title: Komisijas Direktīva 2002/94/EK (2002. gada 9. decembris) par atsevišķu Padomes Direktīvas 76/308/EEK noteikumu par savstarpējo palīdzību prasījumu piedziņā saistībā ar noteiktiem maksājumiem, nodokļiem un citiem pasākumiem īstenošanas kārtību

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32002L0094

Oficiālais Vēstnesis L 337 , 13/12/2002 Lpp. 0041 - 0054

		Komisijas Direktīva 2002/94/EK(2002. gada 9. decembris)par atsevišķu Padomes Direktīvas 76/308/EEK noteikumu par savstarpējo palīdzību prasījumu piedziņā saistībā ar noteiktiem maksājumiem, nodokļiem un citiem pasākumiem īstenošanas kārtībuEIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1976. gada 15. marta Direktīvu 76/308/EEK par savstarpējo palīdzību prasījumu piedziņā attiecībā uz noteiktiem maksājumiem, nodokļiem un citiem pasākumiem [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2001/44/EK [2], jo īpaši tās 22. pantu,tā kā:(1) Direktīvā 76/308/EEK izklāstītā sistēma par dalībvalstu kompetento iestāžu savstarpējo palīdzību ir mainīta attiecībā uz iesniedzējai iestādei sniedzamo informāciju, adresāta informēšanu par piemērojamajiem aktiem un lēmumiem, drošības pasākumu veikšanu un prasījumiem, ko pieprasījuma saņēmēja iestāde piedzen iesniedzējas iestādes vārdā.(2) Katrā no šiem aspektiem attiecīgi jāgroza Komisijas 1977. gada 4. novembra Direktīva 77/794/EEK, kurā sīki izstrādāti noteikumi, kā īstenot dažus noteikumus Direktīvā 76/308/EEK par savstarpēju palīdzību prasījumu, kas radušies no darbībām, kuras ir daļa no Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda finansēšanas sistēmas, piedziņā, kā arī lauksaimniecības maksājumu un muitas nodokļu piedziņā [3], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 86/489/EEK [4].(3) Turklāt jāizstrādā noteikumi par līdzekļiem, ar kuru palīdzību veicama saziņa starp iestādēm.(4) Skaidrības labad ir jāaizstāj Direktīva 77/794/EEK.(5) Šajā direktīvā paredzētie pasākumi atbilst Prasījumu apmierināšanas komitejas atzinumam,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.I NODAĻAVISPĀRĪGI NOTEIKUMI1. pantsŠī direktīva nosaka Direktīvas 76/308/EEK 4. panta 2. un 4. punkta, 5. panta 2. un 3. punkta, 7., 8., 9., 11. panta, 12. panta 1. un 2. punkta, 14. panta, 18. panta 3. punkta un 25. panta izpildes kārtību.Tajā arī izklāstīti noteikumi par valūtas pārrēķinu, piedzīto summu pārskaitīšanu un konkrētu minimālo prasījuma summu, par kuru var iesniegt palīdzības pieprasījumus, un līdzekļiem, ar kuru palīdzību veicama saziņa starp iestādēm.2. pantsŠajā direktīvā:1. pārraide "elektroniski" ir pārraide ar datu elektroniskās apstrādes (ieskaitot datu saspiešanu) iekārtām, izmantojot vadus, radio raidīšanu, optiskās tehnoloģijas un citus elektromagnētiskus līdzekļus;2. "CCN/CSI tīkls" ir kopējā platforma, kas balstīta uz kopējo sakaru tīklu (CCN) un kopējo sistēmas saskarni (CSI), kuru Kopiena izveidojusi, lai nodrošinātu visas informācijas elektronisku pārraidi starp kompetentām muitas un nodokļu iestādēm.II NODAĻAINFORMĀCIJAS PIEPRASĪJUMI3. pantsDirektīvas 76/308/EEK 4. pantā minētās informācijas rakstveida pieprasījumam izmanto šās direktīvas I pielikumā iekļauto paraugu. Ja pieprasījumu nav iespējams nosūtīt elektroniski, tajā jābūt iesniedzējas iestādes oficiālajam zīmogam un tas jāparaksta iesniedzējas iestādes amatpersonai, kura pienācīgi pilnvarota iesniegt šādu pieprasījumu.Ja līdzīgs pieprasījums adresēts kādai citai iestādei, iesniedzēja iestāde informācijas pieprasījumā norāda attiecīgās iestādes nosaukumu.4. pantsInformācijas pieprasījums var attiekties:1) uz parādnieku;2) uz personu, kura atbild par atlīdzības prasījuma apmierināšanu saskaņā ar iesniedzējas iestādes atrašanās vietas dalībvalstī (še turpmāk — "iesniedzējas iestādes dalībvalsts") spēkā esošajām tiesību normām;3) uz trešu personu, kuras valdījumā ir kādai no 1. vai 2. punktā minētajām personām piederoši aktīvi.5. pants1. Pieprasījuma saņēmēja iestāde iespējami drīz, katrā gadījumā — septiņās dienās pēc pieprasījuma saņemšanas, rakstveidā apstiprina informācijas pieprasījuma saņemšanu.2. Tūlīt pēc pieprasījuma saņemšanas saņēmēja iestāde vajadzības gadījumā lūdz iesniedzēju iestādi sniegt vajadzīgo papildu informāciju. Iesniedzēja iestāde sniedz visu vajadzīgo papildu informāciju, kas ir tās rīcībā.6. pants1. Pieprasījuma saņēmēja iestāde pieprasīto informāciju negrozītu nosūta iesniedzējai iestādei, tiklīdz tā ir iegūta.2. Ja visu pieprasīto informāciju vai kādu tās daļu nav iespējams iegūt konkrētajam gadījumam piemērotā laikā, tad pieprasījuma saņēmēja iestāde par to informē iesniedzēju iestādi, norādot kavēšanās iemeslus.Jebkurā gadījumā sešus mēnešus pēc pieprasījuma saņemšanas apstiprinājuma pieprasījuma saņēmēja iestāde informē iesniedzēju iestādi par pieprasītās informācijas izziņas rezultātiem.Atkarībā no informācijas, ko sniegusi pieprasījuma saņēmēja iestāde, iesniedzēja iestāde var lūgt saņēmēju iestādi turpināt izziņu. Šāds pieprasījums izdarāms rakstveidā divu mēnešu laikā pēc tam, kad saņemts paziņojums par saņēmējas iestādes veiktās izziņas rezultātiem, un saņēmēja iestāde ar šo pieprasījumu rīkojas saskaņā ar noteikumiem, kas attiecas uz sākotnējo pieprasījumu.7. pantsJa pieprasījuma saņēmēja iestāde izlemj neatsaukties uz informācijas pieprasījumu, tā rakstveidā paziņo iesniedzējai iestādei iemeslus, kādēļ pieprasījumu nevar izpildīt, norādot, uz kuru no Direktīvas 76/308/EEK 4. panta noteikumiem atteikums ir balstīts. Paziņojumu par atteikumu pieprasījuma saņēmēja iestāde nosūta, tiklīdz tā ir pieņēmusi attiecīgu lēmumu, katrā gadījumā — triju mēnešu laikā pēc pieprasījuma saņemšanas apstiprinājuma.8. pantsIesniedzēja iestāde jebkurā brīdī var atsaukt pieprasījuma saņēmējai iestādei nosūtītu informācijas pieprasījumu. Lēmumu par atsaukšanu saņēmējai iestādei nosūta rakstveidā.III NODAĻAPAZIŅOJUMA PIEPRASĪJUMS9. pantsDirektīvas 76/308/EEK 5. pantā minētais paziņojuma pieprasījums iesniedzams rakstveidā divos eksemplāros pēc šās direktīvas II pielikumā dotā parauga. Minētajā pieprasījumā jābūt iesniedzējas iestādes oficiālajam zīmogam, un tas jāparaksta iesniedzējas iestādes amatpersonai, kura ir pienācīgi pilnvarota šādu pieprasījumu iesniegt.Pieprasījumam pievieno paziņojama pieprasījumā minēto aktu vai lēmumu divos eksemplāros.10. pantsPaziņojuma pieprasījums var būt saistīts ar jebkuru fizisku vai juridisku personu, kura saskaņā ar iesniedzējas iestādes dalībvalstī spēkā esošām tiesību normām jāiepazīstina ar jebkuru aktu vai lēmumu, kas attiecas uz šo personu.Paziņojuma pieprasījumā norāda uz iesniedzējas iestādes dalībvalstī spēkā esošajiem noteikumiem, kas reglamentē prasījumu apstrīdēšanas vai piedzīšanas kārtību, ciktāl tas nav norādīts aktā vai lēmumā, par kuru pieprasīts paziņojums.11. pants1. Pieprasījuma saņēmēja iestāde iespējami drīz, ne vēlāk kā septiņās dienās pēc pieprasījuma saņemšanas, rakstveidā apstiprina, ka paziņojuma pieprasījums ir saņemts.Tūlīt pēc paziņojuma pieprasījuma saņemšanas saņēmēja iestāde saskaņā ar tās dalībvalstī spēkā esošajiem likumiem veic vajadzīgos paziņošanas pasākumus.Vajadzības gadījumā, bet neietekmējot paziņojuma pieprasījumā norādīto paziņošanas termiņu, pieprasījuma saņēmēja iestāde lūdz iesniedzēju iestādi sniegt papildu informāciju.Iesniedzēja iestāde sniedz visu papildu informāciju, kas ir tās rīcībā.Pieprasījuma saņēmēja iestāde nekādā gadījumā neapšauba tā akta vai lēmuma derīgumu, par kuru saņemts paziņojuma pieprasījums.2. Tūlīt pēc paziņojuma izdarīšanas pieprasījuma saņēmēja iestāde informē iesniedzēju iestādi par paziņojuma dienu, nosūtot atpakaļ vienu no pieprasījuma eksemplāriem ar otrā pusē pareizi aizpildītu apliecinājumu.IV NODAĻAPIEDZIŅAS VAI DROŠĪBAS PASĀKUMU PIEPRASĪJUMI12. pants1. Attiecīgi Direktīvas 76/308/EEK 6. un 13. pantā minētie piedziņas vai drošības pasākumu pieprasījumi iesniedzami rakstveidā pēc šās direktīvas III pielikumā dotā parauga.Pieprasījumā jābūt apliecinājumam, ka konkrētā gadījumā ir ievēroti Direktīvas 76/308/EEK noteikumi par savstarpējās palīdzības procedūras ierosināšanu, un iesniedzējas iestādes oficiālajam zīmogam, un tas jāparaksta iesniedzējas iestādes amatpersonai, kura ir pienācīgi pilnvarota šādu pieprasījumu iesniegt.2. Piedziņas vai drošības pasākumu pieprasījumam jāpievieno akti, kas atļauj tos izpildīt. Var izdot vienu aktu, kas aptver vairākus prasījumus, ja tie attiecas uz vienu un to pašu personu.Šās direktīvas 13. — 20. panta vajadzībām visi prasījumi, uz kuriem attiecas viens akts, kas atļauj piedziņas izpildi, uzskatāmi par vienu prasījumu.13. pantsPiedziņas vai drošības pasākumu pieprasījumi var attiekties uz jebkuru no 4. pantā minētajām personām.14. pants1. Ja pieprasījuma saņēmējas iestādes dalībvalsts valūta atšķiras no iesniedzējas iestādes dalībvalsts valūtas, iesniedzējai iestādei piedzenamās prasības summa jāizsaka abu valstu valūtās.2. Šā panta pirmās daļas vajadzībām lietojamais valūtas kurss ir pēdējais pārdošanas kurss iesniedzējas iestādes dalībvalsts visreprezentatīvākajā valūtas tirgū vai tirgos dienā, kad parakstīts pieprasījums veikt prasījuma piedziņu.15. pants1. Pieprasījuma saņēmēja iestāde iespējami drīz, ne vēlāk kā septiņas dienas pēc piedziņas vai drošības pasākumu pieprasījuma saņemšanas, rakstveidā:a) apstiprina, ka pieprasījums ir saņemts;b) lūdz iesniedzēju iestādi aizpildīt pieprasījumu, ja tajā nav Direktīvas 76/308/EEK 7. pantā minētās informācijas vai citu ziņu.Iesniedzēja iestāde sniedz visu informāciju, kas ir tās rīcībā.2. Ja pieprasījuma saņēmēja iestāde Direktīvas 308/EEK 8. pantā paredzēto trīs mēnešu laikā neveic vajadzīgos pasākumus, tai iespējami drīz, ne vēlāk kā septiņas dienas pēc šā perioda beigām, rakstveidā jāinformē iesniedzēja iestāde par termiņa neievērošanas iemesliem.16. pantsJa nav iespējams konkrētajam gadījumam piemērotā laikā pilnīgi vai daļēji piedzīt prasījumu vai veikt drošības pasākumus, pieprasījuma saņēmēja iestāde par to informē iesniedzēju iestādi, norādot iemeslus.Ne vēlāk kā sestā mēneša beigās pēc pieprasījuma saņemšanas apstiprinājuma saņēmēja iestāde informē iesniedzēju iestādi par piedziņas procedūras vai drošības pasākumu izpildes gaitu vai rezultātiem.Atkarībā no saņēmējas iestādes sniegtās informācijas iesniedzēja iestāde var pieprasīt, lai saņēmēja iestāde atsāktu piedziņas procedūru vai drošības pasākumus. Šāds pieprasījums jāiesniedz rakstveidā divu mēnešu laikā pēc tam, kad saņemts paziņojums par saņēmējas iestādes izpildītās procedūras rezultātiem, un saņēmēja iestāde ar šo pieprasījumu rīkojas saskaņā ar noteikumiem, kas attiecas uz sākotnējo pieprasījumu.17. pants1. Iesniedzēja iestāde rakstveidā informē pieprasījuma saņēmēju iestādi par iesniedzējas iestādes dalībvalstī uzsāktām darbībām, kurās tiek apstrīdēts prasījumus vai akts, kas atļauj piedziņu tūlīt pēc tam, kad iesniedzēja iestāde informēta par šādām darbībām.2. Ja pieprasījuma saņēmējas iestādes dalībvalstī spēkā esošie normatīvie un administratīvie akti nepieļauj saskaņā ar Direktīvas 76/308/EEK 12. panta 2. punktu pieprasīto drošības pasākumu vai piedziņas veikšanu, pieprasījuma saņēmējai iestādei iespējami drīz, ne vēlāk kā vienu mēnesi pēc 1. punktā minētā paziņojuma saņemšanas, par to jāinformē iesniedzēja iestāde.3. Par jebkuru pasākumu, kas pieprasījuma saņēmējas iestādes dalībvalstī tiek veikts, lai atmaksātu piedzītās summas vai izmaksātu atlīdzību apstrīdētu prasījumu gadījumā, atbilstīgi Direktīvas 76/308/EEK 12. panta 2. punktam, pieprasījuma saņēmējai iestādei jāpaziņo iesniedzējai iestādei, tiklīdz tā ir informēta par šādiem pasākumiem.Pieprasījuma saņēmējai iestādei cik iespējams jāiesaista iesniedzēja iestāde procedūrās, kas skar summu atmaksāšanas un atlīdzības izmaksāšanas nokārtošanu. Ja saņemts pamatots pieprasījums no saņēmējas iestādes, iesniedzēja iestāde divu mēnešu laikā pēc šāda pieprasījuma saņemšanas izdara atmaksāto summu un izmaksātās atlīdzības pārskaitījumu.18. pants1. Ja prasījuma piedziņas vai drošības pasākumu pieprasījums zaudē spēku tādēļ, ka prasījums samaksāts vai atcelts, vai cita iemesla dēļ, iesniedzēja iestāde par to tūlīt rakstveidā informē saņēmēju iestādi, lai tā varētu apturēt jebkuru uzsākto darbību.2. Ja kādu iemeslu dēļ tiek grozīta prasījuma summa, par kuru iesniegts piedziņas vai drošības pasākumu pieprasījums, pieprasījuma iesniedzēja iestāde par to tūlīt rakstveidā informē saņēmēju iestādi un vajadzības gadījumā izdod jaunu aktu, kas atļauj piedziņas izpildi.3. Ja grozījumu rezultātā prasījuma summa samazinās, pieprasījuma saņēmēja iestāde turpina iesāktos piedziņas vai drošības pasākumus, taču tie attiecas tikai uz vēl nepiedzīto summu.Ja brīdī, kad pieprasījuma saņēmēja iestāde tiek informēta par prasījuma summas samazināšanu, tā jau piedzinusi summu, kas pārsniedz samazināto summu, bet vēl nav uzsākusi 19. pantā minēto pārskaitīšanas procedūru, pieprasījuma saņēmējai iestādei pārsniegtā summa jāatmaksā personai, kurai tā pienākas.4. Ja grozījums paredz prasījuma summas palielinājumu, pieprasījuma iesniedzēja iestāde iespējami drīz adresē saņēmējai iestādei papildu pieprasījumu veikt prasījuma piedziņu vai drošības pasākumus.Pieprasījuma saņēmēja iestāde šo papildu pieprasījumu iespēju robežās izskata vienlaikus ar iesniedzējas iestādes sākotnējo pieprasījumu. Ja uzsāktā procedūra jau sasniegusi tādu stadiju, kad papildu pieprasījumu vairs nevar apvienot ar sākotnējo pieprasījumu, tad var prasīt, lai pieprasījuma saņēmēja iestāde atsauktos uz papildu pieprasījumu tikai tad, ja šis papildu pieprasījums attiecas uz summu, kas nav mazāka par 25. panta 2. punktā minēto.5. Pārrēķinot grozīto prasījuma summu pieprasījuma saņēmējas dalībvalsts valūtā, iesniedzēja iestāde izmanto tādu pašu maiņas kursu, kāds izmantots saistībā ar sākotnējo pieprasījumu.19. pantsVisas summas, ko piedzinusi pieprasījuma saņēmēja iestāde, attiecīgā gadījumā ieskaitot Direktīvas 76/308/EEK 9. panta 2. punktā minētos procentus, pārskaita iesniedzējai iestādei saņēmējas iestādes dalībvalsts valūtā. Nauda jāpārskaita viena mēneša laikā no attiecīgās summas piedzīšanas dienas.Dalībvalstu kompetentās iestādes var vienoties par citu kārtību, kādā pārskaitīt summas, kas ir mazākas par šās direktīvas 25. panta 2. punktā minēto.20. pantsNeatkarīgi no summām, ko pieprasījuma saņēmēja iestāde iekasējusi kā Direktīvas 76/308/EEK 9. panta 2. punktā minētos procentus, prasījumu uzskata par atgūtu proporcionāli tam, cik lielā mērā ir atgūta saņēmējas iestādes dalībvalsts valūtā izteiktā summa, izmantojot šās direktīvas 14. panta 2. punktā minēto maiņas kursu.V NODAĻAPAZIŅOJUMU NOSŪTĪŠANA21. pants1. Visa informācija, ko nosūta sakarā ar šo direktīvu, ja vien iespējams, nosūtāma tikai elektroniski, izņemot:a) Direktīvas 76/308/EEK 5. pantā minēto paziņojuma pieprasījumu un aktus vai lēmumus, uz kuriem attiecas paziņojuma pieprasījums;b) Direktīvas 76/308/EEK attiecīgi 6. un 13. pantā minēto piedziņas vai drošības pasākumu pieprasījumu un aktu, kas atļauj piedziņas izpildi.2. Dalībvalstu kompetentās iestādes var vienoties par 1. punktā minēto pieprasījumu un aktu fiziskas pārsūtīšanas prasības atcelšanu.22. pantsKatra dalībvalsts izraugās galveno iestādi, kas atbild par elektronisko saziņu ar citām dalībvalstīm. Šo iestādi pieslēdz CCN/CSI tīklam.Ja dalībvalsts šās direktīvas piemērošanai izraugās vairākas iestādes, galvenā iestāde ir atbildīga par elektronisko saziņu šo iestāžu starpā un starp šīm iestādēm un citu dalībvalstu galvenajām iestādēm.23. pants1. Ja dalībvalstu kompetentās iestādes informāciju glabā elektroniskās datu bāzēs un ar to apmainās elektroniski, tām jāveic visi vajadzīgie pasākumi, lai nodrošinātu, ka jebkura informācija, ko jebkādā veidā nosūta saskaņā ar šo direktīvu, tiek traktēta kā konfidenciāla.Uz to attiecas pienākums ievērot dienesta noslēpumu un aizsardzība, ko informācijas saņēmējas dalībvalsts tiesību akti nosaka attiecībā uz tāda paša veida informāciju.2. Šā panta 1. punktā minēto informāciju drīkst nodot vienīgi Direktīvas 76/308/EEK 16. pantā minēto personu un iestāžu rīcībā.Šādu informāciju drīkst izmantot saistībā ar tiesu un administratīviem procesiem, kas uzsākti attiecībā uz Direktīvas 76/308/EEK 2. pantā minēto maksājumu, nodokļu un citu pasākumu piedziņu.Noteiktā kārtībā Eiropas Komisijas Akreditācijas iestādes akreditētas personas šai informācijai drīkst piekļūt tikai tik, cik vajadzīgs CCN/CSI tīkla apkopei, uzturēšanai un pilnīgošanai.3. Ja dalībvalstu kompetentās iestādes apmainās ar informāciju elektroniski, tām jāveic visi vajadzīgie pasākumi, lai nodrošinātu pietiekamu informācijas apmaiņas drošību.24. pantsInformācijai un citām ziņām, ko pieprasījuma saņēmēja iestāde nosūta iesniedzējai iestādei, jābūt saņēmējas iestādes dalībvalsts oficiālajā valodā vai vienā no oficiālajām valodām, vai valodā, par kuru vienojušās pieprasījuma iesniedzēja iestāde un saņēmēja iestāde.VI NODAĻATIESĪBAS UZ PALĪDZĪBU UN PALĪDZĪBAS PIEPRASĪJUMU NORAIDĪŠANA25. pants1. Iesniedzēja iestāde var iesniegt palīdzības pieprasījumu attiecībā vai nu uz vienu prasījumu, vai arī uz vairākiem prasījumiem, ja šie prasījumi piedzenami no vienas un tās pašas personas.2. Palīdzības pieprasījumu nedrīkst iesniegt, ja attiecīgā prasījuma vai prasījumu, kas uzskaitīti Direktīvas 76/308/EEK 2. pantā, kopējā summa ir mazāka par EUR 1500.26. pantsJa pieprasījuma saņēmēja iestāde saskaņā ar Direktīvas 76/308/EEK 14. pantu nolemj noraidīt palīdzības pieprasījumu, tai rakstveidā jāinformē iesniedzēja iestāde par noraidījuma iemesliem. Šādu paziņojumu pieprasījuma saņēmēja iestāde nosūta, tiklīdz tā pieņēmusi attiecīgu lēmumu, katrā gadījumā — trīs mēnešu laikā pēc palīdzības lūguma saņemšanas.VII NODAĻAATMAKSĀŠANAS PASĀKUMI27. pantsKatra dalībvalsts ieceļ vismaz vienu amatpersonu, kas ir pienācīgi pilnvarota lemt par Direktīvas 76/308/EEK 18. panta 3. punktā minētajiem atmaksāšanas pasākumiem.28. pants1. Ja pieprasījuma saņēmēja iestāde nolemj pieprasīt atlīdzināšanas pasākumus, tā rakstveidā informē iesniedzēju iestādi par iemesliem, kādēļ, pēc saņēmējas iestādes ieskatiem, prasījuma piedziņa rada īpašu problēmu, ļoti augstas izmaksas vai ir saistīta ar cīņu pret organizēto noziedzību.Pieprasījuma saņēmēja iestāde pievieno sīkas izmaksu aplēses, kuras atlīdzinājumu tā pieprasa no iesniedzējas iestādes.2. Iesniedzēja iestāde iespējami drīz, ne vēlāk kā septiņās dienās pēc pieprasījuma saņemšanas, rakstveidā apstiprina, ka pieprasījums veikt atlīdzināšanas pasākumus ir saņemts.Divu mēnešu laikā pēc tam, kad saņemts minētā pieprasījuma saņemšanas apstiprinājums, iesniedzēja iestāde informē saņēmēju iestādi, vai un cik lielā mērā tā piekrīt ierosinātajiem atlīdzināšanas pasākumiem.3. Ja pieprasījuma iesniedzēja iestāde un saņēmēja iestāde nespēj vienoties par atlīdzināšanas pasākumiem, saņēmēja iestāde turpina īstenot parastās piedziņas procedūras.VIII NODAĻANOBEIGUMA NOTEIKUMI29. pantsKatra dalībvalsts līdz katra gada 15. martam informē Komisiju, ja vien iespējams, izmantojot elektroniskos saziņas līdzekļus, par to, kā izmantotas Direktīvā 76/308/EEK izklāstītās procedūras, un par iepriekšējā kalendārajā gadā sasniegto, izmantojot šās direktīvas IV pielikumā iekļauto paraugu.30. pantsDalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šās direktīvas prasības ne vēlāk kā 2003. gada 30. aprīlī. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver norādi uz šo direktīvu vai šādu norādi pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda norāde.31. pantsKomisija paziņo dalībvalstīm par pasākumiem, ko katra dalībvalsts veic, lai īstenotu šo direktīvu.Katra dalībvalsts dara zināmu pārējām dalībvalstīm un Komisijai par šās direktīvas īstenošanu atbildīgo kompetento iestāžu nosaukumus un adreses, kā arī to amatpersonu uzvārdus un adreses, kas pilnvarotas lemt par Direktīvas 76/308/EEK 18. panta 3. punktā minētajiem pasākumiem.32. pantsAr šo tiek atcelta Direktīva 77/794/EEK.Norādes uz atcelto direktīvu jāsaprot kā norādes uz šo direktīvu.33. pantsŠī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.34. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2002. gada 9. decembrīKomisijas vārdā —Komisijas loceklisFrederik Bolkestein[1] OV L 73, 19.3.1976., 18. lpp.[2] OV L 175, 28.6.2001., 17. lpp.[3] OV L 333, 24.12.1977., 11. lpp.[4] OV L 283, 4.10.1986., 23. lpp.--------------------------------------------------I PIELIKUMS+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------II PIELIKUMS+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------III PIELIKUMS+++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------IV PIELIKUMS+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva (1970. gada 20. jūlijs) par paraugu ņemšanas un analīžu Kopienas metožu ieviešanu barības oficiālajai kontrolei

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31970L0373

Oficiālais Vēstnesis L 170 , 03/08/1970 Lpp. 0002 - 0003 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 3 Sējums 3 Lpp. 0061  Speciālizdevums dāņu valodā: Sērija I Nodaļa 1970(II) Lpp. 0471  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 3 Sējums 3 Lpp. 0061  Speciālizdevums angļu valodā: Sērija I Nodaļa 1970(II) Lpp. 0535  Speciālizdevums grieķu valodā Nodaļa 03 Sējums 5 Lpp. 0156  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 03 Sējums 4 Lpp. 0016  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 03 Sējums 4 Lpp. 0016

		Padomes Direktīva(1970. gada 20. jūlijs)par paraugu ņemšanas un analīžu Kopienas metožu ieviešanu barības oficiālajai kontrolei(70/373/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, jo īpaši tā 43. un 100. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu,ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu,tā kā dzīvnieku barības ražošana, laišana pārdošanā un izmantošana Eiropas Ekonomikas kopienā ir ļoti svarīga;tā kā lauksaimniecības dzīvnieku audzēšana ir stipri atkarīga no piemērotas un kvalitatīvas dzīvnieku barības;tā kā noteikumi, kas attiecas uz dzīvnieku barību, ir būtiski svarīgi, lai celtu lauksaimniecības ražību;tā kā Kopienas pasākumu ieviešana attiecībā uz Eiropas Ekonomikas kopienā lietotās dzīvnieku barības kvalitāti un sastāvu prasa izstrādāt vienotas paraugu ņemšanas un analīzes metodes, ko dalībvalstu pārvaldes iestādes izmanto oficiālās kontrolēs;tā kā turklāt analīžu un paraugu ņemšanas metodēm, ko lieto, lai pārbaudītu, ka tiek ievēroti tie valsts standarti, kuri paliek spēkā, visā Kopienā jābūt vienām un tām pašām;tā kā dažas dalībvalstis jau lieto oficiālas paraugu ņemšanas un analīzes metodes un to pamatprincipi mazliet atšķiras; tā kā šīs metodes tieši ietekmē kopējā tirgus izveidi un darbību un tāpēc tās jāsaskaņo;tā kā vienotu metožu izstrāde ir tīri tehnisks un zinātnisks pasākums; tā kā vajadzīga ātra procedūra, lai šīs metodes attīstītu, uzlabotu un izvērstu, tā kā, lai veicinātu šo pasākumu pieņemšanu, jāparedz procedūra, lai izveidotu ciešu sadarbību starp dalībvalstīm un Komisiju Barības pastāvīgajā komitejā,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDalībvalstis veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka dzīvnieku barības oficiālās kontroles ar mērķi pārbaudīt administratīvajos un normatīvajos aktos ietverto nosacījumu izpildi attiecībā uz dzīvnieku barības kvalitāti un sastāvu, tiek veiktas, izmantojot Kopienas analīžu un paraugu ņemšanas metodes, ko nosaka 2. pantā minētās direktīvas.2. pantsŠīs direktīvas 1. pantā minētās metodes nosaka ar direktīvu saskaņā ar 3. pantā noteikto procedūru, ņemot vērā pašreizējās zinātniskās un tehniskās zināšanas, kā arī iepriekš pārbaudītas metodes.Šīs direktīvas nosaka piemērotu termiņu, lai šīs metodes iekļautu valstu noteikumos.3. pants1. Ja jāievēro šajā pantā noteiktā procedūra, priekšsēdētājs vai nu pēc savas iniciatīvas, vai arī pēc kādas dalībvalsts pārstāvja lūguma nodod jautājumu pastāvīgajai komitejai dzīvnieku barības jautājumos (še turpmāk "komiteja"), kas izveidota saskaņā ar Padomes 1970. gada 20. jūlija lēmumu [1].2. Komisijas pārstāvis iesniedz komitejai pieņemamo pasākumu projektu. Atkarībā no jautājuma steidzamības Komiteja atzinumu par projektu sniedz priekšsēdētāja noteiktā laikā. Atzinumu sniedz ar divpadsmit balsu vairākumu, un dalībvalstu balsis vērtē tā, kā paredzēts Līguma 148. panta 2. punktā. Priekšsēdētājs nebalso.3. a) a) Komisija veic paredzētos pasākumus, ja tie saskan ar komitejas atzinumu;b) ja paredzētie pasākumi nesaskan ar komitejas atzinumu vai arī, ja atzinums nav iesniegts, Komisija tūlīt ierosina Padomei pieņemamos pasākumus. Padome pieņem lēmumu ar kvalificētu balsu vairākumu;c) ja Padome trīs mēnešu laikā pēc priekšlikuma iesniegšanas nav pieņēmusi lēmumu, ieteiktos pasākumus apstiprina Komisija.4. pantsŠīs direktīvas 3. panta nosacījumi ir piemērojami astoņpadsmit mēnešus no dienas, kad jautājums pirmoreiz iesniegts komitejai vai nu saskaņā ar 3. panta 1. punktu, vai jebkuru citu attiecīgo noteikumu.5. pantsDalībvalstis viena gada laikā pēc šīs direktīvas izziņošanas ar normatīvajiem vai administratīvajiem aktiem ievieš noteikumus, lai nodrošinātu atbilstību šai direktīvai. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.6. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1970. gada 20. jūlijāPadomes vārdā —priekšsēdētājsW. scheel[1] OV L170, 3.8.1970., 1. lpp.--------------------------------------------------


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/81/EK (2001. gada 23. oktobris) par valstīm noteikto maksimāli pieļaujamo emisiju dažām atmosfēru piesārņojošām vielām

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32001L0081

Oficiālais Vēstnesis L 309 , 27/11/2001 Lpp. 0022 - 0030

		Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/81/EK(2001. gada 23. oktobris)par valstīm noteikto maksimāli pieļaujamo emisiju dažām atmosfēru piesārņojošām vielāmEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 175. panta 1. punktu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu [3],rīkojoties saskaņā ar Līguma [4] 251. pantā paredzēto procedūru un ņemot vērā kopīgo dokumentu, ko Saskaņošanas komiteja apstiprinājusi 2001. gada 2. augustā,tā kā:(1) Piektās rīcības programmas vides jomā vispārējā pieeja un stratēģija apstiprināta ar Padomes un dalībvalstu valdību pārstāvju 1993. gada 1. februāra rezolūciju Padomes sanāksmē par Kopienas politikas un rīcības programmu attiecībā uz vidi un ilgtspējīgu attīstību [5] un tajā noteikti uzdevumi nepieļaut paskābināšanas kritisko slodžu un līmeņu pārsniegšanu Kopienā. Programmā prasīts, lai visi iedzīvotāji būtu efektīvi aizsargāti no veselības apdraudējumiem, kas saistīti ar gaisa piesārņojumu, un vides aizsardzībā tiktu ņemti vērā piesārņojuma pieļaujamie līmeņi. Programmā arī prasīts, lai Pasaules veselības organizācijas (PVO) noteiktās mērķvērtības būtu obligātas visā Kopienā.(2) Lai ierobežotu paskābināšanu, eitrofikāciju un piezemes ozona veidošanos, dalībvalstis parakstījušas 1999. gada 1. decembra Gēteborgas protokolu Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijas konvencijai "Par gaisa pārrobežu piesārņojumu lielos attālumos".(3) Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumā Nr. 2179/98/EK (1998. gada 24. septembris) par Eiropas Kopienas politikas un rīcības programmas attiecībā uz vidi un ilgtspējīgu attīstību "Par ilgtspējīgu attīstību" pārskatīšanu [6] norādīts, ka īpaša uzmanība būtu jāpievērš tādas stratēģijas izstrādāšanai un ieviešanai, kas nodrošinātu, lai netiek pārsniegtas paskābināšanu, eitrofikāciju un fotoķīmisko gaisa piesārņojumu izraisošo gaisu piesārņojošo vielu kritiskās slodzes.(4) Padomes Direktīvā 92/72/EEK (1992. gada 21. septembris) par ozona radīto gaisa piesārņojumu [7] noteikts, ka Komisijai jāiesniedz Padomei ziņojums par gaisa fotoķīmiskā piesārņojuma novērtējumu Kopienā, pievienojot tam visus priekšlikumus, ko Komisija uzskata par piemērotiem piezemes ozona radītā piesārņojuma ierobežošanai, un, ja vajadzīgs, ozona prekursoru emisiju samazināšanai.(5) Kopienā lielā teritorijā uzkrājas paskābināšanu un eitrofikāciju izraisošas vielas tādos daudzumos, kuriem ir kaitīga ietekme uz vidi. PVO noteiktās mērķvērtības cilvēku veselības un augu valsts aizsardzībai pret fotoķīmisko piesārņojumu tiek ievērojami pārsniegtas visās dalībvalstīs.(6) Tāpēc pakāpeniski būtu jāsamazina kritisko slodžu pārsniegšana un jāievēro noteiktās vērtības.(7) Pašlaik tehniski nav iespējams sasniegt ilgtermiņa mērķus — novērst paskābināšanas nelabvēlīgās sekas un samazināt piezemes ozona kaitīgo ietekmi uz cilvēkiem un vidi līdz PVO noteiktajiem mērķvērtībām. Tāpēc attiecībā uz paskābināšanu un piezemes ozona piesārņojumu jāizvirza vides aizsardzības pagaidu mērķi, saskaņā ar kuriem veic vajadzīgos pasākumus šāda piesārņojuma samazināšanai.(8) Izvirzot vides aizsardzības pagaidu mērķus un nosakot pasākumus to sasniegšanai, būtu jāņem vērā tehniskās īstenošanas iespējas un ar tām saistītās izmaksas un ieguvumi. Šiem pasākumiem būtu jānodrošina, lai visi veiktie pasākumi Kopienai ir ekonomiski izdevīgi kopumā, un būtu jāņem vērā vajadzība izvairīties no pārmērīgām izmaksām kādai atsevišķai dalībvalstij.(9) Pārrobežu piesārņojums veicina paskābināšanu, augsnes eitrofikāciju un piezemes ozona veidošanos, un tā samazināšanai nepieciešama koordinēta rīcība Kopienas līmenī.(10) Samazinot to piesārņojošo vielu emisiju, kuras izraisa paskābināšanu un piezemes ozona veidošanos, samazināsies arī augsnes eitrofikācija.(11) Katrai dalībvalstij noteiktā maksimāli pieļaujamā sēra dioksīda, slāpekļa oksīdu, gaistošo organisko savienojumu un amonjaka emisija ir rentabls veids, kā sasniegt vides aizsardzības pagaidu mērķus. Šāda maksimāli pieļaujamā emisija Kopienai un dalībvalstīm dos iespējas noteikt, kā to ievērot.(12) Dalībvalstīm būtu jāuzņemas atbildība par pasākumu ieviešanu, lai ievērotu tām noteikto maksimāli pieļaujamo emisiju. Būs nepieciešams novērtēt sasniegto progresu attiecībā uz maksimāli pieļaujamās emisijas ievērošanu. Tāpēc būtu jāizstrādā un Komisijai jāpaziņo valstu programmas emisijas samazināšanai, un tajās būtu jāiekļauj informācija par pasākumiem, kuri pieņemti vai paredzēti, lai ievērotu pieļaujamo emisiju.(13) Saskaņā ar Līguma 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu, un jo īpaši ņemot vērā piesardzības principu, šīs direktīvas mērķi, proti, paskābināšanu un eitrofikāciju izraisošo piesārņojošo vielu, kā arī ozona prekursoru emisijas ierobežošanu, atsevišķas dalībvalstis nevar pienācīgi sasniegt tāpēc, ka piesārņojumam ir pārrobežu raksturs, un tāpēc šis mērķis ir labāk sasniedzams visai Kopienai; saskaņā ar proporcionalitātes principu šī direktīva nepārsniedz to, kas ir nepieciešams šā mērķa sasniegšanai.(14) Būtu laikus jāpārskata panākumi, kas dalībvalstīs gūti attiecībā uz maksimāli pieļaujamās emisijas ievērošanu, kā arī jāpārskata, ciktāl maksimāli pieļaujamo daudzumu noteikšana var veicināt vides aizsardzības pagaidu mērķu sasniegšanu Kopienā kopumā. Šajā pārskatā būtu jāņem vērā arī zinātnes un tehnikas attīstība, Kopienas tiesību aktu jauninājumi un emisijas samazināšanās ārpus Kopienas, īpašu uzmanību inter alia veltot progresam, kas panākts kandidātvalstīs. Šajā pārskatā Komisijai būtu sīkāk jāizvērtē maksimāli pieļaujamās emisijas rentabilitāte, robežizmaksas, peļņa, sociāli ekonomiskais efekts un jebkāda ietekme uz konkurētspēju. Pārskatā būtu arī jāņem vērā arī šīs direktīvas darbības jomas ierobežojumi.(15) Šim nolūkam Komisijai būtu jāsagatavo ziņojums Eiropas Parlamentam un Padomei, un, ja tā uzskata par vajadzīgu, jāierosina šīs direktīvas grozījumi, ņemot vērā visu attiecīgo Kopienas tiesību aktu ietekmi, ar kuriem inter alia noteikti emisijas limiti un produktu standarti attiecīgiem emisijas avotiem, kā arī starptautiski noteikumi par emisiju no kuģiem un lidaparātiem.(16) Jūras transports ir nozīmīgs sēra dioksīda un slāpekļa oksīdu emisijas palielinātājs, kā arī veicina gaisu piesārņojošo vielu koncentrāciju un to uzkrāšanos Kopienā. Tāpēc šāda emisija būtu jāsamazina. Padomes Direktīvas 1999/32/EK (1999. gada 26. aprīlis), ar ko paredz sēra satura samazināšanu noteiktiem šķidrā kurināmā veidiem un ar ko groza Direktīvu 93/12/EEK [8], 7. panta 3. punktā noteikts, ka Komisijai jānosaka pasākumi, kurus varētu veikt, lai samazinātu paskābināšanu, ko izraisa kuģu degvielas sadedzināšana, izņemot degvielas veidus, kas precizēti minētās direktīvas 2. panta 3. punktā.(17) Dalībvalstīm iespējami drīz būtu jāratificē VI pielikums MARPOL Starptautiskajai konvencijai "Par kuģu izraisītā piesārņojuma novēršanu".(18) Paskābināšanas un ozona piesārņojuma pārrobežu rakstura dēļ Komisijai būtu jāturpina sīkāk noskaidrot vajadzību izstrādāt saskaņotus Kopienas pasākumus, neskarot 18. pantu Padomes Direktīvā 96/61/EK (1996. gada 24. septembris) par piesārņojuma integrētu novēršanu un kontroli [9], lai novērstu konkurences izkropļojumus un tiktu saskaņoti ieguvumi ar pasākumu izmaksām.(19) Šīs direktīvas noteikumi būtu jāpiemēro, neskarot Kopienas tiesību aktus, ar kuriem nosaka šo piesārņojošo vielu emisiju no konkrētiem avotiem, kā arī Padomes Direktīvu 96/61/EK par emisijas robežvērtībām un par labāko pieejamo tehnisko paņēmienu izmantošanu.(20) Vajadzīgi emisijas pārskati, lai kontrolētu virzību uz maksimāli pieļaujamās emisijas ievērošanu, ko jāaprēķina saskaņā ar starptautiski pieņemtu metodoloģiju un kas regulāri jāpaziņo Komisijai un Eiropas Vides aģentūrai (EVA).(21) Dalībvalstīm būtu jāpieņem noteikumi par sankcijām, kas piemērojamas attiecībā uz šīs direktīvas noteikumu pārkāpumiem, un jānodrošina, lai tās tiktu īstenotas. Šīm sankcijām vajadzētu būt iedarbīgām, samērīgām un preventīvām.(22) Šīs direktīvas īstenošanai vajadzīgie pasākumi būtu jāpieņem saskaņā ar Padomes Lēmumu 1999/468/EK (1999. gada 28. jūnijs), ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību [10].(23) Nolūkā sasniegt šīs direktīvas mērķus Komisijai un dalībvalstīm būtu jāsadarbojas starptautiskā līmenī,IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsMērķisŠīs direktīvas mērķis ir ierobežot paskābināšanu un eitrofikāciju izraisošo piesārņojošo vielu, kā arī ozona prekursoru emisiju, lai Kopienā uzlabotu iedzīvotāju veselības un vides aizsardzību pret apdraudējumiem, ko rada paskābināšana, augsnes eitrofikācijas un piezemes ozona kaitīgā ietekme, un pakāpeniski panākt ilgtermiņa mērķu sasniegšanu attiecībā uz piesārņojošo vielu kritisko līmeņu un slodžu nepārsniegšanu, kā arī uzlabotu visu iedzīvotāju efektīvu aizsardzību pret zināmajiem veselības apdraudējumiem, ko rada gaisa piesārņojums, nosakot valstīm maksimāli pieļaujamo emisiju un par atskaites punktiem pieņemot 2010. gadu un 2020. gadu, kā arī sagatavojot pārskatus, kas noteikti 4. pantā un 10. pantā.2. pantsPiemērošanas jomaŠī direktīva attiecas uz emisiju dalībvalstu teritorijās un to ekskluzīvajās ekonomiskajās zonās no visiem 4. pantā minēto piesārņojošo vielu avotiem, kas ir cilvēka darbības rezultāts.Direktīva neattiecas uz:a) emisiju no starptautiskās jūras satiksmes;b) emisiju no lidaparātiem pēc nosēšanās un pacelšanās cikla;c) attiecībā uz Spāniju, emisiju Kanāriju salās;d) attiecībā uz Franciju, emisiju tās aizjūras departamentos;e) attiecībā uz Portugāli, emisiju Madeirā un Azoru salās.3. pantsDefinīcijasŠajā direktīvā:a) "AOT 40" ir ik gadu no maija līdz jūlijam uzkrātā summa no starpības starp tām piezemes ozona koncentrācijām ik pēc stundas, kas lielākas par 80 μg/m3 (= 40 ppb) un kas ir 80 μg/m3 diennakts gaišo stundu laikā;b) "AOT 60" ir visa gada laikā uzkrāta summa no starpības starp tām piezemes ozona koncentrācijām ik pēc stundas, kas lielākas par 120 μg/m3 (= 60 ppb) un kas ir 120 μg/m3;c) "kritiskā slodze" ir vienas vai vairāku piesārņojošo vielu kvantitatīvs novērtējums, līdz kādam saskaņā ar zinātnes pašreizējām atziņām tām nav nozīmīgas kaitīgas ietekmes uz noteiktiem jutīgiem vides elementiem;d) "kritiskais līmenis" ir piesārņojošo vielu koncentrācija atmosfērā, virs kuras saskaņā ar zinātnes pašreizējām atziņām var būt tieša kaitīga ietekme uz tādiem uztvērējiem, kā cilvēki, ekosistēmas vai materiāli;e) "emisija" ir vielas izdalīšanās no punktveida vai difūzā piesārņojuma avota atmosfērā;f) "ģeogrāfiskā tīkla kvadrāts" ir 150 km x 150 km liels kvadrāts, kas ir izšķiršanas spēja, ko izmanto, veicot kritisko slodžu kartēšanu Eiropas mērogā, kā arī gaisu piesārņojošo vielu emisijas un uzkrāšanās monitoringu saskaņā ar Kopējo programmu gaisu piesārņojošo vielu liela attāluma pārneses monitoringam un novērtējumam Eiropā (EMEP);g) "pacelšanās un nolaišanās cikls" ir cikls, ko reprezentē šāds laikposms katrā no darbības režīmiem: nolaišanās 4,0 minūtes; manevrēšana mazās gāzes režīmā 26,0 minūtes, pacelšanās 0,7 minūtes; augstuma uzņemšana 2,2 minūtes;h) "valstij noteiktā maksimāli pieļaujamā emisija" ir kilotonnās izteikts piesārņojošās vielas maksimālais daudzums, kuru kalendāra gada laikā attiecīgā dalībvalsts drīkst izvadīt atmosfērā;i) "slāpekļa oksīdi" un "NOx" ir slāpekļa oksīds un slāpekļa dioksīds, kas izteikti kā slāpekļa dioksīds;j) "piezemes ozons" ir troposfēras pašā apakšējā daļā esošais ozons;k) "gaistošie organiskie savienojumi" un "GOS" ir visi organiskie savienojumi, izņemot metānu, kuri veidojas cilvēka darbības rezultātā un no kuriem saules gaismā reakcijās ar slāpekļa oksīdiem var veidoties fotoķīmiskie oksidanti.4. pantsValstīm noteiktā maksimāli pieļaujamā emisija1. Vēlākais līdz 2010. gadam dalībvalstis ierobežo piesārņojošo vielu — sēra dioksīda (SO2), slāpekļa oksīdu (NOx), gaistošo organisko savienojumu (GOS), amonjaka (NH3) gada emisiju līdz lielumam, kas nepārsniedz I pielikumā noteikto maksimāli pieļaujamo emisiju, ņemot vērā visas izmaiņas, kas veiktas ar Kopienas pasākumiem, kuri pieņemti, ievērojot 9. pantā minētos ziņojumus.2. Dalībvalstis nodrošina, ka nevienu gadu pēc 2010. gada netiek pārsniegta I pielikumā noteiktā maksimāli pieļaujamā emisija.5. pantsVides aizsardzības pagaidu mērķiPirmajā pielikumā norādītā valstij maksimāli pieļaujamā emisija tiek noteikta, lai līdz 2010. gadam visā Kopienā kopumā sasniegtu šādus vides aizsardzības pagaidu mērķus:a) PaskābināšanaTeritorijas, kurās tiek pārsniegtas kritiskās slodzes, jāsamazina par vismaz 50 % (katrā ģeogrāfiskā tīkla kvadrātā) salīdzinājumā ar 1990. gadu.b) Ar ietekmi uz veselību saistītā piezemes ozona iedarbībaCilvēku veselībai kritiskā piezemes ozona slodze (AOT60 = 0) visos ģeogrāfiskā tīkla kvadrātos jāsamazina par divām trešdaļām salīdzinājumā ar 1990. gadu. Turklāt piezemes ozona slodze nevienā ģeogrāfiskā tīkla kvadrātā nedrīkst pārsniegt absolūto robežu — 2,9 ppm/h.c) Ar ietekmi uz augu valsti saistītā piezemes ozona iedarbībaKultūraugiem un daļēji neskartai augu valstij kritiskā piezemes ozona slodze (AOT40 = 3 ppm/h) visos ģeogrāfiskā tīkla kvadrātos jāsamazina par divām trešdaļām salīdzinājumā ar 1990. gadu. Turklāt piezemes ozona slodze nevienā ģeogrāfiskā tīkla kvadrātā nedrīkst pārsniegt absolūto robežu — 10 ppm/h, kas izteikta kā kritiskās slodzes 3 ppm/h pārsniegums.6. pantsValstu programmas1. Dalībvalstis vēlākais līdz 2002. gada 1. oktobrim izstrādā 4. pantā minēto piesārņojošo vielu emisijas pakāpeniskas samazināšanas programmas, kas vērstas vismaz uz I pielikumā valstij noteiktās maksimāli pieļaujamās emisijas ievērošanu ne vēlāk kā līdz 2010. gadam.2. Valstu programmās ietver informāciju par pieņemto vai plānoto politiku un pasākumiem, kvantitatīvu šīs politikas un pasākumu ietekmes novērtējumu uz piesārņojošo vielu emisiju 2010. gadā. Norāda būtiskākās sagaidāmās izmaiņas valstu emisijas ģeogrāfiskajā sadalījumā.3. Līdz 2006. gada 1. oktobrim dalībvalstis atjaunina un pārstrādā savas programmas pēc vajadzības.4. Programmas, kuras izstrādātas saskaņā ar šā panta 1., 2. un 3. punktu, dalībvalstis dara pieejamas sabiedrībai un attiecīgajām organizācijām, piemēram, vides aizsardzības organizācijām. Informācija, ko saskaņā ar šo punktu sniedz sabiedrībai un organizācijām, ir skaidra, saprotama un viegli pieejama.7. pantsValsts mēroga emisijas pārskati un prognozes1. Dalībvalstis sagatavo un katru gadu atjaunina valsts mēroga emisijas pārskatus un emisijas prognozes 2010. gadam attiecībā uz 4. pantā minētajām piesārņojošajām vielām.2. Dalībvalstis sagatavo savus emisijas pārskatus un emisijas prognozes saskaņā ar III pielikumā noteikto metodoloģiju.3. Komisija ar Eiropas Vides aģentūras palīdzību un sadarbībā ar dalībvalstīm, pamatojoties uz to sniegto informāciju, sagatavo pārskatus un prognozes par 4. pantā minētajām piesārņojošajām vielām. Šos pārskatus un prognozes dara pieejamus sabiedrībai.4. Saskaņā ar III pielikumu izmantojamās metodoloģijas atjaunina, ievērojot 13. panta 2. punktā noteikto procedūru.8. pantsDalībvalstu ziņojumi1. Katru gadu vēlākais līdz 31. decembrim dalībvalstis Komisijai un Eiropas Vides aģentūrai iesniedz valsts mēroga pārskatus par emisiju un emisijas prognozes 2010. gadam, kas sastādītas saskaņā ar 7. pantu. Tās paziņo savus galīgos valsts mēroga pārskatus par aizpagājušo gadu un provizoriskus emisijas pārskatus par iepriekšējo gadu. Emisijas prognozēs iekļauj informāciju, kas vajadzīga, lai gūtu kvantitatīvu priekšstatu par tās sastādīšanā izmantotajiem galvenajiem sociāli ekonomiskajiem apsvērumiem.2. Vēlākais līdz 2002. gada 31. decembrim dalībvalstis informē Komisiju par programmām, kas izstrādātas saskaņā ar 6. panta 1. un 2. punktu.Vēlākais līdz 2006. gada 31. decembrim dalībvalstis informē Komisiju par atjauninātajām programmām, kas izstrādātas saskaņā ar 6. panta 3. punktu.3. Saņemtās valstu programmas Komisija nosūta pārējām dalībvalstīm ne vēlāk kā viena mēneša laikā pēc to saņemšanas.4. Saskaņā ar 13. panta 2. punktā noteikto kārtību Komisija izstrādā noteikumus, lai nodrošinātu, ka valstu programmas tiek iesniegtas vienādā un pārskatāmā veidā.9. pantsKomisijas ziņojumi1. Komisija 2004. un 2008. gadā iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par panākumiem, kas gūti I pielikumā valstīm noteiktās maksimāli pieļaujamās emisijas ievērošanā, un par to, ciktāl 2010. gadā varētu būt sasniegti 5. pantā noteiktie vides aizsardzības pagaidu mērķi, bet 2020. gadā — 1. pantā noteiktie ilgtermiņa mērķi. Ziņojumos ietver ekonomisko novērtējumu, kurā ietilpst rentabilitāte, peļņa, robežizmaksu un ieguvumu novērtējums, kā arī valstīm noteiktās maksimāli pieļaujamās emisijas ievērošanas sociāli ekonomiskā ietekme uz atsevišķām dalībvalstīm un nozarēm. Tajos ietver arī pārskatu par šīs direktīvas 2. pantā noteiktās darbības jomas ierobežojumiem un vērtējumu par to, līdz kādam apjomam būtu vajadzīgi turpmāki emisijas samazinājumi, lai sasniegtu 5. pantā noteiktos vides aizsardzības pagaidu mērķus. Ņem vērā visus ziņojumus, kurus dalībvalstis iesniegušas saskaņā ar 8. panta 1. un 2. punktu, kā arī inter alia:a) visus jaunākos Kopienas tiesību aktus, kas varētu tikt pieņemti, nosakot maksimāli pieļaujamo emisiju un produktu standartus attiecīgajiem emisijas avotiem;b) labāko pieejamo tehnisko paņēmienu attīstību, ņemot vērā informācijas apmaiņu saskaņā ar Direktīvas 96/61/EK 16. pantu;c) emisijas samazināšanas mērķus 2008. gadam attiecībā uz sēra dioksīda un slāpekļa oksīdu emisijas samazināšanu no esošajām lielajām sadedzināšanas iekārtām, par ko dalībvalstis paziņojušas saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/80/EK (2001. gada 23. oktobris) par ierobežojumiem attiecībā uz dažu piesārņojošo vielu emisiju gaisā no lielām sadedzināšanas iekārtām [11];d) trešo valstu emisijas samazinājumu un saistības attiecībā uz šo samazinājumu, īpašu uzmanību pievēršot pasākumiem, kas veicami kandidātvalstīs, kā arī iespējām samazināt emisiju Kopienai blakus esošajos reģionos;e) jaunākos Kopienas tiesību aktus un visus starptautiskos noteikumus par emisiju no kuģiem un lidaparātiem;f) transporta attīstību un turpmāko rīcību transporta emisijas kontrolei;g) lauksaimniecības attīstību, jaunākās mājlopu skaita prognozes un emisijas samazināšanas metožu uzlabojumus lauksaimniecības nozarē;h) visas būtiskākās izmaiņas dalībvalsts energoresursu tirgū, kā arī jaunākās prognozes, kas atspoguļo dalībvalstu rīcību, lai ievērotu to starptautiskos pienākumus saistībā ar klimata pārmaiņām;i) piezemes ozona kritisko slodžu un PVO noteikto mērķvērtību esošās un paredzamās pārsniegšanas novērtējumu;j) iespējas identificēt pagaidu mērķi samazināt augsnes eitrofikāciju;k) jaunākos tehniskos un zinātniskos datus par neprecizitāšu novērtējumu:i) valsts mēroga emisijas pārskatos;ii) ievadītajos atskaišu datos;iii) informācijā par piesārņojošo vielu pārrobežu pārnesi un uzkrāšanos;iv) kritiskajās slodzēs un līmeņos;v) izmantotajā modelī;kā arī 5. pantā minēto vides aizsardzības pagaidu mērķu sasniegšanai valstij noteiktās maksimāli pieļaujamās emisijas kopējās neprecizitātes vērtējumu;l) iespējamo vajadzību izvairīties no pārmērīgām izmaksām kādai atsevišķai dalībvalstij;m) pēc modeļiem veikto aprēķinu rezultātu salīdzinājumu ar novērojumiem par paskābināšanu, eitrofikāciju un piezemes ozonu nolūkā veikt modeļu uzlabošanu;n) vajadzības gadījumā — attiecīgu ekonomisku instrumentu iespējamu izmantošanu.2. Komisija 2012. gadā iesniedz ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei par I pielikumā noteikto maksimāli pieļaujamo daudzumu ievērošanu, kā arī par panākumiem saistībā ar 5. pantā noteikto vides aizsardzības pagaidu mērķu un 1. pantā noteikto ilgtermiņa mērķu sasniegšanu. Komisija savā ziņojumā ņem vērā dalībvalstu ziņojumus, kurus tās sagatavo saskaņā ar 8. panta 1. un 2. punktu, kā arī 1. punkta a) līdz n) apakšpunktā uzskaitītos jautājumus.10. pantsPārskatīšana1. Ziņojumos, kas minēti 9. pantā, ņem vērā 9. panta 1. punktā minētos faktorus. Ņemot vērā šos faktorus, progresu maksimāli pieļaujamās emisijas sasniegšanā līdz 2010. gadam, zinātnes un tehnikas attīstību, situāciju attiecībā uz panākumiem šajā direktīvā noteikto vides aizsardzības pagaidu mērķu sasniegšanā, ilgtermiņa mērķusattiecībā uz ozona kritisko slodžu un līmeņu nepārsniegšanā, kā arī PVO noteiktās gaisa kvalitātes mērķvērtības, Komisija šo direktīvu pārskata katru reizi, kad gatavo ziņojumu.2. Pārskatā, kas jāpabeidz 2004. gadā, veiks novērtējumu indikatīvajai maksimāli pieļaujamajai emisijai, kas Kopienai kopumā noteikta II pielikumā. Šo indikatīvo maksimāli pieļaujamo daudzumu novērtējums ir faktors, ko ņem vērā, analizējot to turpmāko darbību ekonomisko efektivitāti, kuras varētu veikt, lai samazinātu visu attiecīgo piesārņojošo vielu emisiju nolūkā Kopienā kopumā līdz 2010. gadam sasniegt 5. pantā noteiktos vides aizsardzības pagaidu mērķus.3. Visos pārskatos iekļauj sīkākus pētījumus par valstīm noteiktās maksimāli pieļaujamās emisijas ekonomisko efektivitāti, ko aprēķina, izmantojot jaunākos modeļus un precīzākos pieejamos datus, lai novērtējuma neprecizitāte būtu pēc iespējas mazāka, turklāt ņemot vērā Eiropas Savienības paplašināšanās gaitu, kā arī alternatīvo metodoloģiju priekšrocības, ievērojot 9. pantā uzskaitītos faktorus.4. Lai novērstu konkurences izkropļojumus un ņemtu vērā līdzsvaru starp rīcības izmaksām un ieguvumiem, neskarot 18. pantu Direktīvā 96/61/EK, Komisija sīkāk izskata vajadzību izstrādāt saskaņotus Kopienas pasākumus tām ekonomikas nozarēm un produktiem, kas galvenokārt veicina paskābināšanu, eitrofikāciju un piezemes ozona veidošanos.5. Ziņojumiem, kas minēti 9. pantā, pēc vajadzības pievieno priekšlikumus para) valstīm I pielikumā norādītās maksimāli pieļaujamās emisijas izmaiņām, kas vajadzīgas 5. pantā noteikto vides aizsardzības pagaidu mērķu sasniegšanai un/vai par šo pagaidu mērķu grozījumiem;b) iespējamiem turpmākiem emisijas samazinājumiem, lai, vēlams līdz 2020. gadam, sasniegtu šīs direktīvas ilgtermiņa mērķus;c) pasākumiem, lai nodrošinātu atbilstību maksimāli pieļaujamajiem daudzumiem.11. pantsSadarbība ar trešām valstīmLai veicinātu 1. pantā noteiktā mērķa sasniegšanu, Komisija un dalībvalstis pēc vajadzības, neskarot Līguma 300. pantu, iesaistās divpusējā un daudzpusējā sadarbībā ar trešām valstīm un attiecīgām starptautiskajām organizācijām, piemēram, Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisiju (UNECE), Starptautisko jūrniecības organizāciju (IMO), Starptautisko civilās aviācijas organizāciju (SCAO), ietverot arī informācijas apmaiņu par tehniskās vai zinātniskās izpētes rezultātiem, lai uzlabotu pamatu emisijas samazinājumu veicināšanai.12. pantsZiņojumi par emisiju no kuģiem un lidaparātiem1. Līdz 2002. gada beigām Komisija iesniedz ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei par to, kā Kopienā paskābināšanu, eitrofikāciju un piezemes ozona veidošanos veicina emisija, ko rada starptautisko reisu jūras kuģi.2. Līdz 2004. gada beigām Komisija iesniedz ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei par to, kā Kopienā paskābināšanu, eitrofikāciju un piezemes ozona veidošanos veicina emisija, ko rada lidaparāti pēc pacelšanās un nolaišanās cikla.3. Visos ziņojumos precizē rīcības programmu, kuru pēc vajadzības starptautiskā vai Kopienas līmenī varētu īstenot, lai samazinātu emisiju kādā nozarē, un kura ir pamats attiecīgā jautājuma turpmākai izskatīšanai Eiropas Parlamentā un Padomē.13. pantsKomiteja1. Komisijai palīdz komiteja, kas izveidota saskaņā ar Direktīvas 96/62/EK 12. pantu, turpmāk tekstā minēta kā "Komiteja".2. Atsaucoties uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 4. un 7. pantu, ņemot vērā tā 8. panta noteikumus.Lēmuma 1999/468/EK 4. panta 3. punktā minētais laikposms ir trīs mēneši.3. Komiteja pieņem savu reglamentu.14. pantsSankcijasDalībvalstis nosaka sankcijas, kas piemērojamas, ja ir pārkāpti valstu noteikumi, kuri pieņemti, ievērojot šo direktīvu. Šādām sankcijām sodiem jābūt efektīvām, samērīgām un preventīvām.15. pantsTransponēšana1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai līdz 2002. gada 27. novembrim izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem šos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.2. Dalībvalstis dara zināmus Komisijai galvenos savu tiesību aktu noteikumus, kurus tās pieņem jomā, uz ko attiecas šī direktīva.16. pantsStāšanās spēkāŠī direktīva stājas spēkā tās publicēšanas dienā Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.17. pantsAdresātiŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 2001. gada 23. oktobrīEiropas Parlamenta vārdā —priekšsēdētājaN. FontainePadomes vārdā —priekšsēdētājaA. Neyts-Uyttebroeck[1] OV C 56 E, 29.2.2000., 34. lpp.[2] OV C 51, 23.2.2000., 11. lpp.[3] OV C 317, 6.11.2000., 35. lpp.[4] Eiropas Parlamenta 2000. gada 15. marta atzinums (OV C 377, 29.12.2000., 159. lpp.), Padomes 2000. gada 7. novembra kopējā nostāja (OV C 375, 28.12.2000., 1. lpp.) un Eiropas Parlamenta 2001. gada 14. marta lēmums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts). Eiropas Parlamenta 2001. gada 20. septembra lēmums un Padomes 2001. gada 27. septembra lēmums.[5] OV C 138, 17.5.1993., 1. lpp.[6] OV L 275, 10.10.1998., 1. lpp.[7] OV L 297, 13.10.1992., 1. lpp.[8] OV L 121, 11.5.1999., 13. lpp.[9] OV L 257, 10.10.1996., 26. lpp.[10] OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp.[11] OV L 309 27.11.2001., 1. lpp.--------------------------------------------------I PIELIKUMSValstīm noteiktā maksimāli pieļaujamā SO2, NOx, GOS un NH3 emisija, kas jāsasniedz līdz 2010. gadam [1]Valsts | SO2 tūkst. t | NOx tūkst. t | GOS tūkst. t | NH3 tūkst. t |Austrija | 39 | 103 | 159 | 66 |Beļģija | 99 | 176 | 139 | 74 |Dānija | 55 | 127 | 85 | 69 |Somija | 110 | 170 | 130 | 31 |Francija | 375 | 810 | 1050 | 780 |Vācija | 520 | 1051 | 995 | 550 |Grieķija | 523 | 344 | 261 | 73 |Īrija | 42 | 65 | 55 | 116 |Itālija | 475 | 990 | 1159 | 419 |Luksemburga | 4 | 11 | 9 | 7 |Nīderlande | 50 | 260 | 185 | 128 |Portugāle | 160 | 250 | 180 | 90 |Spānija | 746 | 847 | 662 | 353 |Zviedrija | 67 | 148 | 241 | 57 |Apvienotā Karaliste | 585 | 1167 | 1200 | 297 |Kopienas 15 dalībvalstīs kopā | 3850 | 6519 | 6510 | 3110 |[1] Šī valstīm noteiktā maksimāli pieļaujamā emisija ir vērsta uz galveno 5. pantā noteikto vides aizsardzības pagaidu mērķu sasniegšanu. Sasniedzot šos mērķus, paredzama augsnes eitrofikācijas samazināšanās tiktāl, ka Kopienas teritorijā augiem izmantojamā slāpekļa uzkrāšanās augsnē virs kritiskajām slodzēm samazināsies par apmēram 30 % salīdzinājumā ar 1990. gadu--------------------------------------------------II PIELIKUMSMaksimāli pieļaujamā SO2, NOx un GOS emisija (tūkst. t)| SO2 tūkst. t | NOx tūkst. t | GOS tūkst. t |Kopienas 15 dalībvalstīs kopā | 3634 | 5923 | 5581 |Šī maksimāli pieļaujamā emisija noteikta ar mērķi Kopienā kopumā sasniegt 5. pantā noteiktos vides aizsardzības pagaidu mērķus līdz 2010. gadam.--------------------------------------------------III PIELIKUMSMetodoloģijas valsts mēroga emisijas pārskatu un prognožu sastādīšanaiDalībvalstis sagatavo emisijas pārskatus un prognozes, izmantojot metodoloģijas, par ko panākta vienošanās Konvencijā par gaisa pārrobežu piesārņojumu lielos attālumos, un, sagatavojot šos datus un prognozes, tām ir jāizmanto EMEP/CORINAIR [1] apvienotā rokasgrāmata.[1] Eiropas Vides aģentūras pārskats par gaisu piesārņojošo vielu emisiju.--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva 2004/67/EK (2004. gada 26. aprīlis) par pasākumiem, lai nodrošinātu dabasgāzes piegādes drošībuDokuments attiecas uz EEZ.

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32004L0067

Oficiālais Vēstnesis L 127 , 29/04/2004 Lpp. 0092 - 0096

		Padomes Direktīva 2004/67/EK(2004. gada 26. aprīlis)par pasākumiem, lai nodrošinātu dabasgāzes piegādes drošību(Dokuments attiecas uz EEZ)EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 100. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],apspriedusies ar Reģionu komiteju,ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [3],tā kā:(1) Kopienas energoapgādē dabasgāze (gāze) kļūst par arvien svarīgāku komponentu, un, kā norādīts Zaļajā grāmatā "Eiropas energoapgādes drošības stratēģija", ir sagaidāms, ka Eiropas Savienība ilgākā laika posmā kļūs arvien atkarīgāka no gāzes, ko importē no piegādes avotiem, kuri atrodas ārpus ES.(2) Ievērojot Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 22. jūnija Direktīvu 98/30/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz iekšējo dabasgāzes tirgu [4] un Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. jūnija Direktīvu 2003/55/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz iekšējo dabasgāzes tirgu un par Direktīvas 98/30/EK atcelšanu [5], Kopienas gāzes tirgus tiek liberalizēts. Tādējādi jebkurš sarežģījums, kas saistīts ar piegādes drošību un kas samazina gāzes piegādes, var izraisīt nopietnus traucējumus Kopienas saimnieciskajā darbībā; tālab pieaug nepieciešamība nodrošināt gāzes piegāžu drošību.(3) Iekšējā gāzes tirgus izveides pabeigšana nosaka nepieciešamību pēc obligātas kopīgas pieejas piegādes drošībai, jo īpaši izmantojot pārredzamu un nediskriminējošu piegādes drošības politiku, kas ir saderīga ar šāda tirgus prasībām, lai novērstu traucējumus tirgū. Tādējādi, lai nodrošinātu gāzes piegādes drošību un pienācīgu iekšējā tirgus darbību, ir būtiski skaidri definēt visu tirgus dalībnieku funkcijas un pienākumus.(4) Piegādes drošības pienākumi, kas noteikti attiecībā uz uzņēmumiem, nedrīkst traucēt pienācīgu iekšējā tirgus darbību un nedrīkst būt par nepamatotu un nesamērīgu nastu gāzes tirgus dalībniekiem, tajā skaitā jauniem tirgus dalībniekiem un maziem tirgus dalībniekiem.(5) Ņemot vērā pieaugošo gāzes tirgu Kopienā, ir svarīgi, lai gāzes piegādes drošība tiktu saglabāta, jo īpaši saistībā ar klientiem mājsaimniekiem.(6) Nozarei un piemērotos gadījumos dalībvalstīm izvēlē ir pieejami daudzi instrumenti, lai izpildītu piegādes drošības pienākumus. Divpusēji līgumi starp dalībvalstīm var būt viens no līdzekļiem, lai sekmētu piegādes obligāto drošības standartu realizāciju, pienācīgi ņemot vērā Līgumu un sekundāros tiesību aktus, jo īpaši Direktīvas 2003/55/EK 3. panta 2. punktu.(7) Orientējošus obligātos mērķus gāzes glabāšanai var noteikt valsts līmenī vai tos var noteikt nozare. Saprotams, ka minētais nerada nekādus papildu ieguldījumu pienākumus.(8) Ņemot vērā gāzes piegādes nodrošināšanas nozīmību, t. i., pamatojoties uz ilgtermiņa līgumiem, Komisijai jāuzrauga izmaiņas gāzes tirgū, pamatojoties uz dalībvalstu ziņojumiem.(9) Lai apmierinātu pieaugošo pieprasījumu pēc gāzes un dažādotu gāzes piegādes, kas ir nosacījums konkurētspējīgam iekšējam gāzes tirgum, Kopienai tuvākajās desmitgadēs būs jāmobilizē būtiski papildu gāzes apjomi, kuru lielai daļai būs jānāk no attāliem avotiem un būs jātransportē lielos attālumos.(10) Kopienai ar gāzes piegādātājām un tranzīta valstīm ir spēcīgas kopīgas intereses attiecībā uz turpmāku ieguldījumu nodrošināšanu gāzes piegādes infrastruktūrā.(11) Ilgtermiņa līgumiem ir bijusi liela nozīme gāzes piegādes Eiropai nodrošināšanā un turpmāk saglabās savu nozīmi. Pašreizējais ilgtermiņa līgumu apjoms ir atbilstošs Kopienas līmenī, un uzskata, ka šādi līgumi arī turpmāk veidos būtisku daļu kopējā gāzes piegādē, jo uzņēmumi turpina iekļaut šādus līgumus savā vispārējā piegāžu līgumu portfelī.(12) Būtisks progress ir panākts likvīdu tirdzniecības platformu izveidē, izmantojot gāzes izlaides programmas valsts līmenī. Paredzams, ka šī tendence turpināsies.(13) Patiesas solidaritātes izveide starp dalībvalstīm, īpaši ārkārtējās piegādes situācijās, ir būtiska, vēl jo vairāk ņemot vērā to, ka dalībvalstis kļūst savstarpēji arvien atkarīgākas attiecībā uz piegādes pasūtījumu drošumu.(14) Šī direktīva neskar dalībvalstu suverēnās tiesības attiecībā uz to dabas resursiem.(15) Jāizveido gāzes koordinācijas grupa, kurai būtu jāveicina piegādes pasākumu drošības koordinācija Kopienas līmenī vispārējas piegāžu pārtraukšanas gadījumā un kura varētu arī palīdzēt dalībvalstīm koordinēt pasākumus, kas pieņemti valstu līmenī. Turklāt tai būtu regulāri jāapmainās ar informāciju par gāzes piegādes drošību un jāizvērtē aspekti, kas attiecas uz vispārēju piegāžu pārtraukšanu.(16) Dalībvalstīm jāpieņem un jāpublicē valstu ārkārtējās situācijas noteikumi.(17) Šajā direktīvā jāparedz noteikumi, kas piemērojami vispārējas piegāžu pārtraukšanas gadījumā; šāda piegāžu pārtraukuma paredzamajam ilgumam jābūt vismaz astoņas nedēļas.(18) Attiecībā uz vispārēju piegāžu pārtraukšanas vadīšanu šai direktīvai jāparedz mehānisms, pamatojoties uz trīs posmu pieeju. Pirmais posms ir saistīts ar nozares reakciju uz piegāžu pārtraukšanu; ja tā nav pietiekama, dalībvalstīm jāveic pasākumi, lai atrisinātu piegāžu pārtraukšanu. Tikai tad, ja pasākumi, kas veikti pirmajā un otrajā posmā, ir cietuši neveiksmi, jāveic atbilstīgi pasākumi Kopienas līmenī.(19) Tā kā šīs direktīvas mērķi, proti, gāzes piegādes pasūtījumu drošuma nodrošināšanu atbilstošā līmenī, jo īpaši vispārēja piegāžu pārtraukšanas gadījumā, vienlaikus veicinot pienācīgu iekšējā gāzes tirgus darbību, nekādos apstākļos dalībvalstis nevar realizēt pietiekami, sevišķi ņemot vērā dalībvalstu pieaugošo savstarpējo atkarību attiecībā uz gāzes piegādi, un tālab minēto mērķi, ņemot vērā rīcības mērogu un ietekmi, var labāk sasniegt Kopienas līmenī, tad Kopiena var pieņemt pasākumus atbilstoši subsidiaritātes principam, kas noteikts Līguma 5. pantā. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šī direktīva nepārsniedz to, kas vajadzīgs šā mērķa sasniegšanai,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsMērķisAr šo direktīvu izveido pasākumus, lai nodrošinātu atbilstošu gāzes piegādes drošības līmeni. Šie pasākumi arī sekmē pienācīgu iekšējā gāzes tirgus darbību. Ar to izveido kopīgu sistēmu, kurā dalībvalstis definē vispārēju, pārredzamu un nediskriminējošu piegādes drošības politiku, kas ir saderīga ar konkurētspējīga iekšējā gāzes tirgus prasībām, precizē dažādo tirgus dalībnieku vispārīgās funkcijas un pienākumus un ievieš īpašas nediskriminējošas procedūras, lai nodrošinātu gāzes piegādes drošību.2. pantsDefinīcijasŠajā direktīvā:1. "Ilgtermiņa gāzes piegādes līgums" ir gāzes piegādes līgums, kura termiņš ir ilgāks nekā 10 gadi.2. "Vispārēja piegāžu pārtraukšana" ir situācija, kad Kopiena riskē zaudēt vairāk nekā 20 % no savām gāzes piegādēm no trešām valstīm, un tāda Kopienas līmeņa situācija, ko, iespējams, nevar pārvaldīt ar valstu pasākumiem.3. pantsGāzes piegādes nodrošināšanas politika1. Nosakot savu vispārējo politiku attiecībā uz atbilstošu gāzes piegādes drošības līmeņu nodrošināšanu, dalībvalstis definē dažādo gāzes tirgus dalībnieku funkcijas un pienākumus, lai realizētu šo politiku, un nosaka attiecīgu piegādes drošības standartu obligāto minimumu, kas jāizpilda attiecīgās dalībvalsts gāzes tirgus dalībniekiem. Standartus ievieš nediskriminējošā un pārredzamā veidā un publicē.2. Dalībvalstis veic attiecīgus pasākumus, lai nodrošinātu, ka šajā direktīvā minētie pasākumi nerada nepamatotus un nesamērīgus šķēršļus gāzes tirgus dalībniekiem un ka tie ir saderīgi ar konkurētspējīga iekšējā gāzes tirgus prasībām.3. Arvien papildināmais to instrumentu saraksts, ar kuriem var nodrošināt gāzes piegādi, ir sniegts pielikumā.4. pantsAtsevišķu klientu apgādes drošība1. Dalībvalstis nodrošina, ka piegādes klientiem mājsaimniekiem to teritorijā ir atbilstoši aizsargātas vismaz šādās situācijās:a) daļēja valsts gāzes piegāžu pārtraukšana uz laika posmu, ko nosaka dalībvalstis, ņemot vērā valsts apstākļus;b) ārkārtīgi zemas temperatūras laikā, kas valstī ir noteikts kā aukstākais laika posms;c) neparasti augsta gāzes pieprasījuma brīži aukstākajos laika apstākļos, kādi, spriežot pēc statistikas, ir reizi 20 gados.Šie kritēriji ir minēti šajā direktīvā kā "piegādes drošības standarti".2. Dalībvalstis var paplašināt 1. punkta darbības jomu, jo īpaši attiecinot to uz maziem un vidējiem uzņēmumiem un citiem klientiem, kas nevar pārorientēt savu gāzes patēriņu uz citiem enerģijas avotiem, tajā skaitā ietverot savas valsts elektroenerģijas sistēmas drošības pasākumus, ja tās ir atkarīgas no gāzes piegādēm.3. Arvien papildināmā sarakstā pielikumā ir norādīti instrumentu piemēri, ko var izmantot, lai realizētu piegādes drošības standartus.4. Dalībvalstis, pievēršot pienācīgu uzmanību savas teritorijas ģeoloģiskajiem apstākļiem un ekonomiskajam un tehniskajam pamatojumam, var arī veikt vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka gāzes krātuves, kas atrodas to teritorijā atbilstoši sekmē piegādes drošības standartu realizāciju.5. Ja ir pieejams atbilstīgs savstarpējā saslēguma līmenis, dalībvalstis var veikt atbilstošus pasākumus saistībā ar sadarbību ar citu dalībvalsti, tajā skaitā slēgt divpusējus līgumus, lai sasniegtu piegādes drošības standartu, izmantojot gāzes krātuves, kas atrodas minētajā citā dalībvalstī. Šie pasākumi, jo īpaši divpusējie līgumi, netraucē pienācīgai iekšējā gāzes tirgus darbībai.6. Dalībvalstis var noteikt orientējošu mērķu obligāto minimumu potenciāli iespējamam krātuves sniegumam piegādes drošībai neatkarīgi no tā, vai krātuve atrodas dalībvalstī vai ārpus tās, vai pieprasīt nozari noteikt to. Šos mērķus publicē.5. pantsZiņošana1. Ziņojumos, ko dalībvalstis publicē saskaņā ar Direktīvas 2003/55/EK 5. pantu, dalībvalstis ietver arī šādu informāciju:a) par atbilstoši 3. un 4. pantam veikto pasākumu ietekmi uz konkurenci attiecībā uz visiem gāzes tirgus dalībniekiem;b) par krātuvju jaudas līmeņiem;c) par to ilgtermiņa gāzes piegādes līgumu apmēru, kurus noslēguši uzņēmumi, kas izveidoti un reģistrēti to teritorijā, un jo īpaši par to atlikušo termiņu, pamatojoties uz attiecīgo uzņēmumu sniegto informāciju, izņemot komerciāli svarīgu informāciju, un par gāzes tirgus likviditātes pakāpi;d) par reglamentējošiem noteikumiem, kas paredzēti, lai nodrošinātu adekvātus stimulus jauniem ieguldījumiem izpētē, ražošanā, uzglabāšanā, šķidrinātajā dabasgāzē un gāzes transportēšanā, ņemot vērā Direktīvas 2003/55/EK 22. pantu, ciktāl to īstenojušas dalībvalstis.2. Šo informāciju izvērtē Komisija ziņojumos, ko tā sniedz saskaņā ar Direktīvas 2003/55/EK 31. pantu, ņemot vērā minētās direktīvas ietekmi uz Kopienu kopumā un iekšējā gāzes tirgus vispārējo efektivitāti un drošu darbību.6. pantsUzraudzība1. Komisija, pamatojoties uz 5. panta 1. punktā minētajiem ziņojumiem, uzrauga:a) to jauno ilgtermiņa gāzes piegādes līgumu apjomu, kas paredz importu no trešām valstīm;b) atbilstošas gāzes piegāžu likviditātes esamību;c) gāzes krātuves darba un izlaišanas jaudas līmeni;d) dalībvalstu valsts gāzes sistēmu savstarpējā saslēguma līmeni;e) paredzamo gāzes piegādes situāciju atkarībā no pieprasījuma, piegādes autonomijas un pieejamiem piegādes avotiem Kopienas līmenī attiecībā uz atsevišķiem ģeogrāfiskiem apgabaliem Kopienā.2. Ja Komisija secina, ka gāzes piegādes Kopienā būs nepietiekamas, lai apmierinātu paredzamo gāzes pieprasījumu ilgā laika posmā, tā var iesniegt priekšlikumus saskaņā ar Līgumu.3. Līdz 2008. gada 19. maijam Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei pārskata ziņojumu par pieredzi, kas gūta no šā panta piemērošanas.7. pantsGāzes koordinācijas grupa1. Ar šo tiek izveidota Gāzes koordinācijas grupa (turpmāk tekstā – "Grupa"), lai sekmētu piegādes drošības pasākumu koordināciju.2. Grupu veido dalībvalstu pārstāvji un attiecīgo nozari un attiecīgos patērētājus pārstāvošas organizācijas, un to vada Komisija.3. Grupa pieņem savu reglamentu.8. pantsValstu neatliekamie pasākumi1. Dalībvalstis iepriekš sagatavo un piemērotos gadījumos atjaunina valsts neatliekamos pasākumus un dara tos zināmus Komisijai. Dalībvalstis publicē savus valsts neatliekamos pasākumus.2. Dalībvalstu neatliekamie pasākumi attiecīgā gadījumā nodrošina, ka tirgus dalībniekiem ir nodrošinātas pietiekamas iespējas sākotnējai reakcijai uz ārkārtējo situāciju.3. Saskaņā ar 4. panta 1. punktu dalībvalstis var norādīt Grupas priekšsēdētājam situācijas, kuras tās šo situāciju mēroga un ārkārtējā rakstura dēļ uzskata par tādām, ko nevar adekvāti pārvaldīt ar valstu pasākumiem.9. pantsKopienas mehānisms1. Ja rodas situācija, kas var pārtapt par vispārēju piegāžu pārtraukšanu uz nozīmīgu laika posmu, vai ja ir situācija, uz ko norāda dalībvalsts saskaņā ar 8. panta 3. punktu, Komisija pēc dalībvalsts pieprasījuma vai savas ierosmes iespējami īsā laikā sasauc Grupu.2. Grupa izvērtē pasākumus, kas veikti valsts līmenī, lai risinātu vispārējās piegāžu pārtraukšanas jautājumu, un attiecīgā gadījumā palīdz dalībvalstīm koordinēt tos.3. Veicot savu darbu, Grupa obligāti ņem vērā:a) pasākumus, ko gāzes nozare veikusi kā pirmo reakciju uz vispārēju piegāžu pārtraukšanu;b) pasākumus, ko veikušas dalībvalstis, piemēram, tos, kas veikti atbilstoši 4. pantam, tajā skaitā attiecīgus divpusējus līgumus.4. Ja 3. punktā minētie pasākumi, kas veikti valsts līmenī, ir neatbilstoši, lai risinātu 1. punktā minēto situāciju ietekmes jautājumus, Komisija, apspriežoties ar Grupu, var dalībvalstīm sniegt norādījumus attiecībā uz turpmākiem pasākumiem, lai palīdzētu šīm dalībvalstīm, jo īpaši tām, kuras skārusi vispārēja piegāžu pārtraukšana.5. Ja pasākumi, kas veikti valsts līmenī atbilstoši 4. punktam, ir neatbilstoši, lai risinātu 1. punktā minēto situāciju ietekmes jautājumus, Komisija var Padomei iesniegt priekšlikumu par turpmākiem nepieciešamajiem pasākumiem.6. Visos Kopienas līmeņa pasākumos, kas minēti šajā pantā, ietver noteikumus, kas vērsti uz to, lai nodrošinātu taisnīgu un objektīvu kompensāciju uzņēmumiem, uz kuriem attiecas veicamie pasākumi.10. pantsĪstenošanas uzraudzība1. Līdz 2008. gada 19. maijam Komisija, ņemot vērā to, kā dalībvalstis ir īstenojušas šo direktīvu, ziņo par to instrumentu efektivitāti, kas izmantoti saistībā ar 3. un 4. pantu, un to ietekmi uz iekšējo gāzes tirgu un par iekšējā gāzes tirgus konkurences attīstību.2. Ņemot vērā šīs uzraudzības rezultātus, attiecīgā gadījumā Komisija var sniegt ieteikumus vai priekšlikumus par turpmākiem pasākumiem, lai uzlabotu piegādes drošību.11. pantsTransponēšanaDalībvalstīs līdz 2006. gada 19. maijam stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara zināmus Komisijai minēto aktu tekstus, kā arī minēto aktu un šīs direktīvas korelācijas tabulu.Kad dalībvalstis pieņem šos aktus, tajos iekļauj atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarāmas šādas atsauces.12. pantsStāšanās spēkāŠī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.13. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 2004. gada 26. aprīlīPadomes vārdā —priekšsēdētājsJ. Walsh[1] OV C 331 E, 31.12.2002., 262. lpp.[2] OV C 133, 6.6.2003., 16. lpp.[3] Atzinums Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts.[4] OV L 204, 21.7.1998., 1. lpp.[5] OV L 176, 15.7.2003., 57. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSDirektīvas 3. panta 3. punktā un 4. panta 3. punktā minētais arvien papildināmais to instrumentu saraksts, kas paredzēti, lai uzlabotu gāzes piegādes drošību- Gāzes krātuves darba jauda,- gāzes krātuves izlaišanas jauda,- cauruļvadu jaudas nodrošināšana, nodrošinot iespēju novirzīt gāzes piegādes uz skartajām zonām,- likvīdi tirgojamo gāzu tirgi,- sistēmas elastība,- pārtraucama pieprasījuma attīstīšana,- alternatīvu papildu degvielu izmantošana rūpnieciskās un elektroenerģijas izstrādes iekārtām,- pārrobežu jaudas,- sadarbība starp kaimiņu dalībvalstu pārvades sistēmu operatoriem nosūtīšanas koordinēšanai,- koordinētas nosūtīšanas darbības starp izplatīšanas un pārsūtīšanas sistēmas operatoriem,- vietēja gāzes ražošana,- ražošanas elastība,- importa elastība,- gāzes piegādes avotu diversifikācija,- ilgtermiņa līgumi,- ieguldījumi infrastruktūrā attiecībā uz gāzes importu, kurš iet cauri termināļiem, kur notiek pārveidošana atpakaļ par gāzi, un cauruļvadiem.--------------------------------------------------


title: Padomes direktīva (1988. gada 13. jūnijs), kas groza noteiktas direktīvas par sēklu un pavairošanas materiāla tirdzniecību, nosakot normas to noteikumu piemērošanai sēklām un pavairošanas materiālam, kas atbilst mazāk stingrām prasībām

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31988L0332

Oficiālais Vēstnesis L 151 , 17/06/1988 Lpp. 0082 - 0083 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 3 Sējums 26 Lpp. 0212  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 3 Sējums 26 Lpp. 0212

		Padomes direktīva(1988. gada 13. jūnijs),kas groza noteiktas direktīvas par sēklu un pavairošanas materiāla tirdzniecību, nosakot normas to noteikumu piemērošanai sēklām un pavairošanas materiālam, kas atbilst mazāk stingrām prasībām(88/332/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 43. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta [2] atzinumu,tā kā šādas direktīvas, kas nosaka prasības sēklu un pavairošanas materiāla tirdzniecībai, satur noteikumus, saskaņā ar kuriem dalībvalstis uz precizētu laiku ir tiesīgas ļaut tirgot sēklas un pavairošanas materiālu, kas ir pakļauts mazāk stingrām prasībām, vai arī tās sēklu un pavairošanas materiāla šķirnes, kas nav iekļautas Kopējos lauksaimniecības un dārzeņu šķirņu katalogos vai šo valstu šķirņu katalogos:- Padomes 1966. gada 14. jūnija Direktīva 66/400/EEK par biešu sēklas materiāla tirdzniecību [3], kurā jaunākie grozījumi veikti ar Direktīvu 88/95/EEK [4],- Padomes 1966. gada 14. jūnija Direktīva 66/401/EEK par lopbarības augu sēklas materiāla tirdzniecību [5], kurā jaunākie grozījumi veikti ar Direktīvu 87/480/EEK [6],- Padomes 1966. gada 14. jūnija Direktīva 66/402/EEK par graudaugu sēklas materiāla tirdzniecību [7], kurā jaunākie grozījumi veikti ar Direktīvu 87/120/EEK [8],- Padomes 1966. gada 14. jūnija Direktīva 66/403/EEK par sēklas kartupeļu tirdzniecību [9], kurā jaunākie grozījumi veikti ar Direktīvu 87/374/EEK [10],- Padomes 1966. gada 14. jūnija Direktīva 66/404/EEK par mežsaimniecības pavairojamā materiāla tirdzniecību [11], kurā jaunākie grozījumi veikti ar Direktīvu 3768/85/EEK [12],- Padomes 1968. gada 9. aprīļa Direktīva 68/193/EEK par vīnogulāju veģetatīvo pavairošanu [13], kurā jaunākie grozījumi veikti ar Direktīvu 86/155/EEK [14],- Padomes 1969. gada 30. jūnija Direktīva 69/208/EEK par eļļas augu un šķiedraugu sēklas materiāla tirdzniecību [15], kurā jaunākie grozījumi veikti ar Direktīvu 87/480/EEK,- Padomes 1970. gada 29. septembra Direktīva 70/458/EEK par dārzeņu sēklas materiāla tirdzniecību [16], kurā jaunākie grozījumi veikti ar Direktīvu 87/481/EEK [17];tā kā normu pieņemšanu šo noteikumu piemērošanai var uzskatīt par piemērotu to labākai funkcionēšanai;tā kā šādas normas būtu jāpieņem saskaņā ar Pastāvīgās lauksaimniecības, dārzkopības un mežsaimniecības sēklas materiāla un reproduktīvā materiāla komisijas kārtību,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsAr šo Direktīvas 66/400/EEK 17. pantam pievieno šādu punktu:"3. Noteikumus 1. punkta piemērošanai var pieņemt saskaņā ar 21. pantā izklāstīto kārtību."2. pantsAr šo Direktīvas 66/401/EEK 17. pantam pievieno šādu punktu:"3. Noteikumus 1. punkta piemērošanai var pieņemt saskaņā ar 21. pantā izklāstīto kārtību."3. pantsAr šo Direktīvas 66/402/EEK 17. pantam pievieno šādu punktu:"3. Noteikumus 1. punkta piemērošanai pieņem saskaņā ar 21. pantā izklāstīto kārtību."4. pantsAr šo Direktīvas 66/403/EEK 16. pantam pievieno šādu punktu:"3. Noteikumus 1. punkta piemērošanai var pieņemt saskaņā ar 19. pantā izklāstīto kārtību."5. pantsAr šo Direktīvas 66/404/EEK 15. pantam pievieno šādu punktu:"3. Noteikumus 1. panta piemērošanai var pieņemt saskaņā ar 17. pantā izklāstīto kārtību."6. pantsAr šo Direktīvas 68/193/EEK 14. pantam pievieno šādu punktu:"3. Noteikumus 1. punkta piemērošanai var pieņemt saskaņā ar 17. pantā izklāstīto kārtību."7. pantsAr šo Direktīvas 69/208/EEK 16. pantam pievieno šādu punktu:"3. Noteikumus 1. punkta piemērošanai var pieņemt saskaņā ar 20. pantā izklāstīto kārtību."8. pantsAr šo Direktīvas 70/458/EEK 33. pantam pievieno šādu punktu:"3. Noteikumus 1. punkta piemērošanai var pieņemt saskaņā ar 40. pantā izklāstīto kārtību."9. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 1988. gada 13. jūnijāPadomes vārdā —priekšsēdētājsI. Kiechle[1] OV C 287, 14.11.1986., 4. lpp.[2] OV C 7, 12.1.1987., 298. lpp.[3] OV 125, 11.7.1966., 2290./66. lpp.[4] OV L 56, 2.3.1988., 42. lpp.[5] OV 125, 11.7.1966., 2298./66. lpp.[6] OV L 273, 26.9.1987., 43. lpp.[7] OV 125, 11.7.1966., 2309./66. lpp.[8] OV L 49, 18.2.1987., 39. lpp.[9] OV 125, 11.7.1966., 2320./66. lpp.[10] OV L 197, 18.7.1987., 36. lpp.[11] OV 125, 11.7.1966., 2326./66. lpp.[12] OV L 362, 31.12.1985., 8. lpp.[13] OV L 93, 17.4.1968., 15. lpp.[14] OV L 118, 7.5.1986., 23. lpp.[15] OV L 169, 10.7.1969., 3. lpp.[16] OV L 225, 12.10.1970., 7. lpp.[17] OV L 273, 26.9.1987., 45. lpp.--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 2008/88/EK ( 2008. gada 23. septembris ), ar ko groza Padomes Direktīvu 76/768/EEK par kosmētikas līdzekļiem, lai tās II un III pielikumu pielāgotu tehniskajam progresam (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               24.9.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 256/12

      KOMISIJAS DIREKTĪVA 2008/88/EK
   (2008. gada 23. septembris),
   ar ko groza Padomes Direktīvu 76/768/EEK par kosmētikas līdzekļiem, lai tās II un III pielikumu pielāgotu tehniskajam progresam
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Padomes 1976. gada 27. jūlija Direktīvu 76/768/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kosmētikas līdzekļiem (1) un jo īpaši tās 8. panta 2. punktu,
   apspriedusies ar Patēriņa preču zinātnisko komiteju,
   tā kā:

               (1)

               Pēc zinātniskā pētījuma “Permanento matu krāsu lietošana un urīnpūšļa vēža risks” publicēšanas 2001. gadā Zinātniskā komiteja patērētājiem paredzēto kosmētikas līdzekļu un nepārtikas preču jautājumos, kas ar Komisijas Lēmumu 2004/210/EK (2) aizstāta ar Patēriņa preču zinātnisko komiteju (turpmāk – “SCCP”), secināja, ka pastāv riska iespējamība. Tā Komisijai ieteica veikt matu krāsu sastāvdaļu lietošanas kontroles pasākumus.

               (2)

               Patēriņa preču zinātniskā komiteja ieteica vispārēju matu krāsu sastāvdaļu drošuma novērtēšanas stratēģiju, iekļaujot prasības, lai pārbaudītu matu krāsošanas līdzekļos izmantotās vielas attiecībā uz to potenciālo genotoksicitāti/mutagenitāti.

               (3)

               Saskaņā ar SCCP atzinumiem Komisija kopā ar dalībvalstīm un ieinteresētajām personām vienojās par vispārēju stratēģiju, ar ko reglamentēt matu krāsošanas līdzekļos izmantotās sastāvdaļas un saskaņā ar kuru ražotājiem jāiesniedz SCCP vērtēšanai dokumenti ar zinātniskiem datiem par matu krāsu sastāvdaļām.

               (4)

               Sastāvdaļas, par kurām nav iesniegti atjaunināti drošuma dati, kas ļautu veikt atbilstīgu riska novērtējumu, jāiekļauj Direktīvas 76/768/EEK II pielikumā.

               (5)

                  SCCP negatīvas nostājas vai drošuma datu trūkuma dēļ dažas matu krāsu sastāvdaļas jau ir aizliegtas. Sastāvdaļas, kuru lietošanu pašlaik apsver, tika rūpīgi izraudzītas, lai to lietošanu reglamentētu kopīgi, jo tās minētas IV pielikumā. Noteiktajos termiņos SCCP netika iesniegti dati par šo vielu drošumu lietošanai matu krāsošanas līdzekļos, lai varētu veikt riska novērtējumu, tāpēc nav pierādījumu, ka šīs vielas, ja tās izmanto matu krāsošanas līdzekļos, var uzskatīt par drošām cilvēku veselībai.

               (6)

               Vielas, kurām nav drošuma datu, proti, 1-hidroksi-2,4-diaminobenzols (2,4-Diaminophenol) un tā dihidrohlorīda sāls; 1,4-dihidroksibenzols (Hydroquinone); [4-[[4-anilīn-1-naftil][4-(dimetilamino)fenil]metilēn]cikloheksa-2,5-diēn-1-ilidēn]dimetilamonija hlorīds (Basic Blue 26); dinātrija 3-[(2,4-dimetil-5-sulfonātfenil)azo]-4-hidroksinaftalīn-1-sulfonāts (Ponceau SX) un 4-[(4-aminofenil)(4-iminocikloheksa-2,5-diēn-1-ilidēn)metil]-o-toluidīns un tā hidrohlorīda sāls (Basic Violet 14), kuras pašlaik iekļautas IV pielikumā kā krāsvielas un III pielikuma 1. un 2. daļā kā matu krāsu sastāvdaļas, svītro no III pielikuma un, iekļaujot II pielikumā, tās aizliedz lietot matu krāsošanas līdzekļos.

               (7)

               Tādēļ attiecīgi jāgroza Direktīva 76/768/EEK.

               (8)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Kosmētikas līdzekļu pastāvīgās komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 76/768/EEK II un III pielikumu groza saskaņā ar šīs direktīvas pielikumu.
   2. pants
   1.   Dalībvalstis vēlākais līdz 2009. gada 14. februārim pieņem un publicē šīs direktīvas izpildīšanai nepieciešamos likumus, noteikumus un administratīvos aktus. Dalībvalstis nekavējoties iesniedz Komisijai minēto tiesību aktu tekstus, kā arī minēto tiesību aktu un šīs direktīvas atbilstības tabulu.
   Tās piemēro minētos noteikumus no 2009. gada 14. augusta.
   Pieņemot minētos noteikumus, dalībvalstis tajos iekļauj atsauci uz šo direktīvu vai attiecīgu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka to, kā izdarīt šādas atsauces.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   3. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   4. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2008. gada 23. septembrī

            Komisijas vārdā —

            priekšsēdētāja vietnieks

         Günter VERHEUGEN

      (1)  OV L 262, 27.9.1976., 169. lpp.

      (2)  OV L 66, 4.3.2004., 45. lpp.

      PIELIKUMS
      Direktīvu 76/768/EEK groza šādi.

                  1.

                  Direktīvas II pielikumu papildina ar šādiem atsauces numuriem 1329 līdz 1369:

                              Atsauces Nr.

                              Ķīmiskais nosaukums/INCI nosaukums

                              “1329

                              4-[(4-aminofenil)(4-iminocikloheksa-2,5-diēn-1-ilidēn)metil]-o-toluidīns (CAS 3248-93-9; Einecs 221-832-2) un tā hidrohlorīda sāls (Basic Violet 14; CI 42510) (CAS 632-99-5; Einecs 211-189-6), ja to izmanto kā sastāvdaļu matu krāsošanas līdzekļos

                              1330

                              4-(2,4-dihidroksifenilazo)benzolsulfoskābe (CAS 2050-34-2; Einecs 218-087-0) un tās nātrija sāls (Acid Orange 6; CI 14270) (CAS 547-57-9; Einecs 208-924-8), ja to izmanto kā sastāvdaļu matu krāsošanas līdzekļos

                              1331

                              3-hidroksi-4-(fenilazo)-2-naftēnskābe (CAS 27757-79-5; Einecs 248-638-0) un tās kalcija sāls (Pigment Red 64:1; CI 15800) (CAS 6371-76-2; Einecs 228-899-7), ja to izmanto kā sastāvdaļu matu krāsošanas līdzekļos

                              1332

                              2-(6-hidroksi-3-okso-(3H)-ksantēn-9-il)benzoskābe; fluorescīns (CAS 2321-07-5; Einecs 219-031-8) un tā dinātrija sāls (Acid yellow 73 sodium salt; CI 45350) (CAS 518-47-8; Einecs 208-253-0), ja to izmanto kā sastāvdaļu matu krāsošanas līdzekļos

                              1333

                              4′,5′-dibrom-3′,6′-dihidroksispiro[izobenzofurān-1(3H),9′-[9H]ksantēn]-3-ons; 4′,5′-dibromfluorescīns (Solvent Red 72) (CAS 596-03-2; Einecs 209-876-0) un tā dinātrija sāls (CI 45370) (CAS 4372-02-5; Einecs 224-468-2), ja to izmanto kā sastāvdaļu matu krāsošanas līdzekļos

                              1334

                              2-(3,6-dihidroksi-2,4,5,7-tetrabromksantēn-9-il)-benzoskābe; 2′,4′,5′,7′-tetrabrom-fluorescīns (Solvent Red 43) (CAS 15086-94-9; Einecs 239-138-3) un tā nātrija sāls (Acid Red 87; CI 45380) (CAS 17372-87-1; Einecs 241-409-6) un tā alumīnija sāls (Pigment Red 90:1 Aluminium lake) (CAS 15876-39-8; Einecs 240-005-7), ja to izmanto kā sastāvdaļu matu krāsošanas līdzekļos

                              1335

                              9-(2-karboksifenil)-3-(2-metilfenil)amino)-6-((2-metil-4-sulfofenil)amino)-ksantilijs, iekšējais sāls (CAS 10213-95-3) un tā nātrija sāls (Acid Violet 9; CI 45190) (CAS 6252-76-2; Einecs 228-377-9), ja to izmanto kā sastāvdaļu matu krāsošanas līdzekļos

                              1336

                              3′,6′-dihidroksi-4′,5′-diiodospiro(izobenzofurān-1(3H),9′-[9H]ksantēn)-3-ons (Solvent Red 73) (CAS 38577-97-8; Einecs 254-010-7) un tā nātrija sāls (Acid Red 95; CI 45425) (CAS 33239-19-9; Einecs 251-419-2), ja to izmanto kā sastāvdaļu matu krāsošanas līdzekļos

                              1337

                              2′,4′,5′,7′-tetrajodfluorescīns (CAS 15905-32-5; Einecs 240-046-0) un tā dinātrija sāls (Acid Red 51; CI 45430) (CAS 16423-68-0; Einecs 240-474-8) un tā alumīnija sāls (Pigment Red 172 Aluminium lake) (CAS 12227-78-0; Einecs 235-440-4), ja to izmanto kā sastāvdaļu matu krāsošanas līdzekļos

                              1338

                              1-hidroksi-2,4-diaminobenzols (2,4-diaminofenols) (CAS 95-86-3; Einecs 202-459-4 ) un tā dihidrohlorīda sāls (2,4-Diaminophenol HCl) (CAS 137-09-7; Einecs 205-279-4), ja to izmanto kā sastāvdaļu matu krāsošanas līdzekļos

                              1339

                              1,4-dihidroksibenzols (Hydroquinone) (CAS 123-31-9; Einecs 204-617-8), ja to izmanto kā sastāvdaļu matu krāsošanas līdzekļos

                              1340

                              [4-[[4-anilīn-1-naftil][4-(dimetilamino)fenil]metilēn]cikloheksa-2,5-diēn-1- ilidēn]dimetilamonija hlorīds (Basic Blue 26); CI 44045) (CAS 2580-56-5; Einecs 219-943-6), ja to izmanto kā sastāvdaļu matu krāsošanas līdzekļos

                              1341

                              Dinātrija 3-[(2,4-dimetil-5-sulfonātfenil)azo]-4-hidroksinaftalīn-1-sulfonāts (Ponceau SX; CI 14700) (CAS 4548-53-2; Einecs 224-909-9), ja to izmanto kā sastāvdaļu matu krāsošanas līdzekļos

                              1342

                              Trinātrija tri[5,6-dihidro-5-(hidroksiimino)-6-oksonaftalīn-2-sulfonāt(2-)-N5,O6]ferāts(3-) (Acid Green 1; CI 10020) (CAS 19381-50-1; Einecs 243-010-2), ja to izmanto kā sastāvdaļu matu krāsošanas līdzekļos

                              1343

                              4-(fenilazo)rezorcīns (Solvent Orange 1; CI 11920) (CAS 2051-85-6; Einecs 218-131-9) un tā sāļi, ja to izmanto kā sastāvdaļu matu krāsošanas līdzekļos

                              1344

                              4-[(4-etoksifenil)azo]naftols (Solvent Red 3; CI 12010) (CAS 6535-42-8; Einecs 229-439-8) un tā sāļi, ja to izmanto kā sastāvdaļu matu krāsošanas līdzekļos

                              1345

                              1-[(2- hlor-4-nitrofenil)azo]-2-naftols (Pigment Red 4; CI 12085) (CAS 2814-77-9; Einecs 220-562-2) un tā sāļi, ja to izmanto kā sastāvdaļu matu krāsošanas līdzekļos

                              1346

                              3-hidroksi-N-(o-tolil)-4-[(2,4,5-trihlorfenil)azo]naftalīn-2-karboksamīds (Pigment Red 112; CI 12370) (CAS 6535-46-2; Einecs 229-440-3) un tā sāļi, ja to izmanto kā sastāvdaļu matu krāsošanas līdzekļos

                              1347

                              N-(5-hlor-2,4-dimetoksifenil)-4-[[5-[(dietilamino)sulfonil]-2-metoksifenil]azo]-3-hidroksinaftalīn-2-karboksamīds (Pigment Red 5; CI 12490) (CAS 6410-41-9; Einecs 229-107-2) un tā sāļi, ja to izmanto kā sastāvdaļu matu krāsošanas līdzekļos

                              1348

                              Dinātrija 4-[(5-hlor-4-metil-2-sulfonātfenil)azo]-3-hidroksi-2-naftenāts (Pigment Red 48; CI 15865) (CAS 3564-21-4; Einecs 222-642-2), ja to izmanto kā sastāvdaļu matu krāsošanas līdzekļos

                              1349

                              Kalcija 3-hidroksi-4-[(1-sulfonāt-2-naftil)azo]-2-naftenāts (Pigment Red 63:1; CI 15880) (CAS 6417-83-0; Einecs 229-142-3), ja to izmanto kā sastāvdaļu matu krāsošanas līdzekļos

                              1350

                              Trinātrija 3-hidroksi-4-(4′-sulfonātnaftilazo)naftalīn-2,7-disulfonāts (Acid Red 27; CI 16185) (CAS 915-67-3; Einecs 213-022-2), ja to izmanto kā sastāvdaļu matu krāsošanas līdzekļos

                              1351

                              2,2′-[(3,3′-dihlor[1,1′-bifenil]-4,4′-diil)bis(azo)]bis[N-(2,4-dimetilfenil)-3-oksobutiramīds] (Pigment Yellow 13; CI 21100) (CAS 5102-83-0; Einecs 225-822-9), ja to izmanto kā sastāvdaļu matu krāsošanas līdzekļos

                              1352

                              2,2′-[cikloheksilidēnbis[(2-metil-4,1-fenilēn)azo]]bis[4-cikloheksilfenols] (Solvent Yellow 29; CI 21230) (CAS 6706-82-7; Einecs 229-754-0), ja to izmanto kā sastāvdaļu matu krāsošanas līdzekļos

                              1353

                              1-((4-fenilazo)fenilazo)-2-naftols (Solvent Red 23; CI 26100) (CAS 85-86-9; Einecs 201-638-4), ja to izmanto kā sastāvdaļu matu krāsošanas līdzekļos

                              1354

                              Tetranātrija 6-amino-4-hidroksi-3-[[7-sulfonāt-4-[(4-sulfonātfenil)azo]-1-naftil]azo]naftalīn-2,7-disulfonāts (Food Black 2; CI 27755) (CAS 2118-39-0; Einecs 218-326-9), ja to izmanto kā sastāvdaļu matu krāsošanas līdzekļos

                              1355

                              N-(4-((4-(dietilamino)fenil)(2,4-disulfofenil)metilēn)-2,5-cikcloheksadiēn-1-ilidēn)-N-etil-etānamīnijs, hidroksīds, iekšējais sāls, nātrija sāls (Acid Blue 1; CI 42045) (CAS 129-17-9; Einecs 204-934-1), ja to izmanto kā sastāvdaļu matu krāsošanas līdzekļos

                              1356

                              N-(4-((4-(dietilamino)fenil)(5-hidroksi-2,4-disulfofenil)metilēn)-2,5-cikcloheksadiēn-1-ilidēn)-N-etil-etānamīnijs, hidroksīds, iekšējais sāls, kalcija sāls (2:1) (Acid Blue 3; CI 42051) (CAS 3536-49-0; Einecs 222-573-8), ja to izmanto kā sastāvdaļu matu krāsošanas līdzekļos

                              1357

                              N-etil-N-(4-((4-(etil((3-sulfofenil)metil)amino)fenil)(4-hidroksi-2-sulfofenil)metilēn)-2,5-cikcloheksadiēn-1-ilidēn)-3-sulfo-benzolmetānamīnijs, hidroksīds, iekšējais sāls, dinātrija sāls (Fast Green FCF; CI 42053) (CAS 2353-45-9; Einecs 219-091-5), ja to izmanto kā sastāvdaļu matu krāsošanas līdzekļos

                              1358

                              1,3-izobenzofurāndions, reakcijas ar metilhinolīnu un hinolīnu produkti (Solvent Yellow 33; CI 47000) (CAS 8003-22-3; Einecs 232-318-2), ja to izmanto kā sastāvdaļu matu krāsošanas līdzekļos

                              1359

                              Nigrozīns (CI 50420-189-6) (CAS 8005-03-6), ja to izmanto kā sastāvdaļu matu krāsošanas līdzekļos

                              1360

                              8,18-dihlor-5,15-dietil-5,15-dihidrodiindol-[3,2-b:3′,2′-m]trifendioksazīns (Pigment Violet 23; CI 51319) (CAS 6358-30-1; Einecs 228-767-9), ja to izmanto kā sastāvdaļu matu krāsošanas līdzekļos

                              1361

                              1,2-Dihidroksiantrahinons (Pigment Red 83; CI 58000) (CAS 72-48-0; Einecs 200-782-5), ja to izmanto kā sastāvdaļu matu krāsošanas līdzekļos

                              1362

                              Trinātrija 8-hidroksipirēn-1,3,6- trisulfonāts (Solvent Green 7; CI 59040) (CAS 6358-69-6; Einecs 228-783-6), ja to izmanto kā sastāvdaļu matu krāsošanas līdzekļos

                              1363

                              1-hidroksi-4-(p- toluidīn)antrahinons (Solvent Violet 13; CI 60725) (CAS 81-48-1; Einecs 201-353-5), ja to izmanto kā sastāvdaļu matu krāsošanas līdzekļos

                              1364

                              1,4-bis(p- tolilamino)antrahinons (Solvent Green 3; CI 61565) (CAS 128-80-3; Einecs 204-909-5), ja to izmanto kā sastāvdaļu matu krāsošanas līdzekļos

                              1365

                              6-hlor-2-(6-hlor-4-metil-3-oksobenzo[b]tiēn-2(3H)-ilidēn)-4-metilbenzo[b]tiofēn-3(2H)-ons (VAT Red 1; CI 73360) (CAS 2379-74-0; Einecs 219-163-6), ja to izmanto kā sastāvdaļu matu krāsošanas līdzekļos

                              1366

                              5,12-dihidrohino[2,3-b]akridīn-7,14-dions (Pigment Violet 19; CI 73900) (CAS 1047-16-1; Einecs 213-879-2), ja to izmanto kā sastāvdaļu matu krāsošanas līdzekļos

                              1367

                              (29H,31H-ftalocianināt(2-)-N29,N30,N31,N32)varš (Pigment Blue 15; CI 74160) (CAS 147-14-8; Einecs 205-685-1), ja to izmanto kā sastāvdaļu matu krāsošanas līdzekļos

                              1368

                              Dinātrija [29H,31H-ftalocianīndisulfonāt(4-)-N29,N30,N31,N32]kuprāts(2-) (Direct Blue 86; CI 74180) (CAS 1330-38-7; Einecs 215-537-8), ja to izmanto kā sastāvdaļu matu krāsošanas līdzekļos

                              1369

                              Polihlora vara ftalocianīns (Pigment Green 7; CI 74260) (CAS 1328-53-6; Einecs 215-524-7), ja to izmanto kā sastāvdaļu matu krāsošanas līdzekļos”

                  2.

                  Direktīvas III pielikumu groza šādi:

                              a)

                              1. daļā svītro 10. atsauces numuru;

                              b)

                              1. daļā 14. atsauces numura c) slejā svītro a) ierakstu;

                              c)

                              2. daļā svītro 57., 59. un 60. atsauces numuru.