiem pasākumiem, kas veicami dalībvalstīs, lai ierobežotu Kalifornijas bruņu utis (Quadraspidiotus perniciosus Comst.) un novērstu to izplatīšanos.2. pantsŠajā direktīvā:a) "augi" apzīmē dzīvus augus vai augu dzīvas daļas, izņemot to augļus un sēklas;b) "kontaminēti augi vai augļi" apzīmē augus vai augļus, uz kuriem ir atrasta viens vai vairāki Kalifornijas bruņu uts īpatņi, ja vien nav apstiprināts, ka tie ir nedzīvi;c) "Kalifornijas bruņu uts saimniekaugi" ir Acer L., Cotoneaster Ehrh., Crataegus L., Cydonia Mill., Euonymus L., Fagus L., Juglans L., Ligustrum L., Malus Mill., Populus L., Prunus L., Pyrus L., Ribes L., Rosa L., Salix L., Sorbus L., Syringa L., Tilia L., Ulmus L., Vitis L. dzimtu augi;d) "dēstu audzētavas" ir plantācijas, kurās audzē augus nolūkā tos pārstādīt, pavairot vai izplatīt kā augus ar atsevišķām sakņu sistēmām.3. pantsKad tiek konstatēta Kalifornijas bruņu uts, dalībvalsts marķē piesārņoto apvidu un pietiekami lielu drošības joslu, lai nodrošinātu apkārtējo platību aizsardzību.4. pantsDalībvalstis nodrošina, lai piesārņotajos apvidos un drošības joslās Kalifornijas bruņu uts saimniekaugi tiktu atbilstoši apstrādāti, lai ierobežotu kaitēkli un apturētu tā izplatību.5. pantsDalībvalstis nodrošina:a) visu kontaminēto augu iznīcināšanu dēstu audzētavās;b) visu citu kontaminēto augu vai augu, par kuriem ir aizdomas, ka tie ir kontaminēti, un kuri aug piesārņotos apvidos, apstrādi, kas nodrošina, ka šie augi un to svaigie augļi pārvietošanas laikā vairs nebūtu kontaminēti;c) to, lai visi iesakņotie Kalifornijas bruņu uts saimniekaugi, kas aug piesārņotajā apvidū un šo augu daļas, kas ir domātas pavairošanai un tiek ražotas šajā apvidū, var tikt pārstādītas piesārņotajā apvidū vai pārvietotas uz citu vietu vienīgi tad, ja nav konstatēta to kontaminācija un ja tās apstrādātas tā, ka visi Kalifornijas bruņu uts īpatņi, kas vēl varētu uz tām atrasties, ir iznīcināti.6. pantsDalībvalstis nodrošina, ka aizsargjoslās Kalifornijas bruņu uts saimniekaugi tiek oficiāli uzraudzīti un vismaz reizi gadā tiek veikta to apskate, lai konstatētu, vai uz tiem nav parādījusies Kalifornijas bruņu uts.7. pantsDalībvalstis nodrošina, ka jebkurā augu partijā (kas nav iesakņoti augsnē) un svaigu augļu partijā, kurā ir konstatēta kontaminācija, kontaminētie augi un augļi tiek iznīcināti, bet citi partijā ietilpstošie augi un augļi tiek apstrādāti tā, lai visi Kalifornijas bruņu uts īpatņi, kas uz tiem varētu atrasties, tiktu iznīcināti.8. pantsDalībvalstis atsauc pasākumus, kas vērsti uz Kalifornijas bruņu uts izplatīšanās ierobežošanu tikai tad, kad Kalifornijas bruņu uts vairs netiek konstatēta.9. pantsDalībvalstis aizliedz Kalifornijas bruņu uts saglabāšanu.10. pants1. Dalībvalstis var atļaut:a) atkāpes no pasākumiem, kas minēti 4., 5., 7. un 9. pantā zinātniskos un fitosanitāros nolūkos, veicot izmēģinājumus un selekcijas darbu;b) atkāpjoties no 5. panta b) daļas un no 7. panta, tūlītēju kontaminētu svaigu augļu pārstrādi;c) atkāpjoties no 5. panta b) daļas un no 7. panta, kontaminētu svaigu augļu pārvietošanu piesārņotajā apvidū.2. Dalībvalstis nodrošina, ka atļaujas, kas minētas 1. punktā, tiek sniegtas vienīgi tad, ja tiek veikti atbilstoši ierobežošanas pasākumi, kas garantē, ka šīs atļaujas neietekmē Kalifornijas bruņu uts ierobežošanu un nerada kaitēkļa izplatīšanās risku.11. pantsDalībvalstis var pieņemt tādus papildus vai stingrākus noteikumus, kādi ir nepieciešami, lai ierobežotu Kalifornijas bruņu uts izplatību.12. pantsDalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai izpildītu šīs direktīvas prasības divu gadu laikā pēc tās izziņošanas, un tūlīt par to informē Komisiju.13. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīmBriselē, 1969. gada 8. decembrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsJ. M. A. H. Luns[1] OV 156, 15.7.1967., 31. lpp.--------------------------------------------------


title: Eiropas parlamenta un padomes direktīva 2003/15/EK (2003. gada 27. februāris), ar ko groza Padomes Direktīvu 76/768/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kosmētikas līdzekļiemdokuments attiecas uz EEZ.

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32003L0015

Oficiālais Vēstnesis L 066 , 11/03/2003 Lpp. 0026 - 0035

		Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2003/15/EK(2003. gada 27. februāris),ar ko groza Padomes Direktīvu 76/768/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kosmētikas līdzekļiem(Dokuments attiecas uz EEZ)EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 95. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],saskaņā ar Līguma 251. pantā izklāstīto procedūru un ņemot vērā Samierināšanas komitejas apstiprināto 2002. gada 3. decembra kopīgo dokumentu [3],tā kā:(1) Ar Padomes Direktīvu 76/768/EEK [4] ir pilnīgi saskaņoti valstu tiesību akti, kas attiecas uz kosmētikas līdzekļiem, un tās galvenais mērķis ir sabiedrības veselības aizsardzība. Tālab joprojām ir obligāti jāizdara daži toksikoloģiskie testi, lai novērtētu kosmētikas līdzekļu drošumu.(2) Protokolā par dzīvnieku aizsardzību un labturību, kas ar Amsterdamas līgumu pievienots pielikumā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam, paredzēts, ka Kopienai un dalībvalstīm, realizējot Kopienas politiku, īpaši attiecībā uz iekšējo tirgu, pilnīgi jāievēro dzīvnieku labturības prasības.(3) Padomes Direktīvā 86/609/EEK (1986. gada 24. novembris) par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz to dzīvnieku aizsardzību, kurus izmanto izmēģinājumiem un citiem zinātniskiem mērķiem [5], ir kopīgi noteikumi dzīvnieku izmantošanai izmēģinājumiem Kopienā un nosacījumi, saskaņā ar ko šādi izmēģinājumi jāveic dalībvalstu teritorijā. Īpaši minētās direktīvas 7. pantā ir prasība, ka izmēģinājumi ar dzīvniekiem jāaizstāj ar alternatīvām metodēm, ja tādas metodes ir un ja tās ir zinātniski apmierinošas. Lai atvieglotu to alternatīvo metožu izstrādi un izmantošanu kosmētikas līdzekļu nozarē, kurās neizmanto dzīvus dzīvniekus, ar Padomes Direktīvu 93/35/EEK (1993. gada 14. jūnijs), ar ko sesto reizi groza Direktīvu 76/768/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kosmētikas līdzekļiem [6], ir ieviesti īpaši noteikumi.Tomēr šie noteikumi attiecas tikai uz alternatīvām metodēm, pēc kurām dzīvniekus neizmanto, un tajos neņem vērā alternatīvās metodes, kas izstrādātas, lai samazinātu izmēģinājumos izmantojamo dzīvnieku skaitu vai lai samazinātu to ciešanas. Tāpēc, lai optimāli aizsargātu dzīvniekus, ko izmanto kosmētikas līdzekļu testēšanai, līdz brīdim, kad kosmētikas līdzekļus aizliedz testēt ar dzīvniekiem un ar dzīvniekiem testētus kosmētikas līdzekļus pārdot Kopienā, šie noteikumi jāgroza, lai paredzētu to alternatīvo metožu sistemātisku izmantošanu, ar kurām samazina izmantojamo dzīvnieku skaitu vai samazina radītās ciešanas tajos gadījumos, kad vēl nav pieejamas pilnīgas alternatīvas, kā paredzēts Direktīvas 86/609/EEK 7. panta 2. un 3. punktā, ja šīs metodes nodrošina patērētājiem tāda līmeņa aizsardzību, kas ir līdzvērtīga tai, ko nodrošina tās tradicionālās metodes, kuru aizstāšanai tās paredzētas.(4) Saskaņā ar Direktīvu 86/609/EEK un Direktīvu 93/35/EEK ir būtiski ievērot mērķi, kāds ir tam, ka aizliedz izmēģinājumus ar dzīvniekiem kosmētikas līdzekļu testēšanai un ka šādu izmēģinājumu aizliegums stājas spēkā dalībvalstu teritorijā. Lai nodrošinātu šā aizlieguma pilnīgu realizāciju, Komisijai var būt jāierosina turpmākie grozījumi Direktīvā 86/609/EEK.(5) Pašlaik Kopienas līmenī sistemātiski pieņem tikai tās alternatīvās metodes, ko zinātniski validējis Eiropas Alternatīvo metožu validēšanas centrs (ECVAM) vai Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācija (ESAO) un kas piemērojamas visā ķīmiskās rūpniecības nozarē. Tomēr kosmētikas līdzekļu un to sastāvdaļu drošumu var nodrošināt ar alternatīvām metodēm, kas var nebūt piemērojamas visiem ķīmisko sastāvdaļu lietojumiem. Tāpēc jāveicina šādu metožu izmantošana visā kosmētikas līdzekļu nozarē un jānodrošina to pieņemšana Kopienas līmenī, ja ar šādām metodēm var nodrošināt līdzvērtīgu patērētāju aizsardzību.(6) Gatavo kosmētikas līdzekļu drošumu jau var nodrošināt, pamatojoties uz zināšanām par to sastāvdaļu drošumu. Tāpēc noteikumus, ar ko gatavos kosmētikas līdzekļus aizliedz testēt ar dzīvniekiem, var iekļaut Direktīvā 76/768/EEK. Komisijai jānosaka pamatnostādnes, lai, īpaši mazajos un vidējos uzņēmumos, veicinātu tādu metožu piemērošanu, kuras nav saistītas ar dzīvnieku izmantošanu gatavo kosmētikas līdzekļu drošuma pārbaudei.(7) Pakāpeniski radīsies iespēja nodrošināt kosmētikas līdzekļu sastāvdaļu drošumu ar alternatīvām metodēm, kurās neizmanto dzīvniekus un kuras ir validētas Kopienas līmenī vai kuras ECVAM ir apstiprinājis par zinātniski validētām, attiecīgi ņemot vērā ESAO validēšanas attīstību. Pēc apspriešanās ar Zinātnisko komiteju gala patērētājiem paredzēto kosmētikas līdzekļu un nepārtikas preču jautājumos (SCCNFP) par validēto alternatīvo metožu piemērošanu kosmētikas līdzekļu jomā Komisijai nekavējoties jāpublicē validētās vai apstiprinātās metodes, kas atzītas par piemērojamām šādām sastāvdaļām. Lai sasniegtu dzīvnieku aizsardzības augstāko pakāpi, jānosaka termiņš galīgā aizlieguma ieviešanai.(8) Komisijai jānosaka termiņi, ar ko aizliedz laist tirgū tos kosmētikas līdzekļus, kuru galīgais sastāvs, sastāvdaļas vai sastāvdaļu kombinācijas ir testētas ar dzīvniekiem, un termiņi, ar kuriem aizliedz katru testu, ko pašlaik izdara, izmantojot dzīvniekus, un šie termiņi nedrīkst pārsniegt sešus gadus no šīs direktīvas spēkā stāšanās dienas. Tomēr, ņemot vērā to, ka vēl nav apspriežamas alternatīvas testiem, kas attiecas uz atkārtotas devas toksicitāti, reproduktīvo toksicitāti un toksikokinētiku, kosmētikas līdzekļiem, kurus testē attiecībā uz to, ir lietderīgi galīgo aizliegumu laišanai tirgū noteikt 10 gadus no šīs direktīvas spēkā stāšanās dienas. Komisijai jābūt pilnvarotai, pamatojoties uz gada ziņojumiem, pielāgot grafikus attiecīgo iepriekš minēto galīgo termiņu robežās.(9) Labāka resursu koordinācija Kopienas līmenī veicina tās zinātniskās pieredzes uzkrāšanu, kas vajadzīga alternatīvo metožu izstrādei. Šajā nolūkā Komisijai ir būtiski turpināt un pastiprināt darbu un veikt pasākumus, kas vajadzīgi, lai veicinātu pētījumus un tādu jaunu alternatīvo metožu izstrādi, kurās neizmanto dzīvniekus, īpaši saskaņā ar tās sesto pamatprogrammu, kas noteikta Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumā Nr. 1513/2002/EK [7].(10) Jāveicina Kopienā izstrādāto alternatīvo metožu atzīšana trešās valstīs. Lai sasniegtu šo mērķi, Komisijai un dalībvalstīm jāveic visi pasākumi, kas piemēroti, lai veicinātu šādu metožu akceptēšanu ESAO. Komisijai arī jācenšas saskaņā ar Eiropas Kopienas sadarbības līgumiem panākt to, ka trešās valstis nekavē un nenovērš to drošuma testu rezultātu atzīšanu, kas iegūti testos, kuri Kopienā izdarīti ar alternatīvām eksporta kosmētikas līdzekļu testa metodēm, un neizvairās no šādas atzīšanas, kā arī nepieprasa šādu testu atkārtošanu ar dzīvniekiem.(11) Jābūt iespējai prasīt, lai kosmētikas līdzekli izstrādā, tā testēšanā neizmantojot dzīvniekus. Komisijai, apspriežoties ar dalībvalstīm, jāizstrādā pamatnostādnes, lai nodrošinātu kopīgus prasību piemērošanas kritērijus un vienotu interpretāciju, īpaši, lai ar šādām prasībām nemaldinātu patērētāju. Izstrādājot šādas pamatnostādnes, Komisijai jāņem vērā arī to daudzo mazo un vidējo uzņēmumu viedoklis, kas veido lielāko daļu ražotāju, kuri izmanto testus bez dzīvniekiem, attiecīgo nevalstisko organizāciju viedoklis un tas, ka patērētājiem jāspēj faktiski atšķirt kosmētikas līdzekļus, pamatojoties uz kritērijiem, kas attiecas uz testēšanu ar dzīvniekiem.(12) SCCNFP 2001. gada 25. septembra atzinumā ir noteikts, ka vielas, kas klasificētas, ievērojot Padomes Direktīvu 67/548/EEK (1967. gada 27. jūnijs) par normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu vielu klasifikāciju, iepakošanu un marķēšanu [8], ar ko nosaka, ka tās ir 1. vai 2. kategorijas kancerogēnās (izņemot vielas, kas ir kancerogēnas tikai ieelpojot), mutagēnās vai reproduktīvajai funkcijai toksiskās vielas, un vielas ar līdzīgu iedarbību nedrīkst apzināti pievienot kosmētikas līdzekļiem un ka vielas, kuras pēc klasifikācijas, ievērojot Direktīvu 67/548/EEK, ir 3. kategorijas kancerogēnās, mutagēnās vai reproduktīvajai funkcijai toksiskās vielas, un vielas ar līdzīgu iedarbību nedrīkst apzināti pievienot kosmētikas līdzekļiem, ja nevar pierādīt, ka tādā koncentrācijā tās nerada draudus patērētāja veselībai.(13) Ņemot vērā īpašo bīstamību, ko vielas, kuras saskaņā ar klasifikāciju, ievērojot Direktīvu 67/548/EEK, ir 1., 2. un 3. kategorijas kancerogēnās, mutagēnās vai reproduktīvajai funkcijai toksiskās vielas, var radīt cilvēku veselībai, to izmantošana kosmētikas līdzekļos jāaizliedz. Vielu, kas saskaņā ar klasifikāciju ir 3. kategorijas viela, drīkst izmantot kosmētikas līdzekļos, ja SCCNFP vielu ir novērtējis un atzinis par pieņemamu izmantošanai kosmētikas līdzekļos.(14) Lai uzlabotu patērētajiem sniegto informāciju, uz kosmētikas līdzekļiem jābūt precīzākām norādēm par derīguma termiņu.(15) Ir konstatēts, ka dažas vielas bieži izraisa alerģiskas ādas reakcijas patērētājiem, kuriem āda ir jutīga pret smaržvielām. Lai nodrošinātu šādu patērētāju pietiekamu informētību, jāgroza Direktīvas 76/768/EEK noteikumi, nosakot prasību, ka par šādu sastāvdaļu klātbūtni jābūt informācijai sastāvdaļu sarakstā. Šī informācija uzlabo ādas alerģiju diagnosticēšanu šādiem patērētājiem un dod tiem iespēju izvairīties no to kosmētikas līdzekļu lietošanas, pret kuriem tiem ir alerģija.(16) SCCNFP ir identificējis vairākas vielas, kas var izraisīt alerģiskas reakcijas un kuru izmantošana jāierobežo un/vai tai jānosaka konkrēti nosacījumi.(17) Pasākumi, kas vajadzīgi šīs direktīvas izpildei, jāpieņem saskaņā ar Padomes Lēmumu 1999/468/EK (1999. gada 28. jūnijs), ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību [9].(18) Direktīvas 93/35/EEK noteikumi, ar ko aizliedz laist tirgū kosmētikas līdzekļus, kuros ir sastāvdaļas vai sastāvdaļu kombinācijas, kuras testētas ar dzīvniekiem, jāaizstāj ar šīs direktīvas noteikumiem. Tāpēc juridiskas noteiktības labad ir lietderīgi šīs direktīvas 1. panta 1. punktu piemērot no 2002. gada 1. jūlija, pilnīgi ievērojot tiesiskās paļāvības principu,IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvu 76/768/EEK groza šādi.1. Svītro 4. panta 1. punkta i) apakšpunktu.2. Direktīvā iekļauj šādus pantus:"4.a pants1. Neskarot vispārējos pienākumus, kas izriet no 2. panta, dalībvalstis aizliedz:a) laist tirgū kosmētikas līdzekļus, kuru galīgais sastāvs, lai panāktu atbilstību šīs direktīvas prasībām, ir testēts ar dzīvniekiem, izmantojot metodi, kas nav alternatīva metode, pēc tam, kad šāda alternatīva metode ir validēta un pieņemta Kopienas līmenī, attiecīgi ņemot vērā validācijas attīstību ESAO;b) laist tirgū kosmētikas līdzekļus, kas satur sastāvdaļas vai sastāvdaļu kombinācijas, kuras, lai panāktu atbilstību šīs direktīvas prasībām, ir testētas ar dzīvniekiem, izmantojot metodi, kas nav alternatīva metode, pēc tam, kad šāda alternatīva metode ir validēta un pieņemta Kopienas līmenī, attiecīgi ņemot vērā validācijas attīstību ESAO;c) savā teritorijā testēt gatavos kosmētikas līdzekļus ar dzīvniekiem, lai panāktu atbilstību šīs direktīvas prasībām;d) lai panāktu atbilstību šīs direktīvas prasībām, savā teritorijā testēt sastāvdaļas vai sastāvdaļu kombinācijas ar dzīvniekiem vēlākais dienā, kad šādi testi jāaizstāj ar vienu validētu alternatīvo metodi vai vairākām validētām alternatīvajām metodēm, kas iekļautas V pielikumā Padomes Direktīvai 67/548/EEK (1967. gada 27. jūnijs) par normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu vielu klasifikāciju, iepakošanu un marķēšanu [10] vai šīs direktīvas IX pielikumā.Vēlākais 2004. gada 11. septembrī Komisija saskaņā ar procedūru, kas minēta 10. panta 2. punktā, un pēc apspriešanās ar Zinātnisko komiteju gala patērētājiem paredzēto kosmētikas līdzekļu un nepārtikas preču jautājumos (SCCNFP) nosaka IX pielikuma saturu.2. Komisija pēc apspriešanās ar SCCNFP un Eiropas Alternatīvo metožu validēšanas centru (ECVAM) un, attiecīgi ņemot vērā validācijas attīstību ESAO, nosaka īstenošanas grafikus noteikumiem 1. punkta a), b) un d) apakšpunktā, ieskaitot termiņus dažādo testu izskaušanai. Grafikus dara pieejamus atklātībai vēlākais 2004. gada 11. septembrī un nosūta Eiropas Parlamentam un Padomei. Īstenošanas periodu nosaka ne ilgāku par sešiem gadiem no Direktīvas 2003/15/EK spēkā stāšanas dienas attiecībā uz 1. punkta a), b) un d) apakšpunktu.2.1) attiecībā uz atkārtotas devas toksicitātes, reproduktīvās toksicitātes un toksikokinētikas testiem, kam vēl nav apspriežamu alternatīvu, 1. punkta a) un b) apakšpunkta īstenošanas periodu nosaka ne ilgāku par 10 gadiem no Direktīvas 2003/15/EK stāšanās spēkā;2.2) Komisija izpēta iespējamās tehniskās grūtības, kas saistītas ar to, ka aizliedz testus, īpaši tos, kuri attiecas uz atkārtotas devas toksicitāti, reproduktīvo toksicitāti un toksikokinētiku un kuriem vēl nav apspriežamu alternatīvu. Informācijai par šo pētījumu pagaidu un galīgajiem rezultātiem jābūt to gada ziņojumu sastāvdaļai, ko iesniedz, ievērojot 9. pantu.Pamatojoties uz šiem gada ziņojumiem, grafikus, kas noteikti saskaņā ar 2. punktu, drīkst pielāgot 2. punktā minētā maksimālā sešu gadu perioda robežās vai 2. punkta 1. apakšpunktā minētā 10 gadu perioda robežās pēc apspriešanās ar struktūrām, kuras minētas 2. punktā;2.3) Komisija pēta virzību un atbilstību termiņiem, kā arī tehniskās grūtības, kas saistītas ar atbilstību aizliegumam. Informācijai par šo Komisijas pētījumu pagaidu un galīgajiem rezultātiem jābūt to gada ziņojumu sastāvdaļai, ko iesniedz, ievērojot 9. pantu. Ja šajos pētījumos vismaz divus gadus līdz 2. punkta 1) apakšpunktā minētā maksimālā perioda beigām secina, ka tehnisku iemeslu dēļ vienu testu vai vairākus testus, kas minēti 2. punkta 1. apakšpunktā, līdz 2. punkta 1. apakšpunktā minētā perioda beigām neizstrādās, tā informē Eiropas Parlamentu un Padomi un iesniedz likumdošanas iniciatīvu saskaņā ar Līguma 251. pantu;2.4) izņēmuma apstākļos, ja rodas pamatotas bažas par esošas kosmētikas līdzekļa sastāvdaļas drošumu, dalībvalsts var pieprasīt, lai Komisija piešķir atkāpi no 1. punkta. Pieprasījumā jāiekļauj situācijas vērtējums un jānorāda vajadzīgie pasākumi. Pamatojoties uz to, Komisija pēc apspriešanās ar SCCNFP un ar motivētu lēmumu var atļaut atkāpties saskaņā ar procedūru, kas minēta 10. panta 2. punktā. Ar šo atļauju nosaka atkāpes nosacījumus attiecībā uz īpašiem mērķiem, termiņu un ziņošanu par rezultātiem.Atkāpi piešķir tikai tad, ja:a) sastāvdaļu plaši izmanto un nevar aizstāt ar citu sastāvdaļu, kas var pildīt līdzīgu funkciju;b) specifiskā cilvēku veselības problēma apstiprinās, un vajadzība izdarīt testus ar dzīvniekiem ir attaisnojama, un par to iesniedz sīki izstrādātu pētījuma protokolu, kas ir paredzēts par pamatu vērtējumam.Lēmums par atļauju, ar to saistītie nosacījumi un sasniegtais galīgais rezultāts ir tā gada ziņojuma sastāvdaļa, kas Komisijai jāiesniedz saskaņā ar 9. pantu.3. Šajā pantā:a) "gatavs kosmētikas līdzeklis" ir kosmētikas līdzeklis savā galīgajā sastāvā, ko laiž tirgū un nodod galapatērētājam, vai tā prototips;b) "prototips" ir pirmais paraugs vai dizainparaugs, kas nav ražots sērijveidā un no kā kopē vai galīgi izstrādā gatavo kosmētikas līdzekli.4.b pantsKosmētikas līdzekļos aizliegts izmantot vielas, kas pēc klasifikācijas saskaņā ar Direktīvas 67/548/EEK I pielikumu ir 1., 2. vai 3. kategorijas kancerogēnās, mutagēnās vai reproduktīvajai funkcijai toksiskās vielas. Šim nolūkam Komisija saskaņā ar 10. panta 2. punktā minēto procedūru pieņem vajadzīgos pasākumus. Vielu, kas saskaņā ar klasifikāciju ir 3. kategorijas viela, drīkst izmantot kosmētikas līdzekļos, ja SCCNFP vielu ir novērtējis un atzinis par pieņemamu izmantošanai kosmētikas līdzekļos."3. Ar šādu apakšpunktu aizstāj 6. panta 1. punkta c) apakšpunktu:"c) minimālo derīguma termiņu norāda ar vārdiem: "ieteicams izlietot līdz"; un vai nu- pašu datumu, vai- informāciju par to, kur tas atrodams uz iepakojuma.Datumu izsaka skaidri, un tas sastāv vai nu no mēneša un gada, vai no dienas, mēneša un gada šādā secībā. Pēc vajadzības šo informāciju papildina ar norādi uz nosacījumiem, kas jāizpilda, lai garantētu noteikto termiņu.Termiņš nav obligāti jānorāda kosmētikas līdzekļiem, kuru minimālais termiņš pārsniedz 30 mēnešus. Šādiem kosmētikas līdzekļiem norāda termiņu, kurā patērētājs var lietot minēto kosmētikas līdzekli pēc tā iepakojuma atvēršanas, nenodarot sev nekādu kaitējumu. Šo informāciju norāda ar simbolu, kurš parādīts VIIIa) pielikumā un aiz kura norādīts termiņš (mēnešos un/vai gados).";4. Ar šādu apakšpunktu aizstāj 6. panta 1. punkta g) apakšpunktu:"g) sastāvdaļu saraksts masas dilstošā secībā pievienošanas laikā. Šā saraksta priekšā ir vārds "sastāvdaļas". Ja praktisku apsvērumu dēļ tas nav iespējams, tad sastāvdaļas jānorāda uz pievienotas lapiņas, etiķetes, lentes vai kartītes, uz ko patērētājam norāda ar saīsinātu informāciju vai simbolu, kurš parādīts VIII pielikumā un kuram jābūt uz iepakojuma.Tomēr par sastāvdaļām neuzskata:- piemaisījumus, kas ir izmantotajā izejvielā,- tehniskās palīgvielas, ko izmanto gatavošanā, bet kuru nav gatavajā kosmētikas līdzeklī,- vielas, ko lieto stingri nepieciešamos daudzumos par šķīdinātājiem vai par nesējiem smaržai un aromātiskiem savienojumiem.Uz smaržu vai aromātiskiem savienojumiem un to izejvielām norāda ar vārdu "smarža" vai "aromāts". Tomēr uz to vielu klātbūtni, kas jānorāda ailē "citi ierobežojumi un prasības" III pielikumā, jānorāda sarakstā neatkarīgi no to funkcijas kosmētikas līdzeklī.Sastāvdaļas, kuru koncentrācija ir mazāka par 1 %, var iekļaut sarakstā jebkurā secībā aiz sastāvdaļām, kuru koncentrācija pārsniedz 1 %.Krāsvielas var iekļaut sarakstā jebkurā secībā aiz pārējām sastāvdaļām saskaņā ar krāsu indeksa numuru vai nosaukumu, kas pieņemts IV pielikumā. Dekoratīviem kosmētikas līdzekļiem ko laiž tirgū vairākos krāsu toņos, sarakstā var iekļaut visas izmantojamās krāsvielas, ja ir pievienoti vārdi "var saturēt" vai simbols "+/–".Sastāvdaļa jāidentificē pēc kopējā nosaukuma, kas minēts 7. panta 2. punktā, vai, ja tas nav iespējams, tad pēc viena no 5.a panta 2. punkta pirmajā ievilkumā minētajiem nosaukumiem.Saskaņā ar procedūru, kas minēta 10. panta 2. punktā, Komisija var pielāgot kritērijus un nosacījumus, kuri noteikti Komisijas Direktīvā 95/17/EK (1995. gada 19. jūnijs), ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus Padomes Direktīvas 76/768/EEK piemērošanai attiecībā uz vienas vai vairāku sastāvdaļu neiekļaušanu kosmētikas līdzekļu marķējuma sastāvdaļu sarakstā [11] saskaņā ar kuru ražotājs komercnoslēpuma glabāšanas nolūkos drīkst lūgt neiekļaut vienu sastāvdaļu vai vairākas sastāvdaļas iepriekš minētajā sarakstā."5. Pēdējo teikumu 6. panta 3. punktā svītro un pievieno šādu daļu:"Bez tam ražotājs vai persona, kas atbild par kosmētikas līdzekļa laišanu Kopienas tirgū, tikai tad var izmantot izdevību uz kosmētikas līdzekļa iepakojuma vai jebkurā dokumentā, uz zīmītes, etiķetes, riņķīša vai siksniņas, kuru pievieno kosmētikas līdzeklim vai ar kuru norāda uz to, minēt faktu, ka gatavā kosmētikas līdzekļa ražošanas nolūkā nav izdarīts neviens tests ar dzīvniekiem, ja ne ražotājs, ne tā piegādātāji nav izdarījuši vai pasūtījuši nevienu gatavā kosmētikas līdzekļa vai tā prototipa, vai nevienas tā sastāvdaļas testu ar dzīvniekiem un nav izmantojuši nevienu sastāvdaļu, ko jaunu kosmētikas līdzekļu ražošanas nolūkā ar dzīvniekiem testējuši citi. Pamatnostādnes pieņem saskaņā ar procedūru, kas minēta 10. panta 2. punktā, un publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. Eiropas Parlaments saņem komitejai iesniegto pasākumu projektu eksemplārus."6. Ar šādu apakšpunktu aizstāj 7.a panta 1. punkta d) apakšpunktu:"d) gatavā kosmētikas līdzekļa vērtējums attiecībā uz drošumu cilvēku veselībai. Šim nolūkam ražotājs ņem vērā sastāvdaļu vispārējo toksikoloģisko profilu, to ķīmisko uzbūvi un to iedarbības līmeni. Īpaši tas ņem vērā specifiskās iedarbības raksturlielumus tajos rajonos, kur kosmētikas līdzekli lieto, vai uz tiem iedzīvotājiem, kuriem tas paredzēts. Cita starpā, īpašs vērtējums vajadzīgs kosmētikas līdzekļiem, kas paredzēti bērniem, kuri jaunāki par trijiem gadiem, un kosmētikas līdzekļiem, kas paredzēti tikai ārīgai intīmajai higiēnai.Ja vienu kosmētikas līdzekli ražo vairākās vietās Kopienas teritorijā, tad ražotājs var izraudzīties vienu ražošanas vietu, kur minētā informācija ir pieejama. Šajā sakarā un, ja to pieprasa uzraudzības nolūkiem, tam izraudzītā vieta jānorāda attiecīgajai uzraudzības iestādei vai attiecīgajām uzraudzības iestādēm. Šajā gadījumā informācijai jābūt viegli pieejamai."7. Šādu apakšpunktu pievieno 7.a panta 1. punktam:"h) dati par jebkuru testēšanu ar dzīvniekiem, ko izdarījis ražotājs, tā pārstāvji vai piegādātāji un kas attiecas uz kosmētikas līdzekļa vai tā sastāvdaļu drošuma vērtējuma izstrādi, to skaitā jebkuru testēšanu ar dzīvniekiem, lai nodrošinātu atbilstību trešo valstu normatīvajām vai administratīvajām prasībām.Neskarot aizsardzību, īpaši komercnoslēpuma un intelektuālā īpašuma tiesību aizsardzību, dalībvalstis nodrošina to, ka a) un f) apakšpunktā prasītā informācija ar attiecīgiem līdzekļiem, to skaitā elektroniskajiem līdzekļiem, ir viegli pieejama atklātībai. Kvantitatīvo informāciju, ko a) apakšpunktā prasīts darīt pieejamu atklātībai, aprobežo ar bīstamajām vielām, uz kurām attiecas Direktīva 67/548/EEK."8. Nosaukumu "Kosmetoloģijas zinātniskā komiteja" 8. panta 2. punktā un 8.a panta 3. punktā aizstāj ar nosaukumu "Zinātniskā komiteja gala patērētājiem paredzēto kosmētikas līdzekļu un nepārtikas preču jautājumos".9. Ar šādiem pantiem aizstāj 9. un 10. pantu:"9. pantsReizi gadā Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par:a) alternatīvo metožu izstrādes, validēšanas un tiesiskās akceptēšanas gaitu. Ziņojumā jābūt precīziem datiem par to izmēģinājumu skaitu un veidu, kas sakarā ar kosmētikas līdzekļiem izdarīti ar dzīvniekiem. Dalībvalstīm jāsavāc minētā informācija papildus statistikai, kas noteikta Padomes Direktīvā 86/609/EEK (1986. gada 24. novembris) par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz to dzīvnieku aizsardzību, kurus izmanto izmēģinājumiem un citiem zinātniskiem mērķiem [12]. Komisija īpaši nodrošina to alternatīvo testa metožu izstrādi, validēšanu un tiesisko akceptēšanu, kurās neizmanto dzīvus dzīvniekus;b) Komisijas panākumiem darbā, kas vērsts uz to, lai saņemtu ESAO akceptu alternatīvajām metodēm, kuras validētas Kopienas līmenī, un lai trešās valstis atzītu to drošuma testu rezultātus, kas Kopienā izdarīti ar alternatīvām metodēm, īpaši saistībā ar sadarbības līgumiem starp Kopienu un šīm valstīm;c) to, kā ņemtas vērā mazo un vidējo uzņēmumu īpašās vajadzības.10. pants1. Komisijai palīdz Pastāvīgā kosmētikas līdzekļu komiteja.2. Ja ir atsauce uz šo punktu, tad piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5. un 7. pantu, ņemot vērā minētā lēmuma 8. panta noteikumus.Lēmuma 1999/468/EK 5. panta 6. punktā noteiktais termiņš ir trīs mēneši.3. Komiteja pieņem savu reglamentu."10. Šo tabulu pievieno III pielikuma I daļai:"Atsauces numurs | Viela | Ierobežojumi | Kosmētikas līdzekļa marķējumā norādāmie lietošanas nosacījumi un brīdinājumi |Piemērošanas un/vai lietošanas joma | Maksimāli pieļaujamā koncentrācija gatavajā kosmētikas līdzeklī | Citi ierobežojumi un prasības |A | B | C | D | E | F |67. | Amilkanēļskābes aldehīds (CAS Nr. 122–40–7) | | | Vielas klātbūtne jānorāda sastāvdaļu sarakstā, kas minēts 6. panta 1. punkta g) apakšpunktā, ja tās koncentrācija pārsniedz: 0,001 % kosmētikas līdzekļos, kurus nenoskalo0,01 % kosmētikas līdzekļos, kurus noskalo | |68. | Benzilspirts (CAS Nr. 100–51–6) | | | Vielas klātbūtne jānorāda sastāvdaļu sarakstā, kas minēts 6. panta 1. punkta g) apakšpunktā, ja tās koncentrācija pārsniedz: 0,001 % kosmētikas līdzekļos, kurus nenoskalo0,01 % kosmētikas līdzekļos, kurus noskalo | |69. | Kanēļspirts (CAS Nr. 104–54–1) | | | Vielas klātbūtne jānorāda sastāvdaļu sarakstā, kas minēts 6. panta 1. punkta g) apakšpunktā, ja tās koncentrācija pārsniedz: 0,001 % kosmētikas līdzekļos, kurus nenoskalo0,01 % kosmētikas līdzekļos, kurus noskalo | |70. | Citrāls (CAS Nr. 5392–40–5) | | | Vielas klātbūtne jānorāda sastāvdaļu sarakstā, kas minēts 6. panta 1. punkta g) apakšpunktā, ja tās koncentrācija pārsniedz: 0,001 % kosmētikas līdzekļos, kurus nenoskalo0,01 % kosmētikas līdzekļos, kurus noskalo | |71. | Eigenols (CAS Nr. 97–53–0) | | | Vielas klātbūtne jānorāda sastāvdaļu sarakstā, kas minēts 6. panta 1. punkta g) apakšpunktā, ja tās koncentrācija pārsniedz: 0,001 % kosmētikas līdzekļos, kurus nenoskalo0,01 % kosmētikas līdzekļos, kurus noskalo | |72. | Hidroksicitronelāls (CAS Nr. 107–75–5) | | | Vielas klātbūtne jānorāda sastāvdaļu sarakstā, kas minēts 6. panta 1. punkta g) apakšpunktā, ja tās koncentrācija pārsniedz: 0,001 % kosmētikas līdzekļos, kurus nenoskalo0,01 % kosmētikas līdzekļos, kurus noskalo | |73. | Izoeigenols (CAS Nr. 97–54–1) | | | Vielas klātbūtne jānorāda sastāvdaļu sarakstā, kas minēts 6. panta 1. punkta g) apakšpunktā, ja tās koncentrācija pārsniedz: 0,001 % kosmētikas līdzekļos, kurus nenoskalo0,01 % kosmētikas līdzekļos, kurus noskalo | |74. | Amilkanēļspirts (CAS Nr. 101–85–9) | | | Vielas klātbūtne jānorāda sastāvdaļu sarakstā, kas minēts 6. panta 1. punkta g) apakšpunktā, ja tās koncentrācija pārsniedz: 0,001 % kosmētikas līdzekļos, kurus nenoskalo0,01 % kosmētikas līdzekļos, kurus noskalo | |75. | Benzilsalicilāts (CAS Nr. 118–58–1) | | | Vielas klātbūtne jānorāda sastāvdaļu sarakstā, kas minēts 6. panta 1. punkta g) apakšpunktā, ja tās koncentrācija pārsniedz: 0,001 % kosmētikas līdzekļos, kurus nenoskalo0,01 % kosmētikas līdzekļos, kurus noskalo | |76. | Kanēļskābes aldehīds (CAS Nr. 104–55–2) | | | Vielas klātbūtne jānorāda sastāvdaļu sarakstā, kas minēts 6. panta 1. punkta g) apakšpunktā, ja tās koncentrācija pārsniedz: 0,001 % kosmētikas līdzekļos, kurus nenoskalo0,01 % kosmētikas līdzekļos, kurus noskalo | |77. | Kumarīns (CAS Nr. 91–64–5) | | | Vielas klātbūtne jānorāda sastāvdaļu sarakstā, kas minēts 6. panta 1. punkta g) apakšpunktā, ja tās koncentrācija pārsniedz: 0,001 % kosmētikas līdzekļos, kurus nenoskalo0,01 % kosmētikas līdzekļos, kurus noskalo | |78. | Geraniols (CAS Nr. 106–24–1) | | | Vielas klātbūtne jānorāda sastāvdaļu sarakstā, kas minēts 6. panta 1. punkta g) apakšpunktā, ja tās koncentrācija pārsniedz: 0,001 % kosmētikas līdzekļos, kurus nenoskalo0,01 % kosmētikas līdzekļos, kurus noskalo | |79. | Hidroksi–metilpentil–cikloheksēnkarboksaldehīds (CAS Nr. 31906–04–4) | | | Vielas klātbūtne jānorāda sastāvdaļu sarakstā, kas minēts 6. panta 1. punkta g) apakšpunktā, ja tās koncentrācija pārsniedz: 0,001 % kosmētikas līdzekļos, kurus nenoskalo0,01 % kosmētikas līdzekļos, kurus noskalo | |80. | Anizilspirts (CAS Nr. 105–13–5) | | | Vielas klātbūtne jānorāda sastāvdaļu sarakstā, kas minēts 6. panta 1. punkta g) apakšpunktā, ja tās koncentrācija pārsniedz: 0,001 % kosmētikas līdzekļos, kurus nenoskalo0,01 % kosmētikas līdzekļos, kurus noskalo | |81. | Benzilcinamāts (CAS Nr. 103–41–3) | | | Vielas klātbūtne jānorāda sastāvdaļu sarakstā, kas minēts 6. panta 1. punkta g) apakšpunktā, ja tās koncentrācija pārsniedz: 0,001 % kosmētikas līdzekļos, kurus nenoskalo0,01 % kosmētikas līdzekļos, kurus noskalo | |82. | Farnezols (CAS Nr. 4602–84–0) | | | Vielas klātbūtne jānorāda sastāvdaļu sarakstā, kas minēts 6. panta 1. punkta g) apakšpunktā, ja tās koncentrācija pārsniedz: 0,001 % kosmētikas līdzekļos, kurus nenoskalo0,01 % kosmētikas līdzekļos, kurus noskalo | |83. | 2–(4–terc–butilbenzil)propionaldehīds (CAS Nr. 80–54–6) | | | Vielas klātbūtne jānorāda sastāvdaļu sarakstā, kas minēts 6. panta 1. punkta g) apakšpunktā, ja tās koncentrācija pārsniedz: 0,001 % kosmētikas līdzekļos, kurus nenoskalo0,01 % kosmētikas līdzekļos, kurus noskalo | |84. | Linalols (CAS Nr. 78–70–6) | | | Vielas klātbūtne jānorāda sastāvdaļu sarakstā, kas minēts 6. panta 1. punkta g) apakšpunktā, ja tās koncentrācija pārsniedz: 0,001 % kosmētikas līdzekļos, kurus nenoskalo0,01 % kosmētikas līdzekļos, kurus noskalo | |85. | Benzilbenzoāts (CAS Nr. 120–51–4) | | | Vielas klātbūtne jānorāda sastāvdaļu sarakstā, kas minēts 6. panta 1. punkta g) apakšpunktā, ja tās koncentrācija pārsniedz: 0,001 % kosmētikas līdzekļos, kurus nenoskalo0,01 % kosmētikas līdzekļos, kurus noskalo | |86. | Citronelols (CAS Nr. 106–22–9) | | | Vielas klātbūtne jānorāda sastāvdaļu sarakstā, kas minēts 6. panta 1. punkta g) apakšpunktā, ja tās koncentrācija pārsniedz: 0,001 % kosmētikas līdzekļos, kurus nenoskalo0,01 % kosmētikas līdzekļos, kurus noskalo | |87. | Heksilkanēļskābes aldehīds (CAS Nr. 101–86–0) | | | Vielas klātbūtne jānorāda sastāvdaļu sarakstā, kas minēts 6. panta 1. punkta g) apakšpunktā, ja tās koncentrācija pārsniedz: 0,001 % kosmētikas līdzekļos, kurus nenoskalo0,01 % kosmētikas līdzekļos, kurus noskalo | |88. | d–Limonēns (CAS Nr. 5989–27–5) | | | Vielas klātbūtne jānorāda sastāvdaļu sarakstā, kas minēts 6. panta 1. punkta g) apakšpunktā, ja tās koncentrācija pārsniedz: 0,001 % kosmētikas līdzekļos, kurus nenoskalo0,01 % kosmētikas līdzekļos, kurus noskalo | |89. | Metilheptīnkarbonāts (CAS Nr. 111–12–6) | | | Vielas klātbūtne jānorāda sastāvdaļu sarakstā, kas minēts 6. panta 1. punkta g) apakšpunktā, ja tās koncentrācija pārsniedz: 0,001 % kosmētikas līdzekļos, kurus nenoskalo0,01 % kosmētikas līdzekļos, kurus noskalo | |90. | 3–metil–4–(2,6,6– trimetil– 2–cikloheksēn– 1 –il)–3–butēn– 2–ons (CAS Nr. 127–51–5) | | | Vielas klātbūtne jānorāda sastāvdaļu sarakstā, kas minēts 6. panta 1. punkta g) apakšpunktā, ja tās koncentrācija pārsniedz: 0,001 % kosmētikas līdzekļos, kurus nenoskalo0,01 % kosmētikas līdzekļos, kurus noskalo | |91. | Ozola sūnas ekstrakts (CAS Nr. 90028–68–5) | | | Vielas klātbūtne jānorāda sastāvdaļu sarakstā, kas minēts 6. panta 1. punkta g) apakšpunktā, ja tās koncentrācija pārsniedz: 0,001 % kosmētikas līdzekļos, kurus nenoskalo0,01 % kosmētikas līdzekļos, kurus noskalo | |92. | Koka sūnas ekstrakts (CAS Nr. 90028–67–4) | | | Vielas klātbūtne jānorāda sastāvdaļu sarakstā, kas minēts 6. panta 1. punkta g) apakšpunktā, ja tās koncentrācija pārsniedz: 0,001 % kosmētikas līdzekļos, kurus nenoskalo0,01 % kosmētikas līdzekļos, kurus noskalo" | |11. Pievieno VIIIa pielikumu, kas sastāv no atvērta krēma trauciņa simbola. Komisija saskaņā ar 10. panta 2. punktā minēto procedūru nosaka šo simbolu vēlākais līdz 2003. gada 11. septembrim.2. pantsLai piemērotu 1. panta 3. punktu attiecībā uz Direktīvas 76/768/EEK 6. panta 1. punkta c) apakšpunkta trešo daļu un 1. panta 4. punktu attiecībā uz Direktīvas 76/768/EEK 6. panta 1. punkta g) apakšpunkta trešo daļu,dalībvalstis veic visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai no 2005. gada 11. marta ne ražotāji, ne importētāji, kuri reģistrēti Kopienā, nelaiž tirgū kosmētikas līdzekļus, kas neatbilst šīs direktīvas prasībām.3. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai līdz 2004. gada 11. septembrim izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarāmas šādas atsauces.2. Dalībvalstis paziņo Komisijai to savu tiesību aktu noteikumus, kurus tās pieņem jomā, uz ko attiecas šī direktīva.4. pantsŠī direktīva stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.Atkāpjoties no 3. panta, 1. panta 1. punktu piemēro no 2002. gada 1. jūlija.5. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2003. gada 27. februārīEiropas Parlamenta vārdā —priekšsēdētājsP. CoxPadomes vārdā —priekšsēdētājsM. Chrisochoïdis[1] OV C 311 E, 31.10.2000., 134. lpp. un OV C 51 E, 26.2.2002., 385. lpp.[2] OV C 367, 20.12.2000., 1. lpp.[3] Eiropas Parlamenta 2001. gada 3. aprīļa atzinums (OV C 21 E, 24.1.2002., 24. lpp.), Padomes 2002. gada 14. februāra kopējā nostāja (OV C 113 E, 14.5.2002., 109. lpp.) un Eiropas Parlamenta 2002. gada 11. jūnija lēmums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts). Eiropas Parlamenta 2003. gada 15. janvāra lēmums un Padomes 2003. gada 27. februāra lēmums.[4] OV L 262, 27.7.1976., 169. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2002/34/EK (OV L 102, 18.4.2002., 19. lpp.).[5] OV L 358, 18.12.1986., 1. lpp.[6] OV L 151, 23.6.1993., 32. lpp.[7] OV L 232, 29.8.2002., 1. lpp.[8] OV 196, 16.8.1967., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2001/59/EK (OV L 225, 21.8.2001., 1. lpp.).[9] OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp.[10] OV 196, 16.8.1967., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2001/59/EK (OV L 225, 21.8.2001., 1. lpp.).[11] OV L 140, 23.6.1995., 26. lpp.[12] OV L 358, 18.12.1986., 1. lpp.--------------------------------------------------


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 98/91/EK (1998. gada 14. decembris), kas attiecas uz mehāniskiem transportlīdzekļiem un to piekabēm, kuri paredzēti bīstamo kravu pārvadāšanai pa autoceļiem, un ar ko groza Direktīvu 70/156/EEK par mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju tipa apstiprināšanu

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31998L0091

Oficiālais Vēstnesis L 011 , 16/01/1999 Lpp. 0025 - 0036

		Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 98/91/EK(1998. gada 14. decembris),kas attiecas uz mehāniskiem transportlīdzekļiem un to piekabēm, kuri paredzēti bīstamo kravu pārvadāšanai pa autoceļiem, un ar ko groza Direktīvu 70/156/EEK par mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju tipa apstiprināšanuEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 100.a pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],saskaņā ar Līguma 189.b pantā noteikto procedūru [3],ņemot vērā Padomes 1994. gada 21. novembra Direktīvu 94/55/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamo kravu pārvadāšanu pa autoceļiem [4], kas transponē Kopienas tiesību aktos Eiropas līgumu par starptautiskiem bīstamo kravu autopārvadājumiem (ADR),tā kā iekšējais tirgus ir teritorija bez iekšējām robežām, kurā ir nodrošināta preču, personu, pakalpojumu un kapitāla brīva aprite;tā kā, lai sasniegtu šo mērķi, vajadzētu uzsākt kopēju tehnisko prasību saskaņošanu transportlīdzekļiem, kuri paredzēti bīstamo kravu pārvadāšanai pa autoceļiem;tā kā būtu jānovērš tehniski tirdzniecības šķēršļi, kas attiecas uz noteikumiem EK tipa apstiprināšanai transportlīdzekļiem, kuri paredzēti bīstamo kravu pārvadāšanai pa autoceļiem, lai ļautu attiecīgajai tirgus organizācijai darboties bez traucējumiem;tā kā, tādēļ iekšējā tirgus sakarā jāsaskaņo standarti transportlīdzekļiem bīstamu kravu pārvadāšanu pa autoceļiem;tā kā jāsaskaņo apstiprināšanas procedūras dalībvalstīs;tā kā šī direktīva ir viena no atsevišķajām direktīvām, kas attiecas uz EEK tipa apstiprināšanas procedūru, kura izstrādāta saskaņā ar Direktīvu 70/156/EEK [5], lai nodrošinātu, ka transportlīdzekļi atbilst EK tipa apstiprināšanas procedūras prasībām, kas izstrādātas minētajā direktīvā; tā kā tādēļ Direktīvas 70/156/EEK noteikumi, kas attiecas uz transportlīdzekļiem, attiecas uz šo direktīvu;tā kā Direktīvas 70/156/EEK 3. panta 4. punktā un 4. panta 3. punktā paredzēts, ka katrā atsevišķajā direktīvā jāiekļauj informācijas dokuments, kurā iekļauti minētās direktīvas I pielikuma attiecīgie punkti, un arī VI pielikumā noteiktais tipa apstiprinājuma sertifikāts, lai šo tipa apstiprinājumu varētu datorizēt,IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsŠī direktīva attiecas uz "N" un "O" kategoriju transportlīdzekļiem, kas definēti Direktīvas 70/156/EEK 2. pantā un II pielikumā un paredzēti bīstamo kravu pārvadāšanai pa autoceļiem dalībvalstīs vai starp tām.Darbības joma, definīcija, klasifikācija un prasības, kas attiecas uz šādiem transportlīdzekļiem, un EK tipa apstiprināšanas administratīvie noteikumi ir izklāstīti šīs direktīvas I un II pielikumā.2. pantsŠajā direktīvā:- "bīstama krava" ir vielas un izstrādājumi, kas definēti Direktīvas 94/55/EK 2. pantā,- "pārvadājums" ir autotransporta izmantošana, kas definēta Direktīvas 94/55/EK 2. pantā.3. pantsDirektīvu 70/156/EEK groza, pievienojot:a) šādu punktu I pielikumam:"+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++";b) šādu punktu IV pielikuma I daļā:"Priekšmets | Direktīva Nr. | Atsauce uz publikāciju Oficiālajā Vēstnesī | Piemērojamība |M1 | M2 | M3 | N1 | N2 | N3 | O1 | O2 | O3 | O4 |56. Transportlīdzekļi, kas paredzēti bīstamo kravu pārvadāšanai | 98/91/EK | L 11 16.1.1999. | | | | x | x | x | x | x | x | x" |4. pants1. Dalībvalstis nedrīkst:- atteikties piešķirt EK tipa apstiprinājumu vai piešķirt valsts tipa apstiprinājumu kāda tipa transportlīdzeklim, vai- aizliegt reģistrēt un pārdot Direktīvas 70/156/EEK 2. pantā definētos bāzes transportlīdzekļus vai sakomplektētus transportlīdzekļus, vai sākt to ekspluatāciju,sakarā ar bīstamo kravu pārvadāšanu, ja ir izpildītas šīs direktīvas pielikumos izklāstītās prasības.2. Dalībvalstis nedrīkst aizliegt pārdot, reģistrēt vai sākt ekspluatēt transportlīdzekļus, kas sakomplektēti no bāzes transportlīdzekļiem, kuri definēti Direktīvas 70/156/EEK 2. pantā, sakarā ar bāzes transportlīdzekli un bīstamo kravu pārvadāšanu:- ja bāzes transportlīdzeklis atbilst šīs direktīvas pielikumos izklāstītām prasībām, un bāzes transportlīdzekļa sakomplektēšana nav radījusi neatbilstību, vai- ja sakomplektēts transportlīdzeklis atbilst šīs direktīvas pielikumos izklāstītām prasībām.5. pantsDalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības vēlākais līdz 2000. gada 16. janvārim, un dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis paredz tādus pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarīt šādas atsauces.Dalībvalstis dara zināmus Komisijai tos savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.6. pantsŠī direktīva stājas spēkā tās publicēšanas dienā Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.7. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1998. gada 14. decembrīEiropas Parlamenta vārdā —priekšsēdētājsJ. M. Gil-RoblesPadomes vārdā —priekšsēdētājsW. Molterer[1] OV C 29, 30.1.1997., 17. lpp. un OV C 207, 3.7.1998., 18. lpp.[2] OV C 296, 29.9.1997., 1. lpp.[3] Eiropas Parlamenta 1998. gada 19. februāra atzinums (OV C 80, 16.3.1998., 209. lpp.), Padomes 1998. gada 29. jūnija kopējā nostāja (OV C 262, 19.8.1998., 1. lpp.) un Eiropas Parlamenta 1998 gada 20. oktobra lēmums (OV C 341, 9.11.1998.). Padomes 1998. gada 7. decembra lēmums.[4] OV L 319, 12.12.1994., 7. lpp.. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 96/86/EK (OV L 335, 24.12.1996., 43. lpp.).[5] Padomes Direktīva 70/156/EEK (1970. gada 6. februāris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju tipa apstiprinājumu (OV L 42, 23.2.1970., 1. lpp.). Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 98/14/EK (OV L 91, 25.3.1998., 1. lpp.).--------------------------------------------------PIELIKUMU SARAKSTSI pielikums: | Darbības joma, definīcija, klasifikācija, prasības | |II pielikums: | Administratīvie noteikumi EK tipa apstiprinājumam | || 1. papildinājums: | Informācijas dokuments || 2. papildinājums: | EK tipa apstiprinājuma sertifikāts || | Papildinājums |--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 2010/3/ES ( 2010. gada 1. februāris ), ar ko groza III un VI pielikumu Padomes Direktīvā 76/768/EEK attiecībā uz kosmētikas līdzekļiem, lai to pielāgotu tehnikas attīstībai

text:
               2.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 29/5

         KOMISIJAS DIREKTĪVA 2010/3/ES
   (2010. gada 1. februāris),
   ar ko groza III un VI pielikumu Padomes Direktīvā 76/768/EEK attiecībā uz kosmētikas līdzekļiem, lai to pielāgotu tehnikas attīstībai
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Padomes 1976. gada 27. jūlija Direktīvu 76/768/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kosmētikas līdzekļiem (1) un jo īpaši tās 8. panta 2. punktu,
   apspriedusies ar Patērētāju drošības zinātnisko komiteju,
   tā kā:

               (1)

               Patēriņa preču zinātniskā komiteja (PPZK), ko vēlāk saskaņā ar Komisijas Lēmumu 2008/721/EK (2) aizstāja Patērētāju drošības zinātniskā komiteja (PDZK), 2008. gada 15. aprīļa atzinumā secināja, ka Ethyl Lauroyl Arginate HCl ir patērētājiem drošs, ja ziepēs, pretblaugznu šampūnos un neizsmidzināmos dezodorantos to izmanto, nepārsniedzot maksimālo pieļaujamo koncentrāciju 0,8 %. Tāpēc tas jāiekļauj Direktīvas 76/768/EEK III pielikumā.

               (2)

               PPZK tajā pašā atzinumā secināja, ka Ethyl Lauroyl Arginate HCl ir patērētājiem drošs, ja kosmētikas līdzekļos to izmanto kā konservantu, nepārsniedzot maksimālo pieļaujamo koncentrāciju 0,4 %. Tomēr PPZK uzskatīja, ka iespējama gļotādu un elpceļu kairinājuma dēļ tas nav izmantojams lūpu līdzekļos, mutes dobuma līdzekļos un izsmidzinātājos. Tāpēc, norādot minētos ierobežojumus, tas jāiekļauj Direktīvas 76/768/EEK VI pielikumā.

               (3)

               Tādēļ attiecīgi jāgroza Direktīva 76/768/EEK.

               (4)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Kosmētikas līdzekļu pastāvīgās komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 76/768/EEK III un VI pielikumu groza saskaņā ar šīs direktīvas pielikumu.
   2. pants
   1.   Dalībvalstis vēlākais līdz 2010. gada 1. septembrim pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara zināmu Komisijai minēto noteikumu tekstu.
   Tās piemēro minētos noteikumus no 2011. gada 1. marta.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   3. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   4. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2010. gada 1. februārī

            Komisijas vārdā –

            priekšsēdētājs

         José Manuel BARROSO

      (1)  OV L 262, 27.9.1976., 169. lpp.

      (2)  OV L 241, 10.9.2008., 21. lpp.

      PIELIKUMS

                  1.

                  Direktīvas 76/768/EEK III pielikuma 1. daļas tabulā pievieno šādu ierakstu:

                              Atsauces numurs

                              Viela

                              Ierobežojumi

                              Kosmētikas līdzekļa etiķetē norādāmie lietošanas noteikumi un brīdinājumi

                              Piemērošanas un/vai lietošanas joma

                              Maksimāli pieļaujamā koncentrācija gatavā kosmētikas līdzeklī

                              Citi ierobežojumi un prasības

                              a

                              b

                              c

                              d

                              e

                              f

                              “207

                                 Ethyl Lauroyl Arginate HCl (INCI) (1)

                              Etil-Να-dodekanoil-L-argināta hidrohlorīds

                                 CAS Nr. 60372-77-2
                              EK Nr. 434-630-6

                                          a)

                                          ziepēs

                                          b)

                                          pretblaugznu šampūnos

                                          c)

                                          dezodorantos, izņemot izsmidzināmos

                              0,8 %

                              Citiem mērķiem, kas nav mērķis kavēt mikroorganismu attīstību līdzeklī. Šim mērķim jābūt redzamam līdzekļa noformējumā.

                  2.

                  Direktīvas 76/768/EEK VI pielikuma 1. daļas tabulā pievieno šādu ierakstu:

                              Atsauces numurs

                              Viela

                              Maksimāli pieļaujamā koncentrācija

                              Ierobežojumi un prasības

                              Kosmētikas līdzekļa etiķetē norādāmie lietošanas noteikumi un brīdinājumi

                              a

                              b

                              c

                              d

                              e

                              “58

                                 Ethyl Lauroyl Arginate HCl (INCI) (*) (2)

                              Etil-Να-dodekanoil-L-argināta hidrohlorīds

                                 CAS Nr. 60372-77-2
                              EK Nr. 434-630-6

                              0,4 %

                              Neizmantot lūpu līdzekļos, mutes dobuma līdzekļos un izsmidzināmos līdzekļos

         (1)  Izmantojams kā konservants, sk. VI pielikuma 1. daļas 58. ierakstu.”

         (2)  Nav izmantojams kā konservants, sk. III pielikuma I daļas 207. ierakstu.”


title: Komisijas piektā Direktīva 93/73/EEK (1993. gada 9. septembris) par tādu analīžu metodēm, kas vajadzīgas, lai pārbaudītu kosmētikas līdzekļu sastāvu

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31993L0073

Oficiālais Vēstnesis L 231 , 14/09/1993 Lpp. 0034 - 0053 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 13 Sējums 25 Lpp. 0013  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 13 Sējums 25 Lpp. 0013

		Komisijas piektā Direktīva 93/73/EEK(1993. gada 9. septembris)par tādu analīžu metodēm, kas vajadzīgas, lai pārbaudītu kosmētikas līdzekļu sastāvuEIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1976. gada 27. jūlija Direktīvu 76/768/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kosmētikas līdzekļiem [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 93/35/EEK [2], un īpaši tās 8. panta 1. punktu,tā kā Direktīvā 76/768/EEK ir paredzēta oficiāla kosmētikas līdzekļu testēšana, kuras mērķis ir nodrošināt to Kopienas noteikumos izklāstīto nosacījumu ievērošanu, kas attiecas uz kosmētikas līdzekļu sastāvu;tā kā iespējami īsā laikā būtu jāparedz visas vajadzīgās analīžu metodes; tā kā četri pasākumi jau ir paredzēti ar Komisijas Direktīvā 80/1335/EEK [3], kas grozīta ar Direktīvu 87/143/EEK [4], Komisijas Direktīvu 82/434/EEK [5], kas grozīta ar Direktīvu 90/207/EEK [6] un Komisijas Direktīvām 83/514/EEK [7] un 85/490/EEK [8]; tā kā sudraba nitrāta pierādīšana un noteikšana, selēna disulfīda pierādīšana un noteikšana pretblaugznu šampūnos, šķīstošā bārija un šķīstošā stroncija noteikšana pigmentos sāļu un laku formā, benzilspirta pierādīšana un noteikšana, cirkonija pierādīšana un cirkonija, alumīnija un hlora noteikšana pretsviedru līdzekļos, kas nav aerosola formā, un heksamidīna, dibromheksamidīna, dibrompropamidīna un hlorheksidīna pierādīšana un noteikšana ir piektais pasākums;tā kā šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi komiteja, kas izveidota saskaņā ar Direktīvu 76/768/EEK, lai analīzes metodes pielāgotu tehnikas attīstībai,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDalībvalstis veic visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu to, ka kosmētikas līdzekļu oficiālajā testēšanā:- pierāda un nosaka sudraba nitrātu,- pierāda un nosaka selēna disulfīdu pretblaugznu šampūnos,- nosaka šķīstošo bāriju un šķīstošo stronciju pigmentos sāļu un laku formā,- pierāda un nosaka benzilspirtu,- pierāda cirkoniju, kā arī pretsviedru līdzekļos, kas nav aerosola formā, nosaka cirkoniju, alumīniju un hloru,- pierāda un nosaka heksamidīnu, dibromheksamidīnu, dibrompropamidīnu un hlorheksidīnusaskaņā ar pielikumā aprakstītajām metodēm.2. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie vai administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai vēlākais līdz 1994. gada 30. septembrim izpildītu šīs direktīvas prasības. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem šos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī atsauci pievieno noteikumu oficiālai publikācijai. Šādas atsauces pievienošanas kārtību nosaka dalībvalstis.2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus savus tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.3. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīmBriselē, 1993. gada 9. septembrīKomisijas vārdā —Komisijas locekleChristiane Scrivener[1] OV L 262, 27.9.1976, 169. lpp.[2] OV L 151, 23.6.1993, 32. lpp.[3] OV L 383, 31.12.1980, 27. lpp.[4] OV L 57, 27.2.1987, 56. lpp.[5] OV L 185, 30.6.1982, 1. lpp.[6] OV L 108, 28.4.1990, 92. lpp.[7] OV L 291, 24.10.1983, 9. lpp.[8] OV L 295, 7.11.1985, 30. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSSUDRABA NITRĀTA PIERĀDĪŠANA UN NOTEIKŠANA KOSMĒTIKAS LĪDZEKĻOSA. Pierādīšana1. Piemērošanas joma un nozareŠī metode ir paredzēta, lai pierādītu sudraba nitrātu kā sudrabu kosmētikas līdzekļos uz ūdens bāzes.2. PrincipsSudrabu pierāda raksturīgas baltas nogulsnes, kas veidojas ar hlorīda joniem.3. ReaģentiVisiem reaģentiem jābūt analītiski tīriem.3.1. Sālsskābes šķīdums, 2 M3.2. Amonjaka šķīdums: koncentrētu amonija hidroksīda šķīdumu (d20 = 0,88 g/ml) atšķaida ar tādu pašu daudzumu ūdens un sajauc.3.3. Slāpekļskābes šķīdums, 2 M4. Aprīkojums4.1. Laboratorijas standarta aprīkojums4.2. Centrifūga5. Procedūra5.1. Apmēram 1 gramam parauga centrifūgas mēģenē pa pilienam pievieno 2 M sālsskābes šķīdumu (3.1.), līdz beidzas izgulsnēšanās; sajauc un centrifugē.5.2. Nolej centrifugātu un nogulsnes vienreiz skalo ar pieciem pilieniem auksta ūdens. Nolej mazgājumus.5.3. Centrifūgas mēģenē nogulsnēm pielej nedaudz ūdens. Karsē līdz viršanai un maisa.5.4. Centrifugē karstu; nolej centrifugātu.5.5. Nogulsnēm pievieno dažus pilienus amonjaka šķīduma (3.2.); sajauc un centrifugē.5.6. Vienam pilienam centrifugāta uz priekšmetstikliņa pievieno dažus pilienus 2 M slāpekļskābes šķīduma (3.3.).5.7. Baltas nogulsnes liecina par sudraba klātbūtni.B. Noteikšana1. Piemērošanas joma un nozareŠī metode ir piemērota sudraba nitrāta kā sudraba noteikšanai kosmētikas līdzekļos, kas paredzēti skropstu vai uzacu krāsošanai.2. PrincipsSudrabu produktā nosaka, veicot atomu absorbcijas spektrometriju.3. ReaģentiVisiem reaģentiem jābūt analītiski tīriem.3.1. Slāpekļskābes šķīdums, 0,02 M3.2. Sudraba standartšķīdumi3.2.1. Rezerves sudraba standartšķīdums, 1000 μg/ml 0,5 M slāpekļskābes šķīdumā ("SpectrosoL" vai līdzvērtīgā)3.2.2. Sudraba standartšķīdums, 100 μg/ml: ar pipeti 10 ml sudraba standartšķīduma (3.2.1.) pārnes uz 100 ml mērkolbu. Uzpilda līdz atzīmei ar 0,02 M slāpekļskābes šķīdumu (3.1.) un sajauc. Šim standartšķīdumam vajadzētu būt svaigam, un tas būtu jāglabā tumšā stikla pudelē.4. Aprīkojums4.1. Laboratorijas standarta aprīkojums4.2. Atomu absorbcijas spektrofotometrs, kas aprīkots ar doba sudraba katoda lampu5. Procedūra5.1. Parauga sagatavošanaPrecīzi nosver aptuveni 0,1 g (m gramu) vienmērīga produkta parauga. Kvantitatīvi pārnes uz viena litra mērkolbu, uzpilda līdz atzīmei ar 0,02 M slāpekļskābes šķīdumu (3.1.) un sajauc.5.2. Atomu absorbcijas spektrometrijas apstākļiLiesma: gaisa–acetilēna | |Viļņu garums: 338,3 nm | |Fona korekcija: vajadzīga | |Degšanas apstākļi: | nabadzīga liesma; maksimālai absorbcijai - optimāls degļa garums un degšanas apstākļi. |5.3. Kalibrēšana5.3.1. Ar pipeti vairākās 100 ml mērkolbās iepilda attiecīgi 1,0, 2,0, 3,0, 4,0, un 5,0 ml sudraba standartšķīduma (3.2.2.). Katru kolbu uzpilda līdz atzīmei ar 0,02 M slāpekļskābes šķīdumu (3.1.) un sajauc. Šie šķīdumi satur attiecīgi 1,0, 2,0, 3,0, 4,0 un 5,0 mg sudraba uz mililitru.5.3.2. Izmēra 0,02 M slāpekļskābes šķīduma (3.1.) absorbciju un iegūto vērtību kalibrēšanas līknē izmanto kā sudraba nulles koncentrāciju. Izmēra katra sudraba kalibrēšanas standarta (5.3.1.) absorbciju. Uzzīmē kalibrēšanas līkni, attiecinot absorbcijas vērtības pret sudraba koncentrāciju.5.4. NoteikšanaIzmēra paraugšķīduma (5.1.) absorbciju. No kalibrēšanas līknes nolasa sudraba koncentrāciju, kas atbilst paraugšķīduma absorbcijas vērtībai.6. AprēķinsAprēķina sudraba nitrāta saturu paraugā masas procentos (% m/m) pēc formulas:%sudraba nitrāta =,kur:m = analizējamā parauga (5.1.) masa gramos;unc = sudraba koncentrācija paraugšķīdumā (5.1.) mikrogramos uz mililitru, ko nosaka pēc kalibrēšanas līknes.7. Atkārtojamība [1]No viena parauga ar 4 % (m/m) sudraba nitrāta saturu divās paralēlās noteikšanās iegūto rezultātu starpībai nevajadzētu pārsniegt 0,05 % (m/m).SELĒNA DISULFĪDA PIERĀDĪŠANA UN NOTEIKŠANA PRETBLAUGZNU ŠAMPŪNOSA. Pierādīšana1. Piemērošanas joma un nozareŠī metode paredzēta selēna disulfīda kā selēna pierādīšanai pretblaugznu šampūnos.2. PrincipsSelēnu pierāda raksturīga dzeltenīgi - oranža krāsa, kas rodas, reaģējot ar urīnvielu un kālija jodīdu.3. ReaģentiVisiem reaģentiem jābūt analītiski tīriem.3.1. Koncentrēta (d20 = 1,42 g/ml) slāpekļskābe3.2. Urīnviela3.3. Kālija jodīda šķīdums, 10 % (m/v): 100 ml ūdens izšķīdina 10 g kālija jodīda.4. Aprīkojums4.1. Laboratorijas standarta aprīkojums4.2. Reakcijas kamera, kuras tilpums ir 100 ml4.3. Reaktors ar apsildīšanas bloku4.4. Filtrpapīrs (Vatmans Nr. 42 vai līdzvērtīgs) vai 0,45 μm membrānfiltrs5. Procedūra5.1. Reakcijas kamerā (4.2.) aptuveni 1 g šampūna pievieno 2,5 ml koncentrētas slāpekļskābes (3.1.) un ļauj reaģēt 30 minūtes aptuveni 150° C reaktorā ar apsildīšanas bloku.5.2. Izreaģējušo paraugu atšķaida līdz 25 ml ar ūdeni un izfiltrē caur filtrpapīru vai 0,45μm membrānfiltru (4.4.).5.3. Filtrāta daudzumam, kas vienāds ar 2,5 ml, pievieno 5 ml ūdens, 2,5 g urīnvielas (3.2.) un vāra. Atdzesē un pievieno 1 ml kālija jodīda šķīduma (3.3.).5.4. Dzelteni oranža krāsa, kas strauji kļūst tumšāka, liecina par selēna klātbūtni.B. Noteikšana1. Piemērošanas joma un nozareŠī metode ir piemērota selēna disulfīda kā selēna noteikšanai pretblaugznu šampūnos, kuros selēna disulfīda saturs ir līdz 4,5 % (m/m).2. PrincipsParaugam ļauj reaģēt ar slāpekļskābi un reakcijas produktā selēnu nosaka, veicot atomu absorbcijas spektrometriju.3. ReaģentiVisiem reaģentiem jābūt analītiski tīriem.3.1. Koncentrēta (d20 = 1,42 g/ml) slāpekļskābe3.2. Slāpekļskābes šķīdums, 5 % (v/v): 500 ml ūdens vārglāzē, nepārtaukti maisot, pievieno 50 ml koncentrētas slāpekļskābes (3.1.). Šo šķīdumu pārnes uz vienlitra mērkolbu un uzpilda līdz atzīmei.3.3. Selēna rezerves standartšķīdums, 1000 μg/ml 0,5 M slāpekļskābes šķīdumā ("SpectrosoL" vai līdzvērtīgā)4. Aprīkojums4.1. Laboratorijas standarta aprīkojums4.2. Reakcijas kamera, kuras tilpums ir 100 ml4.3. Reaktors ar apsildīšanas bloku4.4. Filtrpapīrs (Vatmans Nr. 42 vai līdzvērtīgs) vai 0,45 μm membrānfiltrs4.5. Atomu absorbcijas spektrofotometrs, kas aprīkots ar doba selēna katoda lampu5. Procedūra5.1. Parauga sagatavošana5.1.1. Reakcijas kamerā (4.2.) precīzi iesver aptuveni 0,2 g (m gramus) homogēna šampūna parauga.5.1.2. Pievieno 5 ml koncentrētas slāpekļskābes (3.1.) un ļauj 150 C temperatūrā reaģēt vienu stundu reaktorā ar apsildīšanas bloku (4.3.).5.1.3. Šķīdumam ļauj atdzist un atšķaida līdz 100 ml ar ūdeni. Izfiltrē caur filtrpapīru vai 0,45 μm membrānfiltru (4.4.) un izfiltrēto šķīdumu saglabā noteikšanai.5.2. Atomu absorbcijas spektrometrijas apstākļiLiesma: gaisa–acetilēna | |Viļņu garums: 196,0 nm | |Fona korekcija: vajadzīga | |Degšanas apstākļi: | nabadzīga liesma; maksimālai absorbcijai - optimāls degļa garums un degšanas apstākļi. |5.3. Kalibrēšana5.3.1. Ar pipeti vairākās 100 ml mērkolbās iepilda attiecīgi 1,0, 2,0, 3,0, 4,0, un 5,0 ml selēna standartšķīduma (3.3.). Katru kolbu uzpilda līdz atzīmei ar 5 % (v/v) slāpekļskābes šķīdumu (3.2.) un sajauc. Šie šķīdumi satur attiecīgi 10, 20, 30, 40 un 50 μg selēna uz mililitru.5.3.2. Izmēra 5 % slāpekļskābes šķīduma (3.2.) absorbciju un iegūto vērtību kalibrēšanas līknē izmanto kā selēna nulles koncentrāciju. Izmēra katra selēna kalibrēšanas standarta (5.3.1.) absorbciju. Uzzīmē kalibrēšanas līkni, attiecinot absorbcijas vērtības pret selēna koncentrāciju.5.4. NoteikšanaIzmēra paraugšķīduma (5.1.3.). absorbciju. No kalibrēšanas līknes nolasa selēna koncentrāciju, kas atbilst parauga šķīduma absorbcijas vērtībai.6. AprēķinsAprēķina selēna disulfīda saturu paraugā masas procentos (% m/m), izmantojot formulu:%selēna disulfīda =,kur:m = analizējamā parauga (5.1.1.) masa gramos;unc = selēna koncentrācija paraugšķīdumā (5.1.3.) mikrogramos uz mililitru, ko nosaka pēc kalibrēšanas līknes.7. Atkārtojamība [2]No viena parauga ar 1 % (m/m) selēna disulfīda saturu divās paralēlās noteikšanās iegūto rezultātu starpībai nevajadzētu pārsniegt 0,05 % (m/m).ŠĶĪSTOŠĀ BĀRIJA UN STRONCIJA NOTEIKŠANA PIGMENTOS, KAS IR SĀĻU UN LAKU FORMĀA. Šķīstošā bārija noteikšana1. Piemērošanas joma un nozareŠī metode ir paredzēta šķīstošā bārija ekstrakcijai un noteikšanai pigmentos sāļu un laku formā.2. PrincipsPigmentu ekstrahē ar 0,07 M sālsskābes šķīdumu noteiktos apstākļos un bārija daudzumu ekstraktā nosaka, veicot atomu absorbcijas spektrometriju.3. ReaģentiVisiem reaģentiem jābūt analītiski tīriem.3.1. Absolūtais etanols3.2. Sālsskābes šķīdums, 0,07 M3.3. Sālsskābes šķīdums, 0,5 M3.4. Kālija hlorīda 8 % (m/v) šķīdums: 16 g kālija hlorīda izšķīdina 200 ml 0,07 M sālsskābes šķīdumā (3.2.).3.5. Bārija standartšķīdumi3.5.1. Bārija rezerves standartšķīdums, 1000 μg/ml 0,5 M slāpekļskābes šķīdumā ("SpectrosoL" vai līdzvērtīgā)3.5.2. Bārija standartšķīdums, 100 μg/ml: ar pipeti 20,0 ml bārija standartšķīduma (3.5.1.) pārnes uz 100 ml mērkolbu. Uzpilda līdz atzīmei ar 0,07 M slāpekļskābes šķīdumu (3.2.) un sajauc.4. Aprīkojums4.1. Laboratorijas standartaprīkojums4.2. pH metrs ar ± 0,02 vienību precizitāti4.3. Mehāniskais kratītājs4.4. Membrānfiltrs, kura poru lielums ir 0,45 μm4.5. Atomu absorbcijas spektrofotometrs, kas aprīkots ar doba bārija katoda lampu5. Procedūra5.1. Parauga sagatavošana5.1.1. Koniskā kolbā precīzi iesver aptuveni 0,5 g (m gramus) pigmenta. Lai nodrošinātu pietiekamu tilpumu efektīvai kratīšanai, nelieto kolbas, kuru tilpums ir mazāks par 150 ml.5.1.2. Ar pipetes palīdzību pievieno 1,0 ml etanola (3.1.) un pagroza kolbu tā, lai pigments pilnīgi saslapinās. No biretes pievieno precīzi tādu daudzumu 0,07 M sālsskābes šķīduma (3.2.), kas vajadzīgs, lai skābes tilpuma attiecība pret pigmenta masu ir precīzi 50 mililitri uz gramu. Kopējais ekstrahējošās vielas un etanola tilpums ir V ml. Kolbas saturu krata piecas sekundes, lai nodrošinātu, ka sastāvdaļas labi sajaucas.5.1.3. Ar pH metru (4.2.) izmēra iegūtās suspensijas pH, un, ja tas ir virs 1,5, pa pilienam pievieno 0,5 M sālsskābes šķīdumu (3.3.), līdz sasniedz pH līmeni no 1,4 līdz 1,5.5.1.4. Kolbu noslēdz un 60 minūtes krata ar mehānisko kratītāju (4.3.). Kratītājs jādarbina pietiekami ātri, lai rastos putas. Izfiltrē caur 0,45 mm membrānfiltru (4.4.) un savāc filtrātu. Ekstraktu necentrifugē pirms filtrēšanas. Ar pipeti 5,0 ml filtrāta pārnes uz 50 ml mērkolbu; uzpilda līdz atzīmei ar 0,07 M sālsskābes šķīdumu (3.2.) un sajauc. Šo šķīdumu lieto arī stroncija noteikšanai (B daļa).5.1.5. Ar pipeti 5,0 ml kālija hlorīda šķīduma (3.4.) un atšķaidītā filtrāta (5.1.4.) alikvoto daļu (WBa ml) pārnes uz 100 ml mērkolbu, lai nodrošinātu koncentrāciju no 3 līdz 10 μg bārija uz mililitru. (Sākumam būtu piemērota 10 ml alikvotā daļa.) Uzpilda līdz atzīmei ar 0,07 M sālsskābes šķīdumu (3.2.) un sajauc.5.1.6. Tajā pašā dienā, veicot atomu absorbcijas spektrometriju, nosaka bārija koncentrāciju šķīdumā (5.1.5.).5.2. Atomu absorbcijas spektrometrijas apstākļiLiesma: gaisa–acetilēna |Viļņu garums: 553,5 nm |Fona korekcija: vajadzīga | |Degšanas apstākļi: | nabadzīga liesma; maksimālai absorbcijai - optimāls degļa garums un degšanas apstākļi. |5.3. Kalibrēšana5.3.1. Ar pipeti vairākās 100 ml mērkolbās iepilda attiecīgi 1,0, 2,0, 3,0, 4,0, un 5,0 ml bārija standarta šķīduma (3.5.2.). Uz katru kolbu ar pipeti pārnes 5,0 ml kālija hlorīda šķīduma (3.4.); uzpilda līdz atzīmei ar 0,07 M sālsskābes šķīdumu (3.2.) un sajauc. Šie šķīdumi satur attiecīgi 2,0, 4,0, 6,0, 8,0 un 10,0 mg bārija uz mililitru.Līdzīgi sagatavo tukšu šķīdumu, bez bārija standarta šķīduma.5.3.2. Izmēra tukšā šķīduma (5.3.1.) absorbciju un iegūto vērtību kalibrēšanas līknē izmanto kā bārija nulles koncentrāciju. Izmēra katra bārija kalibrēšanas standarta (5.3.1.) absorbciju. Uzzīmē kalibrēšanas līkni, attiecinot absorbcijas vērtības pret bārija koncentrāciju.5.4. NoteikšanaIzmēra parauga šķīduma (5.1.5.) absorbciju. No kalibrēšanas līknes nolasa bārija koncentrāciju, kas atbilst parauga šķīduma absorbcijas vērtībai.6. AprēķinsŠķīstošā bārija saturu (% m/m) pigmentā izsaka pēc formulas:%šķīstošā bārija =10W× m,kur:m = analizējamā parauga (5.1.1.) masa gramos;c = šķīstošā bārija koncentrācija parauga šķīdumā (5.1.5.) mikrogramos uz mililitru, ko nosaka pēc kalibrēšanas līknes.V = ekstrahējošās vielas kopējais tilpums mililitros (5.1.2.);unWBa = ekstrakta tilpums mililitros (5.1.5.)7. AtkārtojamībaLabākā šīs metodes atkārtojamības prognoze (ISO 5725), ja šķīstošā bārija saturs ir 2 % (m/m), ir 0,3 %.8. Piezīmes8.1. Konkrētos apstākļos bārija absorbciju var uzlabot ar kalciju. To var neitralizēt, pievienojot magnija jonus koncentrācijā 5 g uz litru [3].8.2. Induktīvi savienotas plazmas-optiskās emisijas spektrofotometrija ir pieļaujama liesmas atomu absorbcijas spektrometrijas alternatīva.B. Šķīstošā stroncija noteikšana1. Piemērošanas joma un nozareŠī metode ir paredzēta šķīstošā stroncija ekstrahēšanai un tā noteikšanai pigmentos, kas ir sāļu un laku formā.2. PrincipsPigmentu ekstrahē ar 0,07 M sālsskābes šķīdumu noteiktos apstākļos, un stroncija daudzumu ekstraktā kvantitatīvi nosaka, veicot atomu absorbcijas spektrometriju.3. ReaģentiVisiem reaģentiem jābūt analītiski tīriem.3.1. Absolūtais etanols3.2. Sālsskābes šķīdums, 0,07 M3.3. Kālija hlorīda 8 % (m/v) šķīdums: 16 g kālija hlorīda izšķīdina 200 ml 0,07 M sālsskābes šķīdumā (3.2.).3.4. Stroncija standartšķīdums3.4.1. Stroncija rezerves standartšķīdums, 1000 μg/ml 0,5 M slāpekļskābes šķīdumā ("SpectrosoL" vai līdzvērtīgā)3.4.2. Stroncija standartšķīdums, 100 μg/ml: ar pipeti 10,0 ml stroncija rezerves standartšķīduma (3.4.1.) pārnes uz 100 ml mērkolbu. Uzpilda līdz atzīmei ar 0,07 M sālsskābes šķīdumu (3.2.) un sajauc.4. Aprīkojums4.1. Laboratorijas standarta aprīkojums4.2. Membrānfiltrs, kura poru lielums ir 0,45 μm4.3. Atomu absorbcijas spektrofotometrs, kas aprīkots ar doba stroncija katoda lampu5. Procedūra5.1. Parauga sagatavošanaŠķīdumu, kas sagatavots saskaņā ar A.5.1.4., izmanto šķīstošā stroncija satura noteikšanai.5.1.1. Ar pipeti pārnes 5,0 ml kālija hlorīda šķīduma (3.3.) un alikvoto daļu (WSr ml) atšķaidītā filtrāta (A.5.1.4.) uz 100 ml mērkolbu, nodrošinot koncentrāciju no 2 līdz 5 mg stroncija uz mililitru. (Sākumam būtu piemērota 25 ml alikvotā daļa.) Uzpilda līdz atzīmei ar 0,07 M sālsskābes šķīdumu (3.2.) un sajauc.5.1.2. Tajā pašā dienā, veicot atomu absorbcijas spektrometriju, nosaka stroncija koncentrāciju šķīdumā (5.1.1.).5.2. Atomu absorbcijas spektrometrijas apstākļiLiesma: slāpekļa oksīda-/acetilēna- |Viļņu garums: 460,7 nm |Fona korekcija: nav vajadzīga | |Degšanas apstākļi: | nabadzīga liesma; maksimālai absorbcijai - optimāls degļa garums un degšanas apstākļi. |5.3. Kalibrēšana5.3.1. Ar pipeti vairākās 100 ml mērkolbās iepilda attiecīgi 1,0, 2,0, 3,0, 4,0, un 5,0 ml stroncija standartšķīduma (3.4.2.). Uz katru kolbu ar pipeti pārnes 5,0 ml kālija hlorīda šķīduma (3.3.); uzpilda līdz atzīmei ar 0,07 M sālsskābes šķīdumu (3.2.) un sajauc. Šie šķīdumi satur attiecīgi 1,0, 2,0, 4,0, un 5,0 μg stroncija uz mililitru.Līdzīgi sagatavo tukšo šķīdumu bez stroncija standartšķīduma.5.3.2. Izmēra tukšā šķīduma (5.3.1.) absorbciju, un iegūto vērtību kalibrēšanas līknē izmanto kā stroncija nulles koncentrāciju. Izmēra katra stroncija kalibrēšanas standarta (5.3.1.) absorbciju. Uzzīmē kalibrēšanas līkni, attiecinot absorbcijas maksimuma vērtības pret stroncija koncentrāciju.5.4. NoteikšanaIzmēra paraugšķīduma (5.1.1.). absorbciju. No kalibrēšanas līknes nolasa stroncija koncentrāciju, kas atbilst parauga šķīduma absorbcijas vērtībai.6. AprēķinsŠķīstošā stroncija saturu (% m/m) pigmentā aprēķina pēc formulas:%šķīstošā stroncija =10W× mkur:m = analizējamā parauga (A.5.1.1.) masa gramos;c = šķīstošā stroncija koncentrācija paraugšķīdumā (5.1.1.) mikrogramos uz mililitru, ko nosaka pēc kalibrēšanas līknes;V = ekstrahējošās vielas kopējais tilpums mililitros (A.5.1.2.);unWSr = ekstrakta tilpums mililitros (5.1.1.).7. AtkārtojamībaLabākā šīs metodes atkārtojamības prognoze (ISO 5725), ja šķīstošā stroncija saturs ir 0,6 % (m/m), ir 0,09 %.8. PiezīmeInduktīvi savienotas plazmas-optiskās emisijas spektrofotometrija ir pieļaujama liesmas atomu absorbcijas spektrometrijas alternatīva.BENZILSPIRTA PIERĀDĪŠANA UN NOTEIKŠANA KOSMĒTIKAS LĪDZEKĻOSA. Pierādīšana1. Piemērošanas joma un nozareŠī metode ir paredzēta benzilspirta pierādīšanai kosmētikas līdzekļos.2. PrincipsBenzilspirtu pierāda plānslāņa hromatogrāfijā uz silikagēla plāksnēm.3. ReaģentiVisiem reaģentiem jābūt analītiski tīriem.3.1. Benzilspirts3.2. Hloroforms3.3. Absolūtais etanols3.4. n-Pentāns3.5. Attīstīšanas šķīdinātājs: dietilēteris3.6. Benzilspirta standartšķīdums: 100 ml mērkolbā iesver 0,1 g benzilspirta (3.1.), uzpilda līdz atzīmei ar etanolu (3.3.) un sajauc.3.7. Stikla plānslāņa hromatogrāfijas plāksnes 100 x 200 mm vai 200 x 200 mm, kas pārklātas ar 0,25 mm silikagēla 60 F254 slāni.3.8. Attīstītājs: 10 % (m/v) 12-molibdēnfosforskābe etanolā (3.3.).4. Aprīkojums4.1. Plānslāņa hromatogrāfijas standarta aprīkojums.4.2. Hromatogrāfojas tvertne, kamera ar diviem nodalījumiem, kuru kopējie izmēri ir aptuveni 80 mm x 230 mm x 240 mm4.3. Hromatogrāfijas papīrs: Vatmans vai līdzvērtīgs4.4. Ultravioletā lampa ar viļņu garumu 254 nm.5. Procedūra5.1. Parauga sagatavošana1,0 g analizējamā produkta iesver 10 ml mērkolbā. Pievieno 3 ml hloroforma (3.2.) un spēcīgi krata, līdz produkts ir disperģējies. Uzpilda līdz atzīmei ar etanolu (3.3.) un spēcīgi krata, līdz rodas dzidrs vai gandrīz dzidrs šķīdums.5.2. Plānslāņa hromatogrāfija5.2.1. Hromatogrāfijas tvertni (4.2.) piesātina ar n-pentānu (3.4.): aizmugurējam nodalījumam pieguļošās kameras sienu izklāj ar hromatogrāfijas papīru (4.3.) tā, lai papīra apakšējā mala ir nodalījumā. 25 ml n-pentāna (3.4.) pārnes uz aizmugurējo nodalījumu, lejot šo šķīdinātāju uz hromatogrāfijas papīra redzamās virsmas. Nekavējoties uzliek vāku un atstāj tvertni uz 15 minūtēm.5.2.2. Liek 10 μl parauga šķīduma (5.1.) un 10 μl benzilspirta standartšķīduma (3.6.) piemērotos punktos uz plānslāņa hromatogrāfijas plāksnes (3.7.) sākuma līnijas. Ļauj nožūt.5.2.3. Ar pipeti tvertnes priekšējā nodalījumā iepilina 10 ml dietilētera (3.5.) un tūlīt tajā pašā nodalījumā ieliek plāksni (5.2.2.). Ātri uzliek tvertnei vāku un attīsta plāksni 150 mm garumā. Izņem plāksni no hromatogrāfijas tvertnes un ļauj tai izžūt istabas temperatūrā.5.2.4. Apskata plāksni (5.2.3.) ultravioletā gaismā un atzīmē violeto plankumu stāvokli. Apsmidzina plāksni ar attīstītāju (3.8.) un 15 minūtes karsē 120 °C. Benzilspirts parādās tumšzila plankuma veidā.5.2.5. Aprēķina benzilspirta standartšķīduma Rf vērtību. Tumšzils plankums ar tādu pašu Rf vērtību liecina par benzilspirta klātbūtni.Pierādīšanas robeža: 0,1 μg benzilspirtaB. Noteikšana1. Piemērošanas joma un nozareŠī metode ir paredzēta benzilspirta noteikšanai kosmētikas līdzekļos.2. DefinīcijaAr šo metodi noteikto benzilspirta daudzumu izsaka masas procentos (% m/m).3. PrincipsParaugu ekstrahē ar metanolu un benzilspirta daudzumu ekstraktā nosaka augstas izšķirtspējas šķidruma hromatogrāfijā (HPLC).4. ReaģentiVisiem reaģentiem jābūt analītiski tīriem un attiecīgos gadījumos piemērotiem HPLC.4.1. Metanols4.2.4. 4-Etoksifenols4.3. Benzilspirts4.4. Kustīgā fāze: metanols (4.1.)/ūdens (45: 55; v/v)4.5. Benzilspirta rezerves šķīdums: 100 ml mērkolbā precīzi iesver aptuveni 0,1 g benzilspirta (4.3.). Uzpilda līdz zīmei ar metanolu (4.1.) un sajauc.4.6. Iekšējā standarta rezerves šķīdums: 100 ml mērkolbā precīzi iesver aptuveni 0,1 g 4-etoksifenola (4.2.). Uzpilda līdz atzīmei ar metanolu (4.1.) un sajauc.4.7. Standartšķīdumi: ar pipeti uz vairākām 25 ml mērkolbās saskaņā ar še turpmāk iekļauto tabulu pārnes benzilspirta rezerves šķīdumu (4.5.) un iekšējā standarta rezerves škīdumu (4.6.). Uzpilda līdz zīmei ar metanolu (4.1.) un sajauc.Standartšķīdums | Benzilspirta koncentrācija | 4-etoksifenola koncentrācija |(4.5.) pievienotais tilpums ml | μg/ml | (4.6.) pievienotais tilpums ml | μg/ml |I | 0,5 | 20 | 2,0 | 80 |II | 1,0 | 40 | 2,0 | 80 |III | 2,0 | 80 | 2,0 | 80 |IV | 3,0 | 120 | 2,0 | 80 |V | 5,0 | 200 | 2,0 | 80 |5. Aprīkojums5.1. Laboratorijas standarta aprīkojums5.2. Augstas izšķirtspējas šķidruma hromatogrāfijas iekārta ar maināma viļņu garuma ultravioleto staru detektoru un 10 μl injekcijas cilpu5.3. Analītiskā kolonna: 250 mm x 4,6 mm nerūsējoša tērauda kolonna, kas pildīta ar 5 μm Spherisorb ODS vai līdzvērtīgu5.4. Ūdens vanna5.5. Ultraskaņas vanna5.6. Centrifūga5.7. Centrifūgas mēģenes, tilpums 15 ml6. Procedūra6.1. Parauga sagatavošana6.1.1. Centrifūgas mēģenē (5.7.) precīzi iesver aptuveni 0,1 g (m gramu) parauga un pievieno 5 ml metanola (4.1.).6.1.2. Karsē 10 minūtes ūdens vannā (5.4.) 50 °C temperatūrā, pēc tam mēģeni liek ultraskaņas vannā (5.5.), līdz paraugs ir pilnīgi disperģēts.6.1.3. Atdzesē un 5 minūtes centrifugē ar 3500 apgriezieniem minūtē.6.1.4. Centrifugātu pārnes uz 25 ml mērkolbu.6.1.5. Atkārtoti ekstrahē paraugu ar 5 ml metanola (4.1.). Ekstraktus apvieno 25 ml mērkolbā.6.1.6. Ar pipeti pārnes 2,0 ml iekšējā standarta rezerves šķīduma (4.6.) uz 25 ml mērkolbu. Uzpilda līdz zīmei ar metanolu (4.1.) un sajauc. Šo šķīdumu izmanto noteikšanā, kas aprakstīta punktā 6.4.6.2. Hromatogrāfija6.2.1. Uzstāda augstas izšķirtspējas šķidruma hromatogrāfijas iekārtu (5.2.). Noregulē kustīgās fāzes (4.4.) plūsmas ātrumu 2,0 ml minūtē.6.2.2. Ultravioleto staru detektora (5.2.) viļņu garumu noregulē uz 210 nm.6.3. Kalibrēšana6.3.1. No katra benzilspirta standartšķīduma (4.7.) iesmidzina 10 μl un izmēra benzilspirta un 4-etoksifenola pīķu laukumus.6.3.2. Katram benzilspirta standartšķīdumam (4.7.) aprēķina benzilspirta un 4-etoksifenola pīķa laukumu attiecību. Uzzīmē kalibrēšanas līkni, šīs attiecības izmantojot kā ordinātu un attiecīgās benzilspirta koncentrācijas μg uz mililitru kā abscisu.6.4. Noteikšana6.4.1. No katra benzilspirta paraugšķīduma (6.1.6.) iesmidzina 10 μl un izmēra benzilspirta un 4-etoksifenola pīķu laukumus. Aprēķina benzilspirta un 4-etoksifenola pīķu laukumu attiecību. Šo procedūru atkārto ar parauga šķīduma 10 μl alikvotām daļām, līdz iegūst konsekventus rezultātus.6.4.2. No kalibrēšanas līknes (6.3.2.) nolasa benzilspirta koncentrāciju, kas atbilst benzilspirta pīķu laukuma attiecībai pret 4-etoksifenola pīķu laukumu.7. AprēķinsAprēķina benzilspirta saturu paraugā un izsaka masas procentos, izmantojot formulu:% (m/m) benzilspirta =c400 × mkur:m = analizējamā parauga (6.1.1.) masa gramos;unc = benzilspirta koncentrācija paraugšķīdumā (6.1.6.) mikrogramos uz mililitru, ko nosaka pēc kalibrēšanas līknes.8. Atkārtojamība [5]No viena parauga ar 1 % (m/m) benzilspirta saturu divās paralēlās kvantitatīvās noteikšanās iegūto rezultātu starpībai nevajadzētu pārsniegt 0,10 %.CIRKONIJA PIERĀDĪŠANA UN CIRKONIJA, ALUMĪNIJA UN HLORA NOTEIKŠANA PRETSVIEDRU LĪDZEKĻOS, KAS NAV AEROSOLA FORMĀMetodei ir piecas stadijas:A. Cirkonija pierādīšanaB. Cirkonija noteikšanaC. Alumīnija noteikšanaD. Hlora noteikšanaE. Alumīnija atomu attiecības pret cirkonija atomiem aprēķināšana, un alumīnija un cirkonija atomu attiecības pret hlora atomiem aprēķināšana.A. Cirkonija pierādīšana1. Piemērošanas joma un nozareMetode ir paredzēta cirkonija pierādīšanai pretsviedru kosmētikas līdzekļos, kas nav aerosola formā. Nav izdarīti mēģinājumi aprakstīt metodes, kas ir piemērotas alumīnija cirkonija hlorīda hidroksīda kompleksa [AlxZr(OH)yClz.nH2O] pierādīšanai.2. PrincipsCirkoniju pierāda raksturīgas sarkanvioletas nogulsnes, kas rodas ar alizarīnarkano S stipri skābā vidē.3. ReaģentiVisiem reaģentiem jābūt analītiski tīriem.3.1. Koncentrēta (d20 = 1,18 g/ml) sālsskābe3.2. Alizarīnsarkanā S (CI. 58005) šķīdums: 2 % (m/v) nātrija alizarīna sulfonāta ūdens šķīdums.4. Aprīkojums4.1. Laboratorijas standarta aprīkojums5. Procedūra5.1. Aptuveni 1 g parauga mēģenē pievieno 2 ml ūdens. Mēģeni noslēdz un krata.5.2. Pievieno trīs pilienus alizarīnsarkanā S šķīduma (3.2.) un pēc tam 2 ml koncentrētas sālsskābes (3.1.). Mēģeni noslēdz un krata.5.3. Nostādina apmēram divas minūtes.5.4. Sarkanviolets uzpeldējums un nogulsnes liecina par cirkonija klātbūtni.B. Cirkonija noteikšana1. Piemērošanas joma un nozareŠī metode ir piemērota cirkonija noteikšanai alumīnija cirkonija hlorīda hidroksīda kompleksos līdz maksimālajai cirkonija koncentrācijai 7,5 % (m/m) pretsviedru līdzekļos, kas nav aerosola formā.2. PrincipsCirkoniju ekstrahē no produkta skābā vidē un nosaka, veicot liesmas atomu absorbcijas spektrometriju.3. ReaģentiVisiem reaģentiem jābūt analītiski tīriem.3.1. Koncentrēta (d20 = 1,18 g/ml) sālsskābe3.2. Sālsskābes šķīdums, 10 % (v/v): 500 ml ūdens vārglāzē, nepārtaukti maisot, pievieno 100 ml koncentrētas sālsskābes (3.1.). Šo šķīdumu pārlej vienlitra mērkolbā un uzpilda līdz atzīmei ar ūdeni.3.3. Stroncija rezerves standartšķīdums, 1000 μg/ml 0,5 M sālsskābes šķīdumā ("SpectrosoL" vai līdzvērtīgā).3.4. Alumīnija hlorīds (hidrēts) [AlCl3.6H2O]: reaģents: 22,6 g alumīnija hlorīda heksahidrāta izšķīdina 250 ml 10 % (v/v) sālsskābes šķīduma (3.2.).3.5. Amonija hlorīda reaģents: 5,0 g amonija hlorīda izšķīdina 250 ml 10 % (v/v) sālsskābes šķīduma (3.2.).4. Aprīkojums4.1. Laboratorijas standarta aprīkojums4.2. Sildītājs ar magnētisko maisītāju4.3. Filtrpapīrs (Vatmans Nr. 41 vai līdzvērtīgs)4.4. Atomu absorbcijas spektrofotometrs, kas aprīkots ar doba cirkonija katoda lampu5. Procedūra5.1. Parauga sagatavošana5.1.1. Precīzi iesver aptuveni 1,0 g (m gramu) homogēna produkta parauga 150 ml vārglāzē. Pievieno 40 ml ūdens un 10 ml koncentrētas sālsskābes (3.1.).5.1.2. Liek vārglāzi uz sildītāja ar magnētisko maisītāju (4.2.). Sāk maisīt un karsē līdz viršanai. Lai novērstu strauju izžūšanu, vārglāzi pārsedz ar stiklu. Vāra piecas minūtes, noņem vārglāzi no sildītāja un atdzesē līdz istabas temperatūrai.5.1.3. Vārglāzes saturu caur filtrpapīru (4.3) izfiltrē 100 ml mērkolbā. Vārglāzi izskalo ar divām 10 ml ūdens devām un mazgājumus pēc filtrēšanas pievieno kolbas saturam. Uzpilda ar ūdeni līdz atzīmei un sajauc. Šo šķīdumu lieto arī alumīnija noteikšanai (C daļa).5.1.4. Ar pipeti uz 50 ml mērkolbu pārnes 20,00 ml paraugšķīduma (5.1.3.), 5,00 ml alumīnija hlorīda reaģenta (3.4.) un 5,00 ml amonija hlorīda reaģenta (3.5.). Uzpilda līdz atzīmei ar 10 % (v/v) sālsskābes šķīdumu (3.2.) un sajauc.5.2. Atomu absorbcijas spektrometrijas apstākļiLiesma: slāpekļa oksīda-/acetilēna- |Viļņu garums: 360,1 nm |Fona korekcija: nav vajadzīga | |Degšanas apstākļi: | bagāta liesma; maksimālai absorbcijai - optimāls degļa garums un degšanas apstākļi. |5.3. Kalibrēšana5.3.1. Ar pipeti vairākās 50 ml mērkolbās iepilda attiecīgi 5,00, 10,00, 15,00, 20,00, un 25,00 ml cirkonija rezerves standartšķīduma (3.3.). Ar pipeti katrā mērkolbā iepilda 5,00 ml alumīnija hlorīda reaģenta (3.4.) un 5,00 ml amonija hlorīda reaģenta (3.5.). Uzpilda līdz atzīmei ar 10 % (v/v) sālsskābes šķīdumu (3.2.) un sajauc. Šie šķīdumi satur attiecīgi 100, 200, 300, 400 un 500 μg cirkonija uz mililitru.Līdzīgi sagatavo tukšo šķīdumu bez cirkonija standartšķīduma.5.3.2. Izmēra tukšā šķīduma (5.3.1.) absorbciju un iegūto vērtību kalibrēšanas līknē izmanto kā cirkonija nulles koncentrāciju. Izmēra katra cirkonija kalibrēšanas standarta (5.3.1.) absorbciju. Uzzīmē kalibrēšanas līkni, attiecinot absorbcijas vērtības pret cirkonija koncentrāciju.5.4. NoteikšanaIzmēra paraugšķīduma (5.1.4.). absorbciju. No kalibrēšanas līknes nolasa cirkonija koncentrāciju, kas atbilst paraugšķīduma absorbcijas vērtībai.6. AprēķinsAprēķina cirkonija saturu paraugā masas procentos (% m/m), izmantojot formulu:%cirkonija =c40 × mkur:m = analizējamā parauga (5.1.1.) masa gramos;unc = cirkonija koncentrācija paraugšķīdumā (5.1.4.) mikrogramos uz mililitru, ko nosaka pēc kalibrēšanas līknes.7. Atkārtojamība [6]No viena parauga ar 3,00 % (m/m) cirkonija saturu divās paralēlās noteikšanās iegūto rezultātu starpībai nevajadzētu pārsniegt 0,10 % (m/m).8. PiezīmeInduktīvi savienotas plazmas - optiskās emisijas spektrometrija ir pieļaujama liesmas atomu absorbcijas spektrometrijas alternatīva.C. Alumīnija noteikšana1. Piemērošanas joma un nozareŠī metode ir piemērota alumīnija noteikšanai alumīnija cirkonija hlorīda hidroksīda kompleksos līdz maksimālajai alumīnija koncentrācijai 12 % (m/m) pretsviedru līdzekļos, kas nav aerosola formā.2. PrincipsAlumīniju ekstrahē no produkta skābā vidē un nosaka, veicot liesmas atomu absorbcijas spektrometriju.3. ReaģentiVisiem reaģentiem jābūt analītiski tīriem.3.1. Koncentrēta (d20 = 1,18 g/ml) sālsskābe3.2. Sālsskābes šķīdums, 1 % (v/v): 500 ml ūdens vārglāzē, nepārtaukti maisot, pievieno 10 ml koncentrētas sālsskābes (3.1.). Šo šķīdumu pārlej vienlitra mērkolbā un uzpilda līdz atzīmei ar ūdeni.3.3. Alumīnija rezerves standartšķīdums, 1000 μg/ml 0,5 M slāpekļskābes šķīdumā ("SpectrosoL" vai līdzvērtīgā).3.4. Kālija hlorīda reaģents: 10,0 g kālija hlorīda izšķīdina 250 ml 1 % (v/v) sālsskābes šķīduma (3.2.).4. Aprīkojums4.1. Laboratorijas standarta aprīkojums4.2. Atomu absorbcijas spektrofotometrs, kas aprīkots ar doba alumīnija katoda lampu.5. Procedūra5.1. Parauga sagatavošanaAlumīnija satura noteikšanai izmanto šķīdumu, kas sagatavots saskaņā ar B.5.1.3.5.1.1. Ar pipeti 100 ml mērkolbā pārnes 5,00 ml paraugšķīduma (B.5.1.3.) un 10,00 ml kālija hlorīda reaģenta (3.4.). Uzpilda līdz atzīmei ar 1 % (v/v) sālsskābes šķīdumu (3.2.) un sajauc.5.2. Atomu absorbcijas spektrometrijas apstākļiLiesma: slāpekļa oksīda-/acetilēna- |Viļņu garums: 309,3 nm |Fona korekcija: nav vajadzīga | |Degšanas apstākļi: | bagāta liesma; maksimālai absorbcijai - optimāls degļa garums un degšanas apstākļi. |5.3. Kalibrēšana5.3.1. 100 ml mērkolbās iepilda attiecīgi 1,00, 2,00, 3,00, 4,00 un 5,00 ml alumīnija rezerves standartšķīduma (3.3.). Ar pipeti uz katru mērkolbu pārnes 10,00 ml kālija hlorīda reaģenta (3.4.), uzpilda līdz atzīmei ar 1 % (v/v) sālsskābes šķīdumu (3.2.) un sajauc. Šie šķīdumi satur 10, 20, 30, 40 un 50 μg alumīnija uz mililitru.Līdzīgi sagatavo tukšo šķīdumu bez alumīnija standartšķīduma.5.3.2. Izmēra tukšā šķīduma (5.3.1.) absorbciju un iegūto vērtību kalibrēšanas līknē izmanto kā alumīnija nulles koncentrāciju. Izmēra katra alumīnija kalibrēšanas standarta absorbciju. Uzzīmē kalibrēšanas līkni, attiecinot absorbcijas vērtības pret alumīnija koncentrāciju.5.4. NoteikšanaIzmēra paraugšķīduma (5.1.1.) absorbciju. No kalibrēšanas līknes nolasa alumīnija koncentrāciju, kas atbilst parauga šķīduma absorbcijas vērtībai.6. AprēķinsAprēķina alumīnija saturu paraugā masas procentos pēc formulas%alumīnija =c5 × mkur:m = noteikšanai ņemtā parauga (B.5.1.1.) masa gramos;unc = alumīnija koncentrācija paraugšķīdumā (5.1.1.) mikrogramos uz mililitru, ko nosaka pēc kalibrēšanas līknes.7. Atkārtojamība [7]No viena parauga ar 3,5 % (m/m) alumīnija saturu divās paralēlās noteikšanās iegūto rezultātu starpībai nevajadzētu pārsniegt 0,10 % (m/m).8. PiezīmeInduktīvi savienotas plazmas - optiskās emisijas spektrofotometrija ir pieļaujama liesmas atomu absorbcijas spektrometrijas alternatīva.D. Hlora noteikšana1. Piemērošanas joma un nozareŠī metode ir piemērota hlora kā hlorīda jonu noteikšanai alumīnija cirkonija hlorīda hidroksīda kompleksos pretsviedru līdzekļos, kas nav aerosola formā.2. PrincipsHlorīda jonus produktā nosaka, potenciometriski titrējot ar standarta sudraba nitrāta šķīdumu.3. ReaģentiVisiem reaģentiem jābūt analītiski tīriem.3.1. Koncentrēta slāpekļskābe (d20 = 1,42 g/ml)3.2. Slāpekļskābes šķīdums, 5 % (v/v): 250 ml ūdens vārglāzē, nepārtraukti maisot, pievieno 25 ml koncentrētas slāpekļskābes (3.1.). Šo šķīdumu pārnes uz 500 ml mērkolbu un uzpilda līdz atzīmei ar ūdeni.3.3. Acetons3.4. Sudraba nitrāts, 0,1 M volumetrisks šķīdums ("AnalaR" vai līdzvērtīgs).4. Aprīkojums4.1. Standarta laboratorijas aprīkojums4.2. Sildītājs ar magnētisko maisītāju4.3. Sudraba elektrods4.4. Kalomela standartelektrods4.5. pH/milivoltmetrs, kas piemērots potenciometriskai titrēšanai5. Procedūra5.1. Parauga sagatavošana5.1.1. Precīzi iesver aptuveni 1,0 g (m gramu) homogēna produkta parauga 250 ml vārglāzē. Pievieno 80 ml ūdens un 20 ml 5 % (v/v) slāpekļskābes šķīduma (3.2.).5.1.2. Liek vārglāzi uz sildītāja ar magnētisko maisītāju (4.2.). Sāk maisīt un karsē līdz viršanai. Lai novērstu strauju izžūšanu, vārglāzi pārsedz ar stiklu. Vāra piecas minūtes, noņem vārglāzi no sildītāja un atdzesē līdz istabas temperatūrai.5.1.3. Pievieno 10 ml acetona (3.3.), iegremdē elektrodus (4.3. un 4.4.) zem šķīduma virsmas un sāk maisīt. Potenciometriski titrē ar 0,1 M sudraba nitrāta šķīdumu (3.4.) un uzzīmē diferenciālu līkni, lai noteiktu līdzsvara punktu (V ml).6. AprēķinsAprēķina hlora saturu paraugā masas procentos, izmantojot formulu:%hlora =,kur:m = noteikšanai ņemtā parauga (5.1.1.) masa gramosunV = 0,1 M sudraba nitrāta tilpums mililitros, titrējot līdzsvara punktā (5.1.3.).7. Atkārtojamība [8]No viena parauga ar 4 % (m/m) hlora saturu divās paralēlās noteikšanās iegūto rezultātu starpībai nevajadzētu pārsniegt 0,10 % (m/m).E. Alumīnija atomu attiecības pret cirkonija atomiem un alumīnija un cirkonija atomu attiecības pret hlora atomiem aprēķins1. Alumīnija atomu attiecības pret cirkonija atomiem aprēķinsAl: Zr attiecību aprēķina pēc formulas:Al: Zr attiecība =Al %× 91,22Zr %× 26,982. Alumīnija un cirkonija atomu attiecības pret hlora atomiem aprēķins(Al + Zr): Cl attiecību aprēķina pēc formulas:Al: Zr attiecība =Al %+Zr %35,45HEKSAMIDĪNA, DIBROMHEKSAMIDĪNA, DIBROMPROPAMIDĪNA UN HLORHEKSIDĪNA PIERĀDĪŠANA UN NOTEIKŠANA1. Piemērošanas joma un nozareAr šo metodi kvantitatīvi un kvalitatīvi nosaka:- heksamidīnu un tā sāļus, tai skaitā izetionātu un 4- hidroksibenzoātu,- dibromheksamidīnu un tā sāļus, tai skaitā izetionātu,- dibrompropamidīnu un tā sāļus, tai skaitā izetionātu,- hlorheksidīna diacetātu, diglukonātu un dihidrohlorīdu kosmētikas līdzekļos.2. NoteikumsAr šo metodi noteikto heksamidīna, dibromheksamidīna, dibrompropamidīna un hlorheksidīna koncentrāciju izsaka masas procentos (% m/m).3. PrincipsPierādīšanu un noteikšanu veic jonu pāru apgrieztās fāzes augstas izšķirtspējas šķidruma hromatogrāfijā (HPLC), kam seko ultravioletā spektrofotometrija. Heksamidīnu, dibromheksamidīnu, dibrompropamidīnu un hlorheksidīnu pierāda izdalīšanas laiks hromatogrāfijas kolonnā.4. ReaģentiVisiem reaģentiem jābūt analītiski tīriem un attiecīgos gadījumos piemērotiem HPLC.4.1. Metanols4.2. 1-Heptānsulfoskābes nātrija sāls monohidrāts4.3. Ledus etiķskābe (d20 = 1,05 g/ml)4.4. Nātrija hlorīds4.5. Kustīgās fāzes4.5.1. Šķīdinātājs I: 0,005 M 1-heptānsulfoskābes nātrija sāls monohidrāta (4.2.) šķīdums metanolā (4.1.), kas līdz pH 3,5 koriģēts ar ledus etiķskābi (4.3.).4.5.2. Šķīdinātājs II: 0,005 M 1-heptānsulfoskābes nātrija sāls monohidrāta (4.2.) šķīdums ūdenī, kas līdz pH 3,5 koriģēts ar ledus etiķskābi (4.3.).Piezīme:Ja jāuzlabo pīķu forma, mobilās fāzes var modificēt un gatavot šādi:- šķīdinātājs I: izšķīdina 5,84 g nātrija hlorīda (4.4.) un 1,1013 g 1-heptānsulfoskābes nātrija sāls monohidrāta (4.2.) 100 ml ūdens. Pievieno 900 ml metanola (4.1.) un ar ledus etiķskābi (4.3.) koriģē līdz pH 3,5,- šķīdinātājs II: 5,84 g nātrija hlorīda (4.4) un 1,1013 g 1-heptānsulfoskābes nātrija sāls monohidrāta (4.2.) izšķīdina vinā litrā ūdens un koriģē ar ledus etiķskābi (4.3.) līdz pH 3,5.4.6. Heksamidīna diizetionāts [C20H26N4O2.2C2H6O4S]4.7. Dibromheksamidīna diizetionāts [C20H24Br2N4O2.2C2H6O4S]4.8. Dibrompropamidīna diizetionāts [C17H18Br2N4O2.2C2H6O4S]4.9. Hlorheksidīna diacetāts [C22H30Cl2N10.2C2H4O2]4.10. Standartšķīdumi: sagatavo attiecīgi visu četru konservantu (4.6. līdz 4.9.) 0,05 % (m/v) šķīdumus šķīdinātājā I (4.5.1.).4.11. 3,4,4’ – Trihlorkarbanilīds (triklokarbāns).4.12. 4,4’ - Dihlor-3-(trifluormetil)karbanilīds (halokarbāns)5. Aprīkojums5.1. Standarta laboratorijas aprīkojums5.2. Augstas izšķirtspējas šķidruma hromatogrāfs ar maināma viļņu garuma ultravioleto staru detektoru5.3. Hromatogrāfijas kolonna: nerūsējoša tērauda, 30 cm gara, ar 4 mm iekšējo diametru, pildīta ar 10 μm μ–Bondapack C18 vai līdzvērtīgu5.4. Ultraskaņas vanna6. Kvalitatīvā noteikšana6.1. Parauga sagatavošanaPrecīzi iesver aptuveni 0,5 g parauga 10 ml mērkolbā un uzpilda līdz atzīmei ar šķīdinātāju I (4.5.1.). Kolbu uz 10 minūtēm ieliek ultraskaņas vannā (5.4). Šķīdumu centrifugē vai izfiltrē. Filtrātu vai centrifugātu savāc hromatogrāfijai.6.2. Hromatogrāfija6.2.1. Mobilās fāzes gradientsLaiks (min.) | Šķīdinātājs I (% v/v) (4.5.1.) | Šķīdinātājs II (% v/v) (4.5.2.) |0 | 50 | 50 |15 | 65 | 35 |30 | 65 | 35 |45 | 50 | 50 |6.2.2. Mobilās fāzes (6.2.1.) plūsmas ātrumu noregulē 1,5 ml/min. un kolonnas temperatūru 35 °C.6.2.3. Detektora viļņu garumu noregulē 264 nm.6.2.4. No katra standartšķīduma (4.10.) iesmidzina 10 μl, un reģistrē to hromatogrammas.6.2.5. Iesmidzina 10 μl paraugsķīduma (6.1.) un reģistrē tā hromatogrammu.6.3. Salīdzinot 6.2.5. reģistrētā(o) pīķa(u) izdalīšanas laiku(s) ar to (tiem), kas iegūts(i) attiecībā uz standartšķīdumiem (6.2.4.), pierāda heksamidīna, dibromheksamidīna, dibrompropamidīna vai hlorheksidīna klātbūtni.7. Noteikšana7.1. NoteikšanaStandarta šķīdumu gatavošana.Izmanto vienu no konservantiem (4.6. līdz 4.9.), kura nav paraugā iekšējā standarta veidā. Ja tas nav iespējams, var izmantot triklokarbānu (4.11.) vai halokarbānu (4.12.).7.1.1. 6.3. pierādītā konservanta 0,05 % (m/v) rezerves šķīdums šķīdinātājā I (4.5.1.).7.1.2. 0,05 % (m/v) rezerves šķīdums konservanta, kas izvēlēts, kā iekšējais standarts šķīdinātājā I (4.5.1.).7.1.3. Katram pierādītajam konservantam sagatavo četrus standartšķīdumus, pārnesot uz vairākām 10 ml mērkolbām attiecīgo konservantu (7.1.1.) rezerves šķīdumus un attiecīgus daudzumus iekšējā standarta rezerves šķīduma (7.1.2.) saskaņā ar tabulu, kas iekļauta še turpmāk. Katru kolbu uzpilda līdz atzīmei ar šķīdinātāju I (4.5.1.) un sajauc.Standartšķīdums | Iekšējā standarta rezerves šķīdums | Pierādītā konservanta rezerves šķīdums |(7.1.2.) pievienotie ml | (7.1.1.) pievienotie ml | μg/ml |I | 1,0 | 0,5 | 25 |II | 1,0 | 1,0 | 50 |III | 1,0 | 1,5 | 75 |IV | 1,0 | 2,0 | 100 |7.2. Parauga sagatavošana7.2.1. Precīzi iesver aptuveni 0,5 g (p gramus) parauga 10 ml mērkolbā, pievieno 1,0 ml iekšējā standarta šķīduma (7.1.2.) un 6 ml šķīdinātāja I (4.5.1.) un sajauc.7.2.2. Kolbu uz 10 minūtēm ieliek ultraskaņas vannā (5.4). Atdzesē. Uzpilda līdz atzīmei ar šķīdinātāju I un sajauc. Centrifugē vai filtrē caur kroku filtrpapīru. Savāc attiecīgi centrifugātu vai filtrātu hromatogrāfijai.7.3. Hromatogrāfija7.3.1. Noregulē mobilās fāzes gradientu, plūsmas ātrumu, kolonnas temperatūru un HPLC iekārtas (5.2.) detektora viļņu garumu atbilstīgi nosacījumiem pierādīšanas stadijā (6.2.1. līdz 6.2.3.).7.3.2. Iesmidzina 10 μl paraugšķīduma (7.2.2.) un izmēra pīķu laukumus. Šo procedūru atkārto ar parauga šķīduma 10 μl alikvotām daļām, līdz iegūst konsekventus rezultātus. Aprēķina tā pīķa laukuma, kas radies no analizējamā savienojuma, attiecību pret tā pīķa laukumu, ko rada iekšējais standarts.7.4. Kalibrēšana7.4.1. Iesmidzina 10 μl no katra standartšķīduma (7.1.3.) un izmēra pīķu laukumus.7.4.2. Atbilstīgi katram standartšķīdumam (7.1.3.) aprēķina heksamidīna, dibromheksamidīna, dibrompropamidīna vai hlorheksidīna pīķu laukuma attiecību pret iekšējā standarta pīķu laukumu. Uzzīmē kalibrēšanas līkni, šīs attiecības izmantojot par ordinātu un attiecīgās kvalitatīvi noteiktā konservanta koncentrācijas standartšķīdumos mikrogramos uz mililitru - par abscisu.7.4.3. No kalibrēšanas līknes (7.4.2.) nolasa pierādītā konservanta koncentrāciju, kas atbilst pīķu laukumu attiecībai, kas aprēķināta saskaņā ar 7.3.2.8. Aprēķins8.1. Aprēķina heksamidīna, dibromheksamidīna, dibrompropamidīna vai hlorheksidīna saturu paraugā masas procentos, izmantojot formulu:%=×MWMW,kur:p = parauga (7.2.1.) masa gramos;c = konservanta koncentrācija paraugšķīdumā mikrogramos uz mililitru, ko nosaka pēc kalibrēšanas līknes;MW1 = konservanta pamatformas molekulārais svars;unMW2 = attiecīgā sāls molekulārais svars (skatīt 10. punktu).9. Atkārtojamība [10]No viena parauga ar 0,1 % (m/m) heksamidīna, dibromheksamidīna, dibrompropamidīna vai hlorheksidīna saturu divās paralēlās noteikšanās iegūto rezultātu starpībai nevajadzētu pārsniegt 0,005 %.10. Molekulāro svaru tabulaHeksamidīns | C20H26N4O2 | 354,45 |Heksamidīna diizetionāts | C20H26N4O2 · 2C2H6O4S | 606,72 |Heksamidīna di-p-hidroksibenzoāts | C20H26N4O2 · 2C7H6O3 | 630,71 |Dibromheksamidīns | C20H24Br2N4O2 | 512,24 |Dibromheksamidīna diizetionāts | C20H24Br2N4O2 · 2C2H6O4S | 764,51 |Dibrompropamidīns | C17H18Br2N4O2 | 470,18 |Dibrompropamidīna diizetionāts | C17H18Br2N4O2 · 2C2H6O4S | 722,43 |Hlorheksidīns | C22H30Cl2N10 | 505,45 |Hlorheksidīna diacetāts | C22H30Cl2N10 · 2C2H4O2 | 625,56 |Hlorheksidīna diglukonāts | C22H30Cl2N10 · 2C6H12O7 | 897,76 |Hlorheksidīna dihidrohlorīds | C22H30Cl2N10 · 2HCl | 578,37 |[1] ISO 5725.[2] ISO 5725.[3] "Magnesium as modifier for the determination of barium by flame atomic emission spectrometry". Jerrow, M. et al., Analytical Proceedings, 1991, 28, 40.[5] ISO 5725.[6] ISO 5725.[7] ISO 5725.[8] ISO 5725.[10] ISO 5725.--------------------------------------------------