title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 97/7/EK (1997. gada 20. maijs) ar patērētāju aizsardzību saistībā ar distances līgumiem

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31997L0007

Oficiālais Vēstnesis L 144 , 04/06/1997 Lpp. 0019 - 0027

		Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 97/7/EK(1997. gada 20. maijs)ar patērētāju aizsardzību saistībā ar distances līgumiemEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 100.a pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],rīkojoties Līguma 189.b pantā paredzētajā kārtībā [3] saskaņā ar Samierināšanas komitejas 1996. gada 27. novembrī apstiprināto kopīgo dokumentu,(1) tā kā saistībā ar iekšējā tirgus mērķu sasniegšanu jāveic pasākumi šā tirgus pakāpeniskai konsolidācijai;(2) tā kā brīva preču un pakalpojumu aprite ietekmē ne tikai uzņēmējdarbības nozari, bet arī privātpersonas; tā kā tas nozīmē, ka patērētājiem būtu jāspēj piekļūt citas dalībvalsts precēm un pakalpojumiem ar tādiem pašiem noteikumiem kā minētās valsts iedzīvotājiem;(3) tā kā attiecībā uz patērētājiem pārrobežu tālpārdošana varētu būt viens no galvenajiem iekšējā tirgus izveides materiālajiem rezultātiem, kā inter alia atzīmēts Komisijas paziņojumā Padomei "Ceļā uz vienotu tirgu izplatīšanas jomā", tā kā iekšējā tirgus vienmērīgai darbībai patērētājiem ir būtiski nozīmīgi veikt darījumus ar uzņēmumu ārpus savas valsts, kaut arī šim uzņēmumam ir meitas uzņēmums patērētāja dzīvesvietas valstī;(4) tā kā jaunu tehnoloģiju ieviešana pavairo iespējas, kā patērētāji var iegūt informāciju par piedāvājumiem visā Kopienas teritorijā un izdarīt pasūtījumus; tā kā dažas dalībvalstis jau ir veikušas dažādus pasākumus, lai aizsargātu patērētājus attiecībā uz tālpārdošanu, kam ir bijusi kaitīga ietekme uz iekšējā tirgus uzņēmumu savstarpējo konkurenci; tā kā tādēļ Kopienas līmenī jāievieš kopīgu noteikumu minimums šajā jomā;(5) tā kā Padomes 1975. gada 14. aprīļa rezolūcijas par Eiropas Ekonomikas kopienas sākotnējo programmu patērētāju aizsardzības un informācijas politikā [4] pielikuma 18. un 19. pants vērš uzmanību uz vajadzību aizsargāt preču vai pakalpojumu pircējus no prasībām maksāt par precēm, kas nav pasūtītas, kā arī no agresīvām pārdošanas metodēm;(6) tā kā Komisijas paziņojuma Padomei "Jauns impulss patērētāju aizsardzības politikā", ko Padome pieņēma ar 1986. gada 23. jūnija rezolūciju [5], 33. punkts nosaka, ka Komisija iesniegs priekšlikumus attiecībā uz jaunu informācijas tehnoloģiju izmantošanu, kas patērētājiem dos iespēju izdarīt pasūtījumus piegādātājiem no savām mājām;(7) tā kā Padomes 1989. gada 9. novembra rezolūcija par nākotnes prioritātēm patērētāju aizsardzības politikas pārskatīšanā [6] aicina Komisiju piešķirt prioritāti šās rezolūcijas pielikumā norādītajām jomām; tā kā šis pielikums attiecas uz jaunām tehnoloģijām, ieskaitot televeikalus; tā kā Komisija ir atbildējusi uz minēto rezolūciju, pieņemot trīs gadu rīcības plānu patērētāju aizsardzības politikā Eiropas Ekonomikas kopienā (1990-1992); tā kā minētais plāns paredz direktīvas pieņemšanu;(8) tā kā dalībvalstis nosaka distances līgumos izmantojamās valodas;(9) tā kā līgumi, ko noslēdz sarunu ceļā no attāluma, ietver viena vai vairāku distanciālās saziņas līdzekļu izmantošanu; tā kā dažādos saziņas līdzekļus izmanto kā organizētas tālpārdošanas vai distances pakalpojumu sniegšanas sistēmas sastāvdaļu, kas neietver piegādātāja un patērētāja vienlaicīgu klātbūtni; tā kā šo saziņas līdzekļu pastāvīgā attīstība neļauj sastādīt to visaptverošu sarakstu, tomēr ir jānosaka principi, kas ir spēkā attiecībā pat uz tiem saziņas līdzekļiem, ko vēl tik plaši neizmanto;(10) tā kā viens un tas pats darījums, kas ietver secīgas darbības vai atsevišķu darbību sērijas noteiktā laika posmā, atkarībā no dalībvalstu tiesību aktiem var būt juridiski dažādi kvalificējams; tā kā šīs direktīvas noteikumus saskaņā ar 14. panta norādi nevar piemērot atšķirīgi, ievērojot dalībvalstu tiesību aktus; tā kā tālab ir pamats uzskatīt, ka saskaņai ar šīs direktīvas noteikumiem ir jābūt, veicot vismaz pirmo secīgu darbību sērijas vai pirmo atsevišķu darbību sērijas noteiktā laika posmā, ko var uzskatīt par darbību kopumu neatkarīgi no tā, vai šī darbība vai darbību sērijas ir vienota līguma vai secīgu, atsevišķu līgumu priekšmets;(11) tā kā distanciālās saziņas līdzekļu izmantošana nedrīkst novest pie patērētājam sniedzamās informācijas samazināšanās; tā kā patērētājam nosūtāmā informācija tādēļ būtu jānosaka neatkarīgi no izmantotajiem saziņas līdzekļiem; tā kā piegādātajai informācijai ir jābūt saskaņā arī ar citiem attiecīgajiem Kopienas noteikumiem, jo īpaši noteikumiem Padomes Direktīvā 84/450/EEK (1984. gada 10. septembris) par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz maldinošu reklāmu [7]; tā kā, pieļaujot izņēmumus attiecībā uz pienākumu sniegt informāciju, patērētājs pēc paša ieskatiem pieprasa konkrētu pamatinformāciju, piemēram, ziņas par piegādātāju, preču vai pakalpojumu pamatīpašības un to cena;(12) tā kā, sazinoties ar telefona starpniecību, būtu lietderīgi, ka patērētājs saņem pietiekamu informāciju sarunas sākumā, lai izlemtu par sarunas turpināšanu;(13) tā kā ar atsevišķu elektronisko tehnoloģiju starpniecību izplatītā informācija būtībā bieži ir īslaicīgi izmantojama, ja to nesaņem uz pastāvīga datu nesēja; tā kā patērētājam tādēļ savlaicīgi jāsaņem rakstisks paziņojums par informāciju, kas vajadzīga līguma pienācīgai izpildei;(14) tā kā patērētājam faktiski nav iespēju apskatīt izstrādājumu vai pārliecināties par sniegtā pakalpojuma raksturu pirms līguma noslēgšanas; tā kā būtu jāparedz tiesības atteikties no līguma, ja vien šajā direktīvā nav norādīts citādi; tā kā, ja šīs tiesības nav tikai formālas, izmaksas, ja patērētājam tādas rodas, izmantojot atteikuma tiesības, ir jāierobežo ar preču atpakaļ nosūtīšanas tiešajām izmaksām; tā kā šīs atteikuma tiesības neierobežo valstu tiesību aktos paredzētās patērētāju tiesības, jo īpaši attiecībā uz bojātu izstrādājumu vai pakalpojumu saņemšanu vai uz tādu izstrādājumu un pakalpojumu saņemšanu, kas neatbilst piedāvājumā dotajam šādu izstrādājumu vai pakalpojumu aprakstam; tā kā dalībvalstis nosaka pārējos nosacījumus un pasākumus, ievērojot atteikuma tiesību izmantošanu;(15) tā kā ir jānosaka arī līguma izpildes termiņš, ja tas nav precizēts pasūtījuma izdarīšanas laikā;(16) tā kā nav pieļaujama reklāmas metode, kas ietver izstrādājuma nosūtīšanu vai pakalpojuma sniegšanu patērētājam par maksu bez patērētāja iepriekšēja pieprasījuma vai iepriekšējas piekrišanas, ja vien šī metode neietver aizstājējproduktu vai pakalpojumu;(17) tā kā ir spēkā 1950. gada 4. novembra Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 8. un 10. pantā noteiktie principi; tā kā ir jāatzīst patērētāja tiesības uz privāto dzīvi, jo īpaši attiecībā uz neatkarību no atsevišķiem īpaši uzmācīgiem saziņas līdzekļiem; tā kā tādēļ šādu līdzekļu izmantošanai būtu jānosaka īpaši ierobežojumi; tā kā dalībvalstīm būtu jāveic attiecīgi pasākumi, lai efektīvi aizsargātu tos patērētājus, kuri nevēlas kontaktēties ar atsevišķu saziņas līdzekļu starpniecību, pret šādiem kontaktiem, neierobežojot tos konkrētos aizsargpasākumus attiecībā uz personas datu un privātās dzīves aizsardzību, kas patērētājam ir pieejami saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem;(18) tā kā ir svarīgi, lai šajā direktīvā ietverto saistošo noteikumu minimumu vajadzības gadījumā papildinātu ar ieinteresēto tirgotāju brīvprātīgi veiktajiem pasākumiem atbilstīgi Komisijas 1992. gada 7. aprīļa ieteikumam 92/295/EEK par prakses kodeksiem patērētāju aizsardzībai attiecībā uz līgumiem, kas ir apspriesti no attāluma [8];(19) tā kā patērētāju optimālas aizsardzības interesēs ir svarīgi, lai patērētāji būtu pienācīgi informēti par šīs direktīvas noteikumiem un prakses kodeksiem, kas var pastāvēt šajā jomā;(20) tā kā šīs direktīvas noteikumu pārkāpšana var kaitēt ne tikai patērētājiem, bet arī konkurentiem; tā kā tādēļ var izstrādāt noteikumus, kas dod iespēju valsts iestādēm vai to pārstāvjiem, vai patērētāju organizācijām, kam saskaņā ar valsts tiesību aktiem ir likumīga interese patērētāju aizsardzībā, vai profesionālām organizācijām, kam ir likumīga interese rīkoties, pārraudzīt šīs direktīvas piemērošanu;(21) tā kā, lai nodrošinātu patērētāju aizsardzību, ir svarīgi iespējami īsā laikā pievērsties jautājumam par pārrobežu sūdzībām; tā kā Komisija 1996. gada 14. februārī publicēja rīcības plānu attiecībā uz patērētāju pieeju tiesu varai un patērētāju strīdu izšķiršanu iekšējā tirgū; tā kā minētajā rīcības plānā iekļauj īpašas iniciatīvas ārpustiesas procedūru veicināšanai; tā kā, lai nodrošinātu šo procedūru uzticamību, norāda objektīvus kritērijus (II pielikums), un ir paredzēts izmantot standartizētas sūdzību veidlapas (III pielikums);(22) tā kā, lietojot jaunās tehnoloģijas, patērētājs nekontrolē izmantotos saziņas līdzekļus; tā kā tādēļ ir jānodrošina, lai pierādīšanas pienākumu var attiecināt uz piegādātāju;(23) tā kā atsevišķos gadījumos pastāv risks, ka patērētājam var tikt liegta šajā direktīvā paredzētā aizsardzība, nosakot, ka attiecībā uz līgumu piemērojams tādas valsts likums, kas nav dalībvalsts; tā kā šajā direktīvā tādēļ būtu jāiekļauj noteikumi, kas šo risku novērš;(24) tā kā dalībvalsts vispārējās interesēs var aizliegt tās teritorijā laist tirgū atsevišķas preces un pakalpojumus ar distances līgumu starpniecību; tā kā šim aizliegumam ir jābūt saskaņā ar Kopienas noteikumiem; tā kā šādi aizliegumi, jo īpaši attiecībā uz medikamentiem, jau ir paredzēti saskaņā ar Padomes Direktīvu 89/552/EEK (1989. gada 3. oktobris) par dažu tādu televīzijas raidījumu veidošanas un apraides noteikumu koordinēšanu, kas ietverti dalībvalstu normatīvajos un administratīvajos aktos [9], un Padomes Direktīvu 92/28/EEK (1992. gada 31. marts) par cilvēkiem paredzētu zāļu reklāmu [10],IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsMērķisŠīs direktīvas mērķis ir tuvināt dalībvalstu normatīvos un administratīvos aktus par distances līgumiem starp patērētājiem un piegādātājiem.2. pantsDefinīcijasŠajā direktīvā:1) "distances līgums" ir jebkurš līgums, kas noslēgts starp piegādātāju un patērētāju, par precēm vai pakalpojumiem saskaņā ar piegādātāja organizētu tālpārdošanas vai distances pakalpojumu sniegšanas shēmu, kad piegādātājs šā līguma vajadzībām ekskluzīvi izmanto vienu vai vairākus distanciālās saziņas līdzekļus līdz līguma noslēgšanas brīdim un ieskaitot to;2) "patērētājs" ir jebkura fiziska persona, kura līgumos, uz ko attiecas šī direktīva, darbojas nolūkos, kas nav saistīti ar tās amatu, uzņēmējdarbību vai profesiju;3) "piegādātājs" ir jebkura fiziska vai juridiska persona, kura līgumos, uz ko attiecas šī direktīva, darbojas komerciālā vai profesionālā statusā;4) "distanciālās saziņas līdzekļi" ir jebkuri saziņas līdzekļi, kurus bez piegādātāja un patērētāja vienlaicīgas fiziskās klātbūtnes var izmantot, lai noslēgtu līgumu starp šīm pusēm. To saziņas līdzekļu, uz ko attiecas šī direktīva, orientējošs saraksts ir ietverts I pielikumā;5) "saziņas līdzekļu operators" ir jebkura sabiedriska vai privāta fiziska vai juridiska persona, kuras amats, nodarbošanās vai profesionālā darbība ietver pienākumu darīt pieejamus piegādātājiem vienu vai vairākus distanciālās saziņas līdzekļus.3. pantsIzņēmumi1. Šī direktīva neattiecas uz līgumiem:- kas ir saistīti ar finanšu pakalpojumiem, kuru nepilnīgs saraksts atrodams II pielikumā,- kas ir noslēgti, izmantojot tirdzniecības automātus vai automatizētas komerciālas telpas,- kas ir noslēgti ar telekomunikāciju operatoru starpniecību, izmantojot telefona automātus,- kas ir noslēgti nekustamā īpašuma būvniecībai un pārdošanai vai attiecas uz citām nekustamā īpašuma tiesībām, izņemot nomas tiesības,- kas ir noslēgti izsolē.2. Direktīvas 4., 5., 6. pantu un 7. panta 1. punktu nepiemēro attiecībā uz:- līgumiem par pārtikas produktu, dzērienu vai citu ikdienas patēriņam paredzētu preču piegādi, ko uz patērētāja mājām, dzīvesvietu vai darba vietu veic pastāvīgs izplatītājs,- līgumiem par izmitināšanas, transporta, pārtikas krājumu piegādes vai izklaides pakalpojumu sniegšanu, ja piegādātājs, noslēdzis līgumu, uzņemas sniegt šos pakalpojumus konkrētā dienā vai konkrētā laika posmā, izņēmuma kārtā, ja notiek izklaides pasākumi brīvā dabā, piegādātājs var paturēt tiesības konkrētos apstākļos nepiemērot 7. panta 2. punktu.4. pantsIepriekšēja informācija1. Pirms tiek noslēgts jebkāds līgums no attāluma, patērētājam savlaicīgi sniedz šādu informāciju:a) ziņas par piegādātāja personību un, ja līgumā ir paredzēts avansa maksājums, viņa adresi;b) preču vai pakalpojumu galveno īpašību raksturojums;c) preču vai pakalpojumu cena, ieskaitot visus nodokļus;d) atsevišķos gadījumos — piegādes izmaksas;e) maksāšanas, piegādes vai izpildes kārtība;f) atteikuma tiesību pastāvēšana, izņemot 6. panta 3. punktā norādītos gadījumus;g) distanciālo saziņas līdzekļu izmantošanas maksa, ja to neaprēķina pēc pamatlikmes;h) laika posms, kurā piedāvājums vai cena paliek spēkā;i) vajadzības gadījumā līguma minimālais darbības laiks, ja līgumi attiecas uz izstrādājumiem, kas jāpiegādā, vai pakalpojumiem, kas jāsniedz pastāvīgi vai periodiski.2. Šā panta 1. punktā minētās ziņas, kuru komerciālais nolūks ir jāpaskaidro, sniedz skaidri un saprotami jebkurā veidā, kas atbilst izmantotajiem distanciālās saziņas līdzekļiem, jo īpaši ievērojot komercdarījumu godprātības principus un principus, kas reglamentē tādu personu, kuras, ievērojot dalībvalstu tiesību aktus, nevar dot savu piekrišanu, piemēram, nepilngadīgo aizsardzību.3. Turklāt, sazinoties ar telefona starpniecību, piegādātāja personību un sarunas komerciālo nolūku dara nepārprotami skaidru jebkuras sarunas ar patērētāju sākumā.5. pantsInformācijas rakstisks apstiprinājums1. Līguma izpildes laikā patērētājam ir laikus jāsaņem 4. panta 1. punkta a) līdz f) apakšpunktā norādītās informācijas rakstisks apstiprinājums vai apstiprinājums ar citu viņam pieejamu pastāvīgu informācijas nesēju, vai arī, vēlākais, preču piegādes brīdī, ja līgums neattiecas uz precēm, kas jāpiegādā trešām personām, ja vien šī informācija patērētājam jau nav sniegta rakstiski vai ar citu viņam pieejamu pastāvīgu informācijas nesēju pirms līguma noslēgšanas.Jebkurā gadījumā ir jāsniedz šādas ziņas:- rakstiska informācija par nosacījumiem un kārtību, kādā izmantojamas atteikuma tiesības 6. panta nozīmē, ieskaitot 6. panta 3. punkta pirmajā ievilkumā norādītos gadījumus,- piegādātāja uzņēmējdarbības vietas ģeogrāfiskā adrese, uz kuru patērētājs var adresēt visas sūdzības,- informācija par pirkuma apkalpošanu un pastāvošajām garantijām,- atzinums par līguma anulēšanu, ja tā darbības ilgums nav precizēts vai arī pārsniedz vienu gadu.2. Šā panta 1. punktu nepiemēro attiecībā uz pakalpojumiem, kurus veic ar distanciālās saziņas līdzekļu starpniecību, ja tos veic tikai vienreizēji un faktūrrēķinu nosūta distanciālās saziņas līdzekļu operators. Tomēr patērētājam visos gadījumos jābūt iespējai iegūt piegādātāja uzņēmējdarbības vietas ģeogrāfisko adresi, uz kuru viņš var adresēt visas sūdzības.6. pantsAtteikuma tiesības1. Attiecībā uz jebkuru no attāluma noslēgtu līgumu patērētājam ir vismaz septiņu darba dienu termiņš, kura laikā viņš, nemaksājot sodu un nesniedzot nekādu pamatojumu, var atteikties no šā līguma. Vienīgā maksa, ko var prasīt no patērētāja, ja viņš izmanto atteikuma tiesības, ir preču atpakaļ nosūtīšanas tiešās izmaksas.Šo tiesību izmantošanas termiņš sākas:- attiecībā uz precēm — no dienas, kurā patērētājs tās ir saņēmis, ja ir izpildītas 5. pantā noteiktās saistības,- attiecībā uz pakalpojumiem — no dienas, kurā ir noslēgts līgums, vai no dienas, kurā tikušas izpildītas 5. pantā norādītās saistības, ja tās ir izpildītas pēc līguma noslēgšanas, ja vien šis laika posms nepārsniedz nākamajā apakšpunktā norādīto trīs mēnešu laika posmu.Ja piegādātājs nav izpildījis 5. pantā noteiktās saistības, šis laika posms ir trīs mēneši. Šis laika posms sākas:- attiecībā uz precēm — no dienas, kad patērētājs tās ir saņēmis,- attiecībā uz pakalpojumiem — no līguma noslēgšanas dienas.Ja 5. pantā norādītās ziņas iesniedz šajā trīs mēnešu laika posmā, pirmajā daļā minētais septiņu darba dienu termiņš sākas no ziņu iesniegšanas brīža.2. Ja patērētājs saskaņā ar šo pantu izmanto atteikuma tiesības, piegādātāja pienākums ir bez atlīdzības atmaksāt patērētāja samaksātās summas. Vienīgā maksa, ko var prasīt no patērētāja, ja viņš izmanto atteikuma tiesības, ir preču atpakaļ nosūtīšanas tiešās izmaksas. Šāds atlīdzinājums ir jārealizē iespējami īsā laikā un jebkurā gadījumā — 30 dienu laikā.3. Ja vien puses nav vienojušās citādi, patērētājs nevar izmantot 1. punktā paredzētās atteikuma tiesības attiecībā uz līgumiem:- par pakalpojumu sniegšanu, ja ar patērētāja piekrišanu līguma izpilde ir sākusies pirms 1. punktā norādītā septiņu darba dienu termiņa beigām,- par preču piegādi vai pakalpojumu sniegšanu, kuru cena ir atkarīga no svārstībām finanšu tirgū, kuras piegādātājs nevar kontrolēt,- par tādu preču piegādi, kas izgatavotas pēc patērētāja specifikācijām vai ir nepārprotami personalizētas, vai arī to rakstura dēļ nav nosūtāmas atpakaļ, vai var ātri sabojāties, vai drīz beidzas to derīguma termiņš,- par audio vai video ierakstu vai datorprogrammatūras piegādi, ja patērētājs ir noņēmis iepakojuma plombu,- par laikrakstu, periodisko izdevumu un žurnālu piegādi,- par totalizatora un loterijas pakalpojumiem.4. Dalībvalstis savos tiesību aktos paredz noteikumu, ka:- ja preču vai pakalpojumu cenu pilnībā vai daļēji sedz piegādātāja piešķirtais kredīts, vai- ja šo cenu pilnībā vai daļēji sedz kredīts, ko patērētājam piešķīrusi trešā persona, pamatojoties uz trešās personas un piegādātāja savstarpēju vienošanos,kredītlīgumu anulē bez līgumsoda, ja patērētājs saskaņā ar 1. punktu izmanto savas tiesības atteikties no līguma.Dalībvalstis nosaka sīki izstrādātus noteikumus kredītlīguma atcelšanai.7. pantsLīguma izpilde1. Ja vien puses nav vienojušās citādi, piegādātājam ir jāizpilda pasūtījums ne vēlāk kā 30 dienu laikā pēc dienas, kurā patērētājs ir nosūtījis savu pasūtījumu piegādātājam.2. Ja piegādātājs neizpilda savu līguma daļu, pamatojoties uz to, ka pasūtītās preces vai pakalpojumi nav pieejami, patērētājam jāpaziņo par šādu stāvokli, un viņam pēc iespējas īsā laikā un jebkurā gadījumā 30 dienu laikā jāsaņem atpakaļ visas samaksātās summas.3. Tomēr dalībvalstis var noteikt, ka piegādātājs var sniegt patērētājam līdzvērtīgas kvalitātes un cenas preces vai pakalpojumus, ja šī iespēja ir tikusi paredzēta pirms līguma noslēgšanas vai līgumā. Patērētāju skaidri un saprotami informē par šo iespēju. Preču atpakaļ nosūtīšanas izmaksas pēc atteikuma tiesību izmantošanas šajā gadījumā sedz piegādātājs, un patērētāju par to ir jāinformē. Šādos gadījumos preču vai pakalpojumu piegādi nevar uzskatīt par tādu preču vai pakalpojumu pārdošanu, kas netika pasūtīti, 9. panta nozīmē.8. pantsMaksājumi ar kartiDalībvalstis nodrošina vajadzīgos pasākumus, lai patērētājs varētu:- lūgt maksājuma anulēšanu, ja saistībā ar distances līgumiem, uz ko attiecas šī direktīva, ir negodīgi izmantota viņa maksājumu karte,- negodīgas izmantošanas gadījumā saņemt atpakaļ samaksātās summas.9. pantsNepasūtītu preču pārdošanaDalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai:- aizliegtu tādu preču un pakalpojumu piegādi patērētājam, ko viņš iepriekš nav pasūtījis, ja šāda piegāde ietver maksājuma pieprasījumu,- atbrīvotu patērētāju no jebkādas atlīdzības sniegšanas nepasūtītas piegādes gadījumos, kad atbildes nesniegšana nav uzskatāma par piekrišanu.10. pantsIerobežojumi atsevišķu distanciālās saziņas līdzekļu izmantošanā1. Patērētājs dod iepriekšēju piekrišanu šādiem piegādātāja izmantotiem informācijas līdzekļiem:- automatizētai saziņas sistēmai bez cilvēka līdzdalības (balss pasts),- faksimila aparātam (faksa aparātam).2. Dalībvalstis nodrošina, ka distanciālās saziņas līdzekļus, kas nav minēti 1. punktā un kas dod iespēju individuālai saziņai, var izmantot tikai tad, ja patērētājam nav konkrētu iebildumu.11. pantsTiesiskā vai administratīvā palīdzība1. Dalībvalstis nodrošina pienācīgus un efektīvus līdzekļus, lai nodrošinātu šīs direktīvas prasību izpildi patērētāju interesēs.2. Šā panta 1. punktā minētie līdzekļi ietver noteikumus, kas paredz, ka viena vai vairākas no turpmāk minētajām iestādēm, kā paredzēts attiecīgās valsts tiesību aktos, saskaņā ar šīs valsts tiesību aktiem var iesniegt prasību tiesā vai kompetentās pārvaldes iestādēs, lai nodrošinātu, ka tiek piemēroti attiecīgās valsts noteikumi šīs direktīvas īstenošanai:a) publiskās iestādes vai to pārstāvji;b) patērētāju organizācijas, kurām ir likumīgas intereses patērētāju aizsardzībā;c) profesionālas organizācijas, kurām ir likumīgas intereses rīkoties.3. a) Dalībvalstis var noteikt, ka pierādīšanas pienākumu attiecībā uz provizoriskas informācijas, rakstiska apstiprinājuma esamību, termiņu ievērošanu vai patērētāja piekrišanu var uzlikt piegādātājam.b) Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka piegādātāji un saziņas līdzekļu operatori, ja ir iespējams, pārtrauc darbības, kas neatbilst pasākumiem, kuri paredzēti saskaņā ar šo direktīvu.4. Dalībvalstis var paredzēt neatkarīgu iestāžu brīvprātīgi realizētu šīs direktīvas noteikumu ievērošanas uzraudzību un iespēju griezties šādās iestādēs strīdu izšķiršanai kā papildu līdzekļus tiem līdzekļiem, kas jāparedz dalībvalstīm, lai nodrošinātu atbilstību šīs direktīvas noteikumiem.12. pantsDirektīvas saistošais raksturs1. Patērētājs nevar atteikties no viņam piešķirtajām tiesībām, transponējot šo direktīvu attiecīgās valsts tiesību aktos.2. Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka patērētājs nezaudē šīs direktīvas piešķirto aizsardzību tādēļ, ka par līgumam piemērojamām tiesībām ir izvēlētas valsts, kas nav dalībvalsts, tiesības, ja līgumam ir cieša saistība ar vienas vai vairāku dalībvalstu teritorijām.13. pantsKopienas noteikumi1. Šīs direktīvas noteikumus piemēro, ciktāl Kopienas tiesību noteikumos nav normu, kas reglamentē atsevišķus distances līgumu veidus kopumā.2. Ja konkrēti Kopienas noteikumi ietver noteikumus, kas reglamentē tikai atsevišķus preču piegādes vai pakalpojumu sniegšanas aspektus, šiem konkrētajiem distances līgumu aspektiem piemēro nevis šīs direktīvas noteikumus, bet gan minētos Kopienas noteikumus.14. pantsNoteikums par minimumuDalībvalstis var ieviest vai saglabāt stingrākus Līgumam atbilstīgus noteikumus jomā, uz ko attiecas šī direktīva, lai nodrošinātu augstāku patērētāja aizsardzības līmeni. Šādi noteikumi vajadzības gadījumā vispārējās interesēs un saskaņā ar Līgumu ietver aizliegumu par konkrētu preču vai pakalpojumu, jo īpaši medikamentu, laišanu tirgū šo valstu teritorijā ar distances līgumu starpniecību.15. pantsĪstenošana1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai panāktu atbilstību šīs direktīvas prasībām ne vēlāk kā trīs gadus pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.2. Pieņemot pasākumus, kas minēti 1. punktā, dalībvalstis tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka kārtību, kādā izdarīt šādas atsauces.3. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus tos savus tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņem jomā, kuru reglamentē šī direktīva.4. Vēlākais četrus gadus pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā Komisija iesniedz ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei par šīs direktīvas īstenošanu, pievienojot, ja vajadzīgs, priekšlikumu tās pārskatīšanai.16. pantsPatērētāju informēšanaDalībvalstis veic attiecīgus pasākumus, lai informētu patērētāju par valsts tiesību aktiem, kuros transponē šo direktīvu, un vajadzības gadījumā mudina profesionālās organizācijas informēt patērētājus par viņu prakses kodeksiem.17. pantsSūdzību procedūrasKomisija pēta īstenošanas iespējas efektīvu līdzekļu izveidei, lai izskatītu patērētāju sūdzības attiecībā uz tālpārdošanu. Divu gadu laikā pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par pētījumu rezultātiem, vajadzības gadījumā pievienojot priekšlikumus.18. pantsŠī direktīva stājas spēkā tās publicēšanas dienā Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.19. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1997. gada 20. maijāEiropas Parlamenta vārdā —priekšsēdētājsJ. M. Gil-roblesPadomes vārdā —priekšsēdētājsJ. Van Aartsen[1] OV C 156, 23.6.1992., 14. lpp. unOV C 308, 15.11.1993., 18. lpp.[2] OV C 19, 25.1.1993., 111. lpp.[3] Eiropas Parlamenta 1993. gada 26. maija atzinums (OV C 176, 28.6.1993., 95. lpp.), Padomes 1995. gada 29. jūnija kopējā nostāja (OV C 288, 30.10.1995., 1. lpp.) un Eiropas Parlamenta 1995. gada 13. decembra lēmums (OV C 17, 22.1.1996., 51. lpp.). Eiropas Parlamenta 1997. gada 16. janvāra lēmums un Padomes 1997. gada 20. janvāra lēmums.[4] OV C 92, 25.4.1975., 1. lpp.[5] OV C 167, 5.7.1986., 1. lpp.[6] OV C 294, 22.11.1989., 1. lpp.[7] OV L 250, 19.9.1984., 17. lpp.[8] OV L 156, 10.6.1992., 21. lpp.[9] OV L 298, 17.10.1989., 23. lpp.[10] OV L 113, 30.4.1992., 13. lpp.--------------------------------------------------I PIELIKUMSSaziņas līdzekļi, uz ko attiecas 2. panta 4. punkts- Iespieddarbs bez konkrēta adresāta- Iespieddarbs ar konkrētu adresātu- Standartvēstule- Reklāma presē ar pasūtījuma veidlapu- Katalogs- Tālrunis ar cilvēka līdzdalību- Tālrunis bez cilvēka līdzdalības (balss pasts, audioteksts)- Radio- Videotelefons (telefons ar ekrānu)- Videotekss (mikrodators un televīzijas ekrāns) ar tastatūru vai kontaktekrānu- Elektroniskais pasts- Faksimila aparāts (faksa aparāts)- Televīzija (televeikals).--------------------------------------------------II PIELIKUMSFinanšu pakalpojumi 3. panta 1. punkta nozīmē- Ieguldījumu pakalpojumi- Apdrošināšanas un pārapdrošināšanas darījumi- Banku pakalpojumi- Operācijas ar standartizētiem nākotnes darījumiem vai iespēju līgumiem.Šādi pakalpojumi jo īpaši ietver:- Direktīvas 93/22/EEK pielikumā [1] norādītos ieguldījumu pakalpojumus; kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu pakalpojumus,- pakalpojumus, kuros ietvertas Direktīvas 89/646/EEK pielikumā [2] norādītās darbības, uz kurām attiecas savstarpējā atzīšana,- darījumus, uz kuriem attiecas apdrošināšanas un pārapdrošināšanas darbības, kas norādītas:- Direktīvas 73/239/EEK 1. pantā [3],- Direktīvas 79/267/EEK pielikumā [4],- Direktīvā 64/225/EEK [5],- Direktīvā 92/49/EEK [6] un Direktīvā 92/96/EEK [7].[1] OV L 141, 11.6.1993., 27. lpp.[2] OV L 386, 30.12.1989., 1. lpp. Direktīva, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 92/30/EEK (OV L 110, 28.4.1992., 52. lpp.).[3] OV L 228, 16.8.1973., 3. lpp. Direktīva, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 92/49/EEK (OV L 228, 11.8.1992., 1. lpp.).[4] OV L 63, 13.3.1979., 1. lpp. Direktīva, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 90/619/EEK (OV L 330, 29.11.1990., 50. lpp.).[5] OV 56, 4.4.1964., 878./64. lpp. Direktīva grozīta ar 1973. gada Pievienošanās aktu.[6] OV L 228, 11.8.1992., 1. lpp.[7] OV L 360, 9.12.1992., 1. lpp.--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 2011/18/ES ( 2011. gada 1. marts ), ar ko izdara grozījumus II, V un VI pielikumā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2008/57/EK par dzelzceļa sistēmas savstarpēju izmantojamību Kopienā  Dokuments attiecas uz EEZ

text:
               2.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 57/21

         KOMISIJAS DIREKTĪVA 2011/18/ES
   (2011. gada 1. marts),
   ar ko izdara grozījumus II, V un VI pielikumā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2008/57/EK par dzelzceļa sistēmas savstarpēju izmantojamību Kopienā
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 17. jūnija Direktīvu 2008/57/EK par dzelzceļa sistēmas savstarpēju izmantojamību Kopienā (1) un jo īpaši tās 30. panta 3. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Pasākumus, ar ko paredzēts grozīt nebūtiskus Direktīvas 2008/57/EK elementus un kas attiecas uz minētās direktīvas II līdz IX pielikuma pielāgojumiem, pieņem saskaņā ar regulatīvo kontroles procedūru, kas minēta Direktīvas 2008/57/EK 29. panta 4. punktā.

               (2)

               Vilcienu vadības iekārtu un signalizācijas apakšsistēmu veido stacionārās lauka iekārtas un borta iekārtas, kas jāuzskata par divām atsevišķām apakšsistēmām. Tāpēc attiecīgi jāgroza Direktīvas 2008/57/EK II pielikums.

               (3)

               Elektroenerģijas patēriņa mērīšanas iekārtas ir fiziski iebūvētas ritošajā sastāvā. Tāpēc attiecīgi jāgroza Direktīvas 2008/57/EK II pielikums.

               (4)

               Saskaņā ar Direktīvas 2008/57/EK 17. panta 3. punktu dalībvalstīm jāizraugās iestādes, kas atbild par verifikācijas procedūru valsts noteikumu gadījumā. Tāpēc Direktīvas 2008/57/EK V un VI pielikums jāgroza, lai precizētu procedūras, ko piemēro šīs iestādes.

               (5)

               Attiecībā uz Direktīvas 2008/57/EK VI pielikuma 2. iedaļu un starpposma verifikācijas atestācijas (turpmāk “SVA”) izmantošanu paziņotajai iestādei vispirms jāsagatavo “EK” starpposma verifikācijas atestācijas sertifikāts, un pēc tam pieteikuma iesniedzējam jāsagatavo attiecīgā “EK” deklarācija. Tāpēc attiecīgi jāgroza Direktīvas 2008/57/EK V un VI pielikums.

               (6)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi komiteja, kura izveidota saskaņā ar Direktīvas 2008/57/EK 29. panta 1. punktu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 2008/57/EK II, V un VI pielikumu attiecīgi aizstāj ar šīs direktīvas I, II un III pielikuma tekstu.
   2. pants
   1.   Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības vēlākais līdz 2011. gada 31. decembrim. Dalībvalstis tūlīt dara Komisijai zināmus minēto noteikumu tekstus.
   2.   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
   3.   Pienākums transponēt un īstenot šo direktīvu neattiecas uz Kipras Republiku un Maltas Republiku, kamēr to teritorijā nav izveidota dzelzceļa sistēma.
   3. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   4. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē 2011. gada 1. martā

            Komisijas vārdā –

            priekšsēdētājs

         José Manuel BARROSO

      (1)  OV L 191, 18.7.2008., 1. lpp.

      I PIELIKUMS

            “II PIELIKUMS

               APAKŠSISTĒMAS

            1.   Apakšsistēmu saraksts

            Šajā direktīvā dzelzceļu veidojošo sistēmu var iedalīt šādās apakšsistēmās:

                        a)

                        strukturālais iedalījums:

                                    —

                                    infrastruktūra,

                                    —

                                    energoapgāde,

                                    —

                                    vilcienu vadības un signalizācijas stacionārās lauka iekārtas,

                                    —

                                    vilcienu vadības un signalizācijas borta iekārtas,

                                    —

                                    ritošais sastāvs;

                        b)

                        funkcionālais iedalījums:

                                    —

                                    satiksmes nodrošināšana un vadība,

                                    —

                                    tehniskā apkope,

                                    —

                                    telemātikas lietojumi pasažieru un kravu pārvadājumiem.

                  2.   Apakšsistēmu apraksts

            Izstrādājot attiecīgās SITS projektu, Aģentūra piedāvā ar savstarpēju izmantojamību saistīto komponentu un jautājumu sarakstu katrai apakšsistēmai vai apakšsistēmas daļai. Neskarot ar savstarpēju izmantojamību saistīto jautājumu un komponentu izvēli vai secību, kādā tiem tiks izstrādātas SITS, apakšsistēmas ietver šādus elementus.
            2.1.   Infrastruktūra

            Sliežu ceļi, pārmijas, inženierbūves (tilti, tuneļi u. c.), staciju infrastruktūra (peroni, pieejas zonas, ietverot aprīkojumu, kas vajadzīgs personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām u. c.), drošības līdzekļi un aizsarglīdzekļi.
            2.2.   Energoapgāde

            Elektrifikācijas sistēma, tostarp kontaktstrāvas līnijas un elektroenerģijas patēriņa mērīšanas sistēmas stacionārās lauka iekārtas.
            2.3.   Vilcienu vadības un signalizācijas stacionārās lauka iekārtas

            Visas stacionārās lauka iekārtas, kas nepieciešamas, lai nodrošinātu vilcienu satiksmes drošību un vadītu to vilcienu kustību, kuriem atļauts izmantot attiecīgo tīklu.
            2.4.   Vilcienu vadības un signalizācijas borta iekārtas

            Visas borta iekārtas, kas nepieciešamas, lai nodrošinātu vilcienu satiksmes drošību un vadītu to vilcienu kustību, kuriem atļauts izmantot attiecīgo tīklu.
            2.5.   Satiksmes nodrošināšana un vadība

            Darba paņēmieni un pienācīgais aprīkojums, kas nodrošina dažādu strukturālo apakšsistēmu saskaņotu darbību gan parastā, gan traucētā režīmā, it sevišķi ietverot vilcienu sastāvu veidošanu un vilcienu vadīšanu, satiksmes plānošanu un vadību.
            Profesionālā kvalifikācija, kas var būt nepieciešama pārrobežu pārvadājumu veikšanai.
            2.6.   Telemātikas lietojumi

            Saskaņā ar I pielikumu šo apakšsistēmu veido divi elementi:

                        a)

                        lietojumi pasažieru pārvadājumiem, ietverot sistēmas, kas nodrošina pasažierus ar informāciju pirms brauciena un tā laikā, rezervācijas un maksājumu sistēmas, bagāžas pārzināšanu un pārsēšanās saskaņošanu starp vilcieniem un ar citiem transporta veidiem;

                        b)

                        lietojumi kravu pārvadājumiem, ietverot informācijas sistēmas (kravu un vilcienu uzraudzība reāllaikā), vilcienu šķirošanas un iedalīšanas sistēmas, rezervācijas, maksājumu un rēķinu sagatavošanas sistēmas, vilcienu kustības saskaņošanu ar citiem transporta veidiem un elektronisko pavaddokumentu sagatavošanu.

                  2.7.   Ritošais sastāvs

            Struktūra, jebkura vilcienu aprīkojuma vadības nodrošināšanas sistēma, strāvas padeves ierīces, vilces un enerģijas pārveides ierīces, borta iekārtas elektroenerģijas patēriņa mērīšanai, bremžu un sakabes mehānisms, ritošā daļa (ratiņi, asis u. c.), piekare, durvis, cilvēka un mašīnas saskarnes (mašīnisti, vilciena personāls un pasažieri, ietverot aprīkojumu, kas vajadzīgs personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām), pasīvās vai aktīvās aizsardzības līdzekļi un piederumi pasažieru un vilciena personāla veselības aizsardzībai.
            2.8.   Tehniskā apkope

            Darba paņēmieni, izmantojamais aprīkojums, loģistikas centri tehniskās apkopes veikšanai un rezerves, kas ļauj veikt obligātos remontdarbus un obligāto profilaktisko apkopi, lai nodrošinātu dzelzceļa sistēmas savstarpēju izmantojamību un vajadzīgo darbību.”

      II PIELIKUMS

            “V PIELIKUMS

               APAKŠSISTĒMU VERIFIKĀCIJAS DEKLARĀCIJA

            1.   “EK” apakšsistēmu verifikācijas deklarācija

            “EK” verifikācijas deklarācijai un pavaddokumentiem jābūt ar datumu un parakstu.
            Minētās deklarācijas pamatā jābūt informācijai, kas gūta VI pielikuma 2. iedaļā noteiktajā “EK” apakšsistēmu verifikācijas procedūrā. Deklarāciju raksta tajā pašā valodā kā tehnisko dokumentāciju, un tajā iekļauj vismaz šādu informāciju:

                        —

                        atsauces uz direktīvu,

                        —

                        līgumslēdzēja subjekta vai ražotāja, vai Eiropas Savienībā reģistrēta tā pilnvarotā pārstāvja vārds, uzvārds/nosaukums un adrese (norāda firmu un pilnu adresi; pilnvarotā pārstāvja gadījumā norāda arī līgumslēdzēja subjekta vai ražotāja firmu),

                        —

                        apakšsistēmas īss apraksts,

                        —

                        tās paziņotās iestādes nosaukums un adrese, kas veikusi 18. pantā minēto “EK” verifikāciju,

                        —

                        atsauces uz dokumentiem, kas iekļauti tehniskajā dokumentācijā,

                        —

                        visi attiecīgie pagaidu vai galīgie noteikumi, kas ir jāievēro attiecībā uz apakšsistēmām, un jo īpaši, vajadzības gadījumā, visi ekspluatācijas ierobežojumi vai nosacījumi,

                        —

                        ja tā ir pagaidu “EK” deklarācija, tās derīguma termiņš,

                        —

                        parakstītāja identitāte.

                  Ja VI pielikumā dota atsauce uz “EK” SVA deklarāciju, šai deklarācijai piemēro šīs iedaļas noteikumus.
            2.   Apakšsistēmu verifikācijas deklarācija valsts noteikumu gadījumā

            Ja VI pielikumā dota atsauce uz apakšsistēmu verifikācijas deklarāciju valsts noteikumu gadījumā, minētajai deklarācijai mutatis mutandi piemēro 1. iedaļas noteikumus.”

      III PIELIKUMS

            “VI PIELIKUMS

               APAKŠSISTĒMU VERIFIKĀCIJAS PROCEDŪRA

            1.   VISPĀRĪGI PRINCIPI
            Apakšsistēmas verifikācija ir procedūra, ar ko pārbauda un apliecina, ka apakšsistēma:

                        —

                        ir projektēta, būvēta un uzstādīta tā, lai tā atbilstu pamatprasībām, kas uz to attiecas, un

                        —

                        to var atļaut nodot ekspluatācijā.

                  2.   “EK” VERIFIKĀCIJAS PROCEDŪRA
            2.1.   Ievads

            “EK” verifikācija ir procedūra, ar ko paziņotā iestāde pārbauda un apliecina, ka apakšsistēma:

                        —

                        atbilst attiecīgajai SITS vai attiecīgajām SITS,

                        —

                        atbilst citiem no Līguma izrietošiem noteikumiem.

                  2.2.   Apakšsistēmas daļas un posmi

            2.2.1.   Starpposma verifikācijas atestācija (SVA)

            Ja tas norādīts SITS vai, attiecīgā gadījumā, ja pieteikuma iesniedzējs to pieprasījis, apakšsistēmu var sadalīt atsevišķās daļās vai pārbaudīt konkrētos verifikācijas procedūras posmos.
            Starpposma verifikācijas atestācija (SVA) ir procedūra, ar ko paziņotā iestāde pārbauda un apliecina apakšsistēmas atsevišķu daļu vai konkrētu verifikācijas procedūras posmu atbilstību.
            Katras SVA rezultātā pieteikuma iesniedzēja izvēlēta paziņotā iestāde izdod “EK” SVA sertifikātu, uz kura pamata savukārt attiecīgā gadījumā sagatavo “EK” SVA deklarāciju. SVA sertifikātā un SVA deklarācijā jādod atsauce uz SITS, atbilstība kurai vai kurām ir novērtēta.
            2.2.2.   Apakšsistēmas daļas

            Pieteikuma iesniedzējs var pieprasīt SVA katrai daļai. Katru daļu pārbauda katrā posmā, kas raksturoti 2.2.3. iedaļā.
            2.2.3.   Verifikācijas procedūras posmi

            Apakšsistēmu vai apakšsistēmas atsevišķas daļas pārbauda katrā no šādiem posmiem:

                        —

                        vispārējā projektēšana,

                        —

                        izveide: būve, it sevišķi ietverot inženiertehniskos darbus, ražošana, komponentu montāža un vispārējā regulēšana,

                        —

                        galīgā testēšana.

                  Pieteikuma iesniedzējs var pieprasīt SVA projektēšanas posmā (tostarp tipa pārbaudes) un izveides posmā.
            2.3.   Verifikācijas sertifikāts

            2.3.1.   Par “EK” verifikāciju atbildīgā paziņotā iestāde izvērtē apakšsistēmas projektu, izveidi un galīgo testēšanu un sagatavo “EK” verifikācijas sertifikātu, kas paredzēts pieteikuma iesniedzējam, kurš savukārt sagatavo “EK” verifikācijas deklarāciju. “EK” verifikācijas sertifikātā jādod atsauce uz SITS, atbilstība kurai vai kurām ir novērtēta.
            Ja nav novērtēta apakšsistēmas atbilstība visām attiecīgajām SITS (piemēram, atkāpes gadījumā vai gadījumā, ja SITS piemēro daļēji modernizācijai vai atjaunināšanai, SITS pārejas posmā vai īpašā gadījumā), “EK” sertifikātā dod precīzu atsauci uz SITS vai tās/to daļām, atbilstību kurām paziņotā iestāde “EK” verifikācijas procedūras gaitā nav pārbaudījusi.
            2.3.2.   Ja ir izdoti “EK” SVA sertifikāti, par apakšsistēmas “EK” verifikāciju atbildīgā paziņotā iestāde ņem vērā šos “EK” SVA sertifikātus, un pirms “EK” verifikācijas sertifikāta izdošanas tā:

                        —

                        pārbauda, vai “EK” SVA sertifikāti pareizi aptver visas SITS attiecīgās prasības,

                        —

                        pārbauda visus aspektus, ko neaptver “EK” SVA sertifikāti, un

                        —

                        pārbauda visas apakšsistēmas galīgo testēšanu.

                  2.4.   Tehniskā dokumentācija

            Tehniskajā dokumentācijā, ko pievieno “EK” verifikācijas deklarācijai, jāiekļauj šāda informācija:

                        —

                        ar projektu saistītais tehniskais raksturojums, tostarp izpildei vajadzīgie kopskata un detalizācijas rasējumi, elektriskās un hidrauliskās shēmas, strāvas vadības ķēdes shēmas, datu apstrādes un automatizēto sistēmu apraksts, ekspluatācijas un tehniskās apkopes dokumentācija un cita informācija, kas attiecas konkrēto apakšsistēmu,

                        —

                        apakšsistēmā iekļauto 5. panta 3. punkta d) apakšpunktā minēto savstarpējas izmantojamības komponentu saraksts,

                        —

                        “EK” atbilstības deklarāciju vai deklarāciju par piemērotību lietošanai kopijas, kas jāpievieno iepriekš minētajiem komponentiem saskaņā ar direktīvas 13. pantu, vajadzības gadījumā kopā ar attiecīgo aprēķinu piezīmēm un to testu un pārbaužu protokolu kopijām, kurus paziņotās iestādes veikušas, pamatojoties uz kopējām tehniskajām specifikācijām,

                        —

                        “EK” SVA sertifikāts vai sertifikāti (ja ir) un šādā gadījumā attiecīgi “EK” SVA deklarācija vai deklarācijas, ko pievieno “EK” verifikācijas sertifikātam, tostarp paziņotās iestādes veiktās sertifikātu derīguma pārbaudes rezultāti,

                        —

                        “EK” verifikācijas sertifikāts kopā ar attiecīgo aprēķinu piezīmēm, kuru parakstījusi par “EK” verifikāciju atbildīgā paziņotā iestāde un kurā norādīts, ka apakšsistēma atbilst attiecīgās SITS vai attiecīgo SITS prasībām, minot visas atrunas, kas atzīmētas šo darbu gaitā un vēl nav atsauktas; “EK” verifikācijas sertifikātam jāpievieno arī pārbaudes un audita protokoli, ko sagatavojusi tā pati iestāde, veicot savus pienākumus, kas noteikti 2.5.3. un 2.5.4. iedaļā.

                        —

                        “EK” sertifikāti, kas izdoti saskaņā ar citiem no Līguma izrietošiem tiesību aktiem,

                        —

                        ja nepieciešama droša integrēšana saskaņā ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 352/2009 (1), pieteikuma iesniedzējs tehniskajā dokumentācijā iekļauj novērtētāja ziņojumu par riska novērtēšanas kopīgajām drošības metodēm, kas minētas Direktīvas 2004/49/EK 6. panta 3. punktā.

                  2.5.   Uzraudzība

            2.5.1.   “EK” uzraudzības mērķis ir nodrošināt, lai apakšsistēmas izveides laikā tiktu izpildītas no tehniskās dokumentācijas izrietošās saistības.
            2.5.2.   Par izveides pārbaudi atbildīgajai paziņotajai iestādei jābūt pastāvīgai piekļuvei būvlaukumiem, ražošanas darbnīcām, noliktavām un, vajadzības gadījumā, rūpnieciskās ražošanas vai testēšanas iekārtām, un vispār jebkurām telpām, kuras paziņotās iestādes pārstāvjiem būtu jāapmeklē, veicot šo pienākumu. Paziņotajai iestādei jāsaņem no pieteikuma iesniedzēja visi šim nolūkam vajadzīgie dokumenti, jo īpaši apakšsistēmas īstenošanas plāni un tehniskā dokumentācija.
            2.5.3.   Par īstenošanas pārbaudi atbildīgajai paziņotajai iestādei regulāri jāveic auditi, lai pārliecinātos par atbilstību attiecīgās SITS vai attiecīgo SITS prasībām. Tai jāiesniedz audita ziņojums personām, kas atbild par apakšsistēmas īstenošanu. Tās pārstāvju klātbūtne var būt nepieciešama noteiktos celtniecības darbu posmos.
            2.5.4.   Turklāt paziņotās iestādes pārstāvji bez brīdinājuma var apmeklēt būvlaukumu vai ražošanas darbnīcas. Šādu apmeklējumu laikā paziņotā iestāde var veikt pilnīgu vai daļēju auditu. Tai jāiesniedz pārbaudes ziņojums un, attiecīgā gadījumā, audita ziņojums personām, kas atbild par apakšsistēmas īstenošanu.
            2.5.5.   Lai izsniegtu “EK” deklarāciju par piemērotību lietošanai, kā minēts IV pielikuma 2. sadaļā, paziņotajai iestādei ir iespēja uzraudzīt apakšsistēmu, kurā ir uzstādīts savstarpējās izmantojamības komponents, lai novērtētu – ja atbilstīgajā SITS ir šāda prasība – tās piemērotību lietošanai paredzētajā dzelzceļa vidē.
            2.6.   Dokumentu iesniegšana

            Visa 2.4. punktā minētā dokumentācija jāglabā pieteikuma iesniedzējam kā dokumentācija, uz kuras pamata piešķirts “EK” SVA sertifikāts vai sertifikāti (ja ir), ko izdevusi par to atbildīgā paziņotā iestāde, vai kā dokumentācija, uz kuras pamata piešķirts verifikācijas sertifikāts, ko izdevusi paziņotā iestāde, kura atbild par apakšsistēmas “EK” verifikāciju. Dokumentācija jāpievieno “EK” verifikācijas deklarācijai, ko pieteikuma iesniedzējs nosūta kompetentajai iestādei, kurai tas iesniedz ekspluatācijas atļaujas pieteikumu.
            Vienu dokumentācijas eksemplāru pieteikuma iesniedzējs glabā visu apakšsistēmas ekspluatācijas laiku. Pēc pieprasījuma to nosūta jebkurai citai dalībvalstij.
            2.7.   Publicēšana

            Katrai paziņotajai iestādei regulāri jāpublicē attiecīga informācija par:

                        —

                        saņemtajiem “EK” verifikācijas un SVA pieprasījumiem,

                        —

                        pieprasījumiem novērtēt savstarpējas izmantojamības komponentu atbilstību un/vai piemērotību lietošanai,

                        —

                        izdotajiem vai atteiktajiem “EK” SVA sertifikātiem,

                        —

                        izdotajiem vai atteiktajiem “EK” atbilstības sertifikātiem un/vai sertifikātiem par piemērotību lietošanai,

                        —

                        izdotajiem vai atteiktajiem “EK” verifikācijas sertifikātiem.

                  2.8.   Valoda

            Dokumentācijai un sarakstei saistībā ar “EK” verifikācijas procedūru jābūt pieteikuma iesniedzēja reģistrācijas dalībvalsts ES oficiālajā valodā vai ES oficiālajā valodā, kuras izmantošanai piekritis pieteikuma iesniedzējs.
            3.   VERIFIKĀCIJAS PROCEDŪRA VALSTS NOTEIKUMU GADĪJUMĀ
            3.1.   Ievads

            Verifikācijas procedūra valsts noteikumu gadījumā ir procedūra, ar ko iestāde, kas izraudzīta saskaņā ar 17. panta 3. punktu (izraudzītā iestāde), pārbauda un apliecina apakšsistēmas atbilstību valsts noteikumiem, kas paziņoti saskaņā ar 17. panta 3. punktu.
            3.2.   Verifikācijas sertifikāts

            Izraudzītā iestāde, kas atbild par verifikācijas procedūru valsts noteikumu gadījumā, sagatavo verifikācijas sertifikātu, kas paredzēts pieteikuma iesniedzējam.
            Sertifikātā ietver precīzu atsauci uz valsts noteikumiem, atbilstību kuriem izraudzītā iestāde pārbaudījusi verifikācijas procesā, tostarp noteikumiem saistībā ar daļām, uz kurām attiecas atkāpe no SITS, modernizācija vai atjaunināšana.
            Tādu valsts noteikumu gadījumā, kuri attiecas uz ritekli veidojošām apakšsistēmām, izraudzītā iestāde iedala sertifikātu divās daļās, vienā daļā ietverot atsauces uz valsts noteikumiem, kas precīzi attiecas uz ritekļa un konkrētā tīkla tehnisko savietojamību, bet otrā daļā – atsauces uz citiem valsts noteikumiem.
            3.3.   Tehniskā dokumentācija

            Tehniskā dokumentācija, ko pievieno verifikācijas sertifikātam valsts noteikumu gadījumā, jāietver 2.4. punktā minētajā tehniskajā dokumentācijā, un tajā jāsniedz tehniskie dati, kas ir būtiski, lai novērtētu apakšsistēmas atbilstību valsts noteikumiem.”

         (1)  OV L 108, 22.4.2009., 4. lpp.


title: Komisijas Direktīva (1980. gada 17. jūlijs), ar ko groza II pielikumu Padomes Direktīvai 66/401/EEK par lopbarības augu sēklu tirdzniecību

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31980L0754

Oficiālais Vēstnesis L 207 , 09/08/1980 Lpp. 0036 - 0036 Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 03 Sējums 18 Lpp. 0286  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 03 Sējums 18 Lpp. 0286  Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 3 Sējums 12 Lpp. 0084  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 3 Sējums 12 Lpp. 0084

		Komisijas Direktīva(1980. gada 17. jūlijs),ar ko groza II pielikumu Padomes Direktīvai 66/401/EEK par lopbarības augu sēklu tirdzniecību(80/754/EEK)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1966. gada 14. jūnija Direktīvu 66/401/EEK par lopbarības augu sēklu tirdzniecību [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 79/692/EEK [2], un jo īpaši tās 21.a pantu,tā kā, ņemot vērā zinātnes un tehnikas atziņu attīstību, turpmāk izklāstīto iemeslu dēļ jāgroza Direktīvas 66/401/EEK II pielikums;tā kā standarts attiecībā uz Rumex spp. sēklu maksimālo saturu pēc skaita jāpielāgo parasti sasniegtajai sēklu kvalitātei;tā kā šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pastāvīgās lauksaimniecības, dārzkopības un mežsaimniecības sēklu un pavairošanas materiāla komitejas atzinumu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsAr šo Direktīvas 66/401/EEK II pielikumu groza šādi:1. Minētā pielikuma I daļas 2. punkta A apakšpunktā 14 slejas nosaukumu aizstāj ar šo: "Rumex spp., izņemot Rumex acetosella un Rumex maritimus".2. Minētā pielikuma I daļas 2. punkta B apakšpunktā n) pozīcijas tekstu aizstāj ar šo:"Rumex spp., izņemot Rumex acetosella un Rumex maritimus sēklu skaits nav jānosaka, ja nav šaubu par 14. ailē izklāstīto nosacījumu ievērošanu".;3. Minētā pielikuma II daļas 2. punkta A apakšpunktā 4. slejas nosaukumu aizstāj ar šo: "Rumex spp., izņemot Rumex acetosella un Rumex maritimus".2. pants1. Ne vēlāk kā 1980. gada 1. jūlijā dalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības.2. Dalībvalstis nodrošina, lai uz lopbarības augu sēklām neattiektos tirdzniecības ierobežojumi, kuru pamatā būtu šīs direktīvas atšķirīgie īstenošanas datumi.3. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1980. gada 17. jūlijāKomisijas vārdā —priekšsēdētāja vietnieksFinn Gundelach[1] OV 125, 11.7.1966., 2298./66. lpp.[2] OV L 205, 13.8.1979., 1. lpp.--------------------------------------------------


title: Council Directive 92/101/EEC of 23 November 1992 amending Directive 77/91/EEC on the formation of public limited- liability companies and the maintenance and alteration of their capital

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31992L0101

Oficiālais Vēstnesis L 347 , 28/11/1992 Lpp. 0064 - 0066 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 17 Sējums 1 Lpp. 0115  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 17 Sējums 1 Lpp. 0115

		Padomes Direktīva 92/101/EEK(1992. gada 23. novembris),ar ko Direktīvu 77/91/EEK groza attiecībā uz akciju sabiedrību dibināšanu un to kapitāla uzturēšanu un mainīšanuEIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 54. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],sadarbībā ar Eiropas Parlamentu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā, lai uzturētu dalības kapitālu un nodrošinātu vienlīdzīgu attieksmi pret akciju turētājiem, Direktīva 77/91/EEK [4] ierobežo akciju sabiedrības tiesības iegādāties pašai savas akcijas;tā kā ierobežojumi attiecībā uz sabiedrības tiesībām iegādāties savas akcijas attiecas ne tikai uz sabiedrības pašas veikto iegādi, bet arī uz iegādi, ko veic jebkura persona uz sava vārda, bet sabiedrības interesēs;tā kā, lai novērstu, ka akciju sabiedrība izmanto citu sabiedrību, kurā tai ir balsu vairākums vai kurā tā var izmantot dominējošu stāvokli, lai veiktu šādu iegādi, nepakļaujoties ierobežojumiem šajā jautājumā, tad noteikumiem par savas sabiedrības akciju iegādi jāaptver svarīgākie un biežāk sastopamie gadījumi akciju iegādē, ko veic šādas citas sabiedrības, un tā kā šiem noteikumiem būtu jāaptver parakstīšanās uz akciju sabiedrības akcijām;tā kā, lai novērstu Direktīvas 77/91/EEK apiešanu, jāaptver arī sabiedrības, uz kurām attiecas Direktīva 68/151/EEK [5], kuras reglamentē trešo valstu tiesību akti un kurām ir līdzīgas juridiskās formas;tā kā, ja attiecības starp akciju sabiedrību un citu sabiedrību, kā minēts trešajā apsvērumā, ir netiešas, būtu attaisnojami atvieglot noteikumus, kas piemērojami tiešu attiecību gadījumā, paredzot balsošanas tiesību liegšanu kā minimālu pasākumu šīs direktīvas mērķu sasniegšanai;tā kā, ja dalībvalsts paredz sodu sistēmu, kas līdzvērtīga Direktīvā 77/91/EEK paredzētajai, un balsošanas tiesību liegšanu, var uzskatīt, ka šādi tiesību akti jau atbilst šīs direktīvas mērķiem;tā kā turklāt ir attaisnojami izņēmuma gadījumi, kuros profesionālās darbības specifiskais veids izslēdz iespēju, ka šīs direktīvas mērķi var tikt apdraudēti;tā kā, lai novērstu dalībvalsts finanšu tirgus traucējumus, kas ir šīs valsts ekonomiskās struktūras un pašregulēšanas noteikumu pārmērīgi straujo seku rezultāts, būtu jāparedz noteikumi piemērotam pārejas periodam,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsPēc Direktīvas 77/91/EEK 24. panta iekļauj šādu pantu:"24.a pants1. a) Citas sabiedrības, kurā akciju sabiedrībai tieši vai netieši ir balsu vairākums vai kurā tā tieši vai netieši var izmantot dominējošu stāvokli, akciju parakstīšanos, iegādi vai turēšanu akciju sabiedrībā Direktīvas 68/151/EEK 1. panta nozīmē uzskata par pašas ierobežotas atbildības sabiedrības veiktu darbību;b) šā punkta a) apakšpunktu piemēro arī tad, ja citu sabiedrību reglamentē trešās valsts tiesību akti un ja tai ir juridiskā forma, kas līdzīga Direktīvas 68/151/EEK 1. pantā minētajām formām.2. Tomēr, ja akciju sabiedrībai netieši ir balsu vairākums vai ja tā netieši var izmantot dominējošu stāvokli, dalībvalstīm nav jāpiemēro 1. punkts, ja tās paredz tādu balsošanas tiesību liegšanu, kas piešķirtas akciju sabiedrības akcijām, kuru turētāja ir cita sabiedrība.3. Ja attiecīgās valsts tiesību akti par sabiedrību grupām nav saskaņoti, dalībvalstis var:a) noteikt gadījumus, kuros akciju sabiedrību uzskatīt par spējīgu izmantot dominējošu stāvokli citā sabiedrībā; ja dalībvalsts izmanto šo iespēju, tās tiesību aktiem jebkurā gadījumā jāparedz, ka dominējošu stāvokli var izmantot:- ja akciju sabiedrībai ir tiesības iecelt vai atlaist pārvaldes, vadības vai pārraudzības struktūras locekļu vairākumu un ja vienlaicīgi tā ir citas sabiedrības akciju turētāja vai locekle, vai- ja tā ir citas sabiedrības akciju turētāja vai locekle un tai ir kontrole pār tās akciju īpašnieku balsstiesību vairākumu pēc līguma, kas noslēgts ar citiem akciju turētājiem vai šīs sabiedrības locekļiem.Dalībvalstīm obligāti nav jāparedz noteikums citiem gadījumiem nekā tiem, kas minēti pirmajā un otrajā ievilkumā;b) noteikt gadījumus, kuros atklātu ierobežotas atbildības sabiedrību uzskatīt par netiešu balsstiesību turētāju vai par spējīgu netieši izmantot dominējošu ietekmi;c) precizēt apstākļus, kuros atklātu ierobežotas atbildības sabiedrību uzskatīt par balsstiesību turētāju.4. a) Dalībvalstis nepiemēro 1. punktu, ja parakstīšanos, iegādi vai turēšanu veic citas personas vārdā, nevis tās, kas veic akciju parakstīšanos, iegādi vai turēšanu, kura nav ne 1. punktā minētā atklātā ierobežotas atbildības sabiedrība, ne cita sabiedrība, kurā atklātā ierobežotas atbildības sabiedrība tieši vai netieši tur balsstiesību vairākumu vai kurā tā tieši vai netieši var izmantot dominējošu ietekmi;b) dalībvalstis nepiemēro 1. punktu, ja parakstīšanos, iegādi vai turēšanu veic cita sabiedrība pati un ja tā veic darbības kā profesionāls vērtspapīru dīleris, ar noteikumu, ka tā ir vērtspapīru biržas locekle, kas izvietota vai darbojas dalībvalstī vai kuru atzinusi vai pārrauga dalībvalsts iestāde, kuras kompetencē ir pārraudzīt profesionālus vērtspapīru dīlerus, kas šīs direktīvas nozīmē var būt kredītiestādes.5. Dalībvalstis nepiemēro 1. punktu, ja citai sabiedrībai piederošās akciju sabiedrības akcijas tikušas iegādātas, pirms attiecības starp abām sabiedrībām atbilda 1. punktā izklāstītajiem kritērijiem.Tomēr balsstiesības, kas piešķirtas saskaņā ar šīm akcijām, tiek atceltas, un akcijas ņem vērā tad, kad ir noteikts, vai ir izpildīts nosacījums, kas minēts 19. panta 1. punkta b) apakšpunktā.6. Dalībvalstis nepiemēro 20. panta 2. vai 3. punktu vai 21. pantu, ja akciju sabiedrībā akcijas iegādājas cita sabiedrība, ar nosacījumu, ka tās paredz:a) to balsstiesību atcelšanu, kas saistītas ar akciju sabiedrības akcijām, kuru turētāja ir cita sabiedrība, unb) akciju sabiedrības pārvaldes struktūras locekļu pienākumu atpirkt no otras sabiedrības akcijas, kas minētas 20. panta 2. un 3. punktā un 21. pantā, par tādu cenu, par kādu otra sabiedrība tās iegādājusies; šo sankciju nepiemēro tikai tad, ja akciju sabiedrības pārvaldes vai vadības struktūras locekļi pierāda, ka šai sabiedrībai nav bijusi nekāda loma attiecīgo akciju parakstīšanas procesā vai iegādē."2. pants1. Dalībvalstis nepiemēro Direktīvas 77/91/EEK 24.a pantu akcijām, kas iegādātas pirms 3. panta 2. punktā noteiktā datuma.Tomēr ar šīm akcijām piešķirtās balsstiesības atceļ un akcijas ņem vērā tad, kad ir noteikts, vai ir izpildīts nosacījums, kas minēts tās pašas direktīvas 19. panta 1. punkta b) apakšpunktā.2. Lai novērstu finanšu tirgus traucējumus, Beļģijas Karaliste var atlikt šādu balsstiesību atcelšanu līdz 1998. gada 1. janvārim ar nosacījumu, ka- tās saistītas ar akcijām, kas iegādātas pirms šīs direktīvas izziņošanas,- visām sabiedrībām, kurām attiecības ar akciju sabiedrību atbilst Direktīvas 77/91/EEK 24.a panta 1. punkta kritērijiem, tās nepārsniedz 10 % no balsstiesībām, kas saistītas ar akciju sabiedrības akcijām.3. pants1. Dalībvalstis līdz 1994. gada 1. janvārim pieņem normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.2. Dalībvalstis paredz, ka šie noteikumi stājas spēkā ne vēlāk kā 1995. gada 1. janvārī.3. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus galvenos valsts tiesību aktus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.4. Kad dalībvalstis paredz šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka metodes, kā veikt šādas atsauces.4. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1992. gada 23. novembrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsN. Lamont[1] OV C 8, 12.1.1991., 5. lpp., unOV C 317, 7.12.1991., 13. lpp.[2] OV C 240, 16.9.1991., 103. lpp., un 1992. gada 28. oktobra Lēmums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).[3] OV C 269, 14.10.1991., 21. lpp.[4] OV L 26, 31.1.1977., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Spānijas un Portugāles Pievienošanās aktu.[5] OV L 65, 14.3.1968., 8. lpp.--------------------------------------------------


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/62/EK ( 2009. gada 13. jūlijs ) par stiprinājuma vietu pakaļējās numura zīmes uzstādīšanai divriteņu vai trīsriteņu mehāniskajiem transportlīdzekļiem (Kodificēta versija) (Dokuments attiecas uz EEZ )

text:
               30.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 198/20

      EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA 2009/62/EK
   (2009. gada 13. jūlijs)
   par stiprinājuma vietu pakaļējās numura zīmes uzstādīšanai divriteņu vai trīsriteņu mehāniskajiem transportlīdzekļiem
   (Kodificēta versija)
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 95. pantu,
   ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,
   ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
   saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru (2),
   tā kā:

               (1)

               Padomes Direktīva 93/94/EEK (1993. gada 29. oktobris) par piestiprinājuma vietu pakaļējās numura zīmes uzstādīšanai divriteņu vai trīsriteņu mehāniskajiem transportlīdzekļiem (3) ir būtiski grozīta (4). Skaidrības un praktisku iemeslu labad būtu lietderīgi veikt attiecīgās direktīvas kodifikāciju.

               (2)

               Direktīva 93/94/EEK ir viena no atsevišķajām direktīvām par EK tipa apstiprināšanas sistēmu, kas paredzēta Padomes Direktīvā 92/61/EEK (1992. gada 30. jūnijs) par divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu tipa apstiprināšanu, kura aizstāta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2002/24/EK (2002. gada 18. marts), kas attiecas uz divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu tipa apstiprinājumu (5), un nosaka tehniskos priekšrakstus divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu konstrukcijai un izgatavošanai attiecībā uz stiprinājuma vietu pakaļējās numura zīmes uzstādīšanai. Minētie tehniskie priekšraksti attiecas uz dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu, lai varētu piemērot Direktīvā 2002/24/EK paredzēto EK tipa apstiprināšanas procedūru attiecībā uz katru transportlīdzekļa tipu. Tātad Direktīvā 2002/24/EK izklāstītos noteikumus par transportlīdzekļa sistēmām, detaļām un atsevišķām tehniskām vienībām piemēro šai direktīvai.

               (3)

               Šīs direktīvas mērķis nav saskaņot dažādās dalībvalstīs izmantoto numura zīmju izmērus. Tādēļ dalībvalstīm būtu jānodrošina, lai izvirzītās numura zīmes neapdraudētu lietotājus, tomēr neprasot nekādas izmaiņas transportlīdzekļa konstrukcijā.

               (4)

               Šī direktīva nedrīkstētu skart dalībvalstu pienākumus attiecībā uz termiņiem II pielikuma B daļā minēto direktīvu transponēšanai valsts tiesību aktos un to piemērošanai,

         IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Šī direktīva attiecas uz stiprinājuma vietu pakaļējās numura zīmes uzstādīšanai visu tipu mehāniskajiem transportlīdzekļiem, kas definēti Direktīvas 2002/24/EK 1. pantā.
   2. pants
   Procedūra, saskaņā ar kuru piešķir EK detaļas tipa apstiprinājumu attiecībā uz stiprinājuma vietu pakaļējās numura zīmes uzstādīšanai divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu tipam, un nosacījumi par tādu transportlīdzekļu brīvu laišanu tirgū ir paredzēti Direktīvas 2002/24/EK II un III nodaļā.
   3. pants
   Grozījumus, kas vajadzīgi, lai pielāgotu I pielikuma prasības tehnikas attīstībai, pieņem saskaņā ar Direktīvas 2002/24/EK 18. panta 2. punktā minēto procedūru.
   4. pants
   1.   Dalībvalstis nedrīkst ar piestiprinājuma vietu pakaļējās numura zīmes uzstādīšanai saistītu iemeslu dēļ:

               —

               atteikt piešķirt EK tipa apstiprinājumu attiecībā uz divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu tipu,

               —

               aizliegt reģistrēt, pārdot divriteņu vai trīsriteņu mehāniskos transportlīdzekļus vai sākt to ekspluatāciju,

         ja piestiprinājuma vieta pakaļējās numura zīmes uzstādīšanai atbilst šīs direktīvas prasībām.
   2.   Dalībvalstis atsakās piešķirt EK tipa apstiprinājumu divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu tipam tādu iemeslu dēļ, kas saistīti ar piestiprinājuma vietu pakaļējās numura zīmes uzstādīšanai, ja nav izpildītas šajā direktīvā noteiktās prasības.
   3.   Dalībvalstis dara zināmus Komisijai to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   5. pants
   Direktīvu 93/94/EEK, kurā grozījumi izdarīti ar II pielikuma A daļā minēto direktīvu, ar šo atceļ, neskarot dalībvalstu pienākumus attiecībā uz termiņiem II pielikuma B daļā minēto direktīvu transponēšanai valsts tiesību aktos un to piemērošanai.
   Atsauces uz atcelto direktīvu uzskata par atsaucēm uz šo direktīvu un tās lasa saskaņā ar atbilstības tabulu III pielikumā.
   6. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   To piemēro no 2010. gada 1. janvāra.
   7. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2009. gada 13. jūlijā

            Eiropas Parlamenta vārdā –

            priekšsēdētājs

         H.-G. PÖTTERING

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         E. ERLANDSSON

      (1)  OV C 324, 30.12.2006., 11. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta 2007. gada 25. septembra Atzinums (OV C 219 E, 28.8.2008., 66. lpp.) un Padomes 2009. gada 22. jūnija Lēmums.

      (3)  OV L 311, 14.12.1993., 83. lpp.

      (4)  Sk. II pielikuma A daļu.

      (5)  OV L 124, 9.5.2002., 1. lpp.

      I PIELIKUMS
      1.   IZMĒRI
      Izmēri stiprinājuma vietai pakaļējās numura zīmes uzstādīšanai divriteņu vai trīsriteņu mehāniskajiem transportlīdzekļiem (1) ir šādi:
      1.1.   Mopēdi un vieglie kvadricikli bez virsbūves

                  1.1.1.

                     Platums: 100 mm

                  1.1.2.

                     Augstums: 175 mm
                  vai

                  1.1.3.

                     Platums: 145 mm

                  1.1.4.

                     Augstums: 125 mm

            1.2.   Motocikli, tricikli, kuru jauda nepārsniedz 15 kW, un kvadricikli bez virsbūves, izņemot vieglos kvadriciklus

                  1.2.1.

                     Platums: 280 mm

                  1.2.2.

                     Augstums: 210 mm

            1.3.   Tricikli, kuru jauda pārsniedz 15 kW, vieglie kvadricikli ar virsbūvi un kvadricikli ar virsbūvi, izņemot vieglos kvadriciklus

                  1.3.1.

                  Piemēro Padomes Direktīvas 70/222/EEK (2) noteikumus vieglajiem automobiļiem.

            2.   NOVIETOJUMS

                  2.1.

                  Motocikla, motocikla ar blakusvāģi vai tricikla pakaļējās numura zīmes uzstādīšanas vietai jāatrodas transportlīdzekļa aizmugurē tā, lai:

                  2.1.1.

                  Zīme var tikt novietota gareniskā plaknē, kas šķērso transportlīdzekļa ārējos gabarīta punktus.

            3.   SLĪPUMS

                  3.1.

                  Pakaļējā numura zīme:

                              3.1.1.

                              jānovieto perpendikulāri transportlīdzekļa gareniskajai vidusplaknei;

                              3.1.2.

                              nenoslogotam transportlīdzeklim var būt ne vairāk kā 30° slīpumā, ja numura atbalsta plāksne vērsta uz augšu;

                              3.1.3.

                              nenoslogotam transportlīdzeklim var būt ne vairāk kā 15° slīpumā, ja numura atbalsta plāksne vērsta uz leju.

            4.   MAKSIMĀLAIS AUGSTUMS

                  4.1.

                  Nenoslogotam transportlīdzeklim neviens pakaļējās numura zīmes stiprinājuma vietas uzstādīšanas punkts nedrīkst atrasties augstāk par 1,5 m virs zemes.

            5.   MINIMĀLAIS AUGSTUMS

                  5.1.

                  Nenoslogotam transportlīdzeklim neviens pakaļējās numura zīmes stiprinājuma vietas uzstādīšanas punkts nedrīkst atrasties zemāk par 0,20 m virs zemes vai zemāk par riteņa rādiusa attālumu no zemes, ja tas ir mazāks nekā 0,20 m.

            6.   ĢEOMETRISKĀ REDZAMĪBA

                  6.1.

                  Zīmes stiprinājuma vietai jābūt redzamai telpā, ko ierobežo divi plakņu pāri: viens ar horizontālo šķautni, ko nosaka divas plaknes, kuras šķeļ stiprinājuma vietas augšējo un apakšējo horizontālo šķautni leņķos, kas attiecībā pret horizontālo ir parādīti 1. attēlā; otrs ar vertikālo šķautni, ko nosaka divas plaknes, kuras šķērso katru plāksnes malu leņķos, kas attiecībā pret transportlīdzekļa garenisko vidusplakni ir parādīti 2. attēlā.

         (1)  Mopēdiem tā ir reģistrācijas un/vai identifikācijas plāksne.

         (2)  OV L 76, 6.4.1970., 25. lpp.

         1. papildinājums

            Informācijas dokuments attiecībā uz divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu stiprinājuma vietu pakaļējās numura zīmes uzstādīšanai

         (jāpievieno pieteikumam par EK detaļas tipa apstiprināšanu, ja to iesniedz atsevišķi no pieteikuma par EK transportlīdzekļa tipa apstiprināšanu)
         Kārtas Nr. (piešķīris pieteikuma iesniedzējs):
         Pieteikumā par EK detaļas tipa apstiprināšanu attiecībā uz divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu stiprinājuma vietu pakaļējās numura zīmes uzstādīšanai jāiekļauj informācija, kas izklāstīta Direktīvas 2002/24/EK II pielikuma 1. daļas A iedaļas šādos punktos:

                     —

                     0.1.,

                     —

                     0.2.,

                     —

                     0.4. līdz 0.6.,

                     —

                     2.2.,

                     —

                     2.2.1.,

                     —

                     9.6.,

                     —

                     9.6.1.

         2. papildinājums

            EK detaļas tipa apstiprinājuma sertifikāts attiecībā uz stiprinājuma vietu pakaļējās numura zīmes uzstādīšanai divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu tipam

            PARAUGS

         Ziņojums Nr. … tehniskais dienests … datums …
         EK detaļas tipa apstiprinājuma Nr. … Attiecinājums uz citu tipu Nr. …

                     1)

                     Transportlīdzekļa preču zīme vai tirdzniecības nosaukums …

                     2)

                     Transportlīdzekļa tips …

                     3)

                     Ražotāja nosaukums un adrese …
                     …

                     4)

                     Ražotāja pilnvarotā pārstāvja (ja tāds ir) nosaukums un adrese …
                     …

                     5)

                     Datums, kad transportlīdzekli nodod testēšanai …

                     6)

                     EK detaļas tipa apstiprinājums piešķirts/noraidīts (1).

                     7)

                     Vieta …

                     8)

                     Datums …

                     9)

                     Paraksts …

            (1)  Lieko svītrot.

      II PIELIKUMS
      A   DAĻA

         Atceltā direktīva ar tās grozījumu

         (minēta 5. pantā)

                  Padomes Direktīva 93/94/EEK

                  (OV L 311, 14.12.1993., 83. lpp.)

                  Komisijas Direktīva 1999/26/EK

                  (OV L 118, 6.5.1999., 32. lpp.)

            B   DAĻA

         Termiņi transponēšanai valsts tiesību aktos un piemērošanai

         (minēti 5. pantā)

                  Direktīva

                  Termiņš transponēšanai

                  Piemērošanas datums

                  93/94/EEK

                  1995. gada 30. aprīlis

                  1995. gada 1. novembris (1)

                  1999/26/EK

                  1999. gada 31. decembris

                  2000. gada 1. janvāris (2)

         (1)  Atbilstoši Direktīvas 93/94/EEK 4. pantam:

         “No [1995. gada 1. maija] dalībvalstis nedrīkst ar piestiprinājuma vietu pakaļējās numura zīmes uzstādīšanai saistītu iemeslu dēļ aizliegt sākt tādu transportlīdzekļu ekspluatāciju, kuri atbilst šīs direktīvas prasībām.”

         (2)  Atbilstoši Direktīvas 1999/26/EK 2. pantam:

         “1.   No 2000. gada 1. janvāra dalībvalstis nedrīkst ar piestiprinājuma vietu pakaļējās numura zīmes uzstādīšanai saistītu iemeslu dēļ:

                     —

                     atteikties piešķirt EK tipa apstiprinājumu attiecībā uz divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu tipu,

                     —

                     aizliegt reģistrēt, pārdot divriteņu vai trīsriteņu mehāniskos transportlīdzekļus vai sākt to ekspluatāciju,

               ja piestiprinājuma vieta pakaļējās numura zīmes uzstādīšanai atbilst ar šo direktīvu grozītās Direktīvas 93/94/EEK prasībām.
         2.   Dalībvalstis no 2000. gada 1. jūlija atsakās piešķirt EK tipa apstiprinājumu divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu tipam ar piestiprinājuma vietu pakaļējās numura zīmes uzstādīšanai saistītu iemeslu dēļ, ja tā neatbilst prasībām, kas noteiktas ar Direktīvu 93/94/EEK, kura grozīta ar šo direktīvu.”

      III PIELIKUMS

         Atbilstības tabula

                  Direktīva 93/94/EEK

                  Direktīva 1999/26/EK

                  Šī direktīva

                  1., 2. un 3. pants

                  1., 2. un 3. pants

                  2. panta 1. punkts

                  4. panta 1. punkts

                  2. panta 2. punkts

                  4. panta 2. punkts

                  4. panta 1. punkts

                  —

                  4. panta 2. punkts

                  4. panta 3. punkts

                  —

                  5. pants

                  —

                  6. pants

                  5. pants

                  7. pants

                  Pielikums

                  I pielikums

                  —

                  II pielikums

                  —

                  III pielikums