title: Komisijas Direktīva 2003/80/EK (2003. gada 5. septembris), ar ko nosaka simbolu, ar kuru apzīmē Padomes Direktīvas 76/768/EEK VIIIa pielikumā norādīto kosmētikas līdzekļu derīguma termiņuDokuments attiecas uz EEZ.

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32003L0080

Oficiālais Vēstnesis L 224 , 06/09/2003 Lpp. 0027 - 0028

		Komisijas Direktīva 2003/80/EK(2003. gada 5. septembris),ar ko nosaka simbolu, ar kuru apzīmē Padomes Direktīvas 76/768/EEK VIIIa pielikumā norādīto kosmētikas līdzekļu derīguma termiņu(Dokuments attiecas uz EEZ)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes Direktīvu 76/768/EEK (1976. gada 27. jūlijs) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kosmētikas līdzekļiem [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/15/EK [2],ņemot vērā Direktīvu 2003/15/EK, jo īpaši tās 1. panta 11. punktu,tā kā:(1) Lai uzlabotu patērētājiem sniegto informāciju, uz kosmētikas līdzekļiem jābūt precīzākām norādēm attiecībā uz to derīguma termiņu.(2) Uz tiem kosmētikas līdzekļiem, kuru glabāšanas laiks ir ilgāks par 30 mēnešiem, ir jābūt norādei uz tādu termiņu, kura laikā patērētājs var lietot minēto līdzekli pēc tā iesaiņojuma attaisīšanas, nenodarot sev kaitējumu.(3) Šajā nolūkā saskaņā ar Padomes Direktīvas 76/768/EEK 6. panta 1. punkta c) apakšpunktu ir paredzēts simbols, aiz kura ir norādīts minētais termiņš (mēnešos un/vai gados).(4) Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Kosmētikas līdzekļu pastāvīgās komitejas atzinumu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvas 76/768/EEK VIIIa pielikumā iekļauj simbolu, kas norādīts šīs direktīvas pielikumā.2. pantsDalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas nepieciešami, lai līdz 2004. gada 11. septembrim izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara zināmus Komisijai minēto aktu tekstus, kā arī minēto aktu un šīs direktīvas korelācijas tabulu.Dalībvalstīs, nosakot šos pasākumus, tajos iekļauj atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno oficiālajai publikācijai. Dalībvalstīs nosaka, kādā veidā izdarāmas šādas atsauces.3. pantsŠī direktīva stājas spēkā trešajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.4. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2003. gada 5. septembrīKomisijas vārdā —Komisijas loceklisErkki Liikanen[1] OV L 262, 27.9.1976., 169. lpp.[2] OV L 66, 11.3.2003., 26. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSSimbols, ar ko attēlo attaisītu krēma trauku, kā paredzēts Padomes Direktīvas 76/768/EEK [1] 6. panta 1. punkta c) apakšpunktā.+++++ TIFF +++++[1] OV L 262, 27.9.1976., 169. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvas 2003/15/EK 1. panta 3. punktu.--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva (1989. gada 21. decembris), ar kuru piekto reizi groza Direktīvu 76/768/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kosmētikas līdzekļiem

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31989L0679

Oficiālais Vēstnesis L 398 , 30/12/1989 Lpp. 0025 - 0025 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 13 Sējums 19 Lpp. 0123  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 13 Sējums 19 Lpp. 0123

		Padomes Direktīva(1989. gada 21. decembris),ar kuru piekto reizi groza Direktīvu 76/768/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kosmētikas līdzekļiem(89/679/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 100.a pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],sadarbībā ar Eiropas Parlamentu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā ar Direktīvu 76/768/EEK [4], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 88/667/EEK [5], nosaka to, ka direktīvā noteikto tehnisko prasību pielāgošanai tehnikas attīstībai jāparedz procedūra ciešai sadarbībai starp dalībvalstīm un Komisiju Komitejā par to direktīvu pielāgošanu tehnikas attīstībai, kuras attiecas uz tehnisko šķēršļu atcelšanu kosmētikas līdzekļu tirdzniecībā;tā kā attiecībā uz III – VII pielikumu procedūru ar minētās komitejas iesaistīšanu piemēro līdz 1988. gada 31. decembrim; tā kā procedūras piemērošanas termiņš jāpagarina uz nenoteiktu laiku,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvas 76/768/EEK 8. panta 2. punkta otro daļu svītro.2. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1989. gada 21. decembrīPadomes vārdā —priekšsēdētājaE. Cresson[1] OV C 214, 16.8.1988., 16. lpp.[2] OV C 47, 27.2.1989., 81. lpp. un OV C 256, 9.10.1989., 68. lpp.[3] OV C 56, 6.3.1989., 1. lpp.[4] OV L 262, 27.9.1976., 169. lpp.[5] OV L 382, 21.12.1988., 46. lpp.--------------------------------------------------


title: Komisijas Divdesmit piektā Direktīva 2000/11/EK (2000. gada 10. marts), ar ko pielāgo tehnikas sasniegumiem Padomes Direktīvas 76/768/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kosmētikas līdzekļiem II pielikumuDokuments attiecas uz EEZ.

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32000L0011

Oficiālais Vēstnesis L 065 , 14/03/2000 Lpp. 0022 - 0025

		Komisijas Divdesmit piektā Direktīva 2000/11/EK(2000. gada 10. marts),ar ko pielāgo tehnikas sasniegumiem Padomes Direktīvas 76/768/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kosmētikas līdzekļiem II pielikumu(Dokuments attiecas uz EEZ)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1976. gada 27. jūlija Direktīvu 76/768/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kosmētikas līdzekļiem [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2000/6/EK [2], un jo īpaši tās 8. panta 2. punktu,ņemot vērā konsultācijas ar Zinātnisko komiteju patērētājiem paredzēto kosmētikas līdzekļu un nepārtikas preču jautājumos,tā kā:(1) Pierādīts, ka 3'-etil-5',6',7',8'-tetrahidro-5',5',8',8'-tetrametil-2'-acetonaftons jeb 7-acetil-6-etil-1, 1,4,4-tetrametil-1,2,3,4-tetrahidronaftalēns ir viela ar neirotoksisku iedarbību. Tādēļ šīs vielas izmantošana kosmētikas līdzekļos būtu jāaizliedz un tā būtu jāiekļauj iepriekšminētās direktīvas II pielikumā.(2) Pierādīts, ka aristolohijskābe un tās sāļi, kā arī aristolohiju dzimtas augi un no tiem iegūtie preparāti ir vielas ar spēcīgu kancerogēnu iedarbību. Tādēļ šo vielu izmantošana kosmētikas līdzekļos būtu jāaizliedz un tie būtu jāiekļauj iepriekšminētajā II pielikumā.(3) Pierādīts, ka 2,3,7, 8-tetra hlorodibenzo-p-dioksīns ir toksiska viela ar augstu vēža izraisītspēju. Tādēļ šīs vielas izmantošana kosmētikas līdzekļos būtu jāaizliedz un tā būtu jāiekļauj iepriekšminētajā II pielikumā.(4) Pierādīts, ka 6-(piperidinil)- 2,4-pirimidīndiamīn 3-oksīds (minoksidils) un tā sāļi ir vielas, kas izraisa sistēmisko asinsvadu izteiktu paplašināšanos. Turklāt jāveic minoksidila atvasinājumu īpašs zinātnisks izvērtējums, lai noteiktu šo savienojumu iespējamo ietekmi uz cilvēka veselību. Tādēļ minoksidila un tā sāļu izmantošana kosmētikas līdzekļos būtu jāaizliedz un tie būtu jāiekļauj iepriekšminētajā II pielikumā.(5) Pierādīts, ka 3,4',5-tribromosalicilanilīds ir viela, kas izraisa stipru un ilgstošu gaismjutīgumu. Tādēļ šīs vielas izmantošana kosmētikas līdzekļos būtu jāaizliedz un tā būtu jāiekļauj iepriekšminētajā II pielikumā.(6) Pierādīts, ka fitolaku dzimtas augiun no tiem iegūtie preparāti ir toksiskas vielas ar kaitīgu farmakoloģisko iedarbību. Tādēļ šo vielu izmantošana kosmētikas līdzekļos būtu jāaizliedz un tie būtu jāiekļauj iepriekšminētajā II pielikumā.(7) Pierādīts, ka 11 α-hidroksiprēn-4-ēn-3, 20-dions) un tā esteri ir vielas, kas izraisa aktīvus endokrīnos procesus ar izteiktu hipertoniju. Tādēļ šo vielu izmantošana kosmētikas līdzekļos būtu jāaizliedz un tie būtu jāiekļauj iepriekšminētajā II pielikumā.(8) Pierādīts, ka krāsviela C. I. 42640 ir viela ar kancerogēnu iedarbību. Tādēļ šīs vielas izmantošana kosmētikas līdzekļos būtu jāaizliedz un tā būtu jāiekļauj iepriekšminētajā II pielikumā.(9) Pierādīts, ka steroīdās struktūras antiandrogēni ir vielas, kas traucē no androgēna atkarīgo orgānu funkcionēšanu. Tādēļ šo vielu izmantošana kosmētikas līdzekļos būtu jāaizliedz un tie būtu jāiekļauj iepriekšminētajā II pielikumā.(10) Pierādīts, ka cirkonijs un tā savienojumi, izņemot hidrētos alumīnija un cirkonija hidroksihlorīdus un to glicīna kompleksu, un cirkonija daļas, pigmenti vai sāļi krāsvielās, kas var būt kosmētikas līdzekļu sastāvā, ir vielas ar mutagēnu iedarbību. Tādēļ šo vielu izmantošana kosmētikas līdzekļos būtu jāaizliedz un tie būtu jāiekļauj iepriekšminētajā II pielikumā.(11) Pierādīts, ka tirotricīns un tā sāļi ir antibiotiskas vielas ar bakteriostatisku iedarbību. Tādēļ šo vielu izmantošana kosmētikas līdzekļos būtu jāaizliedz. Tomēr tā kā tās jau ir uzskaitītas iepriekšminētajā II pielikumā ar atsauces numuru 39, nav vajadzības tām piešķirt īpašu atsauces numuru.(12) Pierādīts, ka acetonitrils ir toksisks šķīdinātājs ar akūtu sistēmisku un iespējamu kancerogēnu iedarbību. Tādēļ šīs vielas izmantošana kosmētikas līdzekļos būtu jāaizliedz un tā būtu jāiekļauj iepriekšminētajā II pielikumā;(13) pierādīts, ka tetrahidrozolīns un tā sāļi ir vielas ar vazokonstriktīvu α–adrenerģētisku iedarbību. Tādēļ šo vielu izmantošana kosmētikas līdzekļos būtu jāaizliedz un tie būtu jāiekļauj iepriekšminētajā II pielikumā.(14) Eiropas Kopienu Tiesa 1994. gada 25. janvāra lēmumā (Angelopharm GmbH pret Freie Hansestadt Hamburg) atzina par spēkā neesošiem Komisijas Divpadsmitās direktīvas 90/121/EEK [3], kas pielāgo tehnikas sasniegumiem iepriekšminētās Direktīvas 76/768/EEK II, III, IV, V un VI pielikumu, 1. panta noteikumus ar nolūku iekļaut 11 α-hidroksiprēn-4-ēn-3, 20-dionu) un tā esterus to vielu sarakstā, kuras aizliegts izmantot kosmētikas līdzekļos saskaņā ar iepriekšminēto II pielikumu. Pamatojot savu lēmumu, Tiesa noteica, ka šīs vielas iekļaušana iepriekšminētajā II pielikumā būtu bijusi jāpamato ar Zinātniskās komitejas kosmētikas līdzekļu un nepārtikas preču jautājumos ziņojumu, taču šāds pamatojums nav iesniegts.(15) No šā lēmuma izriet, ka pirms jebkuras vielas iekļaušanas iepriekšminētajā II pielikumā jākonsultējas ar Zinātnisko komiteju kosmētikas līdzekļu un nepārtikas preču jautājumos. Tādēļ saskaņā ar šo direktīvu jāveic pasākumi, lai minētajā II pielikumā anulētu vielu uzskaitījumu, kas radies, nepareizi piemērojot jebkuru no Komisijas direktīvām, kas nav spēkā šā paša procedurālā defekta dēļ, proti, Komisijas Direktīvu 82/147/EEK [4], Komisijas Piektā direktīva 84/415/EEK [5], Komisijas Septītā direktīva 86/179/EEK [6], Komisijas Devītā direktīva 87/137/EEK [7], Komisijas Desmitā direktīva 88/233/EEK [8] un Divpadsmitā direktīva 90/121/EEK.(16) Saskaņā ar iepriekšminēto Eiropas Kopienu Tiesas lēmumu atsauces numuri, kas piešķirti iepriekšminētajā II pielikumā kļūdaini uzskaitītajām vielām, būtu oficiāli jāatsauc un vajadzības gadījumā atkal jāiekļauj sarakstā, pamatojoties uz attiecīgu rakstisku ziņojumu, ko sniegusi iepriekšminētā Zinātniskā komiteja.(17) Šajā direktīvā noteiktie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi Komiteja jautājumos, kas saistīti ar tādu direktīvu pielāgošanu tehnikas sasniegumiem, kuras attiecas uz tehnisko ierobežojumu novēršanu tirdzniecībai kosmētikas līdzekļu sektorā,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvu 76/768/EEK ar šo groza, kā norādīts šīs direktīvas pielikumā.2. pantsDalībvalstis, kā noteikts šīs direktīvas pielikumā, veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka tiešajam patērētājam piegādāto kosmētikas līdzekļu sastāvā nav nevienas vielas, kas uzskaitītas Direktīvas 76/768/EEK II pielikumā.3. pantsDalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai vēlākais līdz 2000. gada 1. jūnijam izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem šos aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarīt šādas atsauces.4. pantsŠī direktīva stājas spēkā trešajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.5. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2000. gada 10. martāKomisijas vārdā —Komisijas loceklisErkki Liikanen[1] OV L 262, 27.9.1976., 169. lpp.[2] OV L 56, 1.3.2000., 42. lpp.[3] OV L 71, 17.3.1990., 40. lpp.[4] OV L 63, 6.3.1982., 26. lpp.[5] OV L 228, 25.8.1984., 31. lpp.[6] OV L 138, 24.5.1986., 40. lpp.[7] OV L 56, 26.2.1987., 20. lpp.[8] OV L 105, 26.4.1988., 11. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSI.1.2.3.4.5.6. Direktīvas 76/768/EEK II pielikuma sarakstā ar šo svītro atsauci Nr. 362, kas noteikta Direktīvā 82/147/EEK.Direktīvas 76/768/EEK II pielikuma sarakstā ar šo svītro atsauci Nr. 365, kas noteikta Piektajā direktīvā 84/415/EEK.Direktīvas 76/768/EEK II pielikuma sarakstā ar šo svītro atsauci Nr. 367, kas noteikta Septītajā direktīvā 86/179/EEK un ko groza Desmitā direktīva 88/233/EEK.Direktīvas 76/768/EEK II pielikuma sarakstā ar šo svītro atsauci Nr. 372, kas noteikta Devītajā direktīvā 87/137/EEK.Direktīvas 76/768/EEK II pielikuma sarakstā ar šo svītro atsauces Nr. 373 un 374, kas noteiktas Desmitajā direktīvā 88/233/EEK.Direktīvas 76/768/EEK II pielikuma sarakstā ar šo svītro atsauces Nr. 386, 390, 391, 392, 393 un 394, kas noteiktas Divpadsmitajā direktīvā 90/121/EEK.II. Direktīvas 76/768/EEK II pielikumu groza šādi.Pievieno šādas atsauces:"362. 3'-etil-5',6',7',8'-tetrahidro-5,5',8,8'-tetrametil-2-acetonaftons jeb 7-acetil-6-etil-1,1,4,4-tetrametil-1, 2,3,4-tetrahidronaftalēns.365. Aristolohijskābe un tās sāļi; aristolohiju dzimtas augi un to preparāti.367. 2,3,7,8-tetra hlorodibenzo-p-dioksīns.372. 6-(piperidinil)-2,4-pirimidīndiamīn 3-oksīds (minoksidils) un tā sāļi.373. 3,4",5-tribromosalicilanilīds.374. Fitolaku dzimtas augi un to preparāti.385. 11 α-hidroksiprēn-4-ēn-3,20-dions) un tā esteri.386. Krāsviela C. I. 42640.390. Steroīdās struktūras antiandrogēni.391. Cirkonijs un tā savienojumi, izņemot vielas, kas uzskaitītas III pielikuma pirmajā daļā ar atsauces numuru 50, un krāsvielu sastāvā ietilpstošie cirkonija daļas, pigmenti vai sāļi, kas uzskaitīti IV pielikuma pirmajā daļā ar atsauces numuru 3.393. Acetonitrils.394. Tetrahidrozolīns un tā sāļi".--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva (1983. gada 12. aprīlis), ar ko nosaka izņēmumus Padomes Direktīvas 77/99/EEK noteikumos attiecībā uz dažiem produktiem, kuros ir citi pārtikas produkti un tikai neliels gaļas vai gaļas produktu daudzums

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31983L0201

Oficiālais Vēstnesis L 112 , 28/04/1983 Lpp. 0028 - 0030 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 3 Sējums 16 Lpp. 0079  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 03 Sējums 27 Lpp. 0157  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 3 Sējums 16 Lpp. 0079  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 03 Sējums 27 Lpp. 0157

		Komisijas Direktīva(1983. gada 12. aprīlis),ar ko nosaka izņēmumus Padomes Direktīvas 77/99/EEK noteikumos attiecībā uz dažiem produktiem, kuros ir citi pārtikas produkti un tikai neliels gaļas vai gaļas produktu daudzums(83/201/EEK)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1976. gada 21. decembra Direktīvu 77/99/EEK par veselības problēmām, kas ietekmē Kopienas iekšējo tirdzniecību ar gaļas produktiem [1], un jo īpaši tās 8. pantu,tā kā saskaņā ar Direktīvas 77/99/EEK 18. pantā noteikto procedūru var izlemt, ka atsevišķi minētās direktīvas noteikumi neattiecas uz dažiem produktiem, kuros ir citi pārtikas produkti un tikai neliels gaļas vai gaļas produktu daudzums;tā kā svaigas gaļas vai gaļas produktu daudzums produktos, kuros ir citi pārtikas produkti un tikai neliels gaļas vai gaļas produktu daudzums, nosakāms pēc to ražošanā izmantotās svaigās gaļas vai gaļas produktu proporcijas galaproduktā; tā kā par galaproduktu dažiem produktiem, kuros ir citi pārtikas produkti un tikai neliels gaļas vai gaļas produktu daudzums un kuri ražošanas procesā ir dehidrēti vai koncentrēti un ir sagatavoti ēšanai, šajos aprēķinos uzskatāms tāds produkts, kas gatavs lietošanai pēc tam, kad sagatavots saskaņā ar ražotāja sniegto lietošanas pamācību;tā kā, ņemot vērā šo produktu veidu un sastāvu, attiecībā uz dažiem produktiem pieļaujami izņēmumi;tā kā šie izņēmumi var attiekties tikai uz Direktīvas 77/99/EEK A pielikuma 1. nodaļā minētajiem uzņēmumu apstiprināšanas noteikumiem, A pielikuma 4. un 5. nodaļās izklāstītajām pārbaudes prasībām un Direktīvas 77/99/EEK 3. panta 1. punkta 9. un 10. apakšpunktā noteiktajām veselības marķējuma un veselības sertifikāta prasībām; tā kā, neatkarīgi no šīs direktīvas noteikumiem, dalībvalstīm jānodrošina, lai Kopienas iekšējai tirdzniecībai paredzētie produkti, kuros ir citi pārtikas produkti un tikai neliels gaļas vai gaļas produktu daudzums, būtu veselīgi un pagatavoti no svaigas gaļas vai gaļas produktiem Direktīvas 77/99/EEK nozīmē;tā kā produkti, kuros ir citi pārtikas produkti un tikai neliels gaļas vai gaļas produktu daudzums, tiek ražoti uzņēmumos, kas ražo vienīgi šāda veida produktus, vai arī uzņēmumos, kur bez jau iepriekšminētiem produktiem ražo arī gaļas produktus un/vai citus pārtikas produktus, kuros nav gaļas vai gaļas produktu; tā kā šos produktus var gatavot viena un tā paša uzņēmuma dažādās daļās;tā kā uzņēmumiem, kas ražo produktus, kuros ir citi pārtikas produkti un tikai neliels gaļas vai gaļas produktu daudzums, un pilnībā atbilst Direktīvas 77/99/EEK noteikumiem, jāatļauj izmantot minētās direktīvas 8. panta 1. punkta c) apakšpunktā minētos izņēmumus;tā kā šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pastāvīgās veterinārijas komitejas atzinumu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsŠī direktīva nosaka, kuri Direktīvas 77/99/EEK noteikumi, ievērojot tās 8. pantu, nav piemērojami atsevišķiem produktiem, kuri satur citus pārtikas produktus un tikai nelielu gaļas vai gaļas produktu daudzumu.2. pantsProdukti, kuri satur citus pārtikas produktus un tikai nelielu gaļas vai gaļas produktu daudzumu, ir tādi produkti, kuru galaproduktā, kas ir gatavs lietošanai pēc sagatavošanas saskaņā ar ražotāja sniegto lietošanas pamācību, ir ne vairāk kā 10 svara % no to ražošanai izmantotās gaļas vai gaļas produktiem.3. pantsTo uzņēmumu apstiprināšanai, kuros ražo produktus, kuri satur citus pārtikas produktus un tikai nelielu gaļas vai gaļas produktu daudzumu:1. Direktīvas 77/99/EEK A pielikuma 1. nodaļā minētie noteikumi attiecas tikai uz to uzņēmuma daļu, kurā saņem, glabā, apstrādā svaigu gaļu un gaļas produktus un kur tos iestrādā gaļas produktos un/vai produktos, kuri satur citus pārtikas produktus un tikai nelielu gaļas vai gaļas produktu daudzumu, kā arī tajās daļās, kurās šos produktus sagatavo un glabā.2. a) Ja ražotājs, lai sagatavotu produktus, kuri satur citus pārtikas produktus un tikai nelielu gaļas vai gaļas produktu daudzumu, izmanto tikai pilnīgi apstrādātus produktus, kompetentās iestādes var nolemt, ka nav vajadzīgas Direktīvas 77/99/EEK A pielikuma 1. nodaļas 1. punkta a) un i) apakšpunktā minētās saldētavas;b) to pašu telpu var izmantot darbībām, kas būtu jāveic atsevišķās telpās, kas minētas Direktīvas 77/99/EEK A pielikuma 1. nodaļas 2. punkta a), b), c), d), e), g) un h) apakšpunktā, ar noteikumu, ka tas nerada kaitīgu iedarbību uz svaigu gaļu un gaļas produktiem.Šā punkta a) un b) apakšpunktā minētie izņēmumi attiecas tikai uz to uzņēmuma daļu, kurā ražo produktus, kuros ir citi pārtikas produkti un tikai neliels gaļas vai gaļas produktu daudzums.3. Ja uzņēmums ražo arī citus pārtikas produktus, kuros nav gaļas vai gaļas produktu, Direktīvas 77/99/EEK A pielikuma 1. nodaļas 1. punkta c), e), i), l), n) un o) apakšpunktā un f), g), h) un k) apakšpunktā minētās iekārtas, kas vajadzīgas šīs direktīvas 1. pantā minētajiem produktiem, var izmantot arī citu pārtikas produktu ražošanai, kuros nav gaļas vai gaļas produktu. Tomēr šīs telpas un iekārtas ir pieejamas Direktīvas 77/99/EEK 3. panta 1. punkta 6. apakšpunktā minētajām kompetentajām iestādēm.4. Dalībvalstis nodrošina, lai veterinārā apstiprinājuma numuri uzņēmumiem vai to daļām, kuras ieguvušas apstiprinājumu saskaņā ar šo direktīvu, sākas ar skaitli 8 un defisi (t.i., "8-").5. Kopienas iekšējai tirdzniecībai ar produktiem, uz kuriem attiecas šī direktīva, veterinārā apstiprinājuma numurs uzņēmumiem, kuri pilnībā atbilst Direktīvas 77/99/EEK noteikumiem, var sākties ar skaitli 8 un defisi (t.i., "8-").4. pantsAttiecībā uz produktiem, kuros ir citi pārtikas produkti un tikai neliels gaļas vai gaļas produktu daudzums, piemērojams Direktīvas 77/99/EEK 4. nodaļas A pielikums; tomēr, lai piemērotu 22. punktu, kompetentās iestādes lemj par laiku, kurā veicama uzraudzība. Šajā nolūkā kompetentās iestādes ņem vērā laiku, kad uzņēmumos ieved, glabā, apstrādā un sagatavo svaigu gaļu vai gaļas produktus, kuri satur citus pārtikas produktus un tikai nelielu gaļas vai gaļas produktu daudzumu, un uzraudzību piemēro tikai tai uzņēmuma daļai, kura ir apstiprināta saskaņā ar šo direktīvu.Ražotājs paziņo kompetentajām iestādēm par laiku, kad viņa uzņēmumā ieved, glabā, apstrādā un sagatavo svaigu gaļu vai gaļas produktus un produktus, kuri satur citus pārtikas produktus un tikai nelielu gaļas vai gaļas produktu daudzums.5. pants1. Uzņēmumiem, kas ražo produktus, kuri satur citus pārtikas produktus un tikai nelielu gaļas vai gaļas produktu daudzumu, attiecībā uz šiem produktiem nav vajadzīgas Direktīvas 77/99/EEK 3. panta 1. punkta 10. apakšpunktā paredzētais veselības sertifikāts, ja veselības marķējumā pirms uzņēmuma apstiprinājuma numura pievienots skaitlis 8 ar defisi (t.i., "8-").2. Dalībvalstis informē pārējās dalībvalstis un Komisiju par uzņēmumiem, uz kuriem attiecas 1. panta noteikumi.6. pantsDalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības līdz 1984. gada 1. janvārim, un par to tās tūlīt informē Komisiju.7. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1983. gada 12. aprīlīKomisijas vārdā —Komisijas loceklisPoul Dalsager[1] OV L 26, 31.1.1977., 85. lpp.--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 2007/70/EK ( 2007. gada 29. novembris ), ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 98/8/EK, lai iekļautu tās IA pielikumā aktīvo vielu oglekļa dioksīdu (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               30.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 312/26

         KOMISIJAS DIREKTĪVA 2007/70/EK
   (2007. gada 29. novembris),
   ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 98/8/EK, lai iekļautu tās IA pielikumā aktīvo vielu oglekļa dioksīdu
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 16. februāra Direktīvu 98/8/EK par biocīdo produktu laišanu tirgū (1) un jo īpaši tās 16. panta 2. punkta otro daļu,
   tā kā:

               (1)

               Komisijas 2003. gada 4. novembra Regulā (EK) Nr. 2032/2003 par 10 gadu darba programmas otro fāzi, kas minēta 16. panta 2. punktā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 98/8/EK par biocīdu laišanu tirgū, un ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1896/2000 (2), noteikts novērtējamo aktīvo vielu saraksts to iespējamai iekļaušanai Direktīvas 98/8/EK I, IA vai IB pielikumā. Oglekļa dioksīds ir minētajā sarakstā.

               (2)

               Saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 2032/2003 oglekļa dioksīds novērtēts atbilstoši Direktīvas 98/8/EK 11. panta 2. punktam izmantošanai rodenticīdos, kas ir Direktīvas 98/8/EK V pielikumā definētais 14. produktu veids.

               (3)

               Par ziņotājvalsti tika izraudzīta Francija, un tā saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 2032/2003 10. panta 5. un 7. punktu 2006. gada 15. maijā ir iesniegusi Komisijai kompetentās iestādes sagatavotu ziņojumu un attiecīgu ieteikumu.

               (4)

               Kompetentās iestādes ziņojumu ir izskatījušas dalībvalstis un Komisija. Izskatīšanā konstatēto saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 2032/2003 11. panta 4. punktu Biocīdo produktu pastāvīgā komiteja 2007. gada 21. jūnijā ir iekļāvusi novērtējuma ziņojumā.

               (5)

               Par oglekļa dioksīda novērtējumu neradās nekādi jautājumi vai bažas, kas būtu jāadresē Veselības un vides risku zinātniskajai komitejai.

               (6)

               Veikto pārbaužu rezultāti liecina, ka biocīdie produkti, kurus izmanto par rodenticīdiem un kuri satur oglekļa dioksīdu, var radīt tikai nelielu risku cilvēkiem, dzīvniekiem un videi, un tos varētu uzskatīt par atbilstīgiem Direktīvas 98/8/EK 5. pantā noteiktajām prasībām, jo īpaši attiecībā uz lietojumiem, kas tika pārbaudīti un sīki izklāstīti novērtējuma ziņojumā. Tāpēc ir lietderīgi iekļaut oglekļa dioksīdu IA pielikumā, lai nodrošinātu, ka biocīdiem, kurus izmanto par rodenticīdiem un kas satur oglekļa dioksīdu, visās dalībvalstīs atļaujas un reģistrācijas var piešķirt, grozīt vai anulēt saskaņā ar Direktīvas 98/8/EK 16. panta 3. punktu.

               (7)

               Svarīgi, ka šīs direktīvas noteikumi tiek piemēroti vienlaicīgi visās dalībvalstīs, lai nodrošinātu vienlīdzīgu attieksmi pret tirgū esošajiem biocīdajiem produktiem, kuri kā aktīvo vielu satur oglekļa dioksīdu, un kopumā veicinātu biocīdo produktu tirgus sekmīgu darbību.

               (8)

               Pirms aktīvās vielas iekļaušanas IA pielikumā jāparedz pietiekami ilgs laiks, kurā dalībvalstis un citas ieinteresētās personas varētu sagatavoties attiecīgo jauno prasību ievērošanai un varētu nodrošināt, ka pieteikumu iesniedzējiem, kas sagatavojuši dokumentāciju, ir iespējams pilnībā izmantot datu aizsardzībai noteikto 10 gadu termiņu, kas saskaņā ar Direktīvas 98/8/EK 12. panta 1. punkta c) apakšpunkta ii) daļu sākas no iekļaušanas dienas.

               (9)

               Pēc iekļaušanas dalībvalstīm jādod pietiekams laiks Direktīvas 98/8/EK 16. panta 3. punkta īstenošanai, jo īpaši lai piešķirtu, grozītu vai anulētu atļaujas vai reģistrāciju oglekļa dioksīdu saturošiem 14. produktu veida biocīdiem ar nolūku nodrošināt to atbilstību Direktīvai 98/8/EK.

               (10)

               Tādēļ attiecīgi jāgroza Direktīva 98/8/EK.

               (11)

               Šajā direktīvā noteiktie pasākumi ir saskaņā ar Biocīdo produktu pastāvīgās komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 98/8/EK IA pielikumu groza saskaņā ar šīs direktīvas pielikumu.
   2. pants
   Transponēšana
   1.   Dalībvalstis vēlākais līdz 2008. gada 31. oktobrim pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara zināmus Komisijai minēto tiesību aktu noteikumus un minēto aktu un šīs direktīvas atbilstības tabulu.
   Dalībvalstis piemēro minētos tiesību aktus no 2009. gada 1. novembra.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos tiesību aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka to, kā izdarīt šādas atsauces.
   2.   Dalībvalstis dara zināmus Komisijai to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   3. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   4. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2007. gada 29. novembrī

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Stavros DIMAS

      (1)  OV L 123, 24.4.1998., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2007/47/EK (OV L 247, 21.9.2007., 21. lpp.).

      (2)  OV L 307, 24.11.2003., 1. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1849/2006 (OV L 355, 15.12.2006., 63. lpp.).

      PIELIKUMS
      Direktīvas 98/8/EK IA pielikumā iekļauj tabulu ar šādu ierakstu Nr. 1:

                     “Nr.

                     Vispārpieņemtais nosaukums

                        IUPAC nosaukums
                     Identifikācijas numuri

                     Aktīvās vielas minimālā tīrības pakāpe tirgū laižamajā biocīdajā produktā

                     Iekļaušanas datums

                     Termiņš, līdz kuram jānodrošina atbilstība 16. panta 3. punkta prasībām
                     (izņemot produktus, kas satur vairākas aktīvās vielas, kuriem termiņu, līdz kuram jānodrošina atbilstība 16. panta 3. punktam, nosaka pēc pēdējā iekļaušanas lēmuma, kas attiecas uz to sastāvā esošajām aktīvajām vielām)

                     Iekļaušanas termiņa beigu datums

                     Produktu veids

                     Īpaši noteikumi

                     1

                     Oglekļa dioksīds

                     Oglekļa dioksīds
                     EK Nr.: 204-696-9
                     CAS Nr.: 124-38-9

                     990  ml/l

                     2009. gada 1. novembris

                     2011. gada 31. oktobris

                     2019. gada 31. oktobris

                     14

                     Tikai izmantošanai gatavās gāzes tvertnēs, kas aprīkotas ar uztvērējierīci.

                        Piezīme: Par VI pielikuma vienoto principu īstenošanu, novērtēšanas ziņojumu saturu un to secinājumiem sk. Komisijas tīmekļa vietnē http://ec.europa.eu/comm/environment/biocides/index.htm”


title: Komisijas Direktīva 2006/50/EK ( 2006. gada 29. maijs ), ar ko groza IV A un IV B pielikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 98/8/EK par biocīdo produktu laišanu tirgū   (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               30.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 142/6

         KOMISIJAS DIREKTĪVA 2006/50/EK
   (2006. gada 29. maijs),
   ar ko groza IV A un IV B pielikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 98/8/EK par biocīdo produktu laišanu tirgū
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 16. februāra Direktīvu 98/8/EK par biocīdo produktu laišanu tirgū (1), un jo īpaši tās 29. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Direktīvas 98/8/EK IV A un IV B pielikumā ir noteiktas prasības dokumentācijai, kura jāiesniedz, lai aktīvo vielu, kas sastāv no mikroorganismiem, tai skaitā vīrusiem un sēnītēm, attiecīgi iekļautu minētās direktīvas I vai I A pielikumā un lai saņemtu izmantošanas atļauju biocīdajam produktam, kas izstrādāts uz mikroorganismu, tai skaitā vīrusu un sēnīšu, preparātu bāzes.

               (2)

               Direktīvas 98/8/EK IV A un IV B pielikums jāpielāgo tehniskajai attīstībai un izmaiņām attiecīgajos tiesību aktos, it īpaši Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīvā 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (2) un Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 12. marta Direktīvā 2001/18/EK par ģenētiski modificētu organismu apzinātu izplatīšanu vidē (3), lai nodrošinātu labāku bāzi ar mikroorganismiem un tos saturošajiem biocīdajiem produktiem saistītā riska novērtēšanai. Zinātniskā un tehniskā attīstība ir notikusi arī mikrobioloģijas un biotehnoloģijas jomā. Līdzīgas struktūras noteikšana prasībām, kas attiecas uz saskaņā ar Direktīvu 98/8/EK un Direktīvu 91/414/EEK iesniedzamajiem datiem, atvieglos materiālu iesniegšanu atbilstoši abiem tiesību aktiem un dalībvalstu iestāžu darbu pie šo materiālu novērtēšanas. Tāpēc ir lietderīgi atjaunināt prasības attiecībā uz datiem, kas iesniedzami par mikroorganismiem, tai skaitā vīrusiem un sēnītēm, kuri šobrīd iekļauti Direktīvā 98/8/EK, un pēc iespējas jāsaskaņo tās ar Direktīvā 91/414/EEK noteiktajām attiecīgajām prasībām.

               (3)

               Šajā direktīvā noteiktie pasākumi ir saskaņā ar Pastāvīgās biocīdo produktu komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 98/8/EK IV A un IV B pielikumu aizstāj ar šīs direktīvas pielikuma tekstu.
   2. pants
   1.   Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības vēlākais līdz 2008. gada 1. janvārim. Dalībvalstis nekavējoties iepazīstina Komisiju ar minēto tiesību aktu tekstu un ar minēto aktu un šīs direktīvas atbilstības tabulu.
   Pieņemot minētos tiesību aktus, dalībvalstis tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   3. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   4. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2006. gada 29. maijā

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Stavros DIMAS

      (1)  OV L 123, 24.4.1998., 1. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1882/2003 (OV L 284, 31.10.2003., 1. lpp.).

      (2)  OV L 230, 19.8.1991., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2006/39/EK (OV L 104, 13.4.2006., 30. lpp.).

      (3)  OV L 106, 17.4.2001., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1830/2003 (OV L 268, 18.10.2003., 24. lpp.).
   PIELIKUMS
   “
         IV A PIELIKUMS
         DATI, KAS JĀIESNIEDZ PAR AKTĪVAJĀM VIELĀM
         MIKROORGANISMI, TAI SKAITĀ VĪRUSI UN SĒNĪTES

                     1.

                     Šajā pielikumā ar terminu “mikroogranismi” saprot arī vīrusus un sēnītes. Informācijai, kuru iesniedz par aktīvajiem mikroorganismiem, jāaptver vismaz visi tālāk norādītie punkti “Iesniedzamajiem materiāliem noteiktajās prasībās”. Attiecībā uz visiem mikroorganismiem, par kuru iekļaušanu I vai I A pielikumā iesniedz pieteikumu, ir jāsagatavo visi pieejamie būtiskie dati un atsauces uz literatūrā atrodamo informāciju. Informācija, kas saistīta ar mikroorganisma identificēšanu un raksturojumu, tai skaitā ar iedarbības veidu, ir īpaši svarīga un jāiekļauj I līdz IV iedaļā, tā veido pamatu novērtējumam par iespējamo ietekmi uz cilvēka veselību un uz vidi.

                     2.

                     Ja mikroorganisma veida dēļ informācija nav nepieciešama, piemēro 8. panta 5. punktu.

                     3.

                     Direktīvas 11. panta 1. punktā minētajiem materiāliem mikroorganismu jāraksturo celma līmenī, ja vien nav iesniegta informācija, kas liecina par to, ka suga pēc visām tās īpašībām ir zināma kā pietiekami viendabīga, vai ja pieteikuma iesniedzējs iesniedz citus argumentus atbilstoši 8. panta 5. punktam.

                     4.

                     Ja mikroorganisms ir ģenētiski modificēts Direktīvas 2001/18/EK 2. panta 2. punkta nozīmē, tad jāiesniedz arī datu novērtējuma kopija attiecībā uz videi radīto risku, kā noteikts minētās direktīvas 4. panta 2. punktā.

                     5.

                     Ja ir zināms, ka biocīdā produkta iedarbību pilnībā vai daļēji ietekmē toksīns/metabolīts, vai ja prognozējams ievērojams toksīnu/metabolītu atliekvielu daudzums, ir jāiesniedz materiāli par toksīnu/metabolītu saskaņā ar II A pielikuma un – īpaši noteiktos gadījumos – III A pielikuma attiecīgajās daļās noteiktajām prasībām.

               Iesniedzamajiem materiāliem noteiktās prasības

            IEDAĻAS

                     I.

                     Mikroorganisma identitāte

                     II.

                     Mikroorganisma bioloģiskās īpašības

                     III.

                     Papildinformācija par mikroorganismu

                     IV.

                     Analītiskās metodes

                     V.

                     Ietekme uz cilvēka veselību

                     VI.

                     Atliekvielas apstrādātajos materiālos vai uz tiem, pārtikā un barībā vai uz tās

                     VII.

                     Aprite vidē

                     VIII.

                     Ietekme uz blakusorganismiem

                     IX.

                     Klasifikācija un marķēšana

                     X.

                     Iepriekš I līdz IX iedaļā sniegtās informācijas kopsavilkums un novērtējums, tai skaitā riska novērtējumā izdarītie secinājumi un ieteikumi

               Iepriekš minētajās iedaļās jāiekļauj šādi dati:
         I.   MIKROORGANISMA IDENTITĀTE
         1.1.   Pieteikuma iesniedzējs
         1.2.   Ražotājs
         1.3.   Nosaukums un sugas apraksts, celma raksturojums
         1.3.1.   Mikroorganisma nezinātniskais nosaukums (ieskaitot alternatīvos un iepriekšējos nosaukumus)
         1.3.2.   Taksonomiskais nosaukums un celms, norādot, vai tas ir pamatcelms, pamatcelma mutants vai ģenētiski modificēts organisms (ĢMO); vīrusiem – ierosinātāja, serotipa, pamatcelma vai pamatcelma mutanta taksonomiskais apzīmējums
         1.3.3.   Kolekcija un tajā deponētās kultūras referenes numurs
         1.3.4.   Mikroorganisma konstatēšanas un identifikācijas metodes, procedūras un kritēriji (piem., morfoloģija, bioķīmija, seroloģija utt.)
         1.4.   Ražošanā izmantotā materiāla specifikācija
         1.4.1.   Mikroorganisma materiāla sastāvs
         1.4.2.   Piemaisījumu, piedevu un piesārņojošo mikroorganismu identitāte un sastāvs
         1.4.3.   Partiju analītiskais sastāvs
         II.   MIKROORGANISMA BIOLOĢISKĀS ĪPAŠĪBAS
         2.1.   Mikroorganisma un tā izmantošanas vēsture. Sastopamība dabā un ģeogrāfiskā izplatība
         2.1.1.   Vēsturiskā informācija
         2.1.2.   Izcelsme un sastopamība dabā
         2.2.   Informācija par mērķorganismu (mērķorganismiem)
         2.2.1.   Mērķorganisma (mērķorganismu) apraksts
         2.2.2.   Iedarbības veids
         2.3.   Specifiskais saimniekorganismu diapazons un ietekme uz sugām, kas nav mērķorganismi
         2.4.   Mikroorganisma attīstības posmi/dzīves cikls
         2.5.   Infekciozitāte, izkliedes un koloniju veidošanas spēja
         2.6.   Organisma attiecības ar zināmiem augu, dzīvnieku vai cilvēku patogēniem
         2.7.   Ģenētiskā stabilitāte un to ietekmējošie faktori
         2.8.   Informācija par metabolītu (jo īpaši toksīnu) veidošanos
         2.9.   Antibiotikas un citas pretmikrobu vielas
         2.10.   Noturīgums pret vides faktoriem
         2.11.   Ietekme uz materiāliem, vielām un produktiem
         III.   SĪKĀKA INFORMĀCIJA PAR MIKROORGANISMU
         3.1.   Funkcija
         3.2.   Paredzamās izmantošanas joma
         3.3.   Produkta tips (tipi) un lietotāju kategorija, kurā mikroorganisms jāiekļauj I, I A vai I B pielikumā
         3.4.   Ražošanas metode un kvalitātes kontrole
         3.5.   Informācija par mērķorganisma (mērķorganismu) rezistences veidošanos vai iespējamo veidošanos
         3.6.   Metodes mikroorganisma sējmateriāla virulences zuduma novēršanai
         3.7.   Ieteicamās metodes un piesardzības pasākumi, veicot darbības, uzglabājot, transportējot vai ugunsgrēka gadījumā
         3.8.   Iznīcināšanas vai dekontaminācijas procedūras
         3.9.   Nelaimes gadījumā veicamie pasākumi
         3.10.   Atkritumu apsaimniekošanas procedūras
         3.11.   Aktīvajam mikroorganismam piemērojamais monitoringa plāns, kas attiecas arī uz pārkraušanu, uzglabāšanu, pārvadāšanu un lietošanu
         IV.   ANALĪTISKĀS METODES
         4.1.   Rūpnieciski iegūtā mikroorganisma analīzes metodes
         4.2.   Atliekvielu (dzīvotspējīgo vai dzīvotnespējīgo) un to daudzuma noteikšanas metodes
         V.   IETEKME UZ CILVĒKA VESELĪBU
         I   PAKĀPE
         5.1.   Pamatinformācija
         5.1.1.   Medicīniskie dati
         5.1.2.   Ražotnes personāla medicīniskā uzraudzība
         5.1.3.   Novērojumi par sensibilizāciju/alergēniskumu
         5.1.4.   Tiešie novērojumi, piemēram, klīniskas saslimšanas gadījumi
         5.2.   Pamatpētījumi
         5.2.1.   Sensibilizācija
         5.2.2.   Akūta toksicitāte, patogenitāte un infekciozitāte
         5.2.2.1.   Akūta orālā toksicitāte, patogenitāte un infekciozitāte
         5.2.2.2.   Akūta inhalācijas toksicitāte, patogenitāte un infekciozitāte
         5.2.2.3.   Vienreizēja intraperitoneālā/zemādas deva
         5.2.3.   Genotoksicitātes testēšana in vitro

         5.2.4.   Šūnu kultūras pētījumi
         5.2.5.   Informācija par īslaicīgu toksicitāti un patogenitāti
         5.2.5.1.   Ietekme uz veselību pēc atkārtotas iedarbības ieelpojot
         5.2.6.   Ieteicamā ārstēšana: neatliekamās palīdzības pasākumi, ārstēšana
         5.2.7.   Patogenitāte un spēja inficēt cilvēkus un citus zīdītājus imūndepresijas apstākļos
         I   PAKĀPES BEIGAS
         II   PAKĀPE
         5.3.   Pētījumi par specifisko toksicitāti, patogenitāti un infekciozitāti
         5.4.   Genotoksicitāte – pētījumi somatiskajās šūnās in vivo

         5.5.   Genotoksicitāte – pētījumi dzimumšūnās in vivo

         II   PAKĀPES BEIGAS
         5.6.   Kopsavilkums par toksicitāti, patogenitāti un infekciozitāti zīdītājiem un kopējais novērtējums
         VI.   ATLIEKVIELAS APSTRĀDĀTAJOS MATERIĀLOS VAI UZ TIEM, PĀRTIKĀ UN BARĪBĀ VAI UZ TĀS
         6.1.   Noturība un vairošanās iespējamība apstrādātajos materiālos vai uz tiem, pārtikā un barībā vai uz tās
         6.2.   Nepieciešamā papildinformācija
         6.2.1.   Dzīvotnespējīgas atliekvielas
         6.2.2.   Dzīvotspējīgās atliekvielas
         6.3.   Kopsavilkums un novērtējums par atliekvielām apstrādātajos materiālos vai uz tiem, pārtikā un barībā vai uz tās
         VII.   APRITE VIDĒ
         7.1.   Noturība un vairošanās
         7.1.1.   Augsnē
         7.1.2.   Ūdenī
         7.1.3.   Gaisā
         7.2.   Mobilitāte
         7.3.   Kopsavilkums un novērtējums par apriti vidē
         VIII.   IETEKME UZ BLAKUSORGANISMIEM
         8.1.   Ietekme uz putniem
         8.2.   Ietekme uz ūdens organismiem
         8.2.1.   Ietekme uz zivīm
         8.2.2.   Ietekme uz saldūdens bezmugurkaulniekiem
         8.2.3.   Ietekme uz aļģu augšanu
         8.2.4.   Ietekme uz augiem, kas nav aļģes
         8.3.   Ietekme uz bitēm
         8.4.   Ietekme uz posmkājiem, izņemot bites
         8.5.   Ietekme uz sliekām
         8.6.   Ietekme uz augsnes mikroorganismiem
         8.7.   Papildu pētījumi
         8.7.1.   Par sauszemes augiem
         8.7.2.   Par zīdītājiem
         8.7.3.   Par citām attiecīgām sugām un procesiem
         8.8.   Kopsavilkums par ietekmi uz blakusorganismiem un tās novērtējums
         IX.   KLASIFIKĀCIJA UN MARĶĒŠANA
         Kopā ar materiāliem jāiesniedz pamatoti priekšlikumi par aktīvās vielas (mikroorganisma) iekļaušanu vienā no riska grupām, kas norādītas Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. septembra Direktīvas 2000/54/EK par darba ņēmēju aizsardzību pret risku, kas saistīts ar bioloģisku aģentu iedarbību darba vietā (1), 2. pantā, kā arī norādījumi par to, vai produktiem jābūt marķētiem ar minētās direktīvas II pielikumā norādīto bioloģiskās bīstamības brīdinājuma zīmi.
         X.   IEPRIEKŠ I LĪDZ IX IEDAĻĀ SNIEGTĀS INFORMĀCIJAS KOPSAVILKUMS UN NOVĒRTĒJUMS, TAI SKAITĀ RISKA NOVĒRTĒJUMĀ IZDARĪTIE SECINĀJUMI UN IETEIKUMI

         IV B PIELIKUMS
         DATI, KAS JĀIESNIEDZ PAR BIOCĪDAJIEM PRODUKTIEM
         MIKROORGANISMI, TAI SKAITĀ VĪRUSI UN SĒNĪTES

                     1.

                     Šajā pielikumā ar terminu “mikroogranismi” saprot arī vīrusus un sēnītes. Tajā ir izklāstītas prasības attiecībā uz datiem, kas nepieciešami, lai saņemtu izmantošanas atļauju uz mikroorganismu preparātu bāzes izstrādātam biocīdajam produktam. Par visiem uz mikroorganismu preparātu bāzes izstrādātajiem biocīdajiem produktiem, attiecībā uz kuriem tiek iesniegts pieteikums, ir jāsagatavo visi pieejamie būtiskie dati un atsauces uz literatūrā atrodamo informāciju. Informācija, kas saistīta ar visu biocīdā produkta komponentu identificēšanu un raksturojumu, ir īpaši svarīga un jāiekļauj I līdz IV iedaļā, tā ir pamats novērtējumam par iespējamo ietekmi uz cilvēka veselību un uz vidi.

                     2.

                     Ja biocīdā produkta veida dēļ informācija nav nepieciešama, piemēro 8. panta 5. punktu.

                     3.

                     Informācija var būt iegūta no esošajiem datu avotiem, ja tiek iesniegts kompetentajai iestādei pieņemams pamatojums. Lai līdz minimumam ierobežotu izmēģinājumu veikšanu ar dzīvniekiem, pēc iespējas ir jāpiemēro noteikumi, kas paredzēti Direktīvā 67/548/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 31. maija Direktīvā 1999/45/EK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu jautājumos, kas attiecas uz bīstamu preparātu klasifikāciju, iesaiņošanu un marķēšanu (2).

                     4.

                     Veicot testēšanu, ir jāsagatavo detalizēts izmantotā materiāla un tā piemaisījumu apraksts (specifikācija) saskaņā ar II iedaļas noteikumiem. Nepieciešamības gadījumā ir jāiesniedz II B un III B pielikumā noteiktie dati attiecībā uz biocīdā produkta toksikoloģiski/ekotoksikoloģiski nozīmīgajiem ķīmiskajiem komponentiem, it īpaši tad, ja šie komponenti ir “attiecīgās vielas”, kā definēts 2. panta 1. punkta e) apakšpunktā.

                     5.

                     Gadījumos, kad ir runa par jaunu preparātu, ir pieļaujama ekstrapolācija no IV A pielikuma ar noteikumu, ka tiek novērtēta visa potenciālā komponentu ietekme, jo īpaši uz to patogenitāti un infekciozitāti.

               Iesniedzamajiem materiāliem noteiktās prasības

            IEDAĻAS

                     I.

                     Biocīdā produkta identitāte

                     II.

                     Biocīdā produkta fizikālās, ķīmiskās un tehniskās īpašības

                     III.

                     Informācija par pielietojumu

                     IV.

                     Sīkāka informācija par biocīdo produktu

                     V.

                     Analītiskās metodes

                     VI.

                     Informācija par iedarbīgumu

                     VII.

                     Ietekme uz cilvēka veselību

                     VIII.

                     Atliekvielas apstrādātajos materiālos vai uz tiem, pārtikā un barībā vai uz tās

                     IX.

                     Aprite vidē

                     X.

                     Ietekme uz blakusorganismiem

                     XI.

                     Biocīdā produkta klasifikācija, iepakojums un marķēšana

                     XII.

                     Iepriekš I līdz XI iedaļā sniegtās informācijas kopsavilkums un novērtējums, tai skaitā riska novērtējumā izdarītie secinājumi un ieteikumi

               Iepriekš minētajās iedaļās jāiekļauj šādi dati:
         I.   BIOCĪDĀ PRODUKTA IDENTITĀTE
         1.1.   Pieteikuma iesniedzējs
         1.2.   Biocīdā produkta un mikroorganisma (mikroorganismu) ražotājs
         1.3.   Biocīdā produkta tirdzniecības nosaukums vai ierosinātais tirdzniecības nosaukums un ražotāja piešķirtais izstrādājuma kods
         1.4.   Detalizēta kvantitatīvā un kvalitatīvā informācija par biocīdā produkta sastāvu
         1.5.   Biocīdā produkta fizikālais stāvoklis un īpašības
         1.6.   Funkcija
         II.   BIOCĪDĀ PRODUKTA FIZIKĀLĀS, ĶĪMISKĀS UN TEHNISKĀS ĪPAŠĪBAS
         2.1.   Organoleptiskās īpašības (krāsa un smarža)
         2.2.   Stabilitāte uzglabājot un glabāšanas laiks
         2.2.1.   Gaismas, temperatūras un mitruma ietekme uz biocīdā produkta tehniskajām īpašībām
         2.2.2.   Citi stabilitāti ietekmējošie faktori
         2.3.   Eksplozivitāte un spēja oksidēties
         2.4.   Uzliesmošanas temperatūra un citas norādes par uzliesmojamību vai spontānu aizdegšanos
         2.5.   Skābums, bāziskums un pH vērtība
         2.6.   Viskozitāte un virsmas spraigums
         2.7.   Biocīdā produkta tehniskās īpašības
         2.7.1.   Mitrināmība
         2.7.2.   Putu noturība
         2.7.3.   Spēja veidot suspensiju un suspensijas stabilitāte
         2.7.4.   Sausās sijāšanas tests un slapjās sijāšanas tests
         2.7.5.   Daļiņu lieluma sadalījums (kaisāmiem un šķīdināmiem pulveriem, granulām), putekļveida/smalko daļiņu saturs (granulām), berze starp daļiņām un irdenums (granulām)
         2.7.6.   Emulģētspēja, spēja atkārtoti emulģēt, emulsijas stabilitāte
         2.7.7.   Plūstamība, lejamība (skalojamība) un putēšana
         2.8.   Ķīmiskā un bioloģiskā saderība ar citiem produktiem, tai skaitā biocīdajiem produktiem, ar kuriem kopā paredzēts atļaut vai reģistrēt tā lietošanu
         2.8.1.   Fizikālā savietojamība
         2.8.2.   Ķīmiskā savietojamība
         2.8.3.   Bioloģiskā savietojamība
         2.9.   Kopsavilkums un biocīdā produkta fizikālo, ķīmisko un tehnisko īpašību novērtējums
         III.   INFORMĀCIJA PAR PIELIETOJUMU
         3.1.   Paredzamās izmantošanas joma
         3.2.   Iedarbības veids
         3.3.   Sīkāka informācija par paredzēto izmantošanu
         3.4.   Lietošanas devas
         3.5.   Mikroorganisma saturs izmantotajā materiālā (piemēram, lietošanas ierīcē vai ēsmā)
         3.6.   Lietošanas metode
         3.7.   Lietošanas reižu skaits un laiks, iedarbības ilgums
         3.8.   Nepieciešamie nogaidīšanas periodi vai citi piesardzības pasākumi, kas vajadzīgi, lai novērstu kaitīgu ietekmi uz cilvēka un dzīvnieku veselību un uz vidi
         3.9.   Ierosinātie lietošanas norādījumi
         3.10.   Lietotāju kategorija
         3.11.   Informācija par iespējamo rezistences veidošanos
         3.12.   Biocīdā produkta ietekme uz apstrādātajiem materiāliem vai produktiem
         IV.   SĪKĀKA INFORMĀCIJA PAR BIOCĪDO PRODUKTU
         4.1.   Biocīdā produkta iepakojums un savietojamība ar piedāvātajiem iepakojuma materiāliem
         4.2.   Lietošanas iekārtu tīrīšanas procedūras
         4.3.   Atkārtotas lietošanas periodi, vajadzīgie nogaidīšanas periodi vai citi piesardzības pasākumi cilvēka, mājlopu un vides aizsardzībai
         4.4.   Ieteicamās metodes un piesardzības pasākumi, veicot darbības, uzglabājot, transportējot vai ugunsgrēka gadījumā
         4.5.   Nelaimes gadījumā veicamie pasākumi
         4.6.   Procedūras biocīdā produkta un tā iepakojuma iznīcināšanai vai dekontaminācijai
         4.6.1.   Kontrolēta sadedzināšana
         4.6.2.   Citas metodes
         4.7.   Aktīvajam mikroorganismam un citam biocīdā produkta sastāvā esošam mikroorganismam (mikroorganismiem) piemērojamais monitoringa plāns, kas attiecas arī uz pārkraušanu, uzglabāšanu, pārvadāšanu un lietošanu
         V.   ANALĪTISKĀS METODES
         5.1.   Biocīdā produkta analīzes metodes
         5.2.   Atliekvielu un to daudzuma noteikšanas metodes
         VI.   INFORMĀCIJA PAR IEDARBĪGUMU
         VII.   IETEKME UZ CILVĒKA VESELĪBU
         7.1.   Akūtās toksicitātes pamatpētījumi
         7.1.1.   Akūta orālā toksicitāte
         7.1.2.   Akūta inhalācijas toksicitāte
         7.1.3.   Akūta toksicitāte, iedarbojoties caur ādu
         7.2.   Akūtās toksicitātes papildpētījumi
         7.2.1.   Ādas kairinātspēja
         7.2.2.   Acu kairinātspēja
         7.2.3.   Ādas sensibilizācija
         7.3.   Informācija par iedarbību
         7.4.   Pieejamie toksikoloģiskie dati par neaktīvajām vielām
         7.5.   Papildpētījumi par biocīdo produktu kombinācijām
         7.6.   Kopsavilkums par ietekmi uz cilvēka veselību un šīs ietekmes novērtējums
         VIII.   ATLIEKVIELAS APSTRĀDĀTAJOS MATERIĀLOS VAI UZ TIEM, PĀRTIKĀ UN BARĪBĀ VAI UZ TĀS
         IX.   APRITE VIDĒ
         X.   IETEKME UZ BLAKUSORGANISMIEM
         10.1.   Ietekme uz putniem
         10.2.   Ietekme uz ūdens organismiem
         10.3.   Ietekme uz bitēm
         10.4.   Ietekme uz posmkājiem, izņemot bites
         10.5.   Ietekme uz sliekām
         10.6.   Ietekme uz augsnes mikroorganismiem
         10.7.   Papildpētījumi par citām sugām vai augstākas pakāpes pētījumi, piemēram, pētījumi par izvēlētiem blakusorganismiem
         10.7.1.   Par sauszemes augiem
         10.7.2.   Par zīdītājiem
         10.7.3.   Par citām attiecīgām sugām un procesiem
         10.8.   Kopsavilkums par ietekmi uz blakusorganismiem un tās novērtējums
         XI.   BIOCĪDĀ PRODUKTA KLASIFIKĀCIJA, IEPAKOJUMS UN MARĶĒŠANA
         Saskaņā ar 20. pantu ir jāiesniedz priekšlikumi, kas ietver piedāvātās biocīdā produkta klasifikācijas un marķēšanas pamatojumu atbilstoši Direktīvai 67/548/EEK un Direktīvai 1999/45/EK. Klasifikācija ietver bīstamības kategorijas/kategoriju aprakstu un kritērijiem atbilstošus brīdinājumus par risku saistībā ar visām bīstamajām īpašībām. Pamatojoties uz klasifikāciju, ir jāiesniedz priekšlikums par marķēšanu, tai skaitā ar bīstamības simboliem un bīstamības norādēm, brīdinājumiem par risku un drošības frāzēm. Klasificēšanā un marķēšanā jāņem vērā tas, kādas ķīmiskās vielas ir biocīdā produkta sastāvā. Ja nepieciešams, ir jāiesniedz piedāvātā iepakojuma paraugi dalībvalsts kompetentajai iestādei.
         Kopā ar materiāliem jāiesniedz pamatots priekšlikums par iekļaušanu vienā no Direktīvas 2000/54/EK 2. pantā norādītajām riska grupām un norādījumi par to, vai uz produktiem jābūt minētās direktīvas II pielikumā norādītajai bioloģiskās bīstamības brīdinājuma zīmei.
         XII.   IEPRIEKŠ I LĪDZ XI IEDAĻĀ SNIEGTĀS INFORMĀCIJAS KOPSAVILKUMS UN NOVĒRTĒJUMS, TAI SKAITĀ RISKA NOVĒRTĒJUMĀ IZDARĪTIE SECINĀJUMI UN IETEIKUMI
      ”

      (1)  OV L 262, 17.10.2000., 21. lpp.

      (2)  OV L 200, 30.7.1999., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2006/8/EK (OV L 19, 24.1.2006., 12. lpp.).


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/85/EK (2001. gada 20. novembris), kas attiecas uz īpašiem noteikumiem transportlīdzekļiem, kurus lieto pasažieru pārvadāšanai un kuros papildus autovadītāja sēdvietai ir vairāk nekā astoņas sēdvietas, un ar ko groza Padomes Direktīvas 70/156/EEK un 97/27/EK

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32001L0085

Oficiālais Vēstnesis L 042 , 13/02/2002 Lpp. 0001 - 0102

		Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/85/EK(2001. gada 20. novembris),kas attiecas uz īpašiem noteikumiem transportlīdzekļiem, kurus lieto pasažieru pārvadāšanai un kuros papildus autovadītāja sēdvietai ir vairāk nekā astoņas sēdvietas, un ar ko groza Padomes Direktīvas 70/156/EEK un 97/27/EKEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 95. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],saskaņā ar Līguma [3] 251. pantā noteikto procedūru, ņemot vērā Samierināšanas komitejas 2001. gada 25. jūnijā apstiprināto kopīgo dokumentu,tā kā:(1) Iekšējais tirgus ir teritorija bez iekšējām robežām, kurā ir nodrošināta preču, personu, pakalpojumu un kapitāla brīva aprite. Ir svarīgi pieņemt pasākumus šajā sakarā.(2) Tehniskās prasības, kurām transportlīdzekļiem jāatbilst saskaņā ar valstu tiesību aktiem, cita starpā attiecas uz īpašiem noteikumiem transportlīdzekļiem, kurus lieto pasažieru pārvadāšanai un kuros papildus autovadītāja sēdvietai ir vairāk nekā astoņas sēdvietas.(3) Šīs prasības dažādās dalībvalstīs atšķiras.(4) Sakarā ar tehnisko priekšrakstu atšķirībām ir radīti šķēršļi šo transportlīdzekļu laišanai Kopienas tirgū. Ja visas dalībvalstis aizstās savus valstu noteikumus ar saskaņotām prasībām, tiks uzlabota iekšējā tirgus darbība attiecībā uz šiem transportlīdzekļiem.(5) Tādēļ visās dalībvalstīs papildus esošajiem noteikumiem vai to vietā būtu jānosaka vienādas prasības, lai konkrēti attiecībā uz katra veida transportlīdzekli varētu piemērot EEK tipa apstiprinājuma procedūru, kas noteikta ar Padomes Direktīvu 70/156/EEK (1970. gada 6. februāris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju tipa apstiprinājumu [4].(6) Šī direktīva ir viena no atsevišķajām direktīvām par EEK tipa apstiprinājuma procedūru, kas izstrādāta saskaņā ar Direktīvu 70/156/EEK.(7) Lai ņemtu vērā panākumus, kas jau ir gūti, lai uzlabotu personu ar kustību traucējumiem iespējas piekļūt I un II klases transportlīdzekļiem, ir jāatļauj jau esošajos transportlīdzekļu tipos atsevišķās galvenās ejas daļās izmantot slīpākas virsmas nekā jaunajos transportlīdzekļu tipos.(8) Šo pasākumu mērķi, proti, centienus izskaust tirdzniecības šķēršļus Kopienā, piemērojot šādiem transportlīdzekļiem EK tipa apstiprinājumu, dalībvalstis nevar apmierinoši īstenot, ņemot vērā attiecīgajā nozarē piedāvāto pasākumu mērogu un ietekmi, tāpēc šo mērķi var labāk sasniegt Kopienas līmenī, un Kopiena var pieņemt pasākumus saskaņā ar subsidiaritātes principu, kā noteikts Līguma 5. pantā. Saskaņā ar minētajā pantā ietverto proporcionalitātes principu šī direktīva neparedz neko tādu, kas nebūtu samērīgs ar šo mērķu sasniegšanas vajadzībām.(9) Lai nošķirtu esošo tipu transportlīdzekļus no jaunā tipa transportlīdzekļiem, ir jāatsaucas uz Padomes Direktīvu 76/756/EEK (1976. gada 27. jūlijs) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz apgaismes ierīču un gaismas signālierīču uzstādīšanu mehāniskajiem transportlīdzekļiem un to piekabēm [5].(10) Ir vēlams ņemt vērā esošās tehniskās prasības, ko ANO Eiropas Ekonomikas komisija ir pieņēmusi ar saviem noteikumiem Nr. 36 ("Vienoti noteikumi lieliem pasažieru transportlīdzekļiem saistībā ar to vispārīgās konstrukcijas apstiprinājumu"), Nr. 52 ("Vienoti noteikumi mazas ietilpības sabiedriskā transporta līdzekļiem"), Nr. 66 ("Vienoti noteikumi lieliem pasažieru transportlīdzekļiem saistībā ar to virsmas struktūras izturības apstiprinājumu") un Nr. 107 ("Vienoti noteikumi lieliem divstāvu pasažieru transportlīdzekļiem saistībā ar to vispārīgās konstrukcijas apstiprinājumu"), kas ir pievienoti 1958. gada 20. marta Nolīgumam par vienotu noteikumu pieņemšanu mehānisku transportlīdzekļu aprīkojuma daļu apstiprinājumam un tā savstarpējai atzīšanai.(11) Lai gan šīs direktīvas galvenais mērķis ir garantēt pasažieru drošību, ir jāparedz tehniski priekšraksti, lai ļautu personām ar kustību traucējumiem piekļūt transportlīdzekļiem, uz kuriem attiecas šī direktīva, ievērojot Kopienas transporta un sociālo politiku. Ir jādara viss iespējamais, lai atvieglotu piekļuvi šiem transportlīdzekļiem. Šai nolūkā personām ar kustību traucējumiem piekļuvi var nodrošināt vai nu ar tehniskiem risinājumiem, kurus piemēro transportlīdzekļiem, uz kuriem attiecas šī direktīva, vai kombinējot tos ar atbilstīgiem vietējās infrastruktūras līdzekļiem, lai personām ratiņkrēslos garantētu piekļuvi.(12) Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, ir jāgroza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 70/156/EEK un Direktīva 97/27/EK, kas attiecas uz dažu kategoriju mehānisku transportlīdzekļu un to piekabju masu un gabarītiem [6].(13) Šīs direktīvas īstenošanai vajadzīgie pasākumi jāpieņem saskaņā ar Padomes Lēmumu 1999/468/EK (1999. gada 28. jūnijs), ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību [7],IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsŠajā direktīvā:- "transportlīdzeklis" ir jebkurš M2 un M3 kategorijas mehāniskais transportlīdzeklis atbilstīgi Direktīvas 70/156/EEK II pielikuma A daļas definīcijai,- "virsbūve" ir atsevišķa tehniska vienība, kas definēta Direktīvas 70/156/EEK 2. pantā,- "transportlīdzekļa klase" nozīmē transportlīdzekļa atbilstību klases aprakstam, kurš sniegts šīs direktīvas I pielikumā.2. pants1. Kopš 2003. gada 13. augusta dalībvalstis nevar atteikt EK tipa apstiprinājumu vai valsts tipa apstiprinājumu attiecībā uz:- transportlīdzekli,- virsbūvi,- tādu transportlīdzekli, kura virsbūves tips jau ir apstiprināts kā atsevišķa tehniska vienība,vai atteikt vai aizliegt pārdot, reģistrēt vai nodot ekspluatācijā transportlīdzekli vai tā virsbūvi kā atsevišķu tehnisku vienību, balstoties uz apsvērumiem, kas saistīti ar tādu transportlīdzekļu noteikumiem, kurus lieto pasažieru pārvadāšanai un kuros papildus autovadītāja sēdvietai ir vairāk nekā astoņas sēdvietas, ja ir apmierinātas šīs direktīvas un tās pielikumu prasības.2. Šā panta 1. punkts attiecas arī uz I vai II klases transportlīdzekļiem ar zemu grīdu, kuri atbilstīgi Direktīvai 76/756/EEK ir saņēmuši tipa apstiprinājumu pirms 2002. gada 13. augusta, un kuros var lietot 12,5 % slīpu galvenās ejas virsmu, kas minēta 1. pielikuma 7.7.6.2. punktā.3. Ievērojot tālāk sniegtā 4. punkta noteikumus, no 2004. gada 13. februāra dalībvalstis:- vairs nepiešķir EK tipa apstiprinājumu transportlīdzekļa tipam un virsbūves kā atsevišķas tehniskas vienības tipam,- var atteikt vai aizliegt reģistrēt, pārdot vai nodot ekspluatācijā jaunus transportlīdzekļus un virsbūves kā atsevišķas tehniskas vienības,balstoties uz apsvērumiem, kas saistīti ar tādu transportlīdzekļu noteikumiem, kurus lieto pasažieru pārvadāšanai un kuros papildus autovadītāja sēdvietai ir vairāk nekā astoņas sēdvietas, ja nav apmierinātas šīs direktīvas un tās pielikumu prasības.4. No 2005. gada 13. februāra dalībvalstis var atteikt vai aizliegt reģistrēt, pārdot vai nodot ekspluatācijā jaunus transportlīdzekļus un jaunas virsbūves kā atsevišķas tehniskas vienības, kuras ir ieguvušas tipa apstiprinājumu saskaņā ar 2. punkta prasībām.3. pants1. I klases transportlīdzekļiem jābūt pieejamiem personām ar kustību traucējumiem, tostarp personām ratiņkrēslos, ievērojot VII pielikumā izklāstītos tehniskos noteikumus.2. Dalībvalstis var brīvi izvēlēties piemērotāko risinājumu, lai panāktu uzlabotu piekļuvi transportlīdzekļiem, kas nav I klases transportlīdzekļi. Tomēr gadījumos, kad transportlīdzekļi, kas nav I klases transportlīdzekļi, ir aprīkoti ar iekārtām, ko lieto personas ar kustību traucējumiem un/vai personas ratiņkrēslos, tiem jāatbilst attiecīgajām VII pielikuma prasībām.4. pantsDirektīvu 70/156/EK groza šādi.1. Direktīvas I pielikumā:a) pielikuma 0.2. pozīcijai pievieno šādas:+++++ TIFF +++++b) pielikuma 0.3. pozīcijai pievieno šādas:+++++ TIFF +++++c) pielikuma 0.3.1. pozīciju papildina ar šādām:+++++ TIFF +++++d) pielikuma 2.4.2. pozīciju papildina ar šādu punktu:+++++ TIFF +++++e) iekļauj šādu pozīciju:+++++ TIFF +++++f) pielikuma 13. pozīciju aizstāj ar šādu pozīciju:"+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++";2. Direktīvas III pielikuma I daļā iekļauj šādu pozīciju:+++++ TIFF +++++3. Direktīvas IV pielikumā:a) Ar šādu pozīciju aizstāj I daļas 52. pozīciju:| "Priekšmets | Direktīva Nr. | Atsauce Oficiālajā Vēstnesī | Piemērojamība || | | | | | | | | |52 | Autobusi | …/…/EK | L | M1 | M2X | M3X | N1 | N2 | N3 | O1 | O2 | O3 | O4" |b) II daļā ievieto šādu 52. pozīciju:| "Priekšmets | Pamatnoteikumu numurs | Grozījumu sērija | Papildinājums | Jālabo |52 | Virsmas struktūras izturīgums (autobusiem) | 66 | — | 1 līdz 00 | —" |5. pantsDirektīvas 97/27/EEK I pielikumu groza šādi:1. Svītro 2.1.2.1. līdz 2.1.2.2.1.4. punktu;2. Iekļauj šādus punktus:"2.1.2.1. "Autobuss" ir transportlīdzeklis, kas definēts Direktīvas 2001/85/EK I pielikuma 1. punktā.2.1.2.2. "Autobusa klase" nozīmē tāda transportlīdzekļa klasi, kas definēta Direktīvas 2001/85/EK I pielikuma 2.1.1. un 2.1.2. punktā.2.1.2.3. "Posmainais autobuss" ir transportlīdzeklis, kas definēts Direktīvas 2001/85/EK I pielikuma 2.1.3. punktā.2.1.2.4. "Divstāvu autobuss" ir transportlīdzeklis, kas definēts Direktīvas 2001/85/EK I pielikuma 2.1.6. punktā."3. Līdzšinējais 2.1.2.2. punkts kļūst par 2.1.2.5. punktu.6. pantsPasākumus, kas vajadzīgi, lai pielāgotu šo direktīvu tehnikas attīstībai, pieņem saskaņā ar 7. panta 2. punktā izklāstīto procedūru.7. pants1. Komisijai palīdz saskaņā ar Direktīvas 70/156/EEK 13. pantu izveidotā Komiteja pielāgošanai tehnikas attīstībai (še turpmāk "komiteja").2. Ja ir atsauce uz šo punktu, tad piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5. un 7. pantu, ņemot vērā minētā lēmuma 8. panta noteikumus.Lēmuma 1999/468/EK 5. panta 6. punktā noteiktais termiņš ir trīs mēneši.3. Komiteja pieņem savu reglamentu.8. pants1. Dalībvalstis pieņem un publicē normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai līdz 2003. gada 13. augustam izpildītu šīs direktīvas prasības. Par tiem dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem minētos tiesību aktus, tajos iekļauj atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka kārtību, kādā izdarīt šādas atsauces.2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu svarīgākos noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.9. pantsŠī direktīva stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.10. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2001. gada 20. novembrīEiropas Parlamenta vārdā —priekšsēdētājaN. FontainePadomes vārdā —priekšsēdētājsA. Neyts-uyttebroeck[1] OV C 17, 20.1.1998., 1. lpp.[2] OV L 129, 27.4.1998., 5. lpp.[3] Eiropas Parlamenta 1998. gada 18. novembra atzinums (OV C 379, 7.12.1998., 80. lpp.), kas apstiprināts 1999. gada 27. oktobrī (OV C 154, 5.6.2000., 47. lpp.), Padomes 2000. gada 26. septembra kopējā nostāja (OV C 370, 22.12.2000., 1. lpp.) un Eiropas Parlamenta 2001. gada 14. februāra lēmums (OV C 276, 1.10.2001., 124. lpp.). Eiropas Parlamenta 2001. gada 3. oktobra lēmums un Padomes 2001. gada 8. oktobra lēmums.[4] OV L 42, 23.2.1970., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 98/91/EK (OV L 11, 16.1.1999., 25. lpp.).[5] OV L 262, 27.9.1976., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 97/28/EK (OV L 171, 30.6.1997., 1. lpp.).[6] OV L 233, 25.8.1997., 1. lpp.[7] OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMU SARAKSTSI pielikums: | Darbības joma, definīcijas, EK transportlīdzekļa tipa apstiprinājuma vai virsbūves kā atsevišķas tehniskas vienības tipa apstiprinājuma pieteikums, transportlīdzekļa vai virsbūves tipa modifikācijas, ražojumu atbilstība un prasības |Papildinājums: | Statiskās stabilitātes robežu pārbaude ar aprēķinu palīdzību |II pielikums: | EK tipa apstiprinājuma dokumentācija |1. papildinājums: | Informācijas dokumenti |1. apakšpapildinājums: | Informācijas dokuments attiecībā uz transportlīdzekļa tipu |2. apakšpapildinājums: | Informācijas dokuments attiecībā uz virsbūves tipu |3. apakšpapildinājums: | Informācijas dokuments attiecībā uz tāda transportlīdzekļa tipu, kuram pierīkota virsbūve, kas jau ir apstiprināta kā atsevišķa tehniska vienība |2. papildinājums: | EEK tipa apstiprinājuma sertifikāts |1. apakšpapildinājums: | EK tipa apstiprinājuma sertifikāts transportlīdzekļa tipam |2. apakšpapildinājums: | EK tipa apstiprinājuma sertifikāts virsbūves tipam |3. apakšpapildinājums: | EK tipa apstiprinājuma sertifikāts transportlīdzekļa tipam, kuram pierīkota virsbūve, kas jau ir apstiprināta kā atsevišķa tehniska vienība |III pielikums: | Paskaidrojošas shēmas |IV pielikums: | Virsmas struktūras izturība |1. papildinājums: | Pabeigta transportlīdzekļa apgāšanās tests |2. papildinājums: | Virsbūves daļas apgāšanās tests |3. papildinājums: | Virsbūves daļas svārsta tests |1. apakšpapildinājums: | Kopējās enerģijas aprēķins |2. apakšpapildinājums: | Prasības attiecībā uz galveno enerģiju absorbējošo virsbūves daļu sadalījumu |4. papildinājums: | Virsmas struktūras izturības pārbaude, izmantojot aprēķinus |V pielikums: | Mehānisko durvju aizvēršanās spēka mērīšanas vadlīnijas |VI pielikums: | Īpašas prasības transportlīdzekļiem, kuru ietilpība nepārsniedz 22 pasažierus |VII pielikums: | Prasības tehniskajām ierīcēm, ar kurām atvieglo iekļūšanu transportlīdzeklī personām ar kustību traucējumiem |VIII pielikums: | Īpašas prasības divstāvu transportlīdzekļiem |Papildinājums: | Galvenās ejas |IX pielikums: | EK tipa apstiprinājums atsevišķai tehniskai vienībai un EK tipa apstiprinājums transportlīdzeklim, kas ir aprīkots ar virsbūvi, kura jau ir apstiprināta kā atsevišķa tehniska vienība |--------------------------------------------------


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/14/EK ( 2009. gada 11. marts ), ar ko Direktīvu 94/19/EK par noguldījumu garantiju sistēmām groza attiecībā uz seguma līmeni un izmaksas aizkavējumu (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               13.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 68/3

      EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA 2009/14/EK
   (2009. gada 11. marts),
   ar ko Direktīvu 94/19/EK par noguldījumu garantiju sistēmām groza attiecībā uz seguma līmeni un izmaksas aizkavējumu
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 47. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,
   ņemot vērā Eiropas Centrālās bankas atzinumu (1),
   saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru (2),
   tā kā:

               (1)

               Padome 2008. gada 7. oktobrī vienojās, ka prioritārs uzdevums ir atjaunot uzticību finanšu sektoram un tā pienācīgu funkcionēšanu. Tā apņēmās veikt visus nepieciešamos pasākumus, lai aizsargātu privātpersonu noguldījumus, un atzinīgi novērtēja Komisijas nolūku steidzami sagatavot attiecīgu priekšlikumu, lai veicinātu noguldījumu garantiju sistēmu saskaņošanu.

               (2)

               Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 94/19/EK (3) jau ir iekļauti pamatnoteikumi noguldītāju aizsardzībai. Tomēr pašreizējās finanšu krīzes dēļ segums ir jāuzlabo.

               (3)

               Patlaban spēkā esošais Direktīvā 94/19/EK paredzētais minimālais seguma līmenis ir EUR 20 000 ar iespēju dalībvalstīm noteikt lielāku seguma līmeni. Tomēr ir izrādījies, ka tas nav pietiekami daudziem noguldījumiem Kopienā. Lai saglabātu noguldītāju uzticību un iegūtu lielāku finanšu tirgu stabilitāti, minimālais seguma līmenis būtu jāpaaugstina līdz EUR 50 000. Līdz 2010. gada 31. decembrim katra noguldītāja noguldījumu kopapjoma seguma apjoms būtu jānosaka EUR 100 000, ja vien Komisijas ietekmes novērtējumā, kas iesniegts Eiropas Parlamentam un Padomei līdz 2009. gada 31. decembrim, nav secināts, ka šāda palielināšana un šāda saskaņošana nav finansiāli iespējama visās dalībvalstīs, lai nodrošinātu patērētāju tiesību aizsardzību un finanšu stabilitāti Kopienā, kā arī lai izvairītos no konkurences izkropļojumiem starp dalībvalstīm. Ja ietekmes novērtējums parāda, ka šāda palielināšana un šāda saskaņošana nav atbilstoša, Komisijai būtu jāiesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei attiecīgi priekšlikumi.

               (4)

               Tas pats seguma līmenis būtu jāpiemēro visiem noguldītājiem neatkarīgi no tā, vai dalībvalsts valūta ir euro vai cita valūta. Ārpus eurozonas esošām dalībvalstīm vajadzētu būt iespējai noapaļot summas, kas rodas no konversijas, nepakļaujot kompromisam līdzvērtīgu noguldītāju aizsardzību.

               (5)

               Ziņojumā, ko Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei, būtu jāanalizē visi saistītie jautājumi, piemēram, kompensācijas un pretprasības, sistēmās veicamo iemaksu noteikšana, produktu un noguldītāju loks, pārrobežu sadarbības efektivitāte starp noguldījumu garantiju sistēmām un saikne starp noguldījumu garantiju sistēmām un alternatīviem līdzekļiem, lai atmaksātu noguldītājiem, piemēram, atmaksāšanas mehānismiem ārkārtas gadījumos. Sakarā ar šo ziņojumu dalībvalstīm būtu jāapkopo attiecīgie dati un pēc attiecīga lūguma jāiesniedz tie Komisijai.

               (6)

               Dažas dalībvalstis saskaņā ar Direktīvu 94/19/EK ir izveidojušas noguldījumu garantiju sistēmas, kurās paredzēts pilns segums atsevišķiem ilgtermiņa noguldījumu veidiem, piemēram, pensiju pieprasījumiem. Ir jāievēro šādu sistēmu noguldītāju tiesības un tas, ko viņi no šādām sistēmām sagaida.

               (7)

               Dažas dalībvalstis jau ir ieviesušas vai plāno saskaņā ar Direktīvu 94/19/EK ieviest noguldījumu garantiju sistēmas, kas pilnībā nosedz atsevišķus īslaicīgi palielinātus konta atlikumus. Komisijai līdz 2009. gada 31. decembrim būtu jāizvērtē, vai būtu jāsaglabā vai jāievieš noguldījumu garantiju sistēmas, kas pilnībā nosedz atsevišķus īslaicīgi palielinātus konta atlikumus.

               (8)

               Šī direktīva nedrīkstētu iespaidot ne sistēmas, kas aizsargā pašu kredītiestādi, un jo īpaši nodrošina tās likviditāti un maksātspēju, tādējādi garantējot noguldītāju aizsardzību, kas ir vismaz līdzvērtīga aizsardzībai, kuru nodrošina ar noguldījumu garantiju sistēmu, ne arī brīvprātīgas noguldītāju kompensācijas sistēmas, ko nav ieviesusi vai oficiāli atzinusi dalībvalsts.

               (9)

               Dalībvalstīm būtu jāveicina tas, lai, slēdzot nolīgumus vai uzlabojot pašreizējos nolīgumus, noguldījumu garantiju sistēmas rēķinās ar attiecīgajiem pienākumiem.

               (10)

               Patlaban paredzētais triju mēnešu ilgais izmaksas periods, ko var pagarināt līdz deviņiem mēnešiem, ir pretrunā nepieciešamībai saglabāt noguldītāju uzticību un neatbilst viņu vajadzībām. Tāpēc izmaksas termiņš būtu jāsamazina līdz divdesmit darbdienām. Šis periods būtu jāpagarina tikai izņēmuma gadījumos un ar kompetento iestāžu apstiprinājumu. Divus gadus pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā Komisijai būtu jāiesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojums par maksājuma procedūru efektivitāti un termiņiem, novērtējot, vai termiņu ir iespējams turpmāk saīsināt līdz desmit darbdienām.

               (11)

               Turklāt gadījumos, kad izmaksa pamatojas uz kompetentu iestāžu konstatējumu, patlaban paredzētais 21 dienas lēmuma pieņemšanas termiņš būtu jāsaīsina līdz piecām darbdienām, lai nekavētu noguldījumu ātru izmaksu. Tomēr kompetentajām iestādēm vispirms vajadzētu būt pārliecinātām par to, ka kredītiestāde nav izmaksājusi noguldījumus, kas ir izmaksājami. Novērtējums būtu jāveic saskaņā ar dalībvalstu tiesvedības vai administratīvajām procedūrām.

               (12)

               Noguldījumus var uzskatīt par nepieejamiem, ja savlaicīgas iejaukšanās vai reorganizācijas pasākumi ir bijuši neveiksmīgi. Tas nedrīkst traucēt kompetentajām iestādēm veikt turpmākus restrukturizācijas pasākumus izmaksas periodā.

               (13)

               Dalībvalstīm būtu jācenšas nodrošināt banku pakalpojumu nepārtrauktību un pieeju banku likviditātei, īpaši finanšu krīzes periodos. Tādēļ dalībvalstis tiek aicinātas pēc iespējas drīz veikt pasākumus, lai pēc cietušā noguldītāja iesnieguma nodrošinātu attiecīgo summu ārkārtas izmaksas ne vēlāk kā trīs dienu laikā pēc šāda iesnieguma. Tā kā pašreizējā triju mēnešu termiņa samazināšana pozitīvi atsaucas uz noguldītāju uzticību un finanšu tirgu pienācīgu funkcionēšanu, dalībvalstīm un to noguldījumu garantiju sistēmām būtu jānodrošina izmaksa pēc iespējas īsākā termiņā.

               (14)

               Direktīvā 94/19/EK ir paredzēta iespēja dalībvalstīm ierobežot segumu līdz noteiktai procentuālajai daļai. Šāda pieeja ir negatīvi ietekmējusi noguldītāju uzticību, un tāpēc to vajadzētu pārtraukt.

               (15)

               Direktīvas 94/19/EK īstenošanai vajadzīgie pasākumi būtu jāpieņem saskaņā ar Padomes Lēmumu 1999/468/EK (1999. gada 28. jūnijs), ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību (4).

               (16)

               Jo īpaši Komisija būtu jāpilnvaro koriģēt seguma līmeni atbilstoši inflācijai Eiropas Savienībā, pamatojoties uz izmaiņām Komisijas publicētajā saskaņoto patēriņa cenu indeksā. Šis pasākums, kurš ir vispārīgs un kura mērķis ir grozīt nebūtiskus Direktīvas 94/19/EK elementus, jāpieņem saskaņā ar Lēmuma 1999/468/EK 5.a pantā paredzēto regulatīvo kontroles procedūru.

               (17)

               Ņemot vērā to, ka šīs direktīvas mērķus – proti, saskaņot seguma līmeni un izmaksas termiņus – nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, jo pastāv liels daudzums atšķirīgu noteikumu dažādu dalībvalstu tiesību sistēmās, un to, ka tādēļ šos mērķus var labāk sasniegt Kopienas līmenī, Kopiena var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā direktīvā paredz vienīgi tos pasākumus, kas vajadzīgi šo mērķu sasniegšanai.

               (18)

               Tādēļ atbilstoši būtu jāgroza Direktīva 94/19/EK.

               (19)

               Saskaņā ar 34. punktu Iestāžu nolīgumā par labāku likumdošanas procesu (5) dalībvalstīm ir ieteikts gan savām vajadzībām, gan Kopienas interesēs izstrādāt savas tabulas, kur pēc iespējas precīzāk atspoguļota atbilstība starp šo direktīvu un tās transponēšanas pasākumiem, un padarīt tās publiski pieejamas,

         IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 94/19/EK grozījumi
   Ar šo Direktīvu 94/19/EK groza šādi.

               1)

               Direktīvas 1. panta 3. punkta i) apakšpunkta otro daļu aizstāj ar šādu daļu:
               “Kompetentās iestādes to konstatē pēc iespējas ātrāk un noteikti ne vēlāk kā piecas darbdienas pēc tam, kad pirmo reizi pārliecinājušās par to, ka kredītiestāde nav izmaksājusi noguldījumus, kas ir izmaksājami; vai”.

               2)

               Direktīvas 4. pantu groza šādi:

                           a)

                           5. punktu aizstāj ar šādu punktu:
                           “5.   Šā panta 1. līdz 4. punktā minētajos gadījumos dalībvalstis nodrošina, ka noguldījumu garantiju sistēmas savstarpēji sadarbojas.”;

                           b)

                           pievieno šādu punktu:
                           “6.   Komisija vismaz reizi divos gados pārskata šā panta darbību un, ja vajadzīgs, ierosina tā grozījumus.”

               3)

               Direktīvas 7. pantu groza šādi:

                           a)

                           1. punktu aizstāj ar šādiem punktiem:
                           “1.   Dalībvalstis nodrošina, ka katra noguldītāja noguldījumu kopapjoma segums ir vismaz EUR 50 000, ja noguldījumi nav pieejami.
                           1a.   Līdz 2010. gada 31. decembrim dalībvalstis nodrošina, ka katra noguldītāja noguldījumu kopapjoma segums ir EUR 100 000, ja noguldījumi nav pieejami.
                           Ja Komisija savā 12. pantā minētajā ziņojumā secina, ka šāds palielinājums un šāda saskaņošana nav piemērota un finansiāli iespējama visās dalībvalstīs, lai nodrošinātu patērētāju tiesību aizsardzību un finanšu stabilitāti Kopienā un nepieļautu pārrobežu kropļojumus starp dalībvalstīm, Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei priekšlikumu grozīt šā punkta pirmo daļu.
                           1b.   Dalībvalstis, kas neatrodas eurozonā un kas 1. un 1.a punktā minētās euro izteiktās summas konvertē savas valsts valūtā, nodrošina to, ka valsts valūtās izteiktās summas, ko faktiski izmaksā noguldītājiem, ir līdzvērtīgas šajā direktīvā noteiktajām summām.”;

                           b)

                           3. punktu aizstāj ar šādu punktu:
                           “3.   Šā panta 1.a punkts neliedz saglabāt noteikumus, saskaņā ar kuriem līdz 2008. gada 1. janvārim konkrētiem noguldījumu veidiem piedāvāja pilnu segumu, jo īpaši sociālu apsvērumu dēļ.”;

                           c)

                           svītro 4. punktu;

                           d)

                           pievieno šādu punktu:
                           “7.   Komisija var koriģēt 1. un 1.a punktā minētās summas atbilstoši inflācijai Eiropas Savienībā, pamatojoties uz Komisijas publicēto saskaņoto patēriņa cenu indeksu.
                           Šo pasākumu, kas paredzēts, lai grozītu nebūtiskus šīs direktīvas elementus, pieņem saskaņā ar 7.a panta 2. punktā minēto regulatīvo kontroles procedūru.”

               4)

               Iekļauj šādu pantu:
               “7.a pants
               1.   Komisijai palīdz Eiropas Banku komiteja, kas izveidota ar Komisijas Lēmumu 2004/10/EK (6).
               2.   Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro 5.a panta 1. līdz 4. punktu un 7. pantu Padomes Lēmumā 1999/468/EK (1999. gada 28. jūnijs), ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību (7), ņemot vērā tā 8. pantu.

               5)

               Direktīvas 9. panta 1. punktu aizstāj ar šādu punktu:
               “1.   Dalībvalstis nodrošina to, ka kredītiestādes esošajiem un iespējamiem noguldītājiem dara pieejamu vajadzīgo informāciju, lai identificētu noguldījumu garantiju sistēmu, kuras dalībniece ir kredītiestāde un tās filiāles Kopienā, vai arī visus alternatīvos pasākumus, kas ir paredzēti 3. panta 1. punkta otrajā daļā vai 4. punktā. Noguldītājus informē par noguldījumu garantiju sistēmas vai visu piemērojamo alternatīvo pasākumu noteikumiem, tostarp par garantiju sistēmas piedāvātā seguma summu un piemērojumu. Ja noguldījumu garantijas sistēma nenodrošina noguldījumiem garantijas atbilstīgi 7. panta 2. punktam, kredītiestādes par to informē noguldītāju. Visu informāciju dara pieejamu viegli saprotamā formā.
               Pēc pieprasījuma sniedz informāciju par kompensācijas nosacījumiem un formalitātēm, kas jāizpilda, lai iegūtu kompensāciju.”

               6)

               Direktīvas 10. pantu groza šādi:

                           a)

                           1. punktu aizstāj ar šādu punktu:
                           “1.   Pienācīgi pamatotus noguldītāju prasījumus saistībā ar nepieejamiem noguldījumiem noguldījumu garantiju sistēmas spēj izmaksāt divdesmit darbdienās pēc dienas, kad kompetentās iestādes veic 1. panta 3. punkta i) apakšpunktā minēto konstatāciju vai tiesu iestāde pieņem 1. panta 3. punkta ii) apakšpunktā minēto lēmumu. Tāpat šajā termiņā apkopo un pārsūta precīzu informāciju par noguldītājiem un noguldījumiem, kas vajadzīga, lai pārbaudītu prasījumus.
                           Galēja izņēmuma apstākļos noguldījumu garantiju sistēma var vērsties kompetentās iestādēs, lai pagarinātu termiņu. Šāds pagarinājums nepārsniedz desmit darbdienas.
                           Līdz 2011. gada 16. martam Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par maksājuma procedūru efektivitāti un termiņiem, šajā ziņojumā novērtējot, vai ir iespējams ieviest pirmajā daļā minētā termiņa turpmāku saīsinājumu līdz desmit darbdienām.
                           Dalībvalstis nodrošina, ka noguldījumu garantiju sistēmas veic regulāras savu sistēmu pārbaudes un ka attiecīgā gadījumā tās tiek informētas, ja kompetentās iestādes kredītiestādē konstatē problēmas, kas varētu radīt iemeslu noguldījumu garantiju sistēmu iesaistīšanai.”;

                           b)

                           svītro 2. punktu.

               7)

               Direktīvas 12. pantu aizstāj ar šādu pantu:
               “12. pants
               1.   Līdz 2009. gada 31. decembrim Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par:

                           a)

                           noguldījumu garantiju sistēmu finansēšanas saskaņošanu, īpašu uzmanību pievēršot tam, kā šādas saskaņošanas trūkums pārrobežu krīzes gadījumā ietekmē noguldījumu kompensācijas izmaksu pieejamību un godīgu konkurenci, kā arī šādas saskaņošanas sniegtajām priekšrocībām un izmaksām;

                           b)

                           pilnīga seguma piešķiršanas piemērotību un kārtību atsevišķiem īslaicīgi palielinātiem konta atlikumiem;

                           c)

                           iespējamiem risinājumiem, lai ieviestu iemaksas, kas atkarīgas no riska līmeņa;

                           d)

                           Kopienas noguldījumu garantiju sistēmas iespējamas ieviešanas priekšrocībām un izmaksām;

                           e)

                           to, kā sistēmas efektivitāti ietekmē tiesību aktu atšķirības attiecībā uz kompensāciju, kad tiek noteikta noguldītāja kredīta un parādu bilance, kā arī par iespējamiem traucējumiem saistībā ar uzņēmumu pārrobežu likvidāciju;

                           f)

                           produktu un noguldītāju loka saskaņošanu, īpašu uzmanību pievēršot mazo un vidējo uzņēmumu un vietējo iestāžu specifiskajām vajadzībām;

                           g)

                           saikni starp noguldījumu garantiju sistēmām un alternatīviem kompensāciju izmaksāšanas veidiem, piemēram, izmaksāšanas mehānismiem ārkārtas gadījumos.

                     Ja nepieciešams, Komisija nāk klajā ar atbilstīgiem priekšlikumiem šīs direktīvas grozīšanai.
               2.   Dalībvalstis informē Komisiju un Eiropas Banku komiteju, ja tās paredzējušas mainīt noguldījumu seguma jomu vai līmeni, un par iespējamām grūtībām, kas radušās, sadarbojoties ar citām dalībvalstīm.”

               8)

               Svītro III pielikumu.

         2. pants
   Transponēšana
   1.   Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai līdz 2009. gada 30. jūnijam izpildītu šīs direktīvas prasības.
   Atkāpjoties no šā punkta pirmās daļas, dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai līdz 2010. gada 31. decembrim izpildītu prasības, kas noteiktas ar šo direktīvu grozītās Direktīvas 94/19/EK 1. panta 3. punkta i) apakšpunkta otrajā daļā, 7. panta 1.a un 3. punktā un 10. panta 1. punktā.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarīt šādas atsauces.
   2.   Dalībvalstis dara zināmus Komisijai to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   3. pants
   Stāšanās spēkā
   Šī regula stājas spēkā trešajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   4. pants
   Adresāti
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Strasbūrā, 2009. gada 11. martā

            Eiropas Parlamenta vārdā —

            priekšsēdētājs

         H.-G. PÖTTERING

            Padomes vārdā —

            priekšsēdētājs

         A. VONDRA

      (1)  OV C 314, 9.12.2008., 1. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta 2008. gada 18. decembra Atzinums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts) un Padomes 2009. gada 26. februāra un 2009. gada 5. marta lēmumi.

      (3)  OV L 135, 31.5.1994., 5. lpp.

      (4)  OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp.

      (5)  OV C 321, 31.12.2003., 1. lpp.

      (6)  OV L 3, 7.1.2004., 36. lpp.

      (7)  OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp.”


title: Padomes Direktīva (1987. gada 9. marts), ar kuru groza pielikumu Direktīvai 79/117/EEK, ar ko aizliedz laist tirgū un izmantot augu aizsardzības līdzekļus, kuru sastāvā ir konkrētas aktīvās vielas

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31987L0181

Oficiālais Vēstnesis L 071 , 14/03/1987 Lpp. 0033 - 0033 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 3 Sējums 22 Lpp. 0240  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 3 Sējums 22 Lpp. 0240

		Padomes Direktīva(1987. gada 9. marts),ar kuru groza pielikumu Direktīvai 79/117/EEK, ar ko aizliedz laist tirgū un izmantot augu aizsardzības līdzekļus, kuru sastāvā ir konkrētas aktīvās vielas(87/181/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1978. gada 21. decembra Direktīvu 79/117/EEK, ar ko aizliedz laist tirgū un izmantot augu aizsardzības līdzekļus, kuru sastāvā ir konkrētas aktīvās vielas [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 86/355/EEK [2], un jo īpaši tās 6. panta 3. punktu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,tā kā minētajā Direktīvā paredzēts, ka tās pielikumā regulāri jāveic labojumi, lai ņemtu vērā jaunākās zinātnes un tehnikas atziņas;tā kā ir pierādīts, ka nitrofēna izmantošana augu aizsardzības līdzekļos, jo īpaši izmantošana par herbicīdu, var kaitīgi ietekmēt cilvēka un dzīvnieku veselību;tā kā turklāt ir pierādīts, ka 1,2-dibrometāna un 1,2-dihloretāna izmantošana augu aizsardzības līdzekļos, jo īpaši augu un augsnes apdūmošanas nolūkā, var kaitīgi ietekmēt cilvēka un dzīvnieku veselību, kā arī radīt īpaši nelabvēlīgu ietekmi uz vidi,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvas 79/117/EEK pielikumā tekstu "C. Etilēnoksīds" aizstāj ar šo:"C. Citi savienojumi1. Etilēnoksīds"un pievieno šādus ierakstus:"2. Nitrofēns3. 1,2-dibrometāns4. 1,2-dihloretāns".2. pantsDalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības:- līdz 1988. gada 1. janvārim attiecībā uz nitrofēnu un 1,2-dibrometānu;- līdz 1989. gada 1. jūnijam attiecībā uz 1,2-dihloretānu.Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.3. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1987. gada 9. martāPadomes vārdā —priekšsēdētājsM. Eyskens[1] OV L 33, 8.2.1979., 36. lpp.[2] OV L 212, 2.8.1986., 33. lpp.--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva (1989. gada 30. maijs), ar kuru groza Direktīvu 79/117/EEK, ar ko aizliedz laist tirgū un izmantot augu aizsardzības līdzekļus, kuru sastāvā ir konkrētas aktīvās vielas

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31989L0365

Oficiālais Vēstnesis L 159 , 10/06/1989 Lpp. 0058 - 0058 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 3 Sējums 29 Lpp. 0122  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 3 Sējums 29 Lpp. 0122

		Padomes Direktīva(1989. gada 30. maijs),ar kuru groza Direktīvu 79/117/EEK, ar ko aizliedz laist tirgū un izmantot augu aizsardzības līdzekļus, kuru sastāvā ir konkrētas aktīvās vielas(89/365/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1978. gada 21. decembra Direktīvu 79/117/EEK, ar ko aizliedz laist tirgū un izmantot augu aizsardzības līdzekļus, kuru sastāvā ir konkrētas aktīvās vielas [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 87/477/EEK [2], un jo īpaši tās 6. panta 3. punktu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,tā kā Direktīvā 79/117/EEK paredzēts, ka tās pielikumā regulāri jāveic labojumi, lai ņemtu vērā jaunākās zinātnes un tehnikas atziņas;tā kā ar Direktīvu 86/355/EEK [3], ar ko groza pielikumu Direktīvai 79/117/EEK, ir aizliegts realizēt etilēnoksīdu un izmantot to kā augu aizsardzības līdzekli, pakļauts konkrētiem pagaidu valsts izņēmumiem attiecībā uz konkrētu neliela apjoma izstrādājumu, ja ir īpaša vajadzība un līdz kļūst pieejamas citas apstrādes metodes;tā kā šie izņēmumi zaudē spēku 1989. gada 31. decembrī;tā kā Komisija ir pārskatījusi lietas apstākļus attiecībā uz pieņemamām alternatīvām apstrādes metodēm, ar ko varētu aizstāt etilēnoksīda izmantošanu; tā kā pārskata rezultāti rāda, ka pašlaik nav šādas alternatīvas apstrādes metodes, kas būtu vispārēji pieejama attiecībā uz diviem no minētajiem izņēmumiem;tā kā attiecīgi jāpagarina minēto divu izņēmumu spēkā esamības termiņš,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvas 79/117/EEK pielikumu groza šādi:Pielikuma C daļā"Etilēnoksīds"labās puses ailē pēdējo teikumu aizstāj ar šo:"Izņēmumi, kas paredzēti a), d) un e) apakšpunktā, zaudē spēku 1989. gada 31. decembrī, bet b) un c) apakšpunktā paredzētie izņēmumi – vēlākais 1990. gada 31. decembrī."2. pantsDalībvalstīs līdz 1989. gada 31. decembrim stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.3. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1989. gada 30. maijāPadomes vārdā —priekšsēdētājsC. Romero Herrera[1] OV L 33, 8.2.1979., 36. lpp.[2] OV L 273, 26.9.1987., 40. lpp.[3] OV L 212, 2.8.1986., 33. lpp.--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva (1987. gada 9. septembris), ar kuru trešo reizi groza pielikumu Padomes Direktīvai 79/117/EEK, ar ko aizliedz laist tirgū un izmantot augu aizsardzības līdzekļus, kuru sastāvā ir konkrētas aktīvās vielas

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31987L0477

Oficiālais Vēstnesis L 273 , 26/09/1987 Lpp. 0040 - 0040 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 3 Sējums 24 Lpp. 0130  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 3 Sējums 24 Lpp. 0130

		Komisijas Direktīva(1987. gada 9. septembris),ar kuru trešo reizi groza pielikumu Padomes Direktīvai 79/117/EEK, ar ko aizliedz laist tirgū un izmantot augu aizsardzības līdzekļus, kuru sastāvā ir konkrētas aktīvās vielas(87/477/EEK)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1978. gada 21. decembra Direktīvu 79/117/EEK, ar ko aizliedz laist tirgū un izmantot augu aizsardzības līdzekļus, kuru sastāvā ir konkrētas aktīvās vielas [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 87/181/EEK [2], un jo īpaši tās 6. pantu,tā kā zinātnes un tehnikas atziņas dēļ jāveic konkrēti grozījumi Direktīvas 79/117/EEK pielikumā;tā kā tagad ir pieejamas mazāk bīstamas apstrādes metodes, jāsvītro konkrēts skaits pagaidu izņēmumu no minētajā direktīvā paredzētajiem aizliegumiem;tā kā visas dalībvalstis ir informējušas Komisiju par to, ka tās neplāno izmantot vai turpināt izmantot minētos izņēmumus;tā kā šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pastāvīgās augu veselības komitejas atzinumu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvas 79/117/EEK pielikumu groza šādi.1. Pielikuma A daļā "Dzīvsudraba savienojumi":a) 4. punktā 2. ailē "Dzīvsudraba alkilsavienojumi" aizstāj ar šādu tekstu: "Cukurbiešu sēklu apstrāde";b) 5. punktā 2. ailē "Dzīvsudraba alkoksialkil- un arilsavienojumi" aizstāj ar šādu tekstu: "Labības un biešu sēklu apstrāde".2. Pielikuma B daļas 1. punktā "Stabili hlororganiskie savienojumi" 2. ailes b) apakšpunkta "Aldrīns" tekstu groza, svītrojot vārdus "Īrija un".2. pantsDalībvalstīs līdz 1988. gada 1. janvārim stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.3. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1987. gada 9. septembrīKomisijas vārdā —priekšsēdētāja vietnieksFrans Andriessen[1] OV L 33, 8.2.1979., 36. lpp.[2] OV L 71, 14.3.1987., 33. lpp.--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva (1991. gada 22. jūlijs), ar ko četrpadsmito reizi tehnikas attīstībai pielāgo Padomes Direktīvu 67/548/EEK par normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu vielu klasifikāciju, iepakošanu un marķēšanu

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31991L0410

Oficiālais Vēstnesis L 228 , 17/08/1991 Lpp. 0067 - 0068 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 13 Sējums 20 Lpp. 0234  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 13 Sējums 20 Lpp. 0234

		Komisijas Direktīva(1991. gada 22. jūlijs),ar ko četrpadsmito reizi tehnikas attīstībai pielāgo Padomes Direktīvu 67/548/EEK par normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu vielu klasifikāciju, iepakošanu un marķēšanu(91/410/EEK)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1967. gada 27. jūnija Direktīvu 67/548/EEK par normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu vielu klasifikāciju, iepakošanu un marķēšanu [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 79/831/EEK [2], un jo īpaši tās 19. pantu,tā kā Direktīvas 67/548/EEK 15. panta 2. punkts paredz, ka mājas apstākļos izmantojamu bīstamu vielu iepakojumam jābūt ar bērniem nepieejamu aizdari un/vai ar taustāmu apdraudējuma brīdinājumu;tā kā saskaņā ar Padomes Direktīvas 88/379/EEK [3] 6. panta 2. punktu dažu veidu bīstamu preparātu iepakojumam, ko piedāvā vai pārdod plašai sabiedrībai, jābūt ar bērniem nepieejamu aizdari un/vai ar taustāmu apdraudējuma brīdinājumu;tā kā var uzskatīt, ka jebkuras formas iepakojumu, kas ir pietiekami drošs bērniem, jo īpaši to, kurš atbilst starptautiskiem standartiem, var pielīdzināt iepakojumam, kam ir bērniem nepieejama aizdare;tā kā tehniskās specifikācijas, kas pamatojas uz šiem noteikumiem, ir izklāstītas Direktīvas 67/548/EEK IX pielikuma A un B daļā; tā kā saskaņā ar Direktīvas 79/831/EEK 19. pantu IX pielikuma saturs izriet no procedūras, ko paredz Komiteja, kas atbild par pielāgošanu tehnikas attīstībai;tā kā šīs direktīvas noteikumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi Komiteja, kas atbild par to, kā tehnikas attīstībai pielāgot direktīvas par tehnisko šķēršļu novēršanu bīstamu vielu un preparātu tirdzniecībā,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvas 67/548/EEK IX pielikuma tekstu aizstāj ar tekstu, kas iekļauts šīs direktīvas pielikumā.2. pants1. Dalībvalstis līdz 1992. gada 1. augustam pieņem un publicē vajadzīgos noteikumus, lai izpildītu šīs direktīvas prasības, un tūlīt par to informē Komisiju. Dalībvalstis šos pasākumus piemēro, vēlākais, no 1992. gada 1. novembra.2. Pieņemot 1. punktā minētos noteikumus, dalībvalstis tajos iekļauj atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kādā veidā izdarāma šāda atsauce.3. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1991. gada 22. jūlijāKomisijas vārdā —priekšsēdētāja vietnieksMartin Bangemann[1] OV L 196, 16.8.1967., 1. lpp.[2] OV L 259, 15.10.1979., 10. lpp.[3] OV L 187, 16.7.1988., 14. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSSkat. Komisijas Direktīvu 2000/32/EK, OV L 136, 8.6.2000., 1. lpp.--------------------------------------------------