title: Padomes Direktīva (1986. gada 11. decembris) par to, kā piemērot vienlīdzīgas attieksmes principu pret pašnodarbinātiem vīriešiem un sievietēm, to skaitā lauksaimniecībā nodarbinātiem, un par pašnodarbinātu grūtnieču un māšu aizsardzību

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31986L0613

Oficiālais Vēstnesis L 359 , 19/12/1986 Lpp. 0056 - 0058 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 6 Sējums 2 Lpp. 0133  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 6 Sējums 2 Lpp. 0133

		Padomes Direktīva(1986. gada 11. decembris)par to, kā piemērot vienlīdzīgas attieksmes principu pret pašnodarbinātiem vīriešiem un sievietēm, to skaitā lauksaimniecībā nodarbinātiem, un par pašnodarbinātu grūtnieču un māšu aizsardzību(86/613/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 100. un 235. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā Padome 1982. gada 12. jūlija rezolūcijā par vienlīdzīgu iespēju veicināšanu sievietēm [4] ir apstiprinājusi vispārīgos mērķus Komisijas paziņojumam par jauno Kopienas rīcības programmu attiecībā uz vienlīdzīgu iespēju veicināšanu sievietēm (no 1982. gada līdz 1985. gadam) un izteikusi vēlēšanos īstenot atbilstīgus pasākumus, lai to sasniegtu;tā kā iepriekš minētās programmas 5. darbība attiecas uz vienlīdzīgas attieksmes principa īstenošanu attiecībā uz pašnodarbinātām sievietēm un lauksaimniecībā nodarbinātām sievietēm;tā kā Līguma 119. pantā izklāstītais princips, kas paredz vienlīdzīgu atalgojumu darba ņēmējiem vīriešiem un sievietēm, nav atdalāms no kopējā tirgus izveides un darbības;tā kā 1975. gada 10. februārī Padome ir pieņēmusi Direktīvu 75/117/EEK par to dalībvalstu likumu tuvināšanu, kuri attiecas uz principa piemērošanu, kas paredz vienlīdzīgu atalgojumu vīriešiem un sievietēm [5];tā kā attiecībā uz citiem aspektiem, kas skar attieksmes vienlīdzību starp vīriešiem un sievietēm, 1976. gada 9. februārī Padome ir pieņēmusi Direktīvu 76/207/EEK par to, kā piemērot vienlīdzīgas attieksmes principu pret vīriešiem un sievietēm attiecībā uz darba, profesionālās izglītības un izaugsmes iespējām un darba apstākļiem [6], un 1978. gada 19. decembrī Direktīvu 79/7/EEK par pakāpenisku vienlīdzīgas attieksmes principa pret vīriešiem un sievietēm īstenošanu sociālā nodrošinājuma jautājumos [7];tā kā attiecībā uz pašnodarbināto personu laulātajiem, kas arī iesaistīti šajā darbā, vienlīdzīgas attieksmes princips būtu jāīsteno, pieņemot sīki izstrādātus noteikumus, ievērojot šo personu īpašo situāciju;tā kā šajā jomā starp dalībvalstīm ir atšķirības; tā kā tādēļ jātuvina valstu likumi attiecībā uz vienlīdzīgas attieksmes principa īstenošanu;tā kā dažās jomās Līgumā nav piešķirtas pilnvaras, kas nepieciešamas vajadzīgajām īpašajām darbībām;tā kā vienlīdzīgas attieksmes principa īstenošana neierobežo pasākumus, kas attiecas uz grūtnieču un māšu aizsardzību,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.I IEDAĻADarbības joma un mērķi1. pantsŠīs direktīvas mērķis ir saskaņā ar šeit turpmāk izklāstītajiem noteikumiem nodrošināt to, ka attiecībā uz tiem aspektiem, uz kuriem neattiecas Direktīvas 76/207/EEK un 79/7/EEK, dalībvalstīs piemēro vienlīdzīgas attieksmes principu pret vīriešiem un sievietēm, kas strādā pašnodarbinātas personas statusā vai palīdz veikt šādas darbības.2. pantsŠī direktīva attiecas uz:a) pašnodarbinātām personām, t.i., visām personām, kas veic ienesīgu darbu uz sava rēķina, kā paredzēts valstu tiesību aktu noteikumos, to skaitā lauksaimnieki un brīvo profesiju pārstāvji;b) viņu laulātajiem, kas nav darbinieki vai kompanjoni, ja tie pastāvīgi, kā paredz valstu tiesību aktu noteikumi, piedalās pašnodarbinātas personas darbībās un veic tos pašus darbus vai palīguzdevumus.3. pantsŠajā direktīvā vienlīdzīgas attieksmes princips nozīmē to, ka nav nedz tiešas, nedz netiešas diskriminācijas dzimuma dēļ, jo īpaši atkarībā no civilstāvokļa vai ģimenes stāvokļa.II IEDAĻAVienlīdzīga attieksme pret pašnodarbinātiem vīriešiem un sievietēm; stāvoklis laulātiem bez pašnodarbinātā profesionālā statusa; aizsardzība pašnodarbinātām sievietēm vai pašnodarbināto sievām, kas ir grūtnieces un mātes4. pantsAttiecībā uz pašnodarbinātām personām dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai atceltu noteikumus, kas ir pretrunā Direktīvā 76/207/EEK definētajam vienlīdzīgas attieksmes principam, jo īpaši attiecībā uz uzņēmuma izveidošanu, aprīkošanu vai paplašināšanu vai jebkuras citādas pašnodarbes sākšanu vai paplašināšanu, to skaitā uz finansiālām iespējām.5. pantsNeskarot īpašos nosacījumus piekļuvei konkrētām darbībām, kas vienlīdzīgi attiecas uz abiem dzimumiem, dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka nosacījumi uzņēmējsabiedrībām, kuras dibina laulātie, nav stingrāki par nosacījumiem uzņēmējsabiedrībām, kuras dibina personas, kas nav stājušās laulībā.6. pantsJa dalībvalstī pašnodarbinātām personām ir uz iemaksām balstīta sociālā nodrošinājuma sistēma, tad attiecīgā dalībvalsts veic vajadzīgos pasākumus, lai laulātie, kas minēti 2. panta b) apakšpunktā un ko neaizsargā pašnodarbinātu personu sociālā nodrošinājuma sistēma, brīvprātīgi pievienotos uz iemaksām balstītajai sociālā nodrošinājuma sistēmai.7. pantsDalībvalstis apņemas izskatīt to, atbilstīgi kādiem nosacījumiem var veicināt tāda darba atzīšanu, ko veic laulātie, kuri minēti 2. panta b) apakšpunktā, un, ņemot to vērā, izvērtē attiecīgos pasākumus šādas atzīšanas veicināšanai.8. pantsDalībvalstis apņemas izskatīt, vai un ar kādiem nosacījumiem pašnodarbinātajām sievietēm un pašnodarbināto sievām profesionālās darbības pārtraukumos sakarā ar grūtniecību vai mātes pienākumiem var būt:- pieejami aizvietotāju dienesti vai esošie valsts sociālie pakalpojumi vai,- tiesības uz naudas pabalstu atbilstīgi sociālā nodrošinājuma sistēmai vai citai valsts sociālās aizsardzības sistēmai.III IEDAĻAVispārīgi un nobeiguma noteikumi9. pantsDalībvalstis savā tiesību sistēmā ievieš pasākumus, kas vajadzīgi, lai visām personām, kuras uzskata, ka tām nodarīts kaitējums, pašnodarbei nepiemērojot vienlīdzīgas attieksmes principu, būtu iespējams celt prasību tiesā pēc tam, kad izmantota citu kompetentu iestāžu palīdzība.10. pantsDalībvalstis nodrošina, ka pasākumus, kas paredzēti atbilstīgi šai direktīvai, kopā ar attiecīgajiem spēkā esošajiem noteikumiem dara zināmus iestādēm, kuras pārstāv pašnodarbinātas personas, un profesionālās sagatavošanas centriem.11. pantsPēc Komisijas priekšlikuma Padome pārskata šo direktīvu līdz 1993. gada 1. jūlijam.12. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības ne vēlāk kā līdz 1989. gada 30. jūnijam.Tomēr gadījumā, ja dalībvalstīm, lai ievērotu šīs direktīvas 5. pantu, ir jāgroza tās likumi par laulību tiesībām un pienākumiem, tad tas jāveic līdz 1991. gada 30. jūnijam.2. Par pasākumiem, kas veikti, lai izpildītu šīs direktīvas prasības, dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.13. pantsLīdz 1991. gada 30. jūnijam dalībvalstis nosūta Komisijai visu vajadzīgo informāciju, lai tai būtu iespējams izveidot un iesniegt Padomei ziņojumu par šīs direktīvas piemērošanu.14. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1986. gada 11. decembrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsA. Clarke[1] OV C 113, 27.4.1984., 4. lpp.[2] OV C 172, 2.7.1984., 90. lpp.[3] OV C 343, 24.12.1984., 1. lpp.[4] OV C 186, 21.7.1982., 3. lpp.[5] OV L 45, 19.2.1975., 19. lpp.[6] OV L 39, 14.2.1975., 40. lpp.[7] OV L 6, 10.1.1979., 24. lpp.--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 2002/37/EK (2002. gada 3. maijs), ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK, lai iekļautu etofumezātu kā aktīvu vieluDokuments attiecas uz EEZ

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32002L0037

Oficiālais Vēstnesis L 117 , 04/05/2002 Lpp. 0010 - 0012

		Komisijas Direktīva 2002/37/EK(2002. gada 3. maijs),ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK, lai iekļautu etofumezātu kā aktīvu vielu(Dokuments attiecas uz EEZ)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīvu 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2002/18/EK [2], un jo īpaši tās 6. panta 2. punktu,tā kā:(1) Komisijas 1992. gada 11. decembra Regula (EEK) Nr. 3600/92, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus tās darba programmas pirmā posma īstenošanai, kura minēta 8. panta 2. punktā Padomes Direktīvā 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū [3], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 2266/2000 [4], paredz pieņemt novērtējamo augu aizsardzības līdzekļu aktīvo vielu sarakstu šo līdzekļu potenciālai iekļaušanai Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā. Šis saraksts ir sniegts Komisijas 1994. gada 27. aprīļa Regulā (EK) Nr. 933/94, ar ko nosaka augu aizsardzības līdzekļu aktīvās vielas un izraugās ziņotājas dalībvalstis Komisijas Regulas (EEK) Nr. 3600/92 [5] īstenošanai, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 2230/95 [6], un iekļauj etofumezātu.(2) Etofumezāta iedarbība uz cilvēku veselību un vidi ir novērtēta saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 3600/92 noteikumiem attiecībā uz vairākiem lietojumiem, ko piedāvājuši paziņojuma iesniedzēji. Ar Regulu (EK) Nr. 933/94, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 491/95 [7], par ziņotāju dalībvalsti iecēla Zviedriju. Zviedrija saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 3600/92 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu 1998. gada 2. oktobrī iesniedza Komisijai attiecīgos novērtējuma ziņojumus un ieteikumus.(3) Dalībvalstis un Pastāvīgās pārtikas aprites un dzīvnieku veselības komitejas komisija ir izskatījušas šo novērtējuma ziņojumu. 2002. gada 26. februārī šos pārskatus sagatavoja Komisijas pārskata ziņojumu formātā par etofumezātu.(4) Pārskatā neradās atklāti jautājumi vai problēmas, kuru risināšanai būtu jāapspriežas ar Augu zinātnisko komiteju.(5) Dažādajās veiktajās pārbaudēs noskaidrojās, ka augu aizsardzības līdzekļi, kas satur etofumezātu, kopumā varētu atbilst Direktīvas 91/414/EEK 5. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā minētajām prasībām, jo īpaši attiecībā uz lietojumu veidiem, kas tika pārbaudīti un sīki izklāstīti Komisijas pārskata ziņojumā. Tāpēc ieteicams iekļaut etofumezātu minētās direktīvas I pielikumā, lai nodrošinātu to, ka visās dalībvalstīs to augu aizsardzības līdzekļu atļaujas, kas satur etofumezātu, var izsniegt saskaņā ar Direktīvas 91/414/EEK noteikumiem.(6) Lai dalībvalstis pienācīgi īstenotu vairākus Direktīvā 91/414/EEK paredzētos vienotos principus, Komisijai jāsagatavo pārskata ziņojums. Tāpēc ieteicams paredzēt, ka gatavo pārskata ziņojumu, izņemot konfidenciālu informāciju, dalībvalstis saglabā pieejamu vai padara pieejamu, lai ar to varētu iepazīties jebkura ieinteresētā puse. Ja pārskata ziņojumi ir atjaunināmi, ņemot vērā zinātnes un tehnikas sasniegumus, nosacījumi attiecīgās vielas iekļaušanai Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā arī ir jāgroza saskaņā ar minēto direktīvu.(7) Pirms aktīvās vielas iekļaušanas I pielikumā ir jāatvēl pietiekams laikposms, kurā dalībvalstis un ieinteresētās personas var veikt vajadzīgo sagatavošanās pasākumus.(8) Pēc iekļaušanas dalībvalstīm ir jāatvēl pietiekams laiks Direktīvas 91/414/EEK noteikumu izpildei attiecībā uz augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur etofumezātu, un jo īpaši esošo atļauju pārskatīšanai saskaņā ar Direktīvas 91/414/EEK noteikumiem, lai nodrošinātu atbilstību nosacījumiem, kas attiecībā uz etofumezātu ir izklāstīti Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā. Jāparedz ilgāks laikposms, kurā ir iesniedzama Direktīvas 91/414/EEK II un III pielikuma prasībām atbilstīga pabeigta dokumentācija par katru augu aizsardzības līdzekli un katrs līdzeklis ir atkārtoti novērtējams saskaņā ar Direktīvā 91/414/EEK paredzētajiem vienotajiem principiem.(9) Tāpēc attiecīgi jāgroza Direktīva 91/414/EEK.(10) Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgās komitejas atzinumu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvas 91/414/EEK I pielikumu groza, kā noteikts šīs direktīvas pielikumā.2. pantsDalībvalstis dara pieejamu šo pārskata ziņojumu par etofumezātu, izņemot konfidenciālu informāciju Direktīvas 91/414/EEK 14. panta nozīmē, lai ar to varētu iepazīties visas ieinteresētās personas, vai dara tos pieejamus pēc īpaša lūguma.3. pantsDalībvalstis ne vēlāk kā līdz 2003. gada 31. augustam pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šo direktīvu. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.Dalībvalstis piemēro šos tiesību aktus no 2003. gada 1. septembra.Kad dalībvalstis pieņem šos tiesību aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.4. pants1. Dalībvalstis pārskata katra tāda augu aizsardzības līdzekļa atļauju, kas satur etofumezātu, lai nodrošinātu atbilstību nosacījumiem, kuri attiecībā uz etofumezātu ir izklāstīti Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā. Vajadzības gadījumā tās groza vai atsauc atļauju saskaņā ar Direktīvu 91/414/EEK līdz 2003. gada 1. septembrim.2. Līdz 2002. gada 1. martam dalībvalstis saskaņā ar Direktīvas 91/414/EEK VI pielikumā paredzētajiem vienotajiem principiem atkārtoti veic katra tāda atļauta augu aizsardzības līdzekļa novērtēšanu, kas satur etofumezātu kā vienīgo aktīvo vielu vai kā vienu no vairākām aktīvajām vielām, no kurām visas ir uzskaitītas Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā, pamatojoties uz minētās direktīvas III pielikuma prasībām atbilstīgu dokumentāciju. Pamatojoties uz minēto novērtējumu, tās nosaka, vai līdzeklis atbilst Direktīvas 91/414/EEK 4. panta 1. punkta b), c), d) un e) apakšpunkta nosacījumiem. Vajadzības gadījumā un vēlākais līdz 2007. gada 28. februārim tās groza vai atsauc katra augu aizsardzības līdzekļa atļauju.5. pantsŠī direktīva stājas spēkā 2003. gada 1. martā.6. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2002. gada 3. maijāKomisijas vārdā —Komisijas loceklisDavid Byrne[1] OV L 230, 19.8.1991., 1. lpp.[2] OV L 55, 26.2.2002., 29. lpp.[3] OV L 366, 15.12.1992., 10. lpp.[4] OV L 259, 13.10.2000., 27. lpp.[5] OV L 107, 28.4.1994., 8. lpp.[6] OV L 225, 22.9.1995., 1. lpp.[7] OV L 49, 4.3.1995., 50. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSI pielikuma tabulas beigās pievieno šādu aili:"Nr. | Parastais nosaukums, identifikācijas numuri | IUPAC nosaukums | Tīrība | Stāšanās spēkā | Iekļaušana ir spēkā līdz | Īpaši noteikumi |29 | Etofumezāts CAS Nr. 26225-79-6 CICAP Nr. 223 | (±)-2-etoksi-2,3-dihidro-3,3-dimethilbenzo-furān-5-ilmetānsulfonāts | 960 g/kg | 2003. gada 1. marts | 2013. gada 28. februāris | To drīkst lietot tikai kā herbicīdu Lai ieviestu VI pielikumā minētos vienotos principus par katru vielu, ņem vērā pārskata ziņojuma par etofumezātu secinājumus un jo īpaši tā I un II pielikumu, ko 2002. gada 26. februārī precizēja Pastāvīgās pārtikas aprites un dzīvnieku veselības komiteja. Šajā vispārējā novērtējumā dalībvalstīm īpaša uzmanība jāpievērš gruntsūdeņu aizsardzībai, ja aktīvo vielu izmanto reģionos ar labiliem augsnes un/vai klimata apstākļiem, un attiecīgā gadījumā jāveic risku mazinoši pasākumi. |--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva (1992. gada 13. janvāris), ar ko nosaka paraugu ņemšanas kārtību un Kopienas analīžu metodi, veicot cilvēku patēriņam paredzētu paātrināti sasaldētu pārtikas produktu temperatūras oficiālu kontroli (92/2/EEK)

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31992L0002

Oficiālais Vēstnesis L 034 , 11/02/1992 Lpp. 0030 - 0033 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 15 Sējums 11 Lpp. 0006  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 15 Sējums 11 Lpp. 0006

		Komisijas Direktīva (1992. gada 13. janvāris),ar ko nosaka paraugu ņemšanas kārtību un Kopienas analīžu metodi, veicot cilvēku patēriņam paredzētu paātrināti sasaldētu pārtikas produktu temperatūras oficiālu kontroli(92/2/EEK)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvu 89/108/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz cilvēku patēriņam paredzētiem paātrināti sasaldētiem pārtikas produktiem [1], un jo īpaši tās 11. pantu,tā kā būtu jāveic paātrināti sasaldētas pārtikas temperatūras kontrole;tā kā dalībvalstis var pielietot citas zinātniski pamatotas metodes ar noteikumu, ka tas nekavē paātrināti sasaldētas pārtikas brīvu apriti un ja netiek grozīti konkurences noteikumi;tā kā pēc gaisa temperatūras pierakstu pārbaudes saskaņā ar kārtību, kas noteikta Komisijas 1992. gada 13. janvāra Direktīvā 92/1/EEK par temperatūras kontroli cilvēku patēriņam paredzētu paātrināti sasaldētu pārtikas produktu transportēšanas līdzekļos, tirdzniecības bāzēs un noliktavās [2], un ņemot vērā Direktīvas 89/108/EEK 5. pantā prasītās temperatūras, un tā kā tas rada pamatotas šaubas, dalībvalstis var izvēlēties destruktīvus testus;tā kā pārbaude atbilst Padomes 1989. gada 14. jūnija Direktīvai 89/397/EEK, kas attiecas uz pārtikas produktu oficiālu kontroli [3], un galvenokārt tās 4. pantam un 14. pantam;tā kā šajā direktīvā paredzētie noteikumi sakrīt ar Pārtikas produktu pastāvīgās komitejas atzinumu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pants1. Dalībvalstis nodrošina, ka oficiālām pārbaudēm nepieciešamo cilvēku patēriņam paredzētu paātrināti sasaldētu pārtikas produktu paraugu ņemšanas kārtība un analīžu metode tiek veikta saskaņā ar šīs direktīvas I un II pielikumā paredzētajiem noteikumiem.2. Tomēr šīs direktīvas II pielikumā aprakstīto analīžu metodi var izmantot tikai gadījumā, kad pārbaude rada pamatotas šaubas par temperatūras robežu, kas noteikta Direktīvā 89/108/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz cilvēku patēriņam paredzētiem paātrināti sasaldētiem pārtikas produktiem.2. pantsŠīs direktīvas 1. panta 1. punktā un I un II pielikumā paredzēto prasību ieviešana dalībvalstis neattur no citu zinātniski pamatotu metožu izmantošanas, ja tas nerada šķēršļus brīvai apritei tādai paātrināti sasaldētai pārtikai, kas atzīta par atbilstīgu noteikumiem, piemērojot II pielikumā aprakstīto metodi.Tomēr rezultātu atšķirības gadījumā prioritāte ir tiem, kuri iegūti, pielietojot Kopienas metodes.3. pants1. Dalībvalstīs vēlākais līdz 1993. gada 31. jūlijam stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības.Dalībvalstis par to nekavējoties informē Komisiju.2. Kad dalībvalstis paredz šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka metodes, kā izdarīt šādas atsauces.4. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1992. gada 13. janvārīKomisijas vārdā -priekšsēdētāja vietnieksMartin bangemann[1] OV L 40, 11.2.1989., 34. lpp.[2] OV L 30, 11.2.1992., 28. lpp.[3] OV L 186, 30.6.1989., 23. lpp.--------------------------------------------------I PIELIKUMSCILVĒKU PATĒRIŅAM PAREDZĒTU PAĀTRINĀTI SASALDĒTU PĀRTIKAS PRODUKTU PARAUGU ŅEMŠANAS KĀRTĪBA1. Pārbaudei pakļauto iesaiņojumu izvēleIzraudzīto iesaiņojumu veids un daudzums ir tāds, ka to temperatūra atbilst pārbaudāmās preču partijas siltākajiem punktiem.1.1. Uzglabāšana saldētavāParaugi būtu jāizvēlas no vairākiem kritiskiem punktiem saldētavā: durvju tuvumā (augšējā un apakšējā līmenī), saldētavas centra tuvumā (augšējā un apakšējā līmenī) un dzesēšanas agregāta gaisa atdeves tuvumā. Vajadzētu ievērot jebkuru produktu glabāšanas ilgumu (temperatūras stabilizēšanas nolūkā).1.2. Transportēšanaa) Ja nepieciešams atlasīt paraugus transportēšanas laikā:izvēlas no preču partijas augšas un apakšas durvju atveres malas tuvumā.b) Paraugu ņemšana izkraušanas laikā:izvēlas četrus paraugus no šādiem būtiskiem punktiem:- partijas augšas un apakšas blakus durvju atveres malai,- partijas aizmugures stūru augšdaļas (vietā, kas atrodas cik iespējams tālu no saldēšanas agregāta),- preču partijas vidus,- preču partijas priekšpuses vidus (cik iespējams tuvu dzesēšanas agregātam),- preču partijas priekšpuses augšējā un apakšējā stūra (cik iespējams tuvu dzesēšanas agregāta gaisa atdevei).1.3. Mazumtirdzniecībai izlikto preču saldējamie skapjiParaugs pārbaudei jāizvēlas no trim vietām, kas atbilst siltākajiem punktiem lietojamā saldējamā skapja iekšpusē.--------------------------------------------------II PIELIKUMSCILVĒKU PATĒRIŅAM PAREDZĒTU PAĀTRINĀTI SASALDĒTU PĀRTIKAS PRODUKTU TEMPERATŪRAS MĒRĪŠANAS METODE1. Piemērošanas jomaSaskaņā ar Direktīvas 89/108/EEK 1. panta 2. daļu temperatūru visā produktā, ievērojot siltuma stabilizāciju, visu laiku jāuztur -18°C vai zemākai ar iespējamām īslaicīgām maksimālajām svārstībām, kā tas ir noteikts direktīvas 5. pantā.2. PrincipsPaātrināti sasaldētu pārtikas produktu temperatūras mērījumi sastāv no precīziem temperatūras pierakstiem paraugam, kas atlasīts saskaņā ar I pielikumu, izmantojot atbilstīgas ierīces.3. Temperatūras definīcija"Temperatūra" nozīmē noteiktās vietās ar mērinstrumenta vai mēraparāta temperatūras jutīgo daļu mērītu temperatūru.4. Aparatūra4.1. Termometriskās mērīšanas ierīces4.2. Produktus penetrējoši instrumentiJālieto asi metāliski priekšmeti, tādi kā saldējumu perforators, rokas urbis vai svārpsts, kas ir viegli notīrāmi.5. Temperatūras mēraparātu vispārējs aprakstsMēraparāti atbilst šādām prasībām:a) atbildes laikam būtu jāsasniedz 90 % no sākuma un beigu rādījumu starpības trīs minūšu laikā;b) aparāta precizitātei jābūt +/- 0,5°C mērījumu diapazonā no -20°C līdz + 30°C;c) mērījumu precizitāte nedrīkst mainīties vairāk par 0,3°C, darbībai notiekot apkārtējās temperatūras diapazonā no -20°C līdz + 30°C;d) aparāta izšķirtspējai vajadzētu būt 0,1°C;e) regulāri būtu jāpārbauda aparāta precizitāte;f) instrumentam vajadzētu būt vispārpieņemtam kalibrēšanas sertifikātam;g) temperatūras zondei vajadzētu būt viegli notīrāmai;h) mērīšanas ierīces temperatūras jutīgajai daļai jābūt tā konstruētai, lai nodrošinātu labu saskari ar produktu;i) elektriskajām ierīcēm jābūt aizsargātām no nevēlamas iedarbības, ko rada mitruma kondensācija.6. Mērījumu kārtība6.1. Ierīču iepriekšēja atdzesēšanaTemperatūras mērīšanas zonde un produktu penetrējošs instruments pirms produkta temperatūras mērīšanas būtu jāatdzesē.Izmantotajai atdzesēšanas metodei būtu jānodrošina to, ka abu instrumentu temperatūra ir iespējami tuva produkta temperatūrai.6.2. Paraugu sagatavošana temperatūras mērījumiemTemperatūras mērīšanas zondes lielākoties nav konstruētas tā, lai penetrētu paātrināti sasaldētu produktu. Šī iemesla dēļ produktā jāizveido caurums, kurā ievietot zondi, lietojot atdzesētu produktu penetrējošu instrumentu. Cauruma diametram būtu jānodrošina zondes cieša piegulēšana tam, un tā dziļums būs atkarīgs no produkta tipa (kā aprakstīts 6.3. punktā).6.3. Produkta temperatūras mērījumiParauga sagatavošana un tā temperatūras mērījums būtu jāveic, kamēr paraugs paliek izvēlētajā aukstajā vidē. Mērījumu veic šādi:a) ja produkta apjoms to pieļauj, atdzesētu zondi ievieto 2,5 mm dziļumā no produkta virsmas;b) ja a) apakšpunktā paredzētais nav iespējams, zondi vajadzētu ievietot minimālajā dziļumā, kas 3 līdz 4 reizes pārsniedz zondes diametru;c) noteikti produkti to izmēra vai sastāva dēļ (piemēram, zaļie zirnīši) nevar tikt urbti, lai noteiktu to iekšējo temperatūru. Šajos gadījumos pārtikas iesaiņojuma iekšējo temperatūru vajadzētu noteikt, ievietojot iepakojuma centrā piemērotu iepriekš atdzesētu asu, garu zondi, lai temperatūru izmērītu saskarē ar pārtiku;d) uzrādīto temperatūru nolasa, kad tā ir sasniegusi pastāvīgu vērtību.--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 2002/4/EK (2002. gada 30. janvāris) par tādu uzņēmumu reģistrāciju, kas tur dējējvistas un uz kuriem attiecas Padomes Direktīva 1999/74/EK

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32002L0004

Oficiālais Vēstnesis L 030 , 31/01/2002 Lpp. 0044 - 0046

		Komisijas Direktīva 2002/4/EK(2002. gada 30. janvāris)par tādu uzņēmumu reģistrāciju, kas tur dējējvistas un uz kuriem attiecas Padomes Direktīva 1999/74/EKEIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1999. gada 19. jūlija Direktīvu 1999/74/EK, ar ko nosaka minimālos standartus attiecībā uz dējējvistu aizsardzību [1], un jo īpaši tās 7. pantu,tā kā:(1) Direktīva 1999/74/EK nosaka konkrētas prasības dējējvistu aizsardzībai dažādās lauksaimniecības sistēmās un ļauj dalībvalstīm izvēlēties vispiemērotāko sistēmu vai sistēmas.(2) Direktīvas 1999/74/EK 7. pants prasa, lai dalībvalsts kompetentā iestāde reģistrētu visus uzņēmumus, uz kuriem attiecas šīs direktīvas darbības joma, un piešķirtu pazīšanas numuru, kas palīdzētu izsekot olām, kuras laiž tirgū lietošanai pārtikā.(3) Ar Padomes 1990. gada 26. jūnija Regulu (EEK) Nr. 1907/90 par konkrētiem olu tirdzniecības standartiem [2], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 5/2001 [3], nosaka, ka uz olām obligāti jāuzspiež kods, kas apzīmē ražotāja pazīšanas numuru un atvieglo lauksaimniecības metodes identificēšanu.(4) Lauksaimniecības bioloģiskās ražošanas metodes definētas Komisijas 1991. gada 15. maija Regulā (EEK) Nr. 1274/91, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus par Regulas (EEK) Nr. 1907/90 īstenošanu attiecībā uz konkrētiem olu tirdzniecības standartiem [4], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1651/2001 [5] un arī ar Padomes 1991. gada 24. jūnija Regulu (EEK) Nr. 2092/91 par lauksaimniecības produktu bioloģisko ražošanu un attiecīgajām norādēm uz lauksaimniecības produktiem un pārtiku [6], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 2491/2001 [7].(5) Uzņēmumu reģistrācija ar pazīšanas numuriem ir nosacījums, lai izsekotu tirgū laistajām olām, kas paredzētas lietošanai pārtikā.(6) Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pastāvīgās veterinārijas komitejas atzinumu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pants1. Dalībvalstis:a) izveido visu to ražošanas vietu (turpmāk "uzņēmums") reģistrācijas sistēmu, uz kurám attiecas Direktīva 1999/74/EK, piešķirot tām pazīšanas numuru saskaņā ar šīs direktīvas pielikumu;b) nodrošina, ka par katru šādu uzņēmumu līdz dalībvalsts noteiktajam datumam dalībvalsts kompetentajai iestādei sniedz vismaz to informāciju, kas noteikta pielikuma 1. punktā; šis datums ir tāds, kas šo uzņēmumu reģistrācijai saskaņā ar c) apakšpunktu dod pietiekamu laiku;c) nodrošina reģistrāciju un pazīšanas numura piešķiršanu līdz 2003. gada 31. maijam attiecībā uz katru uzņēmumu, par kuru līdz saskaņā ar b) apakšpunktu noteiktajam datumam sniedz prasīto informāciju.2. Dalībvalstis paredz, ka no 2003. gada 1. jūnija:a) aptur uzņēmuma darbību, ja par to 1. punkta b) apakšpunktā noteiktajā datumā prasītā informācija nav sniegta; unb) neviens jauns uzņēmums neuzsāk darbību, pirms reģistrācijas pabeigšanas un dokumenta par pazīšanas numuru aizpildīšanas.3. Dalībvalstis nodrošina, ka saskaņā ar 1. punktu dibināto uzņēmumu reģistrs pieejams dalībvalsts kompetentajai iestādei, lai izsekotu olas, kas laistas tirgū lietošanai pārtikā.4. Dalībvalstis nodrošina, ka kompetentā iestāde nekavējoties paziņo izmaiņas reģistrētajos datos un ka reģistru atjaunina tūlīt pēc šādas informācijas saņemšanas.2. pantsDalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības līdz 2003. gada 31. martam. Dalībvalstis tūlīt dara Komisijai zināmus noteikumus.Kad dalībvalstis pieņem šos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.3. pantsŠī direktīva stājas spēkā 20. dienā pēc publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.4. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2002. gada 30. janvārīKomisijas vārdā —Komisijas loceklisDavid Byrne[1] OV L 203, 3.8.1999., 53. lpp.[2] OV L 173, 6.7.1990., 5. lpp.[3] OV L 2, 5.1.2001., 1. lpp.[4] OV L 121, 16.5.1991., 11. lpp.[5] OV L 220, 15.8.2001., 5. lpp.[6] OV L 198, 22.7.1991., 1. lpp.[7] OV L 337, 20.12.2001., 9. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSVajadzības gadījumā piemēro Direktīvas 1999/74/EK 2. panta definīcijas.1. REĢISTRĀCIJAI VAJADZĪGIE DATIPar katru uzņēmumu reģistrē vismaz šādus datus:- uzņēmums:- uzņēmuma nosaukums,- adrese,- fiziska persona, kas atbildīga par dējējvistām (turpmāk "audzētājs"):- vārds,- adrese,- cita tāda uzņēmuma vai citu tādu uzņēmumu reģistrācijas numurs, uz kuriem attiecas Direktīvas 1999/74/EK darbības joma un kurus vada vai kuri pieder audzētājam,- uzņēmuma īpašnieks, ja tas nav audzētājs:- vārds,- adrese,- cita tāda uzņēmuma vai citu tādu uzņēmumu reģistrācijas numurs, uz kuriem attiecas Direktīvas 1999/74/EK darbības joma un kuri pieder vai kurus vada īpašnieks,- papildu informācija par uzņēmumu:- lauksaimniecības metode(-s) saskaņā ar 2.1. punktā minētajām definīcijām,- maksimālā uzņēmuma tilpība, norādot vienlaicīgi esošo putnu skaitu; ja izmanto dažādas lauksaimniecības metodes, papildus par katru lauksaimniecības metodi norāda maksimālo vienlaicīgi turēto putnu skaitu.2. PAZĪŠANAS NUMURSPazīšanas numurs ir rakstzīme, kas norāda saskaņā ar 2.1. punktu noteikto lauksaimniecības metodi un pēc kuras ir dalībvalsts kods saskaņā ar 2.2. punktu un tās dalībvalsts noteikts identifikācijas numurs, kurā uzņēmums atrodas.2.1. Lauksaimniecības metodes kodsGrozītajā Regulā (EEK) Nr. 1274/91 definētās uzņēmumā izmantotās lauksaimniecības metodes norāda ar šādu kodu:1 | Brīva turēšana |2 | Dēšana kūtī |3 | Dēšana sprostos |Saskaņā ar Regulā (EEK) Nr. 2092/91 noteiktajiem nosacījumiem ražojošajā uzņēmumā izmantoto lauksaimniecības metodi norāda ar:0 | Bioloģiskā ražošana |2.2. Reģistrācijas dalībvalsts kodsAT | Austrija |BE | Beļģija |DE | Vācija |DK | Dānija |ES | Spānija |FI | Somija |FR | Francija |GR | Grieķija |IE | Īrija |IT | Itālija |LU | Luksemburga |NL | Nīderlande |PT | Portugāle |SE | Zviedrija |UK | Apvienotā Karaliste |2.3. Uzņēmuma identifikācijaKatra dalībvalsts īsteno sistēmu, lai katram reģistrējamam uzņēmumam piešķirtu vienreizēju numuru; ar nosacījumu attiecībā uz uzņēmuma identifikācijas nodrošināšanu, to izmanto arī mērķiem, kuri nav minēti šajā direktīvā.Dalībvalstis identifikācijas numuram pievieno citas zīmes, lai identificētu vienu ganāmpulku, kuru tur atsevišķās uzņēmuma ēkās.--------------------------------------------------


title: Padomes direktīva (1985. gada 18. novembris), ar ko ievieš Kopienas pasākumus mutes un nagu sērgas kontrolei

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31985L0511

Oficiālais Vēstnesis L 315 , 26/11/1985 Lpp. 0011 - 0018 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 3 Sējums 19 Lpp. 0209  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 03 Sējums 39 Lpp. 0033  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 3 Sējums 19 Lpp. 0209  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 03 Sējums 39 Lpp. 0033

		Padomes direktīva(1985. gada 18. novembris),ar ko ievieš Kopienas pasākumus mutes un nagu sērgas kontrolei(85/511/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 43. un 100. pantu,ņemot vērā Komisijas iesniegto priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā viens no Kopienas uzdevumiem veterinārijas jomā ir uzlabot lauksaimniecības dzīvnieku veselības stāvokli, tādējādi paaugstinot lopkopības nozares ienesīgumu;tā kā mutes un nagu sērgas uzliesmojums var strauji pieņemt epizootiskus apmērus, izraisot mirstību un radot tāda mēroga traucējumus, ka ir iespējama krasa cūkkopības nozares un ar atgremotāju dzīvnieku audzēšanu saistīto lopkopības nozaru ienesīguma samazināšanās;tā kā jārīkojas, tiklīdz rodas aizdomas par slimības klātbūtni, lai varētu īstenot tūlītējus un efektīvus kontroles pasākumus, tiklīdz saslimstība ir apstiprināta; tā kā šādi pasākumi jāizstrādā kompetentajām iestādēm, lai ņemtu vērā to, vai visā valsts teritorijā vai tās daļā īsteno profilaktisku vakcinācijas programmu; tā kā noteiktos apstākļos dalībvalstis, kurās tiek īstenota šāda politika, var atļaut nenokaut dzīvniekus, kas ir pietiekoši imūni pret mutes un nagu sērgas vīrusu;tā kā ir nepieciešams novērst slimības izplatīšanos, tiklīdz tā uzliesmo, rūpīgi kontrolējot dzīvnieku pārvietošanos, iespējami inficēto produktu lietojumu un atsevišķos gadījumos dzīvniekus vakcinējot;tā kā slimības diagnozi un atbilstošā vīrusa noteikšanu jāveic atbildīgu laboratoriju aizgādniecība, kuru koordinācija jānodrošina Kopienas norīkotai etalonlaboratorijai;tā kā jāpārbauda gan ārkārtas vakcinācijas kampaņās izmantojamās vakcīnas efektivitāte, gan drošība, to koordinējot Kopienas norīkotam specializētam institūtam; tā kā turklāt jāīsteno īpaši savstarpēji koordinēti pasākumi, ja tiek atklāti tādi vīrusu tipi vai varianti, pret kuriem vakcīnas, ko parasti lieto Kopienā, nav pietiekoši iedarbīgas; tā kā šī iemesla dēļ ir izrādījies nepieciešams dalībvalstīs, kurās veic vakcināciju, paredzēt ilgtermiņa vakcinācijas plānu izstrādi, kurus izskata un vajadzības gadījumā pakļauj Kopienas koordinācijas mehānismam;tā kā jānosaka kārtība, kas nodrošina ciešu sadarbību starp dalībvalstīm un Komisiju;tā kā šajā direktīvā paredzētās metodes ir eksperimentālas un tā kā tās būs jāpārskata, lai sekotu līdzi izmaiņām situācijā,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsŠī direktīva nosaka obligātos Kopienas kontroles pasākumus, kas piemērojami mutes un nagu sērgas uzliesmojumu gadījumā, neatkarīgi no attiecīgā vīrusa tipa un neierobežojot Kopienas nosacījumus, kas reglamentē iekšējo tirdzniecību.Šī direktīva neietekmē dalībvalstu profilaktiskās vakcinācijas politiku.2. pantsŠajā direktīvā atkarībā no apstākļiem piemēro direktīvas 64/432/EEK [4] 2. pantā minētās definīcijas.Piemēro arī šādas definīcijas:a) "pret slimību uzņēmīgas sugas dzīvnieks" nozīmē jebkādu mājas vai savvaļas atgremotāju dzīvnieku vai cūku, kas atrodas lauku saimniecībā;b) "pret slimību uzņēmīgs dzīvnieks" nozīmē jebkādu pret slimību uzņēmīgas sugas dzīvnieku, kas nav vakcinēts vai ir vakcinēts, taču saskaņā ar kompetentās iestādes atzinumu vakcinējot iegūtā imunitāte nav pietiekoša;c) "inficēts dzīvnieks" nozīmē jebkādu pret slimību uzņēmīgas sugas dzīvnieku:- kam konstatētas klīniskas pazīmes vai pēcnāves audu bojājumi, kas var rasties mutes un nagu sērgas dēļ,vai- kam pēc laboratorijas analīžu veikšanas oficiāli apstiprināta saslimšana ar mutes un nagu sērgu;d) "iespējami slims dzīvnieks" nozīmē jebkādu pret slimību uzņēmīgas sugas dzīvnieku, kam ir tādas klīniskas pazīmes vai pēcnāves audu bojājumi, ka ir pamats aizdomām par saslimšanu ar mutes un nagu sērgu,e) "iespējami inficēts dzīvnieks" nozīmē jebkādu pret slimību uzņēmīgas sugas dzīvnieku, kas saskaņā ar ievākto epizootioloģisko informāciju ir bijis tiešā vai netiešā saskarē ar mutes un nagu sērgas vīrusu.3. pantsDalībvalstis nodrošina, ka gadījumā, ja konstatē mutes un nagu sērgu vai ja ir aizdomas par šīs slimības klātbūtni, par to obligāti un nekavējoties paziņo kompetentajai iestādei saskaņā ar direktīvu 82/894/EEK [5].4. pants1. Dalībvalstis nodrošina, ka gadījumā, ja lauku saimniecībā ir viens vai vairāki dzīvnieki, par kuriem ir aizdomas, ka tie ir slimi vai ir inficēti ar mutes un nagu sērgu, nekavējoties tiek uzsākta oficiāla izpēte, lai apstiprinātu vai izslēgtu saslimstību un jo īpaši lai valsts pilnvarots veterinārārsts noņem vajadzīgos paraugus vai organizē šādu paraugu ņemšanu laboratorijas analīzēm.Tiklīdz saņemts paziņojums par iespējamu saslimstību, kompetentā iestāde ņem lauku saimniecību valsts uzraudzībā un jo īpaši pieprasa, lai:- tiktu saskaitīti visu pret slimību uzņēmīgo dzīvnieku sugu dažādu kategoriju pārstāvji un lai katrā no šīm kategorijām tiktu reģistrēts mirušo, inficēto un infekcijas briesmām pakļauto dzīvnieku skaits. Skaitīšanas rezultāti pastāvīgi jāatjaunina, lai ņemtu vērā arī iespējamās inficēšanās perioda laikā dzimušo un mirušo dzīvnieku skaitu. Skaitīšanas rezultāti jāuzrāda pēc pieprasījuma un tos var pārbaudīt katras lauku saimniecības apmeklējuma laikā,- visi pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieki lauku saimniecībā tiktu turēti savos aizgaldos vai kādā citā vietā, kur tos var izolēt,- neviens pret slimību uzņēmīgas sugas dzīvnieks netiktu ievests lauku saimniecībā vai izvests no tās,- neviens citas sugas dzīvnieks netiktu ievests lauku saimniecībā vai izvests no tās bez kompetentās iestādes atļaujas,- tiktu aizliegta gaļas vai pret slimību uzņēmīgu sugu dzīvnieku liemeņu, dzīvnieku barības, aparatūras, priekšmetu vai citu vielu, kā vilnas, atkritumu vai atlikumu, ar kuriem var izplatīties mutes un nagu sērga, izvešana no lauku saimniecības, ja vien to nav atļāvusi kompetentā iestāde,- tiktu aizliegta piena izvešana no lauku saimniecības; gadījumā, ja ir grūtības ar piena uzglabāšanu lauku saimniecībā, kompetentā iestāde, nodrošinot veterināru uzraudzību, var atļaut piena izvešanu no lauku saimniecības uz pārstrādes uzņēmumu, lai tur varētu veikt piena termisko apstrādi, tā nodrošinot mutes un nagu sērgas vīrusa iznīdēšanu,- personu iekļūšana lauku saimniecībā vai izkļūšana no tās tiktu iepriekš apstiprināta kompetentajā iestādē,- transporta līdzekļu iebraukšana lauku saimniecībā vai izbraukšana no tās tiktu iepriekš apstiprināta kompetentajā iestādē, kas pieņem vajadzīgos nosacījumus, lai izvairītos no mutes un nagu sērgas vīrusa izplatīšanās,- pie ieejām un izejām no ēkām, kur tiek turēti pret slimību uzņēmīgi dzīvnieki, kā arī pie pašas lauku saimniecības ieejām un izejām tiktu lietoti attiecīgi dezinfekcijas līdzekļi,- tiktu veikta epizootioloģiska izpēte saskaņā ar 7. un 8. pantu.2. Kompetentā iestāde var piemērot 1. punktā paredzētos pasākumus arī kaimiņu lauku saimniecībās, ja to atrašanās vieta, izvietojums vai saskarsme ar dzīvniekiem no lauku saimniecības, kurā ir aizdomas par saslimstību, dod iemeslu aizdomām par iespējamu saslimstību.3. 1. un 2. punktā minētie pasākumi netiek izslēgti tik ilgi, kamēr aizdomas par saslimstību ar mutes un nagu sērgu nav oficiāli izslēgtas.5. pantsTiklīdz ir apstiprināts, ka lauku saimniecībā atrodas viens vai vairāki no 2. panta c) punktā definētajiem dzīvniekiem, kompetentā iestāde paredz šos pasākumus:1) valsts pilnvarots veterinārārsts ņem vai uzdod noņemt attiecīgus paraugus, lai veiktu to analīzi I pielikumā minētajā laboratorijā, ja šādu paraugu ņemšana un analīzes nav jau veiktas iespējamās inficēšanās perioda laikā saskaņā ar 4. panta 1. punkta pirmo daļu;2) papildus 4. panta 1. punktā uzskaitītajiem pasākumiem, bez kavēšanās veic šādus pasākumus:a) dalībvalstīs, kurās vakcinācija ir aizliegta:- visus pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekus, kas atrodas lauku saimniecībā, turpat arī nokauj valsts uzraudzībā un tā, lai izvairītos no jebkādiem mutes un nagu sērgas vīrusa izplatīšanās draudiem,- pēc nokaušanas minētos dzīvniekus iznīcina valsts uzraudzībā un tā, lai izvairītos no jebkādiem mutes un nagu sērgas vīrusa izplatīšanās draudiem,- gaļu, kas iegūta no pret slimību uzņēmīgu sugu dzīvniekiem, kas turēti lauku saimniecībā un nokauti laika posmā starp iespējamo infekcijas iekļūšanu lauku saimniecībā un valsts līmeņa pasākumu īstenošanu, ciktāl iespējams, atrod un iznīcina valsts uzraudzībā tādā veidā, lai izvairītos no jebkādiem mutes un nagu sērgas vīrusa izplatīšanās draudiem,- pret slimību uzņēmīgu sugu mirušu dzīvnieku līķus lauku saimniecībā iznīcina valsts uzraudzībā un tā, lai izvairītos no jebkādiem mutes un nagu sērgas vīrusa izplatīšanās draudiem,- visas 4. panta 1. punkta otrās daļas piektajā ievilkumā minētās vielas iznīcina vai apstrādā tā, lai nodrošinātu jebkāda tajās esoša mutes un nagu sērgas vīrusa iznīdēšanu; apstrāde jāveic saskaņā ar valsts pilnvarota veterinārārsta norādījumiem,- pienu un piena produktus iznīcina tādā veidā, lai izvairītos no jebkādiem mutes un nagu sērgas vīrusa izplatīšanās draudiem,- pēc pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieku un 4. panta 1. punkta otrās daļas piektajā ievilkumā minēto vielu likvidēšanas ēkas, kurās dzīvnieki turēti, to apkārtni, pārvadāšanā izmantotos transporta līdzekļus un visu aparatūru, kas varētu būt inficēta, tīra un dezinficē saskaņā ar 10. pantu,- pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieku turēšanu lauku saimniecībā atsāk ne agrāk kā 21 dienu pēc tam, kad pabeigta tīrīšana un dezinfekcija saskaņā ar 10. pantu,- veic epizootioloģisko izpēti saskaņā ar 7. un 8. pantu;b) dalībvalstīs vai to apgabalos, kur tiek īstenota vakcinācijas politika saskaņā ar 14. panta nosacījumiem:i) - visus pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekus lauku saimniecībā nokauj un iznīcina valsts uzraudzībā. Kad dzīvnieki ir nokauti un iznīcināti dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai izvairītos no jebkādiem mutes un nagu sērgas vīrusa saglabāšanās un tālākas izplatīšanās draudiem un jebkādām kaitīgām ietekmēm uz vidi, jo īpaši ja kaušanu neveic lauku saimniecībā, dzīvniekus pārvadā īpaši aprīkotos transporta līdzekļos, lai izvairītos no jebkādiem mutes un nagu sērgas vīrusa izplatīšanās draudiem,- pēc tam, kad ir noteikts mutes un nagu sērgas vīrusa tips, apakštips un variants vai kad pieejamā epidemioloģiskā informācija un dati dod iespēju pārliecināties, ka izmantojamās vakcīnas nodrošina imunitāti pret attiecīgo vīrusa tipu, dalībvalstis var:- ierobežot pret vīrusu uzņēmīgu dzīvnieku kaušanu un iznīcināšanu,- atļaut veterinārā uzraudzībā veikt attiecīgu termisko apstrādi gaļai un pienam, kas iegūti no dzīvniekiem, kas nav inficēti un attiecībā uz kuriem nav aizdomu par inficēšanos;ii) punktā paredzētos pasākumus papildina ar pārējo dzīvnieku vakcināciju vai atkārtotu vakcināciju saskaņā ar 13. panta 1. punktu;iii) a) apakšpunkta trešajā, ceturtajā un piektajā ievilkumā paredzētos pasākumus piemēro analogi, kā arī a) apakšpunkta sestajā ievilkumā paredzētos pasākumus, izņemot i) punktā minētās termiskās apstrādes gadījumā;3) 1. punkta nosacījumus nepiemēro gadījumā, ja atklājas sekundārs avots, kas ir epidemioloģiski saistīts ar primāru avotu, no kura jau ir ņemti paraugi analīzēm;4) kompetentā iestāde var attiecināt 1. punktā paredzētos pasākumus arī uz kaimiņu lauku saimniecībām, ja to atrašanās vieta, izvietojums vai saskarsme ar dzīvniekiem no lauku saimniecības, kur konstatēta saslimstība, dod iemeslu aizdomām par iespējamu saslimstību.6. pants1. Gadījumā, ja lauku saimniecība sastāv no divām vai vairākām atsevišķām ražošanas struktūrvienībām, kompetentā iestāde var atkāpties no 5. panta 2. punkta a) apakšpunkta pirmā un otrā ievilkuma prasībām un 2. punkta b) apakšpunkta i) punkta prasībām attiecībā uz veselību neapdraudošām ražošanas struktūrvienībām lauku saimniecībā, kurā konstatēta saslimšana, ar noteikumu, ka valsts pilnvarots veterinārārsts ir apstiprinājis, ka šo lauku saimniecības daļu uzbūve un platība, un tajās veiktās darbības ir tādas, ka šīs daļas ir pilnībā šķirtas attiecībā uz telpām, dzīvnieku turēšanu un barošanu un slimības izraisītājs nevar izplatīties no vienas lauku saimniecības daļas uz otru.Šos pašus pasākumus un iespēju atkāpties no 5. panta 2. punkta a) apakšpunkta sestā ievilkuma prasībām var attiecināt uz lauku saimniecībām, kurās ražo pienu, ar noteikumu, ka papildus minētajiem pasākumiem slaukšanu katrā no struktūrvienībām veic pilnīgi neatkarīgi.2. Ja piemēro 1. punkta nosacījumus, dalībvalstis pieņem detalizētus noteikumus tā piemērošanā, ņemot vērā šādi iegūstamās veselības drošības garantijas. Dalībvalstis par to informē Komisiju.3. Saskaņā ar 16. pantā paredzēto kārtību var nolemt grozīt 2. punktā paredzētos pasākumus, lai nodrošinātu to koordināciju ar dalībvalstu pieņemtajiem pasākumiem.7. pantsEpizootioloģiskajā izpētē pēta:- laika posmu, cik ilgi slimība varētu būt eksistējusi lauku saimniecībā, pirms tā atklāta vai pirms radušās aizdomas par saslimstību,- slimības iespējamo avotu lauku saimniecībā un citas lauku saimniecības, kurās audzē pret slimību uzņēmīgus dzīvniekus, kas varētu būt inficējušies no minētā avota,- personu, transporta līdzekļu un 4. panta 1. punkta otrās daļas piektajā ievilkumā minēto vielu pārvietošanu, ja tā varētu būt bijusi mutes un nagu sērgas vīrusa pārnēsātāja uz un no attiecīgās lauku saimniecības.8. pants1. a) ja valsts pilnvarots veterinārārsts atklāj vai pamatojoties uz apstiprinātu informāciju secina, ka mutes un nagu sērga no citām lauku saimniecībām varētu būt izplatījusies uz 4. pantā minēto lauku saimniecību vai no pēdējās uz citām lauku saimniecībām, pārvietojoties personām, dzīvniekiem vai transporta līdzekļiem, vai jebkādā citā veidā, tad šīs citas lauku saimniecības nodod valsts uzraudzībā saskaņā ar 4. pantu un šo uzraudzību neatceļ, pirms aizdomas par saslimstību ar mutes un nagu sērgu 4. pantā minētajā lauku saimniecībā nav oficiāli izslēgtas;b) ja valsts pilnvarots veterinārārsts atklāj vai pamatojoties uz apstiprinātu informāciju secina, ka mutes un nagu sērga varētu būt izplatījusies uz 5. pantā minēto lauku saimniecību no citām lauku saimniecībām personu, dzīvnieku vai transporta līdzekļu pārvietošanās rezultātā vai jebkādā citā veidā, šīs citas lauku saimniecības nodod valsts uzraudzībā saskaņā ar 4. pantu;c) ja valsts pilnvarots veterinārārsts atklāj vai pamatojoties uz apstiprinātu informāciju secina, ka mutes un nagu sērga varētu būt izplatījusies no 5. pantā minētās lauku saimniecības uz citām lauku saimniecībām personu, dzīvnieku vai transporta līdzekļu pārvietošanās rezultātā vai jebkādā citā veidā, tad šīs citas lauku saimniecības nodod valsts uzraudzībā saskaņā ar 4. pantu.2. Ja lauku saimniecība ir bijusi 1. punkta nosacījumu priekšmets, kompetentā iestāde aizliedz izvest no tās dzīvniekus, izņemot, ja tos valsts uzraudzībā pārved tieši uz lopkautuvi ārkārtas nokaušanai, attiecīgi uz 15 dienām 1. punkta a) un b) apakšpunktos minēto lauku saimniecību gadījumā un uz 21 dienu 1. punkta c) apakšpunktā minēto lauku saimniecību gadījumā. Pirms izsniedz šādu atļauju, valsts pilnvarotajam veterinārārstam jābūt veikušam ganāmpulka pārbaudi un apstiprinājušam, ka nav pamata domāt, ka kāds no dzīvniekiem varētu būt inficēts.3. Ja apstākļi ļauj, kompetentā iestāde var ierobežot 1. punkta a) un b) apakšpunktos paredzētos pasākumus, attiecinot tos tikai uz lauku saimniecības daļu un tur esošajiem dzīvniekiem ar noteikumu, ka šajā lauku saimniecības daļā dzīvniekus tur un baro pilnībā šķirti no pārējiem.9. pants1. Dalībvalstis nodrošina, ka pēc tam, kad oficiāli apstiprināta mutes un nagu sērgas diagnoze, kompetentā iestāde ap inficēto lauku saimniecību nosaka aizsargjoslu ar minimālo rādiusu 3 km un uzraudzības zonu ar minimālo rādiusu 10 km. Zonu noteikšanā jāņem vērā teritorijas dabiskās robežas un kontroles iespējas.2. a) Aizsargjoslā piemēro šādus pasākumus:- uzskaita visas tās lauku saimniecības, kurās ir pret slimību uzņēmīgu sugu dzīvnieki, un visus dzīvniekus; veic šo lauku saimniecību periodiskus apmeklējumus,- aizliedz pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieku pārvadāšanu pa valsts un privātajiem ceļiem, izņemot lauku saimniecību palīgceļus,- pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekus nedrīkst izvest no lauku saimniecības, kurā tie tiek turēti, pirmās 15 dienas, izņemot, ja tos valsts uzraudzībā nogādā tieši lopkautuvē, kas atrodas tai pašā aizsargjoslā, lai veiktu ārkārtas nokaušanu, vai, ja aizsargjoslā nav veterināri uzraudzītas lopkautuves, kompetentās iestādes norādītā lopkautuvē. Šādu pārvietošanu kompetentā iestāde var atļaut tikai pēc tam, kad valsts pilnvarots veterinārārsts lauku saimniecībā ir pārbaudījis visus pret slimību uzņēmīgu sugu dzīvniekus un atzinis, ka tajā nav dzīvnieku, kas varētu būt inficēti,- aizliedz vaislinieku pārvietošanu aizsargjoslā dabiskās apsēklošanas veikšanas nolūkā,- uz pirmajām 15 dienām aizliedz mākslīgo apsēklošanu, izņemot, ja lopkopis to veic ar spermu, kas ir lauku saimniecības krājumā, vai ar spermu, kas piegādāta tieši no apsēklošanas centra,- aizliedz pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieku gadatirgus, izstādes un citus pasākumus, ieskaitot dzīvnieku savākšanu un sadali,- neskarot trešā ievilkuma otrā teikumā minēto gadījumu, aizliedz pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieku pārvietošanu, izņemot tranzītpārvadājumus pa autoceļu vai dzelzceļa maģistrālēm,b) aizsargjoslā piemērotie pasākumi paliek spēkā vismaz 15 dienas pēc tam, kad pabeigta visu 5. pantā minēto dzīvnieku aizvākšana no lauku saimniecības un lauku saimniecības telpu sākotnējā tīrīšana un dezinfekcija saskaņā ar 10. pantu. Tomēr uz 3. punkta b) apakšpunktā noteikto laiku aizsargjoslā paliek spēkā 3. punktā izklāstītie pasākumi saistībā ar uzraudzības zonu.3. a) uzraudzības zonā piemēro šādus pasākumus:- uzskaita visas tās lauku saimniecības, kurās ir pret slimību uzņēmīgu sugu dzīvnieki,- aizliedz pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieku pārvadāšanu pa valsts pārziņā esošiem ceļiem, izņemot, ja dzīvniekus ved uz ganībām,- pret slimību uzņēmīgu sugu dzīvnieku pārvietošana uzraudzības zonas robežās jāatļauj kompetentai iestādei,- dzīvniekus nedrīkst izvest no uzraudzības zonas pirmās 15 dienas. No piecpadsmitās līdz trīsdesmitajai dienai šos dzīvniekus nedrīkst izvest no minētās zonas, izņemot, ja tos valsts uzraudzībā nogādā tieši lopkautuvē, lai veiktu ārkārtas nokaušanu. Šādu pārvietošanu kompetentā iestāde var atļaut tikai pēc tam, kad valsts pilnvarots veterinārārsts ir pārbaudījis visus attiecīgos dzīvniekus un atzinis, ka neviens no tiem nav slims,- aizliedz vaislinieku pārvietošanu uzraudzības zonā dabiskās apsēklošanas veikšanas nolūkā,- aizliedz pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieku gadatirgus, izstādes un citus pasākumus,b) uzraudzības zonā piemērotie pasākumi paliek spēkā vismaz 30 dienas pēc tam, kad pabeigta visu 5. pantā minēto dzīvnieku likvidēšana no lauku saimniecības un lauku saimniecības telpu sākotnējā tīrīšana un dezinfekcija saskaņā ar 10. pantu.10. pantsDalībvalstis nodrošina, ka:- izmantojamos dezinfektantus un to koncentrācijas ir oficiāli apstiprinājusi kompetentā iestāde,- tīrīšanu un dezinfekciju veic valsts uzraudzībā un saskaņā ar valsts pilnvarota veterinārārsta norādījumiem.11. pants1. Dalībvalstis nodrošina, ka:- laboratorijas analīzes mutes un nagu sērgas vīrusa noteikšanai veic valstu laboratorijas, kas norādītas pielikumā, kuru var grozīt vai papildināt saskaņā ar 17. pantā noteikto kārtību. Šajās laboratorijas analīzēs vajadzības gadījumā un jo īpaši, ja slimība uzliesmo pirmo reizi, vajadzētu uzrādīt attiecīgā vīrusa tipu, apakštipu un atsevišķos gadījumos tā variantu, kuru vajadzības gadījumā var apstiprināt Kopienas norīkota etalonlaboratorija,- viena no I pielikumā norādītajām valsts laboratorijām atbild par standartu un diagnostikas metožu koordināciju katrā no dalībvalstīm,- pirmajā ievilkumā minētās valsts laboratorijas darbojas saskaņoti ar Kopienas norīkoto etalonlaboratoriju.2. Padome ar kvalificētu balsu vairākumu un pēc Komisijas priekšlikuma līdz 1987. gada 1. janvārim norīko 1. punktā minēto etalonlaboratoriju, nosaka tās pilnvaras un pieņem sīkākus noteikumus 1. punkta otrā ievilkuma piemērošanā.12. pantsDalībvalstis nodrošina, ka:- ja pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvniekus izved no lauku saimniecības, kurā tos tur, dzīvniekus identificē tādā veidā, lai varētu ātri noteikt to cilmes lauku saimniecību vai lauku saimniecību, no kuras dzīvnieki nāk, un izsekot to pārvietošanai. Tomēr attiecībā uz noteiktu kategoriju dzīvniekiem un neierobežojot Padomes 1980. gada 22. janvāra Direktīvas 80/217/EEK par Kopienas pasākumu ieviešanu klasiskā cūku mēra kontrolei [6], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar direktīvu 84/645/EEK [7], 13. panta nosacījumus, kompetentā iestāde noteiktos apstākļos un ņemot vērā situāciju veselības jomā, var apstiprināt citus veidus, kā ātri noteikt dzīvnieku cilmes lauku saimniecību vai lauku saimniecību, no kuras tie nāk, un izsekot to pārvietošanai. Dzīvnieku identifikācijai vai to cilmes lauku saimniecības noteikšanai vajadzīgos praktiskos pasākumus nosaka kompetentā iestāde,- dzīvnieku īpašniekam vai audzētājam pēc kompetentās iestādes pieprasījuma jāsniedz tai informācija par dzīvnieku ievešanu vai izvešanu no viņa pārziņā esošās lauku saimniecības,- visas pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieku pārvadāšanā vai tirgošanā iesaistītās personas spēj kompetentajai iestādei sniegt informāciju par to dzīvnieku pārvietošanu, kurus tie ir pārvadājuši vai tirgojuši, ieskaitot visas ar šo informāciju saistītās detaļas.13. pants1. Ja lauku saimniecībā konstatē mutes un nagu sērgu, saimniecībās, kurās pastāv infekcijas draudi un kas atrodas teritorijās, ko nosaka kompetentā iestāde, slimības kontroles pasākumus var papildināt ar pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieku vakcināciju.2. 1. punktā minētajā gadījumā dalībvalstis nodrošina, ka:a) neierobežojot 5. panta 2. punkta b) apakšpunkta i) punkta otrajā ievilkumā paredzēto izņēmumu un valsts līmeņa pasākumus, ja tie paredz visu pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieku vai to daļas profilaktisku vakcināciju pret mutes un nagu sērgu visā valsts teritorijā vai tās daļā, 4. pantā minētajās lauku saimniecībās pret slimību uzņēmīgo sugu dzīvnieku vakcinācija vai atkārtota vakcinācija ir aizliegta;b) seruma injicēšana ir aizliegta;c) pret mutes un nagu sērgu izmantojamās vakcīnas veids un pielietošanas metode atbilst vispārīgajiem ieteikumiem, kas pieņemti saskaņā ar 16. pantā noteikto kārtību;d) izmantojamo vakcīnu ir apstiprinājusi kompetentā iestāde, pamatojoties uz pārbaudi, ko veikušas valsts laboratorijas, kuru darbību koordinē saskaņā ar 14. panta 3. punktu norīkots institūts,e) no trešajām valstīm ievestas vakcīnas atbilst c) apakšpunkta prasībām un ir pārbaudītas saskaņā ar d) apakšpunkta prasībām.Padome ar kvalificētu balsu vairākumu un pēc Komisijas priekšlikuma pieņem standartu koordinēšanas un vakcīnu pārbaudīšanas kārtību Kopienas teritorijā.3. Gadījumā, ja parādās tādi mutes un nagu sērgas vīrusa tipi, apakštipi vai varianti, pret kuriem parasti izmantotās vakcīnas nenodrošina imunitāti vai nodrošina nepietiekošu imunitāti, attiecīgā dalībvalsts par to nekavējoties informē Komisiju un citas dalībvalstis, izklāstot, kādus ārkārtas pasākumus tā uzskata par vajadzīgiem, lai pielāgotu vakcīnu sastāvu un pielietojumu.4. Ja, ņemot vērā augšminētos valsts līmeņa pasākumus, izrādās, ka vajag noteikt Kopienas pasākumus, par šādiem pasākumiem lemj 16. pantā noteiktajā kārtībā.14. pants1. Dalībvalstis, kurās atļauta vakcinācija pret mutes un nagu sērgu, katra izstrādā ilgtermiņa vakcinācijas plānu un iesniedz to Komisijai un citām dalībvalstīm, kas ietilpst Pastāvīgajā veterinārijas komitejā.Šim plānam jākonkretizē:i) - vakcinācijas biežumu,- mutes un nagu sērgas uzliesmojumu gadījumā dažādos apstākļos izmantojamo vakcīnu ražošanas un pārbaudes nosacījumus un kārtību,- vakcīnas nodrošinātās imunitātes "standartu",- vakcīnas nodrošinātās imunitātes pārbaudes kārtību attiecībā uz dažādiem vīrusa variantiem,- dzīvnieku sugas un kategorijas, kas iekļaujamas vakcinācijas programmā,- vakcīnu izplatīšanas, saglabāšanas, uzglabāšanas un izmantošanas uzraudzības kārtību,ii) - plāna aptvertos vīrusu tipus,- katras izmantojamās vakcīnas īpašības un sastāvu.2. Par tādu pasākumu koordināciju, kas dalībvalstīs pieņemti mutes un nagu sērgas apkarošanas plānu ietvaros un paredzēti 1. punkta i) apakšpunktā, lemj saskaņā ar 16. pantā paredzēto kārtību, lai nodrošinātu šo pasākumu efektivitāti.3. Līdz 1987. gada 1. janvārim Padome ar kvalificētu balsu vairākumu un pēc Komisijas priekšlikuma norīko 13. pantā minēto laboratoriju un nosaka pilnvaras gan šai laboratorijai, gan institūtam, kas ir atbildīgs par vakcīnām un to nodrošinātās imunitātes pārbaudēm attiecībā uz dažādiem vīrusa veidiem.4. Līdz 1989. gada 1. janvārim Komisija iesniedz Padomei ziņojumu, vajadzības gadījumā pievienojot tam priekšlikumus par noteikumiem attiecībā uz vakcīnu pret mutes un nagu sērgu ražošanu un izplatīšanu Kopienā, kopā ar priekšlikumiem par šādu vakcīnu Kopienas rezervju izveidošanu.15. pantsJa mutes un nagu sērga dalībvalsts teritorijā izplatās satraucošos apmēros un, neraugoties uz veiktajiem pasākumiem, jo īpaši uz 13. panta piemērošanu, epidēmija plaši izplatās ārpus vakcinācijas zonas robežām, dalībvalsts, kas neveic profilaktisko vakcināciju visā tās teritorijā vai daļā teritorijas, var veikt šādu vakcināciju visā valsts teritorijā vai tās daļā un piemērot 5. panta 2. punkta b) apakšpunktā paredzētos pasākumus. Dalībvalsts par savu rīcību informē Komisiju un pārējās dalībvalstis.16. pants1. Ja piemērojama šajā pantā paredzētā kārtība, Komitejas priekšsēdētājs vai nu pēc paša iniciatīvas, vai pēc dalībvalsts pieprasījuma jautājumu bez kavēšanās nodod izskatīšanai Pastāvīgajā veterinārijas komitejā, kas izveidota ar lēmumu 68/361/EEK [8] (šeit un turpmāk "Komiteja").2. Dalībvalstu balsis vērtē EK dibināšanas līguma 148. panta 2. punktā paredzētajā kārtībā. Priekšsēdētājs nebalso.3. Komisijas pārstāvis iesniedz paredzēto pasākumu projektu. Komiteja sniedz atzinumu par paredzētajiem pasākumiem divu dienu laikā. Atzinumu sniedz ar 54 balsu vairākumu.4. Komisija apstiprina un nekavējoties piemēro paredzētos pasākumus, ja tie ir saskaņā ar Komitejas atzinumu. Ja paredzētie pasākumi nav saskaņā ar Komitejas atzinumu vai ja atzinums nav sniegts, Komisija bez kavēšanās iesniedz Padomei priekšlikumu par paredzētajiem pasākumiem. Padome tos apstiprina ar kvalificētu balsu vairākumu.Ja 15 dienu laikā no priekšlikuma iesniegšanas dienas Padome nav apstiprinājusi nekādus pasākumus, tad Komisija apstiprina paredzētos pasākumus un tos nekavējoties piemēro, izņemot, ja Padome ar vienkāršu balsu vairākumu balsojusi pret minētajiem pasākumiem.17. pants1. Ja piemērojama šajā pantā paredzētā kārtība, Komitejas priekšsēdētājs vai nu pēc paša iniciatīvas, vai pēc dalībvalsts pieprasījuma jautājumu bez kavēšanās nodod izskatīšanai Komitejā.2. Komitejā dalībvalstu balsis vērtē EK dibināšanas līguma 148. panta 2. punktā paredzētajā kārtībā. Priekšsēdētājs nebalso.3. Komisijas pārstāvis iesniedz paredzēto pasākumu projektu. Komiteja sniedz atzinumu par paredzētajiem pasākumiem laikā, ko priekšsēdētājs var noteikt, ņemot vērā izskatāmā jautājuma steidzamību. Atzinumu sniedz ar 54 balsu vairākumu.4. Komisija apstiprina un nekavējoši piemēro paredzētos pasākumus, ja tie ir saskaņā ar Komitejas atzinumu. Ja paredzētie pasākumi nav saskaņā ar Komitejas atzinumu, vai ja atzinums netiek sniegts, Komisija bez kavēšanās iesniedz Padomei priekšlikumu par paredzētajiem pasākumiem. Padome tos apstiprina ar kvalificētu balsu vairākumu.Ja trīs mēnešu laikā no priekšlikuma iesniegšanas dienas Padome nav apstiprinājusi nekādus pasākumus, Komisija apstiprina paredzētos pasākumus un tos nekavējoši piemēro, izņemot, ja Padome ar vienkāršu balsu vairākumu balsojusi pret minētajiem pasākumiem.18. pantsPamatojoties uz Komisijas ziņojumu par uzkrāto pieredzi mutes un nagu sērgas apkarošanā, kam vajadzības gadījumā pievienoti priekšlikumi, Padome līdz 1990. gada 1. janvārim pārskata situāciju, lai veiktu slimības kontroles pasākumu tālāku saskaņošanu.19. pantsDalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai vēlākais līdz 1987. gada 1. janvārim izpildītu šīs direktīvas prasības.20. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1985. gada 18. novembrīPadomes vārdā —PriekšsēdētājsJ. Fischbach[1] OV C 248, 22.9.1982., 3. lpp.[2] OV C 242, 12.9.1983., 128. lpp.[3] OV C 77, 21.3.1983., 5. lpp.[4] OV 121, 29.7.1964., 1977./64. lpp.[5] OV L 378, 31.12.1982., 58. lpp.[6] OV L 47, 21.2.1980., 11. lpp.[7] OV L 339, 27.12.1984., 33. lpp.[8] OV 255, 18.10.1968., 23. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSVALSTU LABORATORIJAS, KAS STRĀDĀ AR MUTES UN NAGU SĒRGU SAISTĪTIEM JAUTĀJUMIEMBEĻĢIJĀ UN LUKSEMBURGĀ: | Institut national de recherches vétérinaires, Groeselenberg 99, 1180 Bruxelles. |DĀNIJĀ: | Statens veterinære institut for Virusforskning, Lindholm. |ITĀLIJĀ: | Istituto zooprofilattico sperimentale della Lombardia e dell'Emilia Romagna, Brescia. |Istituto superiore della Sanità, Roma. |APVIENOTAJĀ KARALISTĒ UN ĪRIJĀ: | Animal Virus Research Institute, Pirbright, Woking, Surrey. |FRANCIJĀ: | Laboratoire national de pathologie bovine, Lyon. |GRIEĶIJĀ: | Ινστιτούτο Αφθώδους Πυρετού, Αγία Παρασκευή Αττικής. |VĀCIJAS FEDERATĪVAJĀ REPUBLIKĀ: | Bundesforschungsanstalt für Viruskrankheiten der Tiere, Tübingen. |NĪDERLANDĒ: | Centraal Diergeneeskundig Instituut, Lelystad. |SPĀNIJĀ: | Laboratorio Central de Sanidad Animal, Madrid. |PORTUGĀLĒ: | Laboratorio Nacional de Investigação Veterinária, Lisboa. |--------------------------------------------------


title: Padomes direktīva (1982. gada 10. decembris) par grozījumiem Direktīvā 78/170/EEK par telpu apsildes siltuma ģeneratoru darbību un karstā ūdens ražošanu jaunās vai esošās ražošanā neizmantojamās ēkās un par siltumizolāciju un vietējo karstā ūdens sadali jaunās ražošanā neizmantojamās ēkās

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31982L0885

Oficiālais Vēstnesis L 378 , 31/12/1982 Lpp. 0019 - 0023 Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 12 Sējums 4 Lpp. 0088  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 12 Sējums 4 Lpp. 0088  Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 12 Sējums 2 Lpp. 0060  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 12 Sējums 2 Lpp. 0060

		Padomes direktīva(1982. gada 10. decembris)par grozījumiem Direktīvā 78/170/EEK par telpu apsildes siltuma ģeneratoru darbību un karstā ūdens ražošanu jaunās vai esošās ražošanā neizmantojamās ēkās un par siltumizolāciju un vietējo karstā ūdens sadali jaunās ražošanā neizmantojamās ēkās(82/885/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 103. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],tā kā direktīva 78/170/EEK [3] prasa, lai dalībvalstis veiktu visus pasākumus, kas nepieciešami, lai nodrošinātu to, ka visi jaunie telpu apkurei un/vai mājsaimniecībā lietojamā karstā ūdens ražošanai izmantotie siltuma ģeneratori jaunajās vai esošajās ražošanā neizmantojamajās ēkās atbilst minimālajām darbības prasībām;tā kā minētā direktīva paredz, ka šo atbilstību minimālajām darbības prasībām būtu jānodrošina, veicot pārbaudi vai nu ģeneratora ražošanas laikā, vai arī uzstādīšanas laikā;tā kā šī direktīva tālāk paredz, ka uzstādīšanas laikā pārbaudāmo siltuma ģeneratoru enerģijas zudumi nedrīkst pārsniegt dalībvalstu noteikto līmeni;tā kā šī direktīva tomēr paredz, ka iekārtas, kuras nav iespējams pārbaudīt atkarībā no veida, pēc attiecīgiem tehniskiem pētījumiem būs turpmāko priekšlikumu priekšmets;tā kā pēc šo pētījumu pabeigšanas attiecībā uz minētajiem siltuma ģeneratoriem būtu jāparedz atbilstīgi pasākumi;tā kā šie pētījumi parāda nepieciešamību paredzēt iespējamo pārtraukumu starp to ģeneratoru uzstādīšanas laiku, kuriem nav iespējama pārbaude atkarībā no veida, un laiku, kurā tiek veikta pārbaude atrašanās vietā;tā kā šie pētījumi turklāt ir noveduši pie Prakses kodeksa sagatavošanas, kurā ir izklāstītas procedūras, kādas jāizpilda, veicot to šķidrā vai gāzveida kurināmā siltuma ģeneratoru darbības pārbaudi atrašanās vietā, kuri ir pakļauti pārbaudei sakarā ar uzstādīšanu;tā kā rezultātā ir nepieciešams veikt minēto ģeneratoru pārbaudes saskaņā ar minēto kodeksu, kas visā Kopienā veido minimālo kopējo bāzi, un tā kā šī kodeksa noteikumi neattiecas uz cietā kurināmā ģeneratoriem;tā kā, lai ļautu ātri pārbaudīt atbilstību pārbaudes noteikumiem, kas saistīti ar uzstādīšanu, ir nepieciešams ieviest noteikumu par datu plāksni, līdzīgu tam, kāds ieviests attiecībā uz siltuma ģeneratoriem, ko pārbauda ražošanas laikā, un tā kā šo plāksni var aizstāt ar pārbaudes ziņojumu, un ja tiek novērota neatbilstība darbības prasībām vai atklājas enerģijas zudumi, pārbaudes ziņojums tiks nosūtīts kompetentai administratīvai iestādei;tā kā pasākumiem, kas paredzēti šīs direktīvas īstenošanai, būtu jāietver to dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanai paredzētie pasākumi, kas attiecas uz šajā direktīvā aplūkotajām jomām, un tie būtu jāvērš uz notiekošā saskaņošanas vai standartizācijas darba atvieglošanu vai tie būtu jāveic šajās jomās gan Kopienas, gan starptautiskajā līmenī;tā kā Direktīvā 78/170/EEK tādēļ būtu jāizdara grozījumi,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsAr šo Direktīva 78/170/EEK ir grozīta šādi:1) 1. panta 1. punkta pirmajā daļā pirms vārdiem "minimālajām darbības prasībām" ievieto vārdus "ekonomiski pamatotām";2) 1. panta 1. punkta ceturto daļu aizstāj ar šādu:"Elektriskie siltuma ģeneratori ar pretestībām, siltuma sūkņiem un pieslēgumiem tālvadāmam apkures tīklam netiek ietverti.";3) 1. panta 1. punkta pēdējo daļu izsvītro;4) 1. pantā iekļauj šādus punktus:"3. a. Uzstādīšanas laikā pārbaudei pakļautie siltuma ģeneratori, kas neatbilst minimālajām darbības prasībām, ir kompetentas administratīvās iestādes lēmuma priekšmets, un tā var pat izdot pavēli izņemt ģeneratoru no lietošanas. Atbilstību šīm prasībām apstiprina ar datu plāksnes palīdzību, kurā sniegta vismaz 3. punktā paredzētā informācija, izņemot pēdējo ievilkumu par ģeneratora patēriņu, kad tas strādā atbilstīgi noteiktajai jaudai.Piektajā ievilkumā paredzēto norādi par sildošā šķidruma maksimālo temperatūru var izlaist, ja temperatūra ir norādīta citā dokumentā.Pārbaudes institūcija pieprasa, lai lietotājs iesniedz pārbaudes ziņojumu dalībvalsts noteiktajā veidā, šajā ziņojumā jo īpaši ir jānorāda informācija, kas jāsniedz uz pirmajā daļā paredzētās datu plāksnes. Ziņojums var aizstāt plāksni.Ja pārbaudes ziņojums apliecina, ka siltuma ģenerators neatbilst minimālajām darbības prasībām, pārbaudes institūcija nosūta ziņojuma eksemplāru kompetentajai administratīvajai iestādei. Ja siltuma ģenerators ir no citas dalībvalsts, tās vietas kompetentā administratīvā iestāde, kurā veic pārbaudi, ar īpašnieka piekrišanu piegādātājam pēc viņa pieprasījuma iesniedz pārbaudes ziņojuma eksemplāru.3. b. Siltuma ģeneratoru pārbaudi uzstādīšanas laikā veic saskaņā ar šīs direktīvas pielikumā sniegto Prakses kodeksu. Kodeksa noteikumi veido kopējo minimālo bāzi pārbaudes procedūrām visā Kopienā. Dalībvalstu pieņemtie noteikumi to var papildināt, bet nedrīkst atcelt vai būt pretrunā ar to. Kodeksa noteikumi neattiecas uz cietā kurināmā siltuma ģeneratoriem vai kondensatoru boileriem.";5) 1. panta 4. punktu aizstāj ar šādu:"4. Ja siltuma ģeneratori ir pakļauti pārbaudei uzstādīšanas laikā, minimālo darbības prasību vietā dalībvalstis var noteikt maksimālos enerģijas zudumu līmeņus saskaņā ar Prakses kodeksa 3.1. punktu.Šādos gadījumos piemēro 3.a un 3.b punktu".2. pantsŠīs direktīvas pielikumu pievieno Direktīvai 78/170/EEK.3. pantsDalībvalstis paredz pasākumus attiecībā uz siltuma ģeneratoru pārbaudi uzstādīšanas laikā 18 mēnešu laikā pēc šīs direktīvas paziņošanas.4. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1982. gada 10. decembrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsG. Fenger Møller[1] OV C 175, 14.7.1980., 12. lpp.[2] OV C 300, 18.11.1980., 6. lpp.[3] OV L 52, 23.2.1978., 32. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSPRAKSES KODEKSS ŠĶIDRĀ VAI GĀZVEIDA KURINĀMĀ SILTUMA ĢENERATORA DARBĪBAS PĀRBAUDEI UZSTĀDĪŠANAS LAIKĀ, KAS TIEK IZMANTOTS RAŽOŠANĀ NEIZMANTOJAMAS ĒKAS TELPU APKUREI UN/VAI MĀJSAIMNIECĪBĀ IZMANTOJAMĀ KARSTĀ ŪDENS RAŽOŠANAIPĀRBAUDES PROCEDŪRA UN ZUDUMU NOTEIKŠANA1. VISPĀRĪGI NOTEIKUMI1.1. Ja siltuma ģeneratoram var izmantot dažādus kurināmā veidus (šķidro vai gāzveida), tad pārbaudi veic katram kurināmā veidam, kas atbilst ražotāja instrukcijām un ir pieejams pārbaudes laikā.1.2. Izplūdes gāzu vadu aprīko ar atvērumu, kas nepieciešams mērzondēm un dūmu paraugu vākšanai.1.3. Katra mērījuma precizitātei jābūt tādai, lai dalībvalstu iegūtie rezultāti būtu precīzi kopumā.1.4. Pārbaudi veiks pieņemamā laika posmā, dodot priekšroku ģeneratora saražotajam nominālajam siltumam. Ja tas nav iespējams, būtu jāizmanto nākamā tuvākā slodze. Ja ģeneratoru paredzēts darbināt ar divām vai vairākām slodzēm, pēc dalībvalstu pieprasījuma var veikt arī samazinātās slodzes pārbaudi. Izmantotās slodzes aprēķina ar drošu metodi.1.5. Darbību, neatkarīgi no tā, vai to nosaka ar tiešas vai netiešas metodes palīdzību, izsaka procentos, pamatojoties uz deglī izmantotā kurināmā neto vai bruto kaloritāti pie slodzes, kas aprēķināta kā norādīts 1. punkta 4. apakšpunktā.2. PĀRBAUDES NOSACĪJUMI2.1. Ģeneratora sagatavošana2.1.1. Pirms pārbaudes lietotāja pienākums ir, izmantojot ražotāja un/vai uzstādītāja iespējamo palīdzību, veikt, viņaprāt, nepieciešamo ģeneratora tīrīšanu, regulēšanu un sagatavošanu. Kompetentas administratīvas iestādes var noteikt šādu tīrīšanu obligātā kārtā.2.1.2. Pārbauda ģeneratora noplūdes necaurlaidību un tā savienojumu ar dūmvadu.2.2. Ģeneratora identificēšana2.2.1. Pārbaudes institūcija pirms pārbaudes (šeit turpmāk saukta "institūcija") reģistrē visus ģeneratora identificēšanai nepieciešamos datus un vismaz tās ģeneratora pazīmes vai parametrus, kas, piemēram, datu plāksnē un/vai lietotājam izsniegtajās montāžas un ekspluatācijas instrukcijās doti par ražotāju, modeli, izlaišanas gadu un siltuma jaudu.2.2.2. Institūcija pārbauda, vai tiek izpildīti nepieciešamie nosacījumi, lai nodrošinātu, ka pārbaudes laikā nerodas traucējumi, kas negatīvi ietekmē pārbaudes rezultātu derīgumu. Lai to panāktu, institūcija jo īpaši pieprasa, lai lietotājs uzrādītu sertifikātus vai citus pierādījumus, kas apliecina, ka ir veiktas drošības pārbaudes, kuras noteiktas katlu telpai un katlu mājai. Šo nosacījumu var uzskatīt par izpildītu tajās dalībvalstīs, kurās siltuma ģeneratorus nevar uzstādīt vai sākt izmantot pirms drošības pārbaužu veikšanas. Ja attiecīgās valsts tiesību akti nepieprasa šādas pārbaudes, institūcijai pirms pārbaudes veikšanas ir tiesības saņemt piemērotu apliecinājumu, ka darba apstākļi ir droši.Ja iepriekšminētie punkti netiek izpildīti, institūcija var atteikties veikt pārbaudi. Šādos gadījumos tā sagatavo speciālu ziņojumu.2.3. Iepriekšēja izmēģināšana2.3.1. Pirms pārbaudes institūcija var veikt iepriekšēju izmēģināšanu, lai pārbaudītu un sagatavotu pārbaudē izmantojamo mēriekārtu funkcijas. Institūcija nodrošina, ka visi mērījumi atbilst pieprasītajai precizitātes pakāpei. Konkrētāk, ja institūcija nolemj izmantot noteiktus mērinstrumentus, kas ietilpst iekārtas parastajā aprīkojumā, tai ir jāpārbauda, vai tie atbilst vēlamajiem nosacījumiem attiecībā uz precizitāti un drošumu.2.3.2. Palīdzot ražotājam un/vai uzstādītājam, lietotāja pienākums ir ar ģeneratora īpašnieka atļauju veikt ģeneratoram visus galīgos pielāgojumus, kas tam var būt nepieciešami, un nodrošināt visus papildu paskaidrojumus dažādām instrukcijām, lai radītu optimālus pārbaudes apstākļus.2.4. Pārbaude2.4.1. Par pārbaudes operācijām atbild tikai un vienīgi institūcija.2.4.2. Pārbaudi veic nemainīgā režīmā, saglabājot nemainīgus kurināmā un degšanas gaisa plūsmas daudzumus.2.4.3. Pārbaudes laikā institūcija veic 3. punktā paredzētos obligātos pasākumus un vajadzības gadījumā 4. punktā paredzētos neobligātos pasākumus. Tā sagatavo ziņojumu, kā paredzēts 5. punktā.3. IZPLŪDES GĀZU RADĪTO ZUDUMU NOTEIKŠANA3.1. Ievērojamu siltuma zudumu mērījumiJa darbību nosaka ar netiešās metodes palīdzību, institūcijai ir tiesības noteikt vai nu oglekļa dioksīda, vai skābekļa tilpuma procentus izplūdes gāzēs.Pēc tam tā piemēro formulu, kas papildus temperatūras starpībai starp izplūdes gāzēm un degšanā izmantojamo gaisu ietver atbilstīgas konstantes. Formulai un konstantēm ir jābūt publicētām tajā dalībvalstī, kuras jurisdikcijā atrodas pārbaudes institūcija vai tām ir jābūt noteiktām normas veidā.Ja neeksistē oficiāli noteikumi vai normas, ievērojamus siltuma zudumus var aprēķināt pēc kurināmā īpašībām, tā kaloritātes un liekā gaisa daudzuma, izmantojot tabulas, kurās dots konkrētais degošo gāzu siltums, piemēram, Pasaules 12. gāzes kongresā (IGU/E/17/73) noteiktās tabulas.Iepriekšminētā procedūra neattiecas uz kondensatoru boileriem.3.2. Izplūdes gāzu necaurredzamības mērīšanaInstitūcija veic šo mērījumu, ja ģeneratorā izmanto šķidro kurināmo vai sašķidrināto gāzi, ko ievada šķidrā veidā. Mērījumus veic ar attiecīgu instrumentu palīdzību un rezultātus izsaka vispārpieņemtajos dūmu skaitļos (no 0 līdz 9).4. CITAS PĀRBAUDES (NEOBLIGĀTĀS)4.1. Oglekļa monoksīda daudzumsInstitūcijai var būt tiesības pārbaudīt, vai ģeneratora izplūdes gāzes nesatur oglekļa monoksīdu tādā daudzumā, kas var likt apšaubīt saskaņā ar 3.1. punktu veikto mērījumu rezultātus.4.2. Siltuma ģeneratora virsmas radītie zudumiTajās dalībvalstīs, kurās nav ne regulas, ne tehnisko noteikumu, ne arī citu noteikumu šajā jomā, institūcija var būt pilnvarota novērtēt virsmas radītos zaudējumus, pamatojoties uz ražotāja sniegto informāciju un/vai pārbaudes laikā novērotajām virsmas temperatūrām.5. PĀRBAUDES ZIŅOJUMSPēc pārbaudes institūcija sagatavo ziņojumu dalībvalsts noteiktajā veidā, norādot ģeneratora galvenās īpašības, veiktos mērījumus, zudumu aprēķināšanā un siltuma ģeneratora darbībā izmantoto formulu.--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva (1989. gada 28. marts), ar ko tehnikas attīstībai pielāgo Padomes Direktīvu 76/759/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju virzienrādītājiem

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31989L0277

Oficiālais Vēstnesis L 109 , 20/04/1989 Lpp. 0025 - 0037 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 13 Sējums 18 Lpp. 0211  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 13 Sējums 18 Lpp. 0211

		Komisijas Direktīva(1989. gada 28. marts),ar ko tehnikas attīstībai pielāgo Padomes Direktīvu 76/759/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju virzienrādītājiem(89/277/EEK)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes Direktīvu 70/156/EEK (1970. gada 6. februāris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju tipa apstiprinājumu [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 87/403/EEK [2], un īpaši tās 11. pantu,ņemot vērā Padomes Direktīvu 76/759/EEK (1976. gada 27. jūlijs) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju virzienrādītājiem [3], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 87/354/EEK [4], un īpaši tās 10. pantu,tā kā, ņemot vērā gūto pieredzi un jaunākos sasniegumus, tagad ir iespējams noteikt konkrētas prasības un pilnīgāk un labāk tās pielāgot faktiskajiem kustības apstākļiem, tādā veidā uzlabojot transportlīdzekļa pasažieru un pārējo satiksmes dalībnieku drošību;tā kā šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi Komiteja to direktīvu pielāgošanai tehnikas attīstībai, kuras attiecas uz tehnisko šķēršļu atcelšanu tirdzniecībā mehānisko transportlīdzekļu nozarē,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsAr šo Direktīvas 76/759/EEK pielikumus groza saskaņā ar šīs direktīvas pielikumu.2. pants1. No 1989. gada 1. oktobra dalībvalstis nedrīkst:a) - atteikt EEK tipa apstiprinājuma piešķiršanu, izdot Direktīvas 70/156/EEK 10. panta 1. punkta pēdējā ievilkumā minēto dokumentu vai piešķirt valsts tipa apstiprinājumu kāda tipa transportlīdzeklim, vai- aizliegt transportlīdzekļu ekspluatācijas sākšanu virzienrādītāju dēļ, ja tie atbilst šīs direktīvas noteikumiem;b) - atteikt EEK sastāvdaļas tipa apstiprinājumu piešķiršanu vai valsts sastāvdaļas tipa apstiprinājumu iepriekšminētajiem virzienrādītājiem, ja tie atbilst šīs direktīvas noteikumiem, vai- aizliegt virzienrādītāju laišanu tirgū, ja tiem ir EEK sastāvdaļas tipa apstiprinājuma zīme, kas izsniegta saskaņā ar šīs direktīvas noteikumiem.2. No 1991. gada 1. oktobra dalībvalstis:a) - vairs nedrīkst izdot Direktīvas 70/156/EEK 10. panta 1. punkta pēdējā ievilkumā minēto dokumentu tāda transportlīdzekļa tipam, kura virzienrādītāji neatbilst šīs direktīvas noteikumiem,- var atteikt valsts tipa apstiprinājuma piešķiršanu tāda transportlīdzekļa tipam, kura virzienrādītāji neatbilst šīs direktīvas noteikumiem;b) - vairs nepiešķir EEK sastāvdaļas tipa apstiprinājumu par virzienrādītājiem, ja tie neatbilst šīs direktīvas noteikumiem,- var atteikt valsts sastāvdaļas tipa apstiprinājuma piešķiršanu par iepriekšminētajiem virzienrādītājiem, ja tie neatbilst šīs direktīvas noteikumiem.Tomēr 5. kategorijas virzienrādītājiem EEK sastāvdaļas tipa apstiprināšanu atliek līdz 1993. gada 1. oktobrim.3. No 1995. gada 1. oktobra dalībvalstis var aizliegt sākt tādu transportlīdzekļu ekspluatāciju, kuru virzienrādītāji neatbilst šīs direktīvas noteikumiem, kā arī laist tirgū virzienrādītājus, ja tiem nav detaļas tipa apstiprinājuma zīmes, ko izdod saskaņā ar šīs direktīvas prasībām.4. Neatkarīgi no 2. punkta b) apakšpunkta dalībvalstis turpina atzīt EEK sastāvdaļas tipa apstiprinājumu, kas piešķirts par virzienrādītājiem, saskaņā ar Direktīvu 76/759/EEK ierīcēm, kuras paredzēts uzstādīt transportlīdzekļiem, ko jau ekspluatē, un var arī piešķirt EEK sastāvdaļas tipa apstiprinājumu par virzienrādītājiem saskaņā ar Direktīvu 76/759/EEK, ja tādas ierīces paredzēts izmanot kā rezerves daļas transportlīdzekļiem, kurus jau ekspluatē, un minētajām ierīcēm tehniski nav iespējams atbilst šīs direktīvas noteikumiem.3. pantsDirektīvas 2. panta noteikumus nepiemēro, ja tie ir pretrunā 2. panta 2., 3. un 4. punkta noteikumiem Komisijas Direktīvā 89/278/EEK (1989. gada 28. marts), ar ko tehnikas attīstībai pielāgo Padomes Direktīvu 76/756/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz apgaismes ierīču un gaismas signālierīču uzstādīšanu mehāniskajiem transportlīdzekļiem un to piekabēm [5].4. pantsDalībvalstīs stājas spēkā noteikumi, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības ne vēlāk kā 1989. gada 30. septembrī. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.5. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1989. gada 28. martāKomisijas vārdā —priekšsēdētāja vietnieksMartin Bangemann[1] OV L 42, 23.2.1970., 1. lpp.[2] OV L 220, 8.8.1987., 44. lpp.[3] OV L 262, 27.9.1976., 71. lpp.[4] OV L 192, 11.7.1987., 43. lpp.[5] OV L 109, 20.4.1989., 38. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSDirektīvas 0. pielikumu groza šādi.Pielikuma 1. un 1.1. punktu aizstāj ar 1. un 1.1. līdz 1.2.3. punktu:"1. DEFINĪCIJAS1.1. Direktīvā 76/756/EEK izklāstītās:- virzienrādītāju,- lukturu,- kvēlspuldžu gaismas avota,- neatkarīgu lukturu,- apvienotu lukturu,- apvienotu lukturu,- savstarpēji apvienotu lukturu,- ierīces,- vienas funkcijas lukturu,- signālluktura apgaismojošās virsmas, izņemot atstarotāju,- redzamās virsmas,- gaismas emisijas virsmas,- pamatass,- atskaites centra,- viena luktura,- divu lukturu vai lukturu pāru definīcijas piemēro šajā direktīvā.1.2. Virzienrādītāja tips."Virzienrādītāja tips" ir lukturi, kas neatšķiras pēc tādiem būtiskiem parametriem kā:1.2.1. Marka vai tirdzniecības zīme.1.2.2. Optiskās sistēmas parametri (gaismas intensitāte, gaismas izplatīšanas leņķis utt.).1.2.3. Virzienrādītāja kategorija."Tabulu 6.1. punktā aizstāj ar šādu:"Virzienrādītāja kategorija | Minimālā intensitāte (cd) | Maksimālā intensitāte (cd), ja izmanto kā | Divu lukturu apvienojuma kopsumma || | (skat. III pielikuma 4.3.3. punktu) | (skat. III pielikuma 4.3.3. punktu) |1. | | 175 | 700 | 490 | 980 |1.a | | 250 | 800 | 560 | 1120 |1.b | | 400 | 860 | 600 | 1200 |2.a | | 50 | 200 | 140 | 280 |2.b | Diena | 175 | 700 | 490 | 980 |nakts | 40 | 120 | 84 | 168 |5. | | 0,6 | 200 | 140 | 280 |Aiz 6.2.1. punkta pievieno šādu 6.2.1.1. punktu:"6.2.1.1. Pretēji 6.2. un 6.2.1. punkta noteikumiem 5. kategorijas aizmugurējiem virzienrādītājiem jānodrošina minimālā vērtība 0,6 cd visās vietās, kā norādīts I pielikumā."Pielikuma 6.2.3.1. un 6.2.3.2. punktu aizstāj ar šādiem:"6.2.3.1. Laukumos, kas noteikti I pielikuma diagrammās, izstarotās gaismas intensitāte 1.b kategorijas ierīcēm nedrīkst būt zemāka par 0,7 cd, 1., 1.a un 2.a kategorijas ierīcēm un 2.b kategorijas ierīcēm (dienā) intensitāte nedrīkst būt zemāka par 0,3 cd, un 2.b kategorijas ierīcēm intensitāte nedrīkst būt zemāka par 0,07 cd (naktī).6.2.3.2. Izstarotās gaismas intensitāte 1. un 2.b kategorijas ierīcēm (naktī) ārpus laukuma, kuru ierobežo mērīšanas punkti ± 10° H un ± 10° V (10° laukums), nedrīkst pārsniegt šādas vērtības:Rādītāja kategorija | Maksimālās vērtības (cd) ārpus 10° laukuma |Viens lukturis | Viens lukturis ar "D" marķējumu (skat. III pielikuma 4.3.3. punktu) | Divu lukturu apvienojuma kopsumma (skat. III pielikuma 4.3.3. punktu) |2.b (naktī) | 100 | 70 | 140 |1. | 400 | 280 | 560 |Maksimālās vērtības starp 10° laukuma (± 10° H un ± 10° V) un 5° laukuma (± 5° H un ± 5° V) robežām lineāri palielina līdz 6.1. punktā noteiktajām vērtībām.6.2.3.3. Izstarotās gaismas intensitāte 1.a un 1.b kategorijas ierīcēm ārpus laukuma, kuru ierobežo mērīšanas punkti ± 15° H un ± 15° V (15° laukums), nedrīkst pārsniegt šādas vērtības:Rādītāja kategorija | Maksimālās vērtības (cd) ārpus 15° laukuma |Viens lukturis | Viens lukturis ar "D" marķējumu (skat. III pielikuma 4.3.3. punktu) | Divu lukturu apvienojuma kopsumma (skat. III pielikuma 4.3.3. punktu) |1.a | 250 | 175 | 350 |1.b | 400 | 280 | 560 |Maksimālās atļautās gaismas intensitātes vērtības starp 15° laukuma (± 15° H un ± 15° V) un 5° laukuma (± 5° H un ± 5° V) robežām lineāri palielina līdz 6.1. punktā noteiktajām vērtībām."Pielikuma 6.2.3.3. punkts kļūst par 6.2.3.4. punktu.Pielikuma 6.3. punktu aizstāj ar šādu:"6.3. Intensitātes mēra ar pastāvīgi ieslēgtām kvēlspuldzēm."Aiz 6.3. punkta pievieno šādu 6.4. punktu:"6.4. Aizture starp ķēdes noslēgšanu un momentu, kad gaismas intensitāte, ko mēra uz pamatass, sasniedz 90 % no vērtības, kuru nosaka saskaņā ar 6.3. punktu, 2.b kategorijas ierīcēm jāmēra gan dienas, gan nakts režīmā. Mērīšanas laiks nakts režīmā nedrīkst pārsniegt laiku dienas režīmā."Pielikuma 6.4. punkts kļūst par 6.5. punktu.Aiz 7.1. punkta pievieno šādu 7.2. punktu:"7.2. Tomēr 2.b kategorijas rādītājiem, kuriem izmanto papildu sistēmu [3] nakts intensitātes iegūšanai, sistēmai nakts intensitātes mērīšanai jāpieliek tāds pat spriegums kā kvēlspuldzei dienas intensitātes mērīšanai."Pielikuma 7.2. punktu aizstāj ar šādu 7.3. punktu:"7.3. Gaismas signalizācijas ierīces apgaismojošās virsmas vertikālās un horizontālās kontūras nosaka un mēra attiecībā pret atskaites centru."Pielikuma 8. punktu aizstāj ar šādu:"8. Izstarotās gaismas krāsa.Izstarotās gaismas krāsai jāatbilst V pielikumā noteiktajām koordinātām."I pielikumu aizstāj ar šādu tekstu:"I PIELIKUMSVIRZIENRĀDĪTĀJU KATEGORIJAS: VIRZIENRĀDĪTĀJU KATEGORIJU GAISMAS IZPLATĪŠANAS TELPĀ MINIMĀLIE LEŅĶI [1]Minimālie vertikālie leņķi virzienrādītāju gaismas izplatīšanai telpā vienmēr ir 15° virs un 15° zem horizonta.Minimālie horizontālie leņķi gaismas izplatīšanai telpā:1., 1.a un 1.b kategorija. Virzienrādītāji transportlīdzekļa priekšā.+++++ TIFF +++++2.a kategorija. Virzienrādītāji ar vienu intensitātes līmeni transportlīdzekļa aizmugurē.2.b kategorija. Virzienrādītāji ar diviem intensitātes līmeņiem transportlīdzekļa aizmugurē.+++++ TIFF +++++5. kategorija. Dublējoši sānu virzienrādītāji transportlīdzekļiem, kas aprīkoti arī ar 1., 1.a vai 1.b un 2.a vai 2.b kategorijas virzienrādītājiem.+++++ TIFF +++++"Direktīvas II pielikumu groza šādi.Pielikuma I punktu aizstāj ar šādu:"1. Ierīce *- 1. kategorijas,- 1.a kategorijas,- 1.b kategorijas,- 2.a kategorijas,- 2.b kategorijas,- 5. kategorijas,kuru drīkst/nedrīkst * izmantot divu lukturu apvienojumā."Aiz 1. punkta pievieno šādu 2. punktu:"2. Rādītājiem 2.b kategorijā norāda sistēmu, ko izmanto nakts intensitātes iegūšanai (apraksta galvenos parametrus)".Pašreizējo 2. līdz 12. punktu pārnumurē par 3. līdz 13. punktu.Aiz 13. punkta pievieno šādu 14. punktu:"14. Sastāvdaļas tipa apstiprinājumu piešķir tikai rezerves daļām ekspluatētiem transportlīdzekļiem: jā/nē *."Pašreizējo 14. līdz 18. punktu pārnumurē par 15. līdz 19. punktu.Direktīvas III pielikumu groza šādi.Pielikuma 1.2.1. punktu aizstāj ar šādu:"1.2.1. Norāde par to, kāda ir virzienrādītāja kategorija – 1., 1.a, 1.b, 2. vai 5. – un ja tā ir 2. kategorija, vai tam ir viens intensitātes līmenis (2.a kategorija) vai divi intensitātes līmeņi (2.b kategorija) un turklāt vai virzienrādītāju var izmantot arī divu vienas kategorijas lukturu apvienojumā."Pielikuma 1.2.3. punktu aizstāj ar šādu:"1.2.3. Pietiekami detalizētus rasējumus trijos eksemplāros, lai ierīces tipu varētu identificēt, un ģeometriski parādot vietu, kurā lukturis ir jāuzmontē transportlīdzeklim, novērošanas virzienu, kas testu laikā jāņem par pamatasi (horizontālais leņķis H = 0°, vertikālais leņķis V = 0°), punktu, kurš minētajos testos jāņem par atskaites centru, un apgaismojošās virsmas vertikālās un horizontālās pieskares un to attālumus no luktura atskaites centra.Ja ir 2.b kategorijas virzienrādītājs, tad diagramma un parametru izklāsts sistēmai, kas nodrošina divus intensitātes līmeņus."Pielikuma 1.2.4. punkta beigas ir šādas:"1.2.4.… Ja ir 2.b kategorijas virzienrādītājs, tad pieteikumam jāpievieno divi to detaļu paraugi, no kā izveido sistēmu, kura nodrošina divus intensitātes līmeņus."Pielikuma 3.2. punktam pievieno šādu daļu:"Ja dažādu kategoriju virzienrādītāji ir apvienoti, tad tiem var būt viens tipa apstiprinājuma numurs."Pielikuma 3.3. punkta otrajā rindā vārdus "un citi lukturi" aizstāj ar šādiem: "grupēti, apvienoti vai savstarpēji apvienoti ar citiem lukturiem," un vārdu "zīme" aizstāj ar vārdu "numurs".Pielikuma 4.2. punktu aizstāj ar šādu:"4.2. Šo zīmi veido taisnstūris, kurā ir burts "e", kam seko tās dalībvalsts pazīšanas numurs vai burti, kura ir piešķīrusi tipa apstiprinājumu:1 | Vācijai, |2 | Francijai, |3 | Itālijai, |4 | Nīderlandei, |6 | Beļģijai, |9 | Spānijai, |11 | Apvienotajai Karalistei, |13 | Luksemburgai, |18 | Dānijai, |21 | Portugālei, |EL | Grieķijai, |IRL | Īrijai. |Tur jāiekļauj arī EEK sastāvdaļas tipa apstiprinājuma numurs, kas atbilst attiecīgā virzienrādītāja tipam izsniegtā EEK sastāvdaļas tipa apstiprinājuma sertifikāta numuram (skatīt I pielikumu), pirms kura atrodas divi skaitļi, kas norāda kārtas numuru, kāds piešķirts jaunākajam Padomes Direktīvas 76/759/EEK nozīmīgākajam tehniskajam grozījumam dienā, kad piešķīra EEK sastāvdaļas tipa apstiprinājumu. Šajā direktīvā kārtas numurs ir 01."Pielikuma 4.3.1. punktu aizstāj ar šādu:"4.3.1. Virs taisnstūra novieto vienu vai vairākus simbolus 1., 1.a, 1.b, 2.a, 2.b vai 5. atkarībā no tā, vai ierīce iekļauta vienā vai vairākās kategorijās – 1., 1.a, 1.b, 2.a, 2.b vai 5. – kā norādīts 1.2.1. punktā."Pielikuma 4.3.2. punkta otro teikumu aizstāj ar šādu: "Bultu vērš uz ārpusi no transportlīdzekļa 1., 1.a, 1.b, 2.a un 2.b kategorijas ierīcēm un uz transportlīdzekļa priekšpusi 5. kategorijas ierīcēm (skat. 3. papildinājumā)."Aiz 4.3.2. punkta pievieno šādu 4.3.3. punktu:"4.3.3. Uz ierīcēm, kuras var izmantot kā vienu lukturi, tā arī divu lukturu apvienojumā, papildu burts "D" labā pusē no 4.3.1. punktā minētā simbola."Pielikuma 4.6. punktu aizstāj ar šādu:"4.6. Neatkarīga luktura EEK sastāvdaļas tipa apstiprinājuma zīmes paraugi ir norādīti 1. papildinājumā."Pielikuma 4.7. punktu aizstāj ar šādu:"4.7. Ja gaismas un signālierīces tipam, kas satur virzienrādītāju, kurš ir grupēts, apvienots vai savstarpēji apvienots ar citiem lukturiem, saskaņā ar 3.3. punktu ir piešķirts viens EEK sastāvdaļu tipa apstiprinājuma numurs, tad var uzlikt tikai vienu EEK sastāvdaļu tipa apstiprinājuma zīmi, kas sastāv no:- taisnstūra, kurā ir burts "e", kam seko tās dalībvalsts pazīšanas numurs vai burti, kura piešķīrusi tipa apstiprinājumu,- EEK sastāvdaļas tipa apstiprinājuma numura un vajadzības gadījumā attiecīgās bultas."Aiz 4.7. punkta pievieno šādus punktus:"4.7.1. Šāda EEK sastāvdaļas tipa apstiprinājuma zīme var būt jebkurā vietā uz grupētiem, apvienotiem vai savstarpēji apvienotiem lukturiem, ja:4.7.1.1. Tā ir redzama, kad lukturi ir uzstādīti;4.7.1.2. Nevienu grupētu, apvienotu vai savstarpēji apvienotu lukturu sastāvdaļu, kas laiž cauri gaismu, nevar noņemt bez EEK sastāvdaļas tipa apstiprinājuma zīmes noņemšanas.4.7.2. Katram lukturim, kas atbilst direktīvai, atbilstīgi kurai EEK sastāvdaļu tipa apstiprinājums ir piešķirts, identifikācijas simbols kopā ar diviem cipariem, kas norādīti 4.2. punkta pēdējā ievilkumā, un, ja vajadzīgs, papildu burts "D" jāuzliek:4.7.2.1. Uz attiecīgās gaismas emisijas virsmas;4.7.2.2. Vai grupā tā, lai katru grupētu, apvienotu vai savstarpēji apvienotu lukturi var skaidri identificēt."Aiz 4.8. punkta pievieno šādu 4.9. punktu:"4.9. EEK sastāvdaļas tipa apstiprinājuma zīmes paraugi lukturiem, ja tie ir grupēti, apvienoti vai savstarpēji apvienoti ar citiem lukturiem, ir norādīti 2. papildinājumā."Papildinājumu aizstāj ar šādu 1., 2. un 3. papildinājumu: "1. PapildinājumsEEK SASTĀVDAĻAS TIPA APSTIPRINĀJUMA ZĪMES PARAUGI+++++ TIFF +++++Ierīce ar iepriekš attēloto EEK sastāvdaļas tipa apstiprinājuma zīmi ir 5. kategorijas virzienrādītājs, par kuru Vācijā (e 1) ir izdots EEK tipa apstiprinājums ar numuru 011471. Bulta parāda, kādā vietā ir jāuzmontē ierīce, kuru var uzmontēt tikai vienā transportlīdzekļa malā. Bulta ir vērsta uz transportlīdzekļa priekšu.+++++ TIFF +++++Ierīce ar iepriekš attēloto EEK sastāvdaļas tipa apstiprinājuma zīmi ir 2.a kategorijas virzienrādītājs, par kuru Grieķijā (e EL) ir izdots EEK tipa apstiprinājums ar numuru 01390 un kuru var izmantot arī kā daļu divu lukturu apvienojumā (burts "D").Bulta ir vērsta uz transportlīdzekļa ārpusi.+++++ TIFF +++++Ierīce ar iepriekš attēloto EEK sastāvdaļas tipa apstiprinājuma zīmi ir 1.a kategorijas virzienrādītājs (attālumā starp 20 mm un 40 mm no priekšējā luktura), par kuru Itālijā (e 3) ir izdots EEK tipa apstiprinājums ar numuru 012248.Bulta ir vērsta uz transportlīdzekļa ārpusi.2. papildinājumsGrupētu, apvienotu vai savstarpēji apvienotu lukturu vienkāršots marķējums, kad divi vai vairāki lukturi ir tā paša komplekta daļas+++++ TIFF +++++Piezīme:Iepriekšminētajos paraugos vertikālās un horizontālās līnijas vispārīgi attēlo luktura formu un nav daļa no detaļas tipa apstiprinājuma zīmes. Trīs EEK sastāvdaļu apstiprinājuma zīmju paraugi (A, B un C) attēlo trīs iespējamos apgaismes ierīces marķējuma variantus, kad divi vai vairāki lukturi ir tā paša grupētu, apvienotu vai savstarpēji apvienotu lukturu komplekta daļas. Tie parāda, ka par attiecīgo ierīci Nīderlandē (e 4) ir izdots EEK tipa apstiprinājums ar numuru 3333 un tā sastāv no:- I.a klases atstarotāja, kas apstiprināts kā EEK tips saskaņā ar Direktīvu 76/757/EEK;- 2.a kategorijas aizmugures virzienrādītāja, kas apstiprināts kā EEK tips saskaņā ar šīs direktīvas noteikumiem;- sarkana pakaļējā gabarītgaismas (stāvgaismas) luktura (R), kas apstiprināts kā EEK tips saskaņā ar Direktīvu 76/758/EEK;- pakaļējā miglas luktura (F), kas apstiprināts kā EEK tips saskaņā ar Direktīvu 77/538/EEK;- atpakaļgaitas luktura (AR), kas apstiprināts kā EEK tips saskaņā ar Direktīvu 77/539/EEK;- stopsignāla (S1), kas apstiprināts kā EEK tips saskaņā ar Direktīvu 76/758/EEK.3. papildinājumsEEK sastāvdaļas tipa apstiprinājuma zīmes bultas virziens atkarībā no ierīces kategorijas+++++ TIFF +++++"Direktīvas IV pielikumu groza šādi.Pielikuma 2.2. līdz 2.2.2. punktu aizstāj ar šādiem:"2.2. Gaismas izplatīšanās laukā, kas diagrammas veidā ar koordinātēm attēlots 2. punktā, gaismai jāizplatās vienmērīgi, lai gaismas intensitāte katrā virzienā lauka daļā, kuru veido koordinātu tīkla līnijas, sasniegtu vismaz zemāko minimālo procentuālo vērtību, kas norādīta uz koordinātu tīkla līnijām, kuras apņem attiecīgo virzienu."Direktīvas V pielikumu groza šādi:"2854 K" aizstāj ar "2856 K".Vācu, dāņu,… valodas tekstos Starptautiskās apgaismošanas komisijas (International Commission on Illumination) saīsinājums ir "CIE".[3] Šīs papildu ierīces uzstādīšanas un ekspluatācijas nosacījumi paredzēti īpašos noteikumos.[1] Leņķi, kas parādīti šajos attēlos, ir pareizi ierīcēm, kuras uzmontē transportlīdzekļa labajā pusē. Bulta ir vērsta uz transportlīdzekļa priekšu.--------------------------------------------------I PIELIKUMSVIRZIENRĀDĪTĀJU KATEGORIJAS: VIRZIENRĀDĪTĀJU KATEGORIJU GAISMAS IZPLATĪŠANAS TELPĀ MINIMĀLIE LEŅĶI [1]Minimālie vertikālie leņķi virzienrādītāju gaismas izplatīšanai telpā vienmēr ir 15° virs un 15° zem horizonta.Minimālie horizontālie leņķi gaismas izplatīšanai telpā:1., 1.a un 1.b kategorija. Virzienrādītāji transportlīdzekļa priekšā.+++++ TIFF +++++2.a kategorija. Virzienrādītāji ar vienu intensitātes līmeni transportlīdzekļa aizmugurē.2.b kategorija. Virzienrādītāji ar diviem intensitātes līmeņiem transportlīdzekļa aizmugurē.+++++ TIFF +++++5. kategorija. Dublējoši sānu virzienrādītāji transportlīdzekļiem, kas aprīkoti arī ar 1., 1.a vai 1.b un 2.a vai 2.b kategorijas virzienrādītājiem.+++++ TIFF +++++[1] Leņķi, kas parādīti šajos attēlos, ir pareizi ierīcēm, kuras uzmontē transportlīdzekļa labajā pusē. Bulta ir vērsta uz transportlīdzekļa priekšu.--------------------------------------------------1. PapildinājumsEEK SASTĀVDAĻAS TIPA APSTIPRINĀJUMA ZĪMES PARAUGI+++++ TIFF +++++Ierīce ar iepriekš attēloto EEK sastāvdaļas tipa apstiprinājuma zīmi ir 5. kategorijas virzienrādītājs, par kuru Vācijā (e 1) ir izdots EEK tipa apstiprinājums ar numuru 011471. Bulta parāda, kādā vietā ir jāuzmontē ierīce, kuru var uzmontēt tikai vienā transportlīdzekļa malā. Bulta ir vērsta uz transportlīdzekļa priekšu.+++++ TIFF +++++Ierīce ar iepriekš attēloto EEK sastāvdaļas tipa apstiprinājuma zīmi ir 2.a kategorijas virzienrādītājs, par kuru Grieķijā (e EL) ir izdots EEK tipa apstiprinājums ar numuru 01390 un kuru var izmantot arī kā daļu divu lukturu apvienojumā (burts "D").Bulta ir vērsta uz transportlīdzekļa ārpusi.+++++ TIFF +++++Ierīce ar iepriekš attēloto EEK sastāvdaļas tipa apstiprinājuma zīmi ir 1.a kategorijas virzienrādītājs (attālumā starp 20 mm un 40 mm no priekšējā luktura), par kuru Itālijā (e 3) ir izdots EEK tipa apstiprinājums ar numuru 012248.Bulta ir vērsta uz transportlīdzekļa ārpusi.--------------------------------------------------2. papildinājumsGrupētu, apvienotu vai savstarpēji apvienotu lukturu vienkāršots marķējums, kad divi vai vairāki lukturi ir tā paša komplekta daļas+++++ TIFF +++++Piezīme:Iepriekšminētajos paraugos vertikālās un horizontālās līnijas vispārīgi attēlo luktura formu un nav daļa no detaļas tipa apstiprinājuma zīmes. Trīs EEK sastāvdaļu apstiprinājuma zīmju paraugi (A, B un C) attēlo trīs iespējamos apgaismes ierīces marķējuma variantus, kad divi vai vairāki lukturi ir tā paša grupētu, apvienotu vai savstarpēji apvienotu lukturu komplekta daļas. Tie parāda, ka par attiecīgo ierīci Nīderlandē (e 4) ir izdots EEK tipa apstiprinājums ar numuru 3333 un tā sastāv no:- I.a klases atstarotāja, kas apstiprināts kā EEK tips saskaņā ar Direktīvu 76/757/EEK;- 2.a kategorijas aizmugures virzienrādītāja, kas apstiprināts kā EEK tips saskaņā ar šīs direktīvas noteikumiem;- sarkana pakaļējā gabarītgaismas (stāvgaismas) luktura (R), kas apstiprināts kā EEK tips saskaņā ar Direktīvu 76/758/EEK;- pakaļējā miglas luktura (F), kas apstiprināts kā EEK tips saskaņā ar Direktīvu 77/538/EEK;- atpakaļgaitas luktura (AR), kas apstiprināts kā EEK tips saskaņā ar Direktīvu 77/539/EEK;- stopsignāla (S1), kas apstiprināts kā EEK tips saskaņā ar Direktīvu 76/758/EEK.--------------------------------------------------3. papildinājumsEEK sastāvdaļas tipa apstiprinājuma zīmes bultas virziens atkarībā no ierīces kategorijas+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------