title: Padomes Direktīva 2001/86/EK (2001. gada 8. oktobris), ar ko papildina Eiropas uzņēmējsabiedrības statūtus darbinieku iesaistīšanas jomā

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32001L0086

Oficiālais Vēstnesis L 294 , 10/11/2001 Lpp. 0022 - 0032

		Padomes Direktīva 2001/86/EK(2001. gada 8. oktobris),ar ko papildina Eiropas uzņēmējsabiedrības statūtus darbinieku iesaistīšanas jomāEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 308. pantu,ņemot vērā grozīto Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā:(1) Lai sasniegtu Līguma mērķus, Padomes Regulā (EK) Nr. 2157/2001 [4] ir noteikti Eiropas uzņēmējsabiedrības (SE) statūti.(2) Ar minēto regulu paredzēts radīt vienotu tiesisku regulējumu, lai ļautu uzņēmējsabiedrībām no dažādām dalībvalstīm Kopienas mērogā plānot un pārkārtot komercdarbību.(3) Lai tuvotos Kopienas mērķiem sociālajā jomā, ir jāizstrādā īpaši noteikumi, īpaši darbinieku iesaistīšanas jomā, kas nodrošinātu to, ka, dibinot SE, nezūd un nesamazinās darbinieku iesaistīšanas prakse, kura vērojama uzņēmējsabiedrībās, kas piedalās SE dibināšanā. Šim nolūkam būtu jāizstrādā virkne noteikumu šajā jomā regulas noteikumu papildināšanai.(4) Ņemot vērā to, ka dalībvalstis nevar pietiekamā mērā sasniegt iecerētās rīcības mērķus, kas izklāstīti iepriekš, jo ir jāizstrādā vairāki noteikumu attiecībā uz SE darbinieku iesaistīšanu, un tāpēc tie, ņemot vērā iecerētās rīcības vērienīgumu un nozīmīgumu, būtu vieglāk īstenojami Kopienas mērogā, Kopiena var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma 5. pantā minēto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šī direktīva nosaka tikai to, kas ir vajadzīgs minēto mērķu sasniegšanai.(5) Tā kā dalībvalstīs ir liela noteikumu un prakses dažādība attiecībā uz to, kādā veidā darbinieku pārstāvjus iesaista lēmumu pieņemšanā uzņēmējsabiedrībās, nebūtu lietderīgi radīt vienotu Eiropas modeli SE darbinieku iesaistīšanai.(6) Dibinot SE, visos gadījumos tomēr būtu jānodrošina informēšanas un konsultēšanas procedūras starpvalstu mērogā.(7) Ja vienā vai vairākās uzņēmējsabiedrībās, kas dibina SE, ir līdzdalības tiesības, tās būtu jāsaglabā, nododot tās SE uzreiz pēc dibināšanas, ja vien puses neizlemj citādi.(8) Konkrētas procedūras darbinieku informēšanai un konsultēšanai starpvalstu mērogā, kā arī vajadzības gadījumā viņu līdzdalībai, ko piemēro katrai SE, būtu jānosaka, pirmkārt ņemot vērā attiecīgo pušu vienošanos, vai, ja tādas nav, piemērojot vairākus papildnoteikumus.(9) Tomēr būtu jāļauj dalībvalstīm nepiemērot pamatnoteikumus saistībā ar līdzdalību apvienošanās gadījumā, ņemot vērā atšķirīgās darbinieku iesaistīšanas sistēmas dažādās valstīs. Tādā gadījumā ir jāizmanto esošās līdzdalības sistēmas un prakse, kas vērojama dibinātājās uzņēmējsabiedrībās, attiecīgi pielāgojot reģistrācijas noteikumus.(10) Balsošanas noteikumiem īpašajā grupā, kas pārstāv darbiniekus sarunu gaitā, jo īpaši slēdzot nolīgumus, kuri paredz mazāku līdzdalību, salīdzinot ar to, kāda tā ir vienā vai vairākās dibinātājās uzņēmējsabiedrībās, vajadzētu būt samērīgiem ar risku, ka esošā līdzdalības sistēma un prakse varētu izzust vai samazināties. Šis risks ir lielāks, ja SE dibina pārveidošanas vai apvienošanās gaitā, nevis radot pārvaldītājsabiedrību vai meitasuzņēmumu.(11) Ja nav vienošanās, kas panākta sarunu ceļā starp darbinieku pārstāvjiem un dibinātāju uzņēmējsabiedrību kompetentajām struktūrvienībām, ir jāparedz dažas pamatprasības, ko piemēro SE uzreiz pēc tās dibināšanas. Šīm pamatprasībām vajadzētu nodrošināt efektīvu informēšanas un konsultēšanas norisi darbiniekiem starpvalstu mērogā, kā arī viņu līdzdalību attiecīgajās SE struktūrās, ja pirms tās dibināšanas šāda līdzdalība bijusi dibinātājās uzņēmējsabiedrībās.(12) Darbinieku pārstāvjiem, kas rīkojas saskaņā ar šo direktīvu veicot savus pienākumus, būtu jāparedz aizsardzība un garantijas, kas ir līdzvērtīgas tām, kādas darbinieku pārstāvjiem nodrošina nodarbinātības valsts tiesību akti un/vai prakse. Viņus nedrīkst pakļaut diskriminācijai sakarā ar savu pienākumu likumīgu pildīšanu, un viņiem ir jānodrošina pienācīga aizsardzība pret atlaišanu un citām sankcijām.(13) Aizsargājamās informācijas slepenība būtu jāievēro, arī beidzoties darbinieku pārstāvju pilnvaru laikam, un būtu jāatļauj SE kompetentajai struktūrvienībai neizpaust informāciju, ja tās publiskošana var nopietni kaitēt SE darbībai.(14) Ja uz SE un tās meitasuzņēmumiem un filiālēm attiecas Padomes 1994. gada 22. septembra Direktīva 94/45/EK par to, kā izveidot Eiropas Uzņēmumu padomi vai procedūru darbinieku informēšanai un uzklausīšanai Kopienas mēroga uzņēmumos un Kopienas mēroga uzņēmumu grupās [5], tai un tās meitasuzņēmumiem un filiālēm nevajadzētu piemērot minētās direktīvas noteikumus, kā arī noteikumu par tās transponēšanu valstu tiesību aktos, ja vien īpašā pārrunu grupa nepieņem lēmumu neuzsākt sarunas vai pārtraukt jau uzsāktās sarunas.(15) Šai direktīvai nevajadzētu skart citas esošās iesaistīšanās tiesības, kā arī citas esošās pārstāvniecības struktūras, ko paredz Kopienas un atsevišķu valstu tiesību akti un prakse.(16) Dalībvalstīm būtu jāveic attiecīgi pasākumi, ja netiek ievērotas šajā direktīvā paredzētās saistības.(17) Līgums nepiešķir Kopienai vajadzīgās pilnvaras, lai pieņemtu ierosināto direktīvu, izņemot tās, kas paredzētas 308. pantā.(18) Šīs direktīvas pamatprincips un mērķis ir nodrošināt darbiniekiem viņu iegūtās iesaistīšanās tiesības uzņēmējsabiedrības lēmumu pieņemšanā. Darbinieku iesaistīšanās tiesībām SE būtu jābalstās uz darbinieku tiesībām, kas ir spēkā pirms SE dibināšanas ("pirms un pēc" princips). Tātad šāda pieeja būtu jāizmanto ne tikai sākotnēji, dibinot SE, bet arī veicot strukturālas izmaiņas esošajā SE un uzņēmējsabiedrībās, kurās notiek strukturālas izmaiņas.(19) Dalībvalstīm vajadzētu nodrošināt to, ka arodbiedrību pārstāvji drīkst būt īpašās pārrunu grupas locekļi neatkarīgi no tā, vai viņi strādā uzņēmējsabiedrībā, kas piedalās SE dibināšanā. Šajā sakarā dalībvalstīm jo īpaši vajadzētu ieviest šādas tiesības tad, ja saskaņā ar valsts tiesību aktiem arodbiedrību pārstāvjiem ir tiesības būt uzņēmējsabiedrības uzraudzības vai pārvaldes struktūrvienības locekļiem un balsot tajās.(20) Dažās dalībvalstīs darbinieku iesaistīšana un citas darba attiecību jomas ir balstītas gan uz valsts tiesību aktiem, gan uz praksi, kas šajā gadījuma skar arī dažādus kolektīvos līgumus valsts, nozares un/vai uzņēmējsabiedrības mērogā,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.I IEDAĻAVISPĀRĪGI NOTEIKUMI1. pantsMērķis1. Šī direktīva reglamentē darbinieku iesaistīšanu Eiropas akciju sabiedrību (Societas Europaea, še turpmāk — "SE") lietās, kā minēts Regulā (EK) Nr. 2157/2001.2. Šim nolūkam katrā SE nosaka darbinieku iesaistīšanas pasākumus saskaņā ar 3. līdz 6. pantā minēto sarunu procedūru vai, ievērojot 7. pantā norādītos apstākļus, saskaņā ar pielikumu.2. pantsDefinīcijasŠajā direktīvā:a) "SE" ir jebkura uzņēmējsabiedrība, kas dibināta saskaņā ar Regulu (EK) NR. 2157/2001;b) "dibinātājas uzņēmējsabiedrības" ir uzņēmējsabiedrības, kas tieši piedalās SE dibināšanā;c) "uzņēmējsabiedrības meitasuzņēmums" ir uzņēmums, kurā uzņēmējsabiedrībai ir dominējošā ietekme saskaņā ar Direktīvas 94/45/EK 3. panta 2. līdz 7. punktu;d) "attiecīgais meitasuzņēmums vai filiāle" ir dibinātājas uzņēmējsabiedrības meitasuzņēmums vai filiāle, kam jākļūst par SE meitasuzņēmumu vai filiāli, dibinot SE;e) "darbinieku pārstāvji" ir darbinieku pārstāvji, ko paredz valsts tiesību akti un/vai prakse;f) "pārstāvniecības struktūra" ir struktūra, kurā pārstāvēti darbinieki, kas izveidota saskaņā ar 4. pantā minēto vienošanos vai saskaņā ar pielikumā ietvertajiem noteikumiem ar mērķi informēt un konsultēt Kopienā izvietotas SE un tās meitasuzņēmumu un filiāļu darbiniekus, vajadzības gadījumā izmantojot līdzdalības tiesības SE;g) "īpaša pārrunu grupa" ir saskaņā ar 3. pantu izveidota grupa sarunām ar dibinātāju uzņēmējsabiedrību kompetento struktūrvienību, lai panāktu vienošanos par darbinieku iesaistīšanu SE iekšienē;h) "darbinieku iesaistīšana" ir jebkurš paņēmiens, tostarp informēšana, konsultēšana un līdzdalība, kā darbinieku pārstāvji var ietekmēt lēmumus, ko pieņem uzņēmējsabiedrībā;i) "informēšana" ir darbinieku pārstāvniecības struktūras un/vai darbinieku pārstāvju informēšana, ko veic SE kompetentā struktūrvienība, attiecībā uz jautājumiem, kuri skar pašu SE un jebkuru tās meitasuzņēmumu vai filiāli, kura atrodas citā dalībvalstī vai kura pārsniedz lēmējstruktūru pilnvaras vienā dalībvalstī, tādā laikā, veidā un apjomā, kas ļauj darbinieku pārstāvjiem gūt izsmeļošu priekšstatu par iespējamajām sekām, un vajadzības gadījumā sagatavoties konsultācijām ar SE kompetento struktūrvienību;j) "konsultēšana" ir dialoga uzsākšana un viedokļu apmaiņa starp darbinieku pārstāvniecības struktūru un/vai darbinieku pārstāvjiem un SE kompetento struktūrvienību tādā laikā, veidā un apjomā, kas ļauj darbinieku pārstāvjiem, ņemot vērā sniegto informāciju, izteikt viedokli par kompetentās struktūrvienības paredzētajiem pasākumiem, ko varētu ņemt vērā lēmumu pieņemšanas gaitā SE;k) "līdzdalība" ir darbinieku pārstāvniecības struktūras un/vai darbinieku pārstāvju ietekme uz norisēm uzņēmējsabiedrībā, izmantojot:- tiesības ievēlēt vai iecelt uzņēmējsabiedrības uzraudzības vai pārvaldes struktūrvienības locekļus, vai- tiesības ieteikt un/vai iebilst pret uzņēmējsabiedrības uzraudzības vai pārvaldes struktūrvienības dažu vai visu locekļu iecelšanu.II IEDAĻASARUNU PROCEDŪRA3. pantsĪpašas pārrunu grupas izveidošana1. Ja dibinātāju uzņēmējsabiedrību vadības vai pārvaldes struktūrvienības izstrādā SE dibināšanas plānu, tās iespējami īsā laikā pēc apvienošanās vai pārvaldītājsabiedrības dibināšanas projekta publiskošanas vai pēc tam, kad ir panākta vienošanās izveidot meitasuzņēmumu vai pārveidot to par SE, veic attiecīgus pasākumus, tostarp sniedz informāciju par dibinātājām uzņēmējsabiedrībām, to meitasuzņēmumiem vai filiālēm, kā arī to darbinieku skaitu, lai uzsāktu sarunas ar uzņēmējsabiedrību darbinieku pārstāvjiem par darbinieku iesaistīšanas pasākumiem SE.2. Šim nolūkam izveido īpašu pārrunu grupu, kurā pārstāvēti dibinātāju uzņēmējsabiedrību un attiecīgo meitasuzņēmumu vai filiāļu darbinieki, saskaņā ar šādiem noteikumiem:a) ievēlot vai ieceļot īpašās pārrunu grupas locekļus, ir jānodrošina tas, kai) šos locekļus ievēl vai ieceļ proporcionāli to darbinieku skaitam, ko dibinātājas uzņēmējsabiedrības un attiecīgie meitasuzņēmumi vai filiāles nodarbina katrā dalībvalstī, piešķirot katrai dalībvalstij vienu vietu par tādu tajā nodarbināto darbinieku daļu, kura veido 10 % vai mazāku daļu no darbinieku skaita, ko nodarbina dibinātājas uzņēmējsabiedrības un attiecīgie meitas uzņēmumi vai filiāles visās dalībvalstīs kopā;ii) dibinot SE apvienošanās ceļā, paredz papildu pārstāvjus no katras dalībvalsts, kas var būt vajadzīgs, lai īpašajā pārrunu grupā būtu vismaz viens loceklis, kurš pārstāv katru dibinātāju uzņēmējsabiedrību, kas reģistrēta un kuras darbinieki ir tajā dalībvalstī, un kas atbilstīgi projektam vairs nepastāvēs kā atsevišķa juridiska persona pēc SE reģistrācijas, ja vien- šādu papildu locekļu skaits nepārsniedz 20 % to locekļu skaita, kas ir iecelti atbilstīgi i) apakšpunktam, un- īpašās pārrunu grupas sastāvā attiecīgie darbinieki nav pārstāvēti divreiz.Ja šo uzņēmējsabiedrību skaits pārsniedz to papildvietu skaitu, kas paredzētas saskaņā ar pirmo daļu, šīs papildvietas piešķir uzņēmējsabiedrībām dažādās dalībvalstīs dilstošā secībā pēc tur nodarbināto darbinieku skaita;b) dalībvalstis nosaka veidu, kādā ievēl vai ieceļ īpašās pārrunu grupas locekļus, kas būtu jāievēl vai jāieceļ to teritorijā. Tās veic vajadzīgos pasākumus, lai pēc iespējas panāktu to, ka ikvienu dibinātāju uzņēmējsabiedrību, kam ir darbinieki attiecīgajā dalībvalstī, tajā pārstāv vismaz viens loceklis. Šo pasākumu dēļ nedrīkst palielināties kopējais locekļu skaits.Dalībvalstis var paredzēt, ka šajā grupā iekļauj arodbiedrību pārstāvjus neatkarīgi no tā, vai viņi ir dibinātājas uzņēmējsabiedrības vai attiecīgā meitasuzņēmuma, vai filiāles darbinieki.Neskarot atsevišķu valstu tiesību aktus un/vai praksi attiecībā uz skaitlisko robežu, kas noteikta pārstāvniecības struktūrai, dalībvalstis nodrošina to, ka darbiniekiem uzņēmumos vai filiālēs, kurām nav darbinieku pārstāvju no viņiem neatkarīgu apstākļu dēļ, ir tiesības ievēlēt vai iecelt īpašās pārrunu grupas locekļus.3. Īpašā pārrunu grupa un dibinātāju uzņēmējsabiedrību kompetentās struktūrvienības, rakstiski vienojoties, nosaka darbinieku iesaistīšanas pasākumus SE iekšienē.Šim nolūkam dibinātāju uzņēmējsabiedrību kompetentās struktūrvienības informē pārrunu grupu par savu nodomu dibināt SE un tā īstenošanas gaitu līdz reģistrācijas brīdim.4. Saskaņā ar 6. punktu īpašā pārrunu grupa pieņem lēmumus ar tās locekļu absolūto balsu vairākumu, ja vien šāds balsu vairākums atbilst darbinieku absolūtajam vairākumam. Katram loceklim ir viena balss. Tomēr ja sarunu rezultātā notiek līdzdalības tiesību ierobežošana, pieņemot lēmumu, kas apstiprina šādu vienošanos, ir vajadzīgs tāds balsu vairākums, kad par to nobalso divas trešdaļas īpašās pārrunu grupas locekļu, kuri pārstāv vismaz divas trešdaļas darbinieku, ieskaitot to locekļu balsis, kas pārstāv darbiniekus vismaz no divām dalībvalstīm, proti:- dibinot SE apvienošanās ceļā, ja ir nodrošināta līdzdalība vismaz 25 % apjomā no dibinātāju uzņēmējsabiedrību kopējā darbinieku skaita, vai- dibinot SE, kas iecerēta kā pārvaldītājsabiedrība vai meitasuzņēmums, ja ir nodrošināta līdzdalība vismaz 50 % apjomā no dibinātāju uzņēmējsabiedrību kopējā darbinieku skaita.Līdzdalības tiesību ierobežošana nozīmē, ka SE struktūrvienību locekļu īpatsvars 2. panta k) punkta nozīmē ir mazāks nekā lielākais īpatsvars, kas pastāv dibinātāju uzņēmējsabiedrību iekšienē.5. Risinot sarunas, īpašā pārrunu grupa var pieprasīt, lai tai darbā palīdz tās izraudzīti eksperti, piemēram, attiecīgās Kopienas mēroga arodbiedrības organizāciju pārstāvji. Šādi eksperti pēc īpašās pārrunu grupas pieprasījuma var piedalīties sarunās padomdevēja statusā, vajadzības gadījumā veicinot uzskatu vienotību un konsekvenci Kopienas mērogā. Īpašā pārrunu grupa var pieņemt lēmumu informēt attiecīgo ārējo organizāciju, to skaitā arodbiedrību, pārstāvjus par sarunu uzsākšanu.6. Īpašā pārrunu grupa ar balsu vairākumu, kas norādīts turpmāk, var pieņemt lēmumu neuzsākt sarunas vai pārtraukt jau uzsāktās sarunas, kā arī izmantot darbinieku informēšanas un konsultēšanas noteikumus, kas ir spēkā dalībvalstīs, kurās SE ir darbinieki. Šāds lēmums aptur 4. pantā minēto vienošanās procedūru. Pieņemot šādu lēmumu, nepiemēro nevienu no pielikumā ietvertajiem noteikumiem.Lai pieņemtu lēmumu neuzsākt sarunas vai pārtraukt tās, ir vajadzīgs balsu vairākums, kad par to nobalso divas trešdaļas locekļu, kas pārstāv vismaz divas trešdaļas darbinieku, ieskaitot to locekļu balsis, kuri pārstāv darbiniekus vismaz no divām dalībvalstīm.Ja SE dibina pārveidošanas ceļā, šo punktu nepiemēro, ja pārveidojamajā uzņēmējsabiedrībā ir nodrošināta līdzdalība.Īpašo pārrunu grupu sasauc no jauna pēc vismaz 10 % SE, tās meitasuzņēmumu un filiāļu darbinieku vai to pārstāvju rakstveida pieprasījuma, ne agrāk kā divus gadus pēc iepriekš minētā lēmuma, ja vien puses nav vienojušās ātrāk atsākt sarunas. Ja īpašā pārrunu grupa pieņem lēmumu atsākt sarunas ar vadību, bet šo sarunu gaitā nepanāk vienošanos, nepiemēro nevienu no pielikumā ietvertajiem noteikumiem.7. Jebkuras izmaksas saistībā ar īpašās pārrunu grupas darbību un ar sarunām kopumā atlīdzina dibinātājas uzņēmējsabiedrības, nodrošinot īpašajai pārrunu grupai pienācīgus apstākļus uzdevumu veikšanai.Saskaņā ar šo principu dalībvalstis var izstrādāt noteikumus, kas skar īpašās pārrunu grupas darbības finansēšanu. Tās var ierobežot finansējumu, apmaksājot tikai viena eksperta darbu.4. pantsVienošanās saturs1. Dibinātāju uzņēmējsabiedrību struktūrvienības un īpašā pārrunu grupa risina sarunas sadarbības garā, lai panāktu vienošanos par darbinieku iesaistīšanas pasākumiem SE iekšienē.2. Neskarot pušu autonomiju un ievērojot 4. punktu, 1. punktā minētā vienošanās starp dibinātāju uzņēmējsabiedrību kompetentajām struktūrvienībām un īpašo pārrunu grupu nosaka:a) vienošanās darbības jomu;b) pārstāvniecības struktūras sastāvu, locekļu skaitu un vietu sadalījumu tajā, kas būs SE kompetentās struktūrvienības sarunu partneris, lai panāktu vienošanos par SE un tās meitasuzņēmumu un filiāļu darbinieku informēšanas un konsultēšanas kārtību;c) pārstāvniecības struktūras funkcijas un tās informēšanas un konsultēšanas procedūru;d) pārstāvniecības struktūras sapulču biežumu;e) pārstāvniecības struktūrai piešķiramos finansiālos līdzekļus un materiālo bāzi;f) ja sarunu gaitā puses nolemj pārstāvniecības struktūras vietā izveidot vienu vai vairākas informēšanas un konsultēšanas procedūras, pasākumus šādu procedūru īstenošanai;g) ja sarunu gaitā puses nolemj panākt vienošanos par līdzdalību, tās saturu, tostarp (vajadzības gadījumā) par SE pārvaldes vai uzraudzības struktūrvienības locekļu skaitu, ko darbinieki būs tiesīgi ievēlēt, iecelt, ieteikt vai noraidīt, procedūru, saskaņā ar kuru darbinieki var ievēlēt, iecelt, ieteikt vai noraidīt šos locekļus, un viņu tiesības;h) vienošanās spēkā stāšanās dienu un tās ilgumu, gadījumus, kad būtu no jauna jāpārrunā vienošanās, un šo sarunu norises gaitu.3. Ja tā neparedz citādi, uz vienošanos neattiecas pielikumā minētie pamatnoteikumi.4. Neskarot 13. panta 3. punkta a) apakšpunktu, ja SE dibina pārveidošanas ceļā, vienošanās paredz vismaz tādu pašu līmeni jebkurai darbinieku iesaistīšanai, kāds jau ir uzņēmējsabiedrībā, kas ir pārveidojama par SE.5. pantsSarunu ilgums1. Sarunas sākas uzreiz pēc īpašās pārrunu grupas izveidošanas, un tās var turpināties sešus mēnešus.2. Puses, savstarpēji vienojoties, var pieņemt lēmumu pārsniegt 1. punktā minēto sarunu ilgumu, kopumā līdz vienam gadam, skaitot no īpašās pārrunu grupas izveidošanas.6. pantsTiesību akti, kas piemērojami sarunu procedūraiJa šajā direktīvā nav noteikts citādi, tiesību akti, kas ir piemērojami 3. līdz 5. pantā paredzētajai sarunu procedūrai, ir tās dalībvalsts tiesību akti, kurā būs SE juridiskā adrese.7. pantsPamatnoteikumi1. Lai sasniegtu 1. pantā norādīto mērķi, dalībvalstis, neskarot turpmāk norādīto 3. punktu, pieņem darbinieku iesaistīšanas pamatnoteikumus, kam ir jāatbilst pielikumā izklāstītajiem noteikumiem.Pamatnoteikumus, ko paredz tās dalībvalsts tiesību akti, kurā būs SE juridiskā adrese, piemēro no SE reģistrācijas dienas, ja:a) tā nolemj puses, vaib) nav panākta vienošanās līdz termiņam, kas noteikts 5. pantā, un- katras dibinātājas uzņēmējsabiedrības kompetentā struktūrvienība nolemj piekrist pamatnoteikumu piemērošanai SE un, tātad, turpināt SE reģistrēšanu, un- īpašā pārrunu grupa nav pieņēmusi 3. panta 6. punktā paredzēto lēmumu.2. Turklāt pamatnoteikumus, kas ir ietverti reģistrācijas dalībvalsts tiesību aktos saskaņā ar pielikuma 3. daļu, piemēro tikai:a) SE, kas dibināta pārveidošanas ceļā, ja dalībvalsts noteikumi par darbinieku līdzdalību pārvaldes vai uzraudzības struktūrvienībā attiecās uz uzņēmējsabiedrību, kura pārveidota par SE;b) SE, kas dibināta apvienošanās ceļā:- ja pirms SE reģistrācijas vienā vai vairākās dibinātājās uzņēmējsabiedrībās bija viens vai vairāki līdzdalības veidi, kas aptvēra vismaz 25 % no visu dibinātāju uzņēmējsabiedrību kopējā darbinieku skaita, vai- ja pirms SE reģistrācijas vienā vai vairākās dibinātājās uzņēmējsabiedrībās bija viens vai vairāki līdzdalības veidi, kas aptvēra mazāk nekā 25 % no visu dibinātāju uzņēmējsabiedrību kopējā darbinieku skaita, un ja tā nolemj īpašā pārrunu grupa;c) SE, kas dibināta, radot pārvaldītājsabiedrību vai meitasuzņēmumu,- ja pirms SE reģistrācijas vienā vai vairākās dibinātājās uzņēmējsabiedrībās bija viens vai vairāki līdzdalības veidi, kas aptvēra vismaz 50 % no visu dibinātāju uzņēmējsabiedrību kopējā darbinieku skaita, vai- ja pirms SE reģistrācijas vienā vai vairākās dibinātājās uzņēmējsabiedrībās bija viens vai vairāki līdzdalības veidi, kas aptvēra mazāk nekā 50 % no visu dibinātāju uzņēmējsabiedrību kopējā darbinieku skaita, un ja tā nolemj īpašā pārrunu grupa.Ja dažādās dibinātājās uzņēmējsabiedrībās bijuši vairāki līdzdalības veidi, īpašā pārrunu grupa nolemj, kurš no tiem ir jāievieš SE. Dalībvalstis var apstiprināt noteikumus, kas ir piemērojami, ja šajā sakarā nav pieņemts neviens lēmums par SE, kura reģistrēta to teritorijā. Īpašā pārrunu grupa informē dibinātāju uzņēmējsabiedrību kompetentās struktūrvienības par visiem lēmumiem, kas pieņemti saskaņā ar šo punktu.3. Dalībvalstis var paredzēt, ka pielikuma 3. daļā ietvertos pamatnoteikumus nepiemēro gadījumā, kas atrunāts 2. punkta b) apakšpunktā.III IEDAĻADAŽĀDI NOTEIKUMI8. pantsInformācijas neizpaušana un konfidencialitāte1. Dalībvalstis nodrošina, ka īpašās pārrunu grupas vai pārstāvniecības struktūras locekļi un eksperti, kas viņiem palīdz, neizpauž viņiem uzticēto konfidenciālo informāciju.Tas pats attiecas uz darbinieku pārstāvjiem saistībā ar informēšanas un konsultēšanas procedūru.Šī prasība paliek spēkā neatkarīgi no minēto personu atrašanās vietas, arī beidzoties viņu pilnvaru laikam.2. Katra dalībvalsts paredz, ka dažos gadījumos un saskaņā ar valsts tiesību aktos ietvertajiem nosacījumiem un ierobežojumiem tās teritorijā dibinātās SE vai dibinātājas uzņēmējsabiedrības uzraudzības vai pārvaldes struktūrvienībai nav jāsniedz informācija, ja, ņemot vērā tās raksturu un balstoties uz objektīviem kritērijiem, tas nodarītu būtisku kaitējumu SE (vai, atkarībā no apstākļiem, dibinātājas uzņēmējsabiedrības) vai tās meitasuzņēmumu un filiāļu darbībai vai radītu tai nelabvēlīgus apstākļus.Dalībvalsts var noteikt, ka attiecībā uz šo atbrīvojumu ir iepriekš jāsaņem administratīva vai tiesas sankcija.3. Katra dalībvalsts var paredzēt īpašus noteikumus SE savā teritorijā, kas tieši un būtiski skar ideoloģisko nostādni attiecībā uz informāciju un viedokļu paušanu, ar noteikumu, ka šīs direktīvas pieņemšanas dienā šādi noteikumi jau ir ietverti valsts tiesību aktos.4. Piemērojot 1., 2. un 3. punktu, dalībvalstis paredz administratīvo un tiesu lietu pārsūdzības kārtību, ko var izmantot darbinieku pārstāvji, ja SE vai dibinātājas uzņēmējsabiedrības uzraudzības vai pārvaldes struktūrvienība pieprasa ievērot konfidencialitāti vai atsakās sniegt informāciju.Šāda kārtība var paredzēt pasākumus, kas paredzēti, lai aizsargātu minētās informācijas konfidencialitāti.9. pantsPārstāvniecības struktūras darbība un darbinieku informēšanas un konsultēšanas procedūraSE kompetentā struktūrvienība un pārstāvniecības struktūra strādā kopā sadarbības garā, pienācīgi ievērojot savstarpējās tiesības un pienākumus.Tas pats attiecas uz SE uzraudzības vai pārvaldes struktūrvienības sadarbību ar darbinieku pārstāvjiem sakarā ar darbinieku informēšanas un konsultēšanas procedūru.10. pantsDarbinieku pārstāvju aizsardzībaĪpašās pārrunu grupas locekļiem, pārstāvniecības struktūras locekļiem, jebkuriem darbinieku pārstāvjiem, kas veic darbu saskaņā ar informēšanas un konsultēšanas procedūru, un jebkuriem darbinieku pārstāvjiem SE uzraudzības vai pārvaldes struktūrvienībā, kuri ir SE, tās meitasuzņēmumu vai filiāļu, vai dibinātājas uzņēmējsabiedrības darbinieki, veicot savu darbu, pienākas tāda pati aizsardzība un garantijas, kādas ir paredzētas darbinieku pārstāvjiem spēkā esošajos nodarbinātības valsts tiesību aktos un/vai kādas atbilst praksei.Tas jo īpaši attiecas uz īpašās pārrunu grupas vai pārstāvniecības struktūras sapulcēm; jebkurām sapulcēm saskaņā ar 4. panta 2. punkta f) apakšpunktā minēto vienošanos vai pārvaldes un uzraudzības struktūrvienības sapulču apmeklējumiem, kā arī algu izmaksām dalībniekiem, kas nodarbināti dibinātājā uzņēmējsabiedrībā vai SE, vai tās meitasuzņēmumos vai filiālēs, viņu prombūtnes laikā, kurā viņi veic savus pienākumus.11. pantsProcedūras ļaunprātīga izmantošanaDalībvalstis veic attiecīgus pasākumus saskaņā ar Kopienu tiesībām, lai novērstu SE ļaunprātīgu izmantošanu ar mērķi atņemt darbiniekiem viņu iesaistīšanās tiesības vai nepiešķirt tās.12. pantsAtbilstība šīs direktīvas prasībām1. Katra dalībvalsts nodrošina to, ka SE vadība un meitasuzņēmumu un dibinātāju uzņēmējsabiedrību uzraudzības vai pārvaldes struktūrvienības, kas atrodas tās teritorijā, un darbinieku pārstāvji vai, attiecīgi, paši darbinieki pilda šajā direktīvā noteiktos pienākumus neatkarīgi no tā, vai SE juridiskā adrese ir tās teritorijā vai nav.2. Dalībvalstis paredz attiecīgus pasākumus, ja netiek ievērotas šīs direktīvas prasības; jo īpaši tās rūpējas par administratīvo vai tiesu procedūru pieejamību, lai nodrošinātu to saistību izpildi, kas izriet no šīs direktīvas.13. pantsSaikne starp šo direktīvu un citiem noteikumiem1. Ja SE ir Kopienas mēroga uzņēmums vai kontrolējošs uzņēmums Kopienas mēroga uzņēmumu grupā Direktīvas 94/45/EK nozīmē vai Direktīvas 97/74/EK nozīmē [6], ar kuru iepriekš minēto direktīvu attiecina arī uz Apvienoto Karalisti, šo direktīvu noteikumus un noteikumus, ar kādiem tās transponē valsts tiesību aktos, tādām SE vai to meitasuzņēmumiem nepiemēro.Tomēr, ja īpašā pārrunu grupa saskaņā ar 3. panta 6. punktu nolemj neuzsākt sarunas vai pārtraukt jau uzsāktās sarunas, piemēro Direktīvu 94/45/EK vai Direktīvu 97/74/EK un noteikumus to transponēšanai valsts tiesību aktos.2. Noteikumus par darbinieku līdzdalību uzņēmējsabiedrības struktūrvienībās, kas ir paredzēta valsts tiesību aktos un/vai ko paredz prakse, izņemot noteikumus attiecībā uz šīs direktīvas īstenošanu, nepiemēro uzņēmējsabiedrībām, kuras dibinātas saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 2157/2001 un uz kurām attiecas šī direktīva.3. Šī direktīva neskar:a) jau esošās darbinieku iesaistīšanās tiesības, kas paredzētas attiecīgās valsts tiesību aktos un/vai izriet no prakses, ko izmanto SE un tās meitasuzņēmumu un filiāļu darbinieki, izņemot līdzdalību SE struktūrvienībās;b) noteikumus par līdzdalību struktūrvienībās, kas ietverti attiecīgās valsts tiesību aktos un/vai kas izriet no prakses attiecībā uz SE meitasuzņēmumiem.4. Lai pasargātu 3. punktā minētās tiesības, dalībvalstis var veikt vajadzīgos pasākumus, kas nodrošina to, ka darbinieku pārstāvniecības struktūras dibinātājās uzņēmējsabiedrībās, kuras turpmāk nepastāvēs kā atsevišķas juridiskas personas, pēc SE reģistrācijas saglabā.14. pantsNobeiguma noteikumi1. Dalībvalstis pieņem normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai ne vēlāk kā 2004. gada 8. oktobrī izpildītu šīs direktīvas prasības, vai nodrošina to, ka, vēlākais, līdz minētajam datumam darba devēji un darbinieki vienojas ieviest nepieciešamos noteikumus; dalībvalstīm apņemoties veikt visus vajadzīgos pasākumus, kas tām ļautu jebkurā gadījumā sasniegt šīs direktīvas mērķus. Par to dalībvalstis nekavējoties informē Komisiju.2. Dalībvalstīm pieņemot šādus aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāmas šādas atsauces.15. pantsAtkārtota Komisijas pārbaudeNe vēlāk kā 2007. gada 8. oktobrī Komisija pēc apspriešanās ar dalībvalstīm, kā arī darba devējiem un darbiniekiem Kopienas mērogā pārskata šīs direktīvas piemērošanas procedūras ar mērķi vajadzības gadījumā iesniegt nepieciešamos grozījumus Padomei.16. pantsStāšanās spēkāŠī direktīva stājas spēkā tās publicēšanas dienā Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.17. pantsAdresātiŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 2001. gada 8. oktobrīPadomes vārdā —priekšsēdētājaL. Onkelinx[1] OV C 138, 29.5.1991., 8. lpp.[2] OV C 342, 20.12.1993., 15. lpp.[3] OV C 124, 21.5.1990., 34. lpp.[4] OV L 249, 10.11.2001., 1. lpp.[5] OV L 254, 30.9.1994., 64. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 97/74/EK (OV L 10, 16.1.1998., 22. lpp.).[6] OV L 10, 16.1.1998., 22. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSPAMATNOTEIKUMI(minēti 7. pantā)1. daļa. Darbinieku pārstāvniecības struktūras sastāvsLai sasniegtu 1. pantā norādīto mērķi, kā arī gadījumos, kas minēti 7. pantā, izveido pārstāvniecības struktūru saskaņā ar šādiem noteikumiem:a) pārstāvniecības struktūru veido SE un tās meitasuzņēmumu un filiāļu darbinieki, ko no viņu vidus ievēl vai ieceļ darbinieku pārstāvji, bet ja tādu nav, viss darbinieku kolektīvs;b) pārstāvniecības struktūras locekļus ievēl vai ieceļ saskaņā ar valsts tiesību aktiem un/vai praksi.Dalībvalstis izstrādā noteikumus, lai nodrošinātu to, ka pārstāvniecības struktūras locekļu skaitu un vietu sadalījumu tajā pielāgo SE un tās meitasuzņēmumos un filiālēs notiekošajām izmaiņām;c) ja pārstāvniecības struktūra ir pietiekami liela, no tās locekļu vidus ievēl komiteju, kurā ir ne vairāk kā trīs locekļi;d) pārstāvniecības struktūra pieņem savu reglamentu;e) pārstāvniecības struktūras locekļus ievēl vai ieceļ proporcionāli to darbinieku skaitam, ko dibinātājas uzņēmējsabiedrības un attiecīgie meitasuzņēmumi vai filiāles nodarbina katrā dalībvalstī, piešķirot katrai dalībvalstij vienu vietu par tajā nodarbināto darbinieku daļu, kura veido 10 % vai mazāku daļu no darbinieku skaita, ko nodarbina dibinātājas uzņēmējsabiedrības un attiecīgie meitasuzņēmumi vai filiāles visās dalībvalstīs kopā;f) SE kompetento struktūrvienību informē par pārstāvniecības struktūras sastāvu;g) četrus gadus pēc pārstāvniecības struktūras izveidošanas tā nolemj, vai sākt sarunas, lai panāktu 4. un 7 pantā minēto vienošanos, vai turpināt piemērot pamatnoteikumus, kas pieņemti saskaņā ar šo pielikumu.Direktīvas 3. panta 4. līdz 7. punktu un 4. līdz 6. pantu piemēro mutatis mutandis, ja ir pieņemts lēmums apspriest vienošanos saskaņā ar 4. pantu, un šādā gadījumā terminu "īpaša pārrunu grupa" aizstāj ar terminu "pārstāvniecības struktūra". Ja beidzoties termiņam, līdz kuram būtu jābeidz sarunas, vienošanās nav panākta, turpina piemērot pasākumus, kas apstiprināti saskaņā ar pamatnoteikumiem.2. daļa. Informēšanas un konsultēšanas pamatnoteikumiSE izveidotās pārstāvniecības struktūras kompetenci un pilnvaras reglamentē šādi noteikumi:a) pārstāvniecības struktūras kompetence aprobežojas ar jautājumiem, kas skar pašu SE un jebkuru no tās meitasuzņēmumiem vai filiālēm, kuras atrodas citā dalībvalstī vai neietilpst lēmējstruktūru kompetencē vienā dalībvalstī;b) neskarot sapulces, ko rīko, ievērojot c) punktu, pārstāvniecības struktūrai ir tiesības saņemt informāciju un izteikt savu viedokli par regulāriem pārskatiem, ko ir sagatavojusi kompetentā struktūrvienība par SE komercdarbības attīstību un izredzēm, kā arī šajā sakarā vismaz reizi gadā rīkot sapulci ar SE kompetento struktūrvienību. Par to attiecīgi informē vietējo vadību.SE kompetentā struktūrvienība paziņo pārstāvniecības struktūrai pārvaldes vai, attiecīgā gadījumā, vadības un uzraudzības struktūrvienības sapulču dienas kārtību un nosūta tai visu to dokumentu kopijas, kas iesniegti tās akcionāru sapulcei.Sapulce jo īpaši attiecas uz uzņēmumu struktūru, to saimniecisko un finansiālo stāvokli, paredzamo ražošanas un noieta attīstību, nodarbinātības stāvokli un paredzamās tendences, investīcijas, kā arī būtiskas izmaiņas organizācijā, jaunu darba vai ražošanas metožu ieviešanu, ražošanas pārvietošanu, apvienošanās iespējas, uzņēmumu vai to ievērojamas daļas darbības samazināšanu vai slēgšanu un darbinieku kolektīvo atlaišanu;c) ārkārtējos apstākļos, kas nopietni skar darbinieku intereses, jo īpaši ja notiek darbinieku pārcelšana, ražošanas pārvietošana, uzņēmumu un ražotņu slēgšana vai darbinieku kolektīvā atlaišana, pārstāvniecības struktūrai ir tiesības saņemt informāciju. Pārstāvniecības struktūrai vai, ja tā šādi nolemj, piemēram, steidzamības dēļ, izvēlētajai komitejai ir tiesības pēc tās pieprasījuma satikties ar SE kompetentās struktūrvienības vai jebkura piemērotāka līmeņa SE vadības pārstāvjiem, kas pilnvaroti paši pieņemt lēmumus, lai saņemtu informāciju un izteiktu viedokli par pasākumiem, kuri ievērojami skar darbinieku intereses.Ja kompetentā struktūrvienība nolemj rīkoties, neņemot vērā pārstāvniecības struktūras izteikto viedokli, šai struktūrai ir tiesības sasaukt vēl vienu sapulci ar SE kompetentās struktūrvienības pārstāvjiem ar mērķi panākt vienošanos.Ja organizē sapulci ar izvēlēto komiteju, tajā ir tiesīgi piedalīties arī pārstāvniecības struktūras locekļi, kas pārstāv darbiniekus, kurus tieši skar attiecīgie pasākumi.Iepriekš minētā sanāksme neietekmē kompetentās struktūrvienības prerogatīvas;d) dalībvalstis var izstrādāt noteikumus par informēšanas un konsultēšanas sapulču vadīšanu.Pirms jebkuras sapulces ar SE kompetento struktūrvienību, pārstāvniecības struktūrai vai izvēlētajai komitejai, kas vajadzības gadījumā ir paplašināta saskaņā ar c) punkta trešo daļu, ir tiesības sanākt, nepieaicinot kompetentās struktūrvienības pārstāvjus;e) neskarot 8. pantu, pārstāvniecības struktūras locekļi informē SE un tās meitasuzņēmumu un filiāļu darbinieku pārstāvjus par informēšanas un konsultēšanas procedūras saturu un rezultātiem;f) pārstāvniecības struktūrai vai izvēlētajai komitejai var palīdzēt tās izraudzīti eksperti;g) ciktāl tas ir nepieciešams pienākumu izpildei, pārstāvniecības struktūras locekļiem ir tiesības darba laikā piedalīties mācībās, saglabājot algu;h) pārstāvniecības struktūras izdevumus sedz SE, piešķirot struktūras locekļiem vajadzīgos finansiālos līdzekļus un materiālo bāzi, kas viņiem ļauj pienācīgi pildīt pienākumus.Ja nav noteikts citādi, SE, jo īpaši, atlīdzina izdevumus saistībā ar sapulču rīkošanu, to skaitā tulkošanas nodrošināšanu, kā arī pārstāvniecības struktūras un izvēlētās komitejas locekļu izmitināšanas un ceļa izdevumus.Saskaņā ar šiem principiem dalībvalstis var izstrādāt finansēšanas noteikumus attiecībā uz pārstāvniecības struktūras darbību. Tās var ierobežot finansējumu, apmaksājot tikai viena eksperta darbu.3. daļa. Līdzdalības pamatnoteikumiDarbinieku līdzdalību SE reglamentē šādi noteikumi:a) ja SE ir dibināta pārveidošanas ceļā, dalībvalsts noteikumus par darbinieku līdzdalību pārvaldes vai uzraudzības struktūrvienībā, ko piemēro pirms reģistrācijas, turpina pilnā mērā piemērot arī SE attiecībā uz darbinieku līdzdalību. Šim nolūkam mutatis mutandis piemēro b) punktu;b) pārējos SE dibināšanas gadījumos SE, tās meitasuzņēmumu un filiāļu darbiniekiem un/vai viņu pārstāvniecības struktūrai ir tiesības ievēlēt, iecelt, ieteikt vai noraidīt vairāku SE pārvaldes vai uzraudzības struktūrvienības locekļu iecelšanu, kas atbilst augstākajam pārstāvības līmenim, kurš ir spēkā attiecīgajās dibinātājās uzņēmējsabiedrībās pirms SE reģistrācijas.Ja pirms SE reģistrācijas nevienā no dibinātājām uzņēmējsabiedrībām nav līdzdalības noteikumu, SE darbinieku līdzdalības noteikumi nav jāievieš.Pārstāvniecības struktūra pieņem lēmumu par vietu sadalījumu pārvaldes vai uzraudzības struktūrvienībā starp tās locekļiem, kas pārstāv darbiniekus no dažādām dalībvalstīm, vai par to, kā SE darbinieki var ieteikt vai noraidīt šo struktūrvienību locekļu iecelšanu atbilstīgi SE darbinieku īpatsvaram katrā dalībvalstī. Ja uz darbiniekiem vienā vai vairākās dalībvalstīs neattiecas šis proporcionalitātes kritērijs, pārstāvniecības struktūra ieceļ pārstāvi no vienas no šīm dalībvalstīm, jo īpaši no dalībvalsts, kurā ir SE juridiskā adrese, ja tas ir lietderīgi. Katra dalībvalsts var noteikt to vietu sadalījumu, kuras tai piešķirtas pārvaldes vai uzraudzības struktūrvienībā.Ikviens SE pārvaldes struktūrvienības vai, attiecīgā gadījumā, uzraudzības struktūrvienības loceklis, ko ir ievēlējusi, iecēlusi vai ieteikusi pārstāvniecības struktūra vai, atkarībā no apstākļiem, darbinieki, ir pilntiesīgs loceklis, kuram ir tādas pašas tiesības un pienākumi, kādi ir locekļiem, kuri pārstāv akcionārus, to skaitā balsstiesības.--------------------------------------------------


Svarīgs juridisks paziņojums

|

31993L0008

Komisijas Direktīva 93/8/EEK (1993. gada 15. marts), ar kuru groza Padomes Direktīvu 82/711/EEK, ar ko nosaka pamatnoteikumus, kuri ir nepieciešami, lai pārbaudītu tādu plastmasas materiālu un izstrādājumu sastāvdaļu migrācijas pārbaudei, kas paredzēti saskarei ar pārtikas produktiem

Oficiālais Vēstnesis L 090 , 14/04/1993 Lpp. 0022 - 0025 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 13 Sējums 24 Lpp. 0016  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 13 Sējums 24 Lpp. 0016  CS.ES Nodaļa 13 Sējums 012 Lpp. 21  - 24 ET.ES Nodaļa 13 Sējums 012 Lpp. 21  - 24 HU.ES Nodaļa 13 Sējums 012 Lpp. 21  - 24 LT.ES Nodaļa 13 Sējums 012 Lpp. 21  - 24 LV.ES Nodaļa 13 Sējums 012 Lpp. 21  - 24 MT.ES Nodaļa 13 Sējums 012 Lpp. 21  - 24 PL.ES Nodaļa 13 Sējums 012 Lpp. 21  - 24 SK.ES Nodaļa 13 Sējums 012 Lpp. 21  - 24 SL.ES Nodaļa 13 Sējums 012 Lpp. 21  - 24

		Komisijas Direktīva 93/8/EEK(1993. gada 15. marts),ar kuru groza Padomes Direktīvu 82/711/EEK, ar ko nosaka pamatnoteikumus, kuri ir nepieciešami, lai pārbaudītu tādu plastmasas materiālu un izstrādājumu sastāvdaļu migrācijas pārbaudei, kas paredzēti saskarei ar pārtikas produktiemEIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvu 89/109/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz materiāliem un izstrādājumiem, kas paredzēti saskarei ar pārtikas produktiem [1], un jo īpaši tās 3. pantu,tā kā šajā direktīvā paredzētie Kopienas pasākumi ir ne tikai vajadzīgi, bet arī obligāti, lai sasniegtu iekšējā tirgus mērķus; tā kā šos mērķus dalībvalstis nevar sasniegt individuāli; tā kā turklāt to sasniegšana Kopienas līmenī ir jau paredzēta ar Direktīvu 89/109/EEK;tā kā Komisijas 1990. gada 23. februāra Direktīvā 90/128/EEK, kas attiecas uz plastmasas materiāliem un izstrādājumiem, kas paredzēti saskarei ar pārtikas produktiem [2], un kurā izdarīti grozījumi ar Direktīvu 92/39/EEK [3], ir paredzēta iespēja veikt migrācijas testus vai nu ar pārtikas produktiem, vai ar pārtikas produktu aizstājējiem, turpretim Padomes Direktīvā 82/711/EEK [4] prasīts, lai migrācijas testi tiktu veikti tikai ar pārtikas produktu aizstājējiem, ja vien oficiāli nepieņem tādu analīzes metodi, kas dod iespēju noteikt sastāvdaļu iekļuvi pārtikas produktos; tā kā šī neatbilstība var ietekmēt šo direktīvu pareizu piemērošanu, un tādēļ tā ir jānovērš;tā kā sakarā ar mikroviļņu krāšņu arvien plašāku izmantojumu ir jānosaka jauni specifiski testa izpētes apstākļi;tā kā, lai novērstu esošās neatbilstības, ir jāatceļ dalībvalstīm dotā iespēja pieņemt savus valsts noteikumus par testēšanu augstā temperatūrā;tā kā šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pārtikas produktu pastāvīgās komitejas atzinumu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvu 82/711/EEK groza šādi:1. Direktīvas 2. un 3. pantu aizstāj attiecīgi ar šādiem:"2. pantsLīmeņi, kas raksturo 1. pantā minēto materiālu un izstrādājumu sastāvdaļu vispārējo un specifisko migrāciju uz pārtikas produktiem vai pārtikas produktu aizstājējiem vai to virsmas, nevar pārsniegt limitus, kas noteikti Komisijas Direktīvā 90/128/EEK [5] vai kādā citā attiecīgā direktīvā.3. pants1. To, vai ir ievēroti limiti, kas noteikti sastāvdaļu migrācijai uz pārtikas produktiem, pārbauda visekstrēmākajos laika un temperatūras apstākļos, ko var paredzēt to reālā izmantojumā.To, vai ir ievēroti limiti, kas noteikti sastāvdaļu migrācijai uz pārtikas produktu aizstājējiem, pārbauda, izmantojot konvencionālus migrācijas testus, kuru pamatnoteikumi ir noteikti šīs direktīvas pielikumā.2. a) Tomēr, ja kāda dalībvalsts konstatē, pamatojoties uz jauniem datiem vai pārmaiņām esošajos datos pēc šīs direktīvas pieņemšanas, ka kādam plastmasas materiālam vai izstrādājumam šajā pielikumā paredzētie pamatnoteikumi attiecībā uz migrācijas testiem ir nepiemēroti tehnisku apsvērumu dēļ vai tādēļ, ka faktiskie izmantošanas apstākļi būtiski atšķiras no šā pielikuma tabulā paredzētajiem testa apstākļiem, šī dalībvalsts var pārtraukt šajā pielikumā paredzēto pamatnoteikumu piemērošanu savas valsts teritorijā un vienīgi konkrētajā gadījumā un atļaut piemērot atbilstīgākus noteikumus. Dalībvalsts par to tūlīt informē pārējās dalībvalstis un Komisiju, norādot uz sava lēmuma iemesliem.b) Komisija pēc iespējas drīz izskata iemeslus, uz ko norādījusi attiecīgā dalībvalsts, un apspriežas ar dalībvalstīm Pastāvīgajā pārtikas produktu komitejā, un tad tūlīt sniedz savu atzinumu, un, ja nepieciešams, groza šo direktīvu. Šajā gadījumā tā dalībvalsts, kas ir pieņēmusi labāk atbilstīgus pamatnoteikumus, var tos saglabāt, kamēr minētie grozījumi stājas spēkā."2. Pielikumu aizstāj ar šīs direktīvas pielikumu.2. pantsDalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas nepieciešami, lai līdz 1994. gada 1. aprīlim izpildītu šīs direktīvas prasības. Tās par to tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem minētos tiesību aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka procedūru, kas jāievēro, izdarot šādas atsauces.3. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1993. gada 15. martāKomisijas vārdā —Komisijas loceklisMartin bangemann[1] OV L 40, 11.2.1989., 38. lpp.[2] OV L 75, 21.3.1990., 19. lpp., labojumi izdarīti ar OV L 349, 13.12.1990., 26. lpp.[3] OV L 168, 23.6.1992., 21. lpp.[4] OV L 297, 23.10.1982., 26. lpp.[5] OV L 75, 21.3.1990., 19. lpp., grozījumi izdarīti ar OV L 349, 13.12.1990., 26. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMS"PIELIKUMSPAMATNOTEIKUMI, KAS IR JĀIEVĒRO, PĀRBAUDOT MIGRĀCIJU UZ PĀRTIKAS PRODUKTU AIZSTĀJĒJIEMMigrāciju uz pārtikas produktu aizstājējiem nosaka, izmantojot šā pielikuma I nodaļā noteiktos pārtikas produktu aizstājējus un tādos testa apstākļos, kas ir paredzēti šā pielikuma II nodaļā. Tomēr migrācijas noteikšana ir jāveic vienīgi ar pārtikas produktu aizstājēju(iem) un tādos testa apstākļos, kurus konkrētajā gadījumā var uzskatīt par visnesaudzīgākajiem konkrētajā pārbaudes gadījumā.I NODAĻAPārtikas aizstājēji1. Vispārējs gadījums: plastmasasmateriāli un izstrādājumi, kam paredzēts nonākt saskarē ar visu veidu pārtikas produktiemTestus veic, izmantojot visus turpmāk minētos pārtikas aizstājējus, katram aizstājējam ņemot jaunu plastmasas materiāla vai izstrādājuma testa paraugu:- destilēts ūdens vai līdzvērtīgas kvalitātes ūdens (= A aizstājējs),- % etiķskābe (masa/tilp.) ūdens šķīdumā (= B aizstājējs),- % etanols (etilspirts) (V/V) ūdens šķīdumā (= C aizstājējs),- rektificētā olīveļļa [1] (= D aizstājējs); ja ar analīzes metodi saistītu tehnisku iemeslu ir jāizmanto atšķirīgi pārtikas aizstājēji, olīveļļu aizvieto ar sintētisko triglicerīdu maisījumu [2] vai ar saulespuķu eļļu. Ja visi šajā ievilkumā minētie pārtikas produktu aizstājēji nav atbilstīgi, var izmantot citus pārtikas produktu aizstājējus, un citus laika un temperatūras apstākļus.Tomēr A aizstājēju izmanto tikai tādos gadījumos, kuri ir konkrēti minēti šā pielikuma tabulā.2. Īpašs gadījums: plastmasas materiāli un izstrādājumi, kam paredzēts nonākt saskarē ar vienu pārtikas produktu vai vienu konkrētu pārtikas produktu grupuTestus veic:- izmantojot tikai tādus pārtikas produktu aizstājējus, kas ir norādīti kā piemēroti attiecīgajam pārtikas produktam vai produktu grupai Direktīvā 85/572/EEK [3],- ja pārtikas produkts vai produktu grupa nav iekļauta pirmajā ievilkumā minētajā sarakstā, izmantojot no 1. punktā minētajiem vienīgi tos pārtikas produktu aizstājējus, kas vislabāk atbilst šā pārtikas produkta vai produktu grupas ekstrahēšanas spējai.II NODAĻATesta apstākļi (laiks un temperatūra)1. Migrācijas testus veic, izvēloties no šā pielikuma tabulā minētajiem tos laikus un temperatūras, kuras vislabāk atbilst pētāmo plastmasas materiālu vai izstrādājumu normālajiem vai paredzamajiem saskares apstākļiem, bet nav zemāki par tiem.2. Ja materiāls vai izstrādājums iztur noteikta laika un temperatūras pārbaudi, nav nepieciešams to pārbaudīt īsāku laiku tajā pašā temperatūrā, ne arī tā paša laika pārbaudei zemākā temperatūrā.3. Tomēr, ja ir paredzēts, ka kāds plastmasas materiāls vai izstrādājums izmantojams dažādos saskares apstākļos, kas paredzēti tabulā, migrāciju nosaka, pakāpeniski pakļaujot šo materiālu vai izstrādājumu visiem atbilstošajiem paredzētajiem testa apstākļiem, izmantojot to pašu pārtikas produkta aizstājēja alikvoto daļu.4. Ja ir paredzēts, ka plastmasas materiāls vai izstrādājums var nonākt saskarē ar pārtikas produktiem uz nenoteiktu laiku, testa apstākļi ir šādi:a) ja reālos izmantojuma apstākļos plastmasas materiālu vai izstrādājumu var lietot jebkādā temperatūrā līdz 70 °C ieskaitot, un tas ir norādīts ar etiķetē vai norādēs, tad ir jāveic tikai 10 dienu tests 40 °C temperatūrā;b) ja reālos izmantojuma apstākļos plastmasas materiālu vai izstrādājumu var lietot temperatūrā virs 70 °C:i) ja etiķetē vai norādījumos nav norādīta paredzamā temperatūra reālos izmantojuma apstākļos, testi ir jāveic, izmantojot B un C aizstājējus, flegmas temperatūrā, ja iespējams, vai divas stundas 100° C temperatūrā un, izmantojot D aizstājēju, divas stundas 175° C temperatūrā;ii) ja etiķetē vai norādījumos norādīti paredzamie reālā izmantojuma apstākļi, izvēlas laikus un temperatūras šā pielikuma tabulā.5. Atkāpjoties no nosacījumiem, kas paredzēti šā pielikuma tabulā un 2. punktā, ja plastmasas materiālu vai izstrādājumu reālos apstākļos paredzēts mazāk kā 15 minūtes temperatūrā no 70° C līdz 100° C un tas ir norādīts attiecīgajā etiķetē vai norādījumos, veic tikai divu stundu testu 70° C temperatūrā un 10 dienu testu 40° C temperatūrā. Katram no šiem diviem testiem izmanto tā paša pārbaudāmā materiāla vai izstrādājuma jaunu testa paraugu.6. Ja konstatēts, ka tabulā paredzēto testa apstākļu piemērojums izraisa fiziskas vai cita veida izmaiņas plastmasas materiālā vai izstrādājumā, kas nav novērojamas parastos vai paredzamos šā materiāla vai izstrādājuma izmantojuma apstākļos, migrācijas testu veic tādos apstākļos, kas ir labāk piemēroti šim konkrētajam gadījumam.7. Materiāliem un izstrādājumiem, ko paredzēts izmantot mikroviļņu krāsnīs, migrācijas testus veic, izmantojot žāvēšanas skapi attiecīgos laika un temperatūras apstākļos, kas izvēlēti tabulā.TabulaSaskares apstākļi reālā izmantojumā | Testa apstākļi |Saskares laiks | Testa laiks |t ≤ 0,5 st | 0,5 stundas |0,5 st < t ≤ 1 st | 1 stunda |1 st < t ≤ 2 st | 2 stundas |2 st < t ≤24 st | 24 stundas |t > 24 st | 10 dienas |Saskares temperatūra | Testa temperatūra |T ≤ 5°C | 5°C |5°C < T ≤ 20 °C | 20 °C |20 °C < T ≤ 40 °C | 40 °C |40 °C < T ≤70 °C | 70 °C |70 °C < T ≤100°C | 100°C vai flegmas temperatūra |100 °C < T ≤121 °C | 121 oC [4] |121 °C < T ≤130 °C | 130 °C [4] |130 °C < T ≤150 °C | 150 °C [5] |T > 150 °C | 175 °C [5] |"[1] Rektificētās olīveļļas īpašības:joda skaitlis (Wijs) = 80 - 88,refrakcijas koeficients 25 °C grādos = 1,4665 - 1,4679,skābums (izteikts oleīnskābes %) = 0,5 % maksimāli,peroksīda skaitlis (izteikts skābekļa miliekvivalentos uz 1 kg eļļas) = 10 maksimāli.[2] Sintētisko triglicerīdu standartmaisījuma īpašības, kā aprakstīts K. Figes (K.Figge) rakstā īpašības, kā aprakstīts K. Fiža (K. Figge) rakstā,"Food Cosmet. Toxicol" 10 (1972) 81.5.[3] OV L 372, 31.12.1985., 14. lpp.[4] Izmanto C aizstājēju flegmas temperatūrā.[5] Izmanto D aizstājēju 150° C vai 175° C temperatūrā papildus A, B un C aizstājējiem, kurus attiecīgā gadījumā izmanto 100° C vai flegmas temperatūrā.--------------------------------------------------


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 94/27/EK (1994. gada 30. jūnijs), ar ko divpadsmito reiziKomisija priekšlikumu iesniedza kā Direktīvas 76/769/EEK 14. grozījumu (OV C 116, 27.4.1993., 18. lpp.). groza Direktīvu 76/769/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz dažu bīstamu vielu un preparātu tirgū laišanas un lietošanas ierobežojumiem

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31994L0027

Oficiālais Vēstnesis L 188 , 22/07/1994 Lpp. 0001 - 0002 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 13 Sējums 26 Lpp. 0128  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 13 Sējums 26 Lpp. 0128

		Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 94/27/EK(1994. gada 30. jūnijs),ar ko divpadsmito reizi [1] groza Direktīvu 76/769/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz dažu bīstamu vielu un preparātu tirgū laišanas un lietošanas ierobežojumiemEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 100.a pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],saskaņā ar Līguma 189.b pantā minēto procedūru [4],tā kā saskaņā ar Līguma 8.a pantu izveidota telpa bez iekšējām robežām, kurā nodrošināta brīva preču, personu, pakalpojumu un kapitāla aprite;tā kā, veicot darbu iekšējā tirgū, pakāpeniski jāuzlabo dzīves kvalitāte, veselības aizsardzība un patērētāju drošība; tā kā šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Padomes 1989. gada 9. novembra Rezolūciju par nākotnes prioritātēm patērētāju aizsardzības politikas pārskatīšanā;tā kā tad, ja dažos priekšmetos, kas nonāk tiešā un ilgstošā saskarē ar ādu, ir niķelis, cilvēkam var rasties sensibilizācija pret niķeli un tas var radīt alerģiskas reakcijas; tā kā šā iemesla dēļ jāierobežo niķeļa lietošana šādos priekšmetos;tā kā viena dalībvalsts jau savā teritorijā ieviesusi kontroles pasākumu kopumu, lai mazinātu niķeļa izraisītu sensibilizāciju un alerģiju pret niķeli, un otra dalībvalsts plāno savā teritorijā ieviest atšķirīgu kontroles pasākumu kopumu; tā kā tādēļ pastāv risks radīt šķēršļus tirdzniecībai;tā kā līdz šīs direktīvas īstenošanai jānosaka un jāpublicē testu metodes, kas jāizmanto, lai pierādītu atbilstību šīs direktīvas prasībām; tā kā šīm testu metodēm jāatbilst Eiropas standartam;tā kā dažās valstīs jau pieņemtie vai plānotie niķeļa lietošanas ierobežojumi tieši ietekmē iekšējā tirgus izveidi un darbību; tā kā tādēļ jātuvina dalībvalstu tiesību akti šajā jomā un tādējādi jāgroza Direktīvas 76/769/EEK [5] I pielikums,IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsAr šo Direktīvas 76/769/EEK I pielikumu papildina saskaņā ar šīs direktīvas noteikumiem.2. pants1. Ne vēlāk kā sešus mēnešus pēc dienas, kad Komisija Eiropas Kopienas Oficiālajā Vēstnesī publicē standartus, ko Eiropas Standartizācijas komiteja (CEN) pieņēmusi visām testu metodēm, kuras izmanto, lai pierādītu, ka ražojumi atbilst šīs direktīvas prasībām, vai sešus mēnešus pēc šīs direktīvas pieņemšanas – ja tas ir vēlāk nekā minēto standartu publicēšanas diena – dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības tā, ka:- sešus mēnešus pēc tam, kad beidzies kāds no minētajiem laikposmiem, atkarībā no tā, kurš no tiem ir piemērojams, neviens ražotājs vai importētājs nedrīkst laist tirgū ražojumus, kas neatbilst šīs direktīvas prasībām,- 18 mēnešus pēc tam, kad beidzies kāds no minētajiem laikposmiem, atkarībā no tā, kurš no tiem ir piemērojams, nedrīkst pārdot vai darīt pieejamus galapatērētājam ražojumus, kas neatbilst šīs direktīvas prasībām, ja vien tie nav laisti tirgū pirms attiecīgā laikposma beigām.Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.2. Kad dalībvalstis pieņem 1. punktā minētos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarīt šādas atsauces.3. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1994. gada 30. jūnijāEiropas Parlamenta vārdā —priekšsēdētājsE. KlepschPadomes vārdā —priekšsēdētājsA. Baltas[1] Komisija priekšlikumu iesniedza kā Direktīvas 76/769/EEK 14. grozījumu (OV C 116, 27.4.1993., 18. lpp.).[2] OV C 116, 27.4.1993., 18. lpp.[3] OV C 304, 10.11.1993., 2. lpp.[4] Eiropas Parlamenta 1993. gada 2. decembra atzinums (OV C 342, 20.12.1993., 15. lpp.), Padomes 1994. gada 4. marta kopējā nostāja (OV C 137, 19.5.1994., 60. lpp.) un Eiropas Parlamenta 1994. gada 5. maija lēmums (vēl nav publicēts).[5] OV L 262, 27.9.1976., 201. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 91/339/EEK (OV L 186, 12.7.1991., 64. lpp.).--------------------------------------------------PIELIKUMS"28.Niķelis,CAS Nr. 7440-0-20,EINECS Nr. 2311114, un tā savienojumi. | Nedrīkst lietot: 1)ražojumos, ko ievieto ausīs un citās ķermeņa daļās izdurtos caurumos, caurdurtajai brūcei epitelizējoties, neatkarīgi no tā, vai pēc tam tos izņem vai ne, ja šādi ražojumi nav viendabīgi un niķeļa koncentrācija, ko izsaka ar niķeļa masas attiecību pret kopējo masu, nav mazāka par 0,05 %;2)ražojumos, kam paredzēts tieši un ilgstoši saskarties ar ādu, piemēram:auskaros,kaklarotās, rokassprādzēs un ķēdītēs, kājsprādzēs, gredzenos,rokas pulksteņu pārklājumos, siksniņās un sprādzītēs,spiedpogās, sprādzītēs, kniedēs, rāvējslēdzējos un metāla zīmēs, ja tās izmanto apģērbā,ja niķeļa izdalīšanās daudzums no šo izstrādājumu daļām, kas nonāk tiešā un ilgstošā saskarē ar ādu, pārsniedz 0,5 μ/cm2 nedēļā;3)tādos ražojumos, kā minēs 2. punktā, ja tiem ir pārklājums, kas nav niķelis, ja vien šāds pārklājums nodrošina, ka niķeļa daudzums, kurš izdalās no šādu izstrādājumu daļām, kas nonāk tiešā un ilgstošā kontaktā ar ādu, nepārsniedz 0,5 μg/cm2 nedēļā vismaz divus gadus, šos izstrādājumus lietojot parastā veidā.Turklāt 1., 2. un 3. punktā norādītos produktus nedrīkst laist tirgū, ja tie neatbilst minētajos punktos izklāstītajām prasībām." |--------------------------------------------------


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2003/30/EK (2003. gada 8. maijs) par biodegvielas un citu atjaunojamo veidu degvielas izmantošanas veicināšanu transportā

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32003L0030

Oficiālais Vēstnesis L 123 , 17/05/2003 Lpp. 0042 - 0046

		Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2003/30/EK(2003. gada 8. maijs)par biodegvielas un citu atjaunojamo veidu degvielas izmantošanas veicināšanu transportāEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 175. panta 1. punktu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu [3],saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru [4],tā kā:(1) Eiropadome Gēteborgas sanāksmē 2001. gada 15. un 16. jūnijā pieņēma lēmumu par ilgtspējīgas attīstības Kopienas stratēģiju, ko veido pasākumu komplekss, kurā ietilpst arī biodegvielas izstrādāšana un ieviešana.(2) Dabas resursi, pie kuriem pieder nafta, gāze un cietais kurināmais un kuru apdomīga un racionāla izmantošana, kas minēta Līguma 174. panta 1. punktā, ir ne tikai būtiski enerģijas avoti, bet arī galvenie oglekļa dioksīda emisiju avoti.(3) Tomēr ir dažādu veidu biomasa, ko iegūst no lauksaimniecības un mežsaimniecības produktiem, kā arī no mežsaimniecības, mežrūpniecības un pārtikas rūpniecības atlikumiem un atkritumiem un ko varētu izmantot biodegvielas ražošanai.(4) Transporta nozare patērē vairāk nekā 30 % no Kopienas kopējā enerģijas patēriņa, un tam ir tendence palielināties, radot oglekļa dioksīda emisiju pieaugumu, un pēc pievienošanās Eiropas Savienībai kandidātvalstīs šis palielinājums procentuāli būs lielāks.(5) Komisijas Baltajā grāmata "Eiropas transporta politika 2010. gadam: laiks izlemt" paredz, ka transporta radīto CO2 emisiju apjoms laikā no 1990. līdz 2010. gadam palielināsies par 50 %, sasniedzot aptuveni 1113 miljonus tonnu, un to galvenais avots ir autotransports, kas rada 84 % no visām ar transporta darbību saistāmajām CO2 emisijām. Tāpēc Baltā grāmata, ņemot vērā ar ekoloģiju saistītus apsvērumus, aicina samazināt transporta nozares atkarību no naftas (pašlaik 98 %), izmantojot alternatīvās degvielas, piemēram, biodegvielu.(6) Plašāka biodegvielas izmantošana transportā ir daļa no to pasākumu kompleksa, kas nepieciešami, lai izpildītu Kioto protokola prasības, un no kompleksas politikas papildu saistību ievērošanai šajā ziņā.(7) Aizvien plašāka biodegvielu izmantošana transportā, kas neizslēdz citas iespējamās alternatīvās degvielas, tostarp automašīnām paredzētās sašķidrinātās naftas gāzes un sašķidrinātas dabasgāzes izmantošana, ir viens no paņēmieniem, kā Kopienai samazināt atkarību no enerģijas importa un tā ietekmi uz transportā izmantojamās degvielas tirgu, tādējādi garantējot energoapgādes drošību vidējā termiņā un ilgtermiņā. Tomēr šis apsvērums nekādi nemazina nepieciešamību izpildīt Kopienas tiesību aktu prasības attiecībā uz degvielas kvalitāti, transporta līdzekļu radītajām emisijām un gaisa kvalitāti.(8) Tehnoloģiju attīstības dēļ lielākajai daļai pašlaik Eiropas Savienībā ekspluatācijā esošo transportlīdzekļu bez problēmām var izmantot degvielas maisījumus ar nelielu biodegvielas saturu. Jaunākās tehnoloģiskās izstrādes radījušas iespēju izmantot degvielas maisījumus ar lielāku biodegvielas saturu. Dažās valstīs jau izmanto maisījumus, kuros biodegvielas saturs ir 10 % un lielāks.(9) Pilsētu autotransporta parks var izmantot biodegvielu lielākā koncentrācijā. Vairākās lielpilsētās pilsētas transportam jau izmanto tīru biodegvielu, un dažkārt tādējādi uzlabojot pilsētu teritorijās gaisa kvalitāti. Tāpēc turpmāk dalībvalstis varētu veicināt biodegvielu izmantošanu sabiedriskajam transportam.(10) Biodegvielas izmantošanas veicināšana transportā ir vērsta uz plašāku biomasas lietošanu, tā veicina biodegvielu plašāku izstrādāšanu turpmāk, vienlaikus neizslēdzot citus alternatīvās degvielas variantus, jo īpaši ūdeņraža izmantošanu.(11) Dalībvalstu īstenotajā pētniecības politikā, kas attiecas uz biodegvielu plašāku izmantošanu, jāiekļauj ūdeņradis, veltot tam lielu uzmanību, un jāveicina tā izmantošana, ņemot vērā Kopienas attiecīgās pamatprogrammas.(12) Īpašos gadījumos par biodegvielu var izmantot nerafinētu vai rafinētu, ķīmiski nemodificētu tīru augu eļļu, ko spiežot, ekstrahējot vai ar līdzvērtīgu paņēmienu iegūst no eļļas augiem, ja tā ir piemērota izmantojamo motoru tipam un ja tā atbilst emisijas prasībām.(13) Lai jauno veidu degviela iegūtu plašāku patērētāju un transportlīdzekļu ražotāju ievērību un tādējādi iekļūtu tirgū, tai jāatbilst atzītiem tehniskiem standartiem. Tehniskie standarti ir pamatā arī prasībām attiecībā uz emisijām un to uzraudzības pasākumiem. Var rasties grūtības nodrošināt jauno degvielas veidu atbilstību pašlaik spēkā esošajiem tehniskajiem standartiem, kas lielā mērā ir izstrādāti ierastajiem fosilās degvielas veidiem. Saglabājot ekoloģisko īpašību prasības, Komisijai un standartizācijas iestādēm aktīvi jāuzrauga attiecīgās norises un jāpielāgo un jāizstrādā standarti, kas saistīti ar jauno biodegvielas veidu gaistamību.(14) Motoru optimālas efektivitātes nodrošināšanai transportā izmantotajam bioetanolam un biodīzeļdegvielai gan tīrā veidā, gan maisījumos jāatbilst noteiktiem kvalitātes standartiem. Ir konstatēts, ka biodīzeļdegvielai, kas izmatojama dīzeļmotoriem un kas iegūta esterificēšanas procesā, var piemērot Eiropas Standartizācijas komitejas (CEN) standartu prEN 14214 par taukskābju metilesteriem. Tāpēc CEN jāizstrādā attiecīgie standarti citu veidu biodegvielai, ko Eiropas Savienībā izmanto transportlīdzekļos.(15) Veicinot biodegvielu izmantošanu ilgtspējīgas lauksaimniecības un mežsaimniecības praksē, kas noteikta kopējo lauksaimniecības politiku reglamentējošajos noteikumos, varētu radīt jaunas iespējas ilgtspējīgai lauku apvidu attīstībai saskaņā ar lauksaimniecības politiku, kas ir vairāk uz tirgu orientēta un labāk atbilst Eiropas tirgus prasībām, palielinot attiecībā uz lauku dzīves labklājību un daudzfunkcionālu lauksaimniecību, un varētu radīt jaunu tirgu inovatīviem lauksaimniecības produktiem gan jau esošajās, gan nākamajās dalībvalstīs.(16) Padome 1998. gada 8. jūnija rezolūcijā [5] apstiprinājusi Komisijas stratēģiju un rīcības plānu attiecībā uz atjaunojamiem enerģijas avotiem un pieprasījusi veikt konkrētus pasākumus biodegvielu nozarē.(17) Komisijas Zaļajā grāmatā "Par Eiropas stratēģiju drošai energoapgādei" izvirzīts mērķis līdz 2020. gadam autotransporta nozarē 20 % no fosīlās degvielas patēriņa aizstāt ar alternatīvajām degvielām.(18) Alternatīvās degvielas varēs iekļūt tirgū tikai tad, ja tās būs plaši pieejamas un konkurētspējīgas.(19) Eiropas Parlaments 1998. gada 18. jūnija rezolūcijā [6] aicinājis piecu gadu laikā palielināt biodegvielu tirgus daļu līdz 2 %, izmantojot pasākumu kompleksu, kurā ietilpst atbrīvojums no nodokļiem un finansiāla palīdzība pārstrādes uzņēmumiem, kā arī noteikums naftas pārstrādes uzņēmumiem izmantot zināmu daļu biodegvielas.(20) Optimālais paņēmiens biodegvielu daļas palielināšanai valsts un Kopienas tirgū ir atkarīgs no resursiem un izejvielām, valsts un Kopienas politikas attiecībā uz biodegvielu izmantošanas veicināšanu, nodokļu sistēmas, kā arī pienācīgas visu ieinteresēto personu iesaistīšanas.(21) Valsts politikas biodegvielu izmantošanas veicināšanai nedrīkst aizliegt tādu degvielu brīvu apriti, kas atbilst Kopienas tiesību aktos noteiktajām saskaņotajām vides specifikācijām.(22) Biodegvielu ražošanas un izmantošanas veicināšana varētu dod zināmu ieguldījumu, lai samazinātu atkarību no enerģijas importa un siltumnīcas efektu izraisošo gāzu izmeši. Turklāt biodegvielas gan tīrā veidā, gan maisījumos principā var lietot esošajos transportlīdzekļos, izmantojot esošo transportlīdzekļu degvielas sadales sistēmu. Biodegvielas jaukšana ar fosilajām degvielām varētu veicināt cenu pazemināšanos Kopienas izplatīšanas sistēmā.(23) Dalībvalstis nevar pienācīgi sasniegt ierosinātās rīcības mērķus, proti, ieviest vispārīgos principus, kas paredz pārdot un izplatīt minimālo biodegvielu procentuālo daļu, jo darbības mēroga un ietekmes dēļ labāk tos var sasniegt Kopienas līmenī, tāpēc Kopiena var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma 5. pantā izklāstīto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto samērīguma principu šī direktīva neparedz neko tādu, kas nav vajadzīgi šī mērķa sasniegšanai.(24) Jāveicina zinātniskie pētījumi un tehnoloģiju izstrāde biodegvielu noturības jomā.(25) Lai izlemtu, vai ir lietderīgi palielināt biodegvielu izmantošanu attiecībā pret parastajām degvielām, līdztekus biodegvielas lietošanai jāveic detalizēta ietekmes uz vidi, ekonomiskās un sociālās ietekmes analīze.(26) Jāparedz iespēja ātri pielāgot biodegvielu sarakstu, atjaunojamo veidu degvielu procentuālo daļu, kā arī biodegvielu ieviešanas grafiku transporta līdzekļu degvielas tirgū, to pielāgojot tehnikas attīstībai un rezultātiem, kas gūti ietekmes uz vidi novērtējuma ieviešanas pirmajā posmā.(27) Jāievieš pasākumi, kas vērsti uz drīzu kvalitātes standartu izstrādāšanu biodegvielai, kura izmantojama autotransportam gan tīrā veidā, gan maisījumos ar parasto degvielu. Lai gan atkritumu bioloģiski noārdāmās frakcijas ir potenciāls izejvielu avots biodegvielas ražošanai, nosakot kvalitātes standartus, jāņem vērā atkritumu iespējamais piesārņojums, lai nepieļautu iespējas kādiem komponentiem radīt transportlīdzekļu bojājumus vai izraisīt kaitīgas emisijas.(28) Sekmējot biodegvielas izmantošanas veicināšanu, visās dalībvalstīs jāievēro izvirzītie apgādes drošības un ekoloģiskie mērķi un attiecīgie politikas mērķi un pasākumi. Šādi rīkojoties, dalībvalstis var apsvērt biodegvielas izmantošanas iespēju publiskošanas ekonomiski efektīvākos paņēmienus.(29) Šīs direktīvas īstenošanai vajadzīgie pasākumi jāpieņem saskaņā ar Padomes Lēmumu 1999/468/EK (1999. gada 28. jūnijs), ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību [7],IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsŠīs direktīvas mērķis ir veicināt biodegvielas un citu atjaunojamo veidu degvielas izmantošanu, aizstājot dalībvalstu transportā izmantojamo dīzeļdegvielu un benzīnu, lai īstenotu tādus mērķus kā saistību izpilde attiecībā uz klimata izmaiņām, videi nekaitīgas, drošas piegādes un atjaunojamas enerģijas avotu izmantošanas veicināšana.2. pants1. Šajā direktīvā ir spēkā šādas definīcijas:a) "biodegviela" ir transportā izmantojamā šķidrā vai gāzveida degviela, ko iegūst no biomasas;b) "biomasa" ir bioloģiski noārdāmā frakcija lauksaimniecības, mežsaimniecības un ar to saistīto nozaru produktos, atkritumos un atliekās (tostarp augu un dzīvnieku izcelsmes vielas), kā arī bioloģiski noārdāmo frakcija rūpniecības un sadzīves atkritumos;c) "cita atjaunojamo veidu degviela" ir tāda degviela, izņemot biodegvielu, ko iegūst no Direktīvā 2001/77/EK [8] definētajiem atjaunojamiem enerģijas avotiem un ko var izmantot transportam;d) "energoietilpība" ir degvielas zemākā siltumspēja.2. Par biodegvielu uzskatāmi vismaz šādi produkti:a) "bioetanols": etanols, ko iegūst no biomasas un/vai atkritumu bioloģiski noārdāmās frakcijas un ko izmanto par biodegvielu;b) "biodīzeļdegviela": metilesteris, ko iegūst no augu eļļas vai dzīvnieku taukiem, kam ir dīzeļdegvielas īpašības un ko var izmantot par biodegvielu;c) "biogāze:" gāzdegviela, ko iegūst no biomasas un/vai bioloģiski noārdāmām atkritumu frakcijām un ko var attīrīt, līdz tās kvalitāte ir līdzvērtīga dabasgāzes kvalitātei, un ko izmanto par biodegvielu, vai gāzģeneratora gāze;d) "biometanols": metanols, ko iegūst no biomasas un ko var izmantot par biodegvielu;e) "biodimetilēteris": dimetilēteris, ko iegūst no biomasas un ko var izmantot par biodegvielu;f) "bio-ETBE (etil-terc-butilēteris)": ETBE, ko iegūst no bioetanola. Bio-ETBE tilpuma daļa, ko uzskata par biodegvielu, ir 47 %;g) "bio-MTBE (metil-terc — butilēteris)": no biometanola iegūta degviela. Bio-MTBE tilpuma daļa, ko uzskata par biodegvielu, ir 36 %;h) "sintētiskā biodegviela": sintētiskie ogļūdeņraži vai sintētisko ogļūdeņražu maisījumi, ko iegūst no biomasas;i) "bioūdeņradis": ūdeņradis, ko iegūst no biomasas un/vai atkritumu bioloģiski noārdāmajām frakcijām un ko var izmantot par biodegvielu;j) "tīra augu eļļa": augu eļļa, ko spiežot, ekstrahējot vai ar līdzvērtīgu paņēmienu iegūst no eļļas augiem, nerafinēta vai rafinēta, tomēr ķīmiski nemodificēta, piemērota attiecīgu veidu motoriem, emisijas prasībām atbilstīga.3. pants1. a) Dalībvalstis nodrošina, lai to tirgū laistu biodegvielas un citu atjaunojamo veidu degvielas minimālo daudzumu, un tālab nosaka orientējošos valsts mērķus.b) i) Šo mērķu kontrolskaitlis ir 2 % no visa tā benzīna un dīzeļdegvielas kopējās energoietilpības, kas transporta vajadzībām laisti to tirgū līdz 2005. gada 31. decembrim.ii) šo mērķu kontrolskaitlis ir 5,75 % no visa tā benzīna un dīzeļdegvielas kopējās energoietilpības, kas transporta vajadzībām laisti to tirgū līdz 2010. gada 31. decembrim.2. Biodegvielu var ražot kādā no šādiem veidiem:a) īpašajiem transporta degvielas kvalitātes standartiem atbilstīga gan tīrās biodegviela, gan minerālās izcelsmes degviela ar augstu biodegvielas koncentrāciju;b) tādi biodegvielas maisījumi ar naftas produktiem, kuri atbilst attiecīgajām Eiropas normām, kas nosaka tehniskās specifikācijas attiecībā uz transporta degvielu (EN 228 un EN 590);c) šķidrumi, ko iegūst no biodegvielas, piemēram, ETBE (etil-terc — butilēters), un kura biodegvielas masas daļa atbilst 2. panta 2. punktā norādītajai.3. Dalībvalstis uzrauga, kādas sekas rodas, ja īpaši nepielāgotiem sērijveida transportlīdzekļiem izmanto biodegvielas un dīzeļdegvielas maisījumus, kuros biodegvielas ir vairāk nekā 5 %, un vajadzības gadījumā veic pasākumus, lai tiktu izpildītas attiecīgo Kopienas tiesību aktu prasības attiecībā uz emisijas standartiem.4. Veicot pasākumos, dalībvalstīm jāņem vērā klimatiskie apstākļi un dažādu veidu biodegvielas un citu atjaunojamo veidu degvielas ekoloģiskā bilance, un tās var dot priekšroku to veidu degvielas izmantošanas veicināšanai, kuriem ir ļoti laba un ekonomiski efektīva ekoloģiskā bilance, ņemot vērā arī to konkurētspēju un piegādes drošību.5. Dalībvalstis nodrošina, lai sabiedrībai tiktu sniegta informācija par biodegvielas un citu atjaunojamo veidu degvielas pieejamību. Ja maisījumos ar naftas produktiem biodegvielas daudzums pārsniedz 5 % taukskābju metilestera robežvērtību vai 5 % bioetanola robežvērtību, tirdzniecības vietām paredz īpašu marķējumu.4. pants1. Dalībvalstis katru gadu līdz 1. jūlijam iesniedz Komisijai ziņojumu par:- pasākumiem, kas veikti, lai veicinātu biodegvielas vai citu atjaunojamo veidu degvielas izmantošanu ar nolūku aizstāt dīzeļdegvielu un benzīnu transporta vajadzībām,- valsts resursiem, kas piešķirti, lai iegūtu biomasu enerģijas ražošanai citām nozarēm, izņemot transportu, un- iepriekšējā gadā tirgū laistās transporta degvielas kopējo apjomu un tīras biodegvielas vai biodegvielas maisījumu, kā arī citu atjaunojamo veidu degvielas daļu. Ja vajadzīgs, dalībvalstis sniedz ziņojumu par izņēmuma apstākļiem attiecībā uz to jēlnaftas vai naftas produktu piedāvājumu, kuri ietekmējuši tirdzniecību ar biodegvielu un citu atjaunojamo veidu degvielu.Pirmajā ziņojumā pēc šīs direktīvas spēkā stāšanās dalībvalstis norāda pirmajam posmam pieņemto valsts orientējošo mērķu līmeni. Ziņojumā par 2006. gadu dalībvalstis norāda otrajam posmam pieņemtos orientējošos mērķus.Šajos ziņojumos jāpamato valsts mērķu atšķirības no 3. panta 1. punkta b) apakšpunktā noteiktajiem kontrolskaitļiem, ņemot vērā šādus elementus:a) tādus objektīvos faktorus kā ierobežotās iespējas ražot biodegvielu no biomasas konkrētajā valstī;b) resursus, kas piešķirti biomasas ieguvei enerģijas ražošanai citām nozarēm, izņemot transportu, kā arī valsts degvielas tirgu tehniskās un klimatiskās īpatnības;c) valsts politiku attiecībā uz salīdzināmu resursu piešķiršanu citu tādu transportā izmantojamo degvielas veidu ražošanai, kam izmanto atjaunojamo enerģijas avotus un kas atbilst šīs direktīvas mērķiem.2. Ne vēlāk kā 2006. gada 31. decembrī un pēc tam reizi divos gados Komisija sagatavo novērtējuma ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei par stāvokli attiecībā uz biodegvielas un citu atjaunojamo veidu degvielas izmantošanu dalībvalstīs.Šajā ziņojumā ietver vismaz šādu informāciju:a) ziņas par to pasākumu ekonomisko efektivitāti, kurus veikušas dalībvalstis, lai veicinātu biodegvielas un citu atjaunojamo veidu degvielas izmantošanu;b) ekonomiskos aspektus un ietekmi uz vidi, kas saistīti ar biodegvielas un citu atjaunojamo veidu degvielas daļas turpmāku palielināšanu;c) biodegvielas un citu atjaunojamo veidu degvielas aprites ciklu perspektīvu, lai norādītu iespējamos pasākumus, kā turpmāk veicināt to degvielas veidu izmantošanu, kas ir klimatam un videi nekaitīgi un kas var kļūt konkurētspējīgi un ekonomiski efektīvi;d) informāciju par biodegvielas ražošanai izmantojamo lauksaimniecības kultūru noturību, jo īpaši par zemes izmantošanu, lauksaimnieciskās ražošanas intensitāti, augsekām un pesticīdu lietošanu;e) novērtējumu par to, kā biodegvielas un citu atjaunojamo veidu degvielas izmantošana atšķirīgi ietekmē klimata izmaiņas un CO2 emisiju samazināšanos;f) pārskatu par citām ilgtermiņa energoefektivitātes paaugstināšanas iespējām transporta nozarē.Pamatojoties uz šo ziņojumu, Komisija vajadzības gadījumā iesniedz priekšlikumus Eiropas Parlamentam un Padomei par 3. panta 1. punktā noteikto mērķu sistēmas pārskatīšanu. Ja minētajā ziņojumā secināts, ka orientējošie mērķi var būt nesasniedzami, jo ir nepamatoti un/vai nesaskan ar jaunākajām zinātnes atziņām, šos priekšlikumus orientē uz valsts mērķiem, piemērotā veidā, iespējams, paredzot noteikt kādus obligātus mērķus.5. pantsUzskaitījumu šīs direktīvas 2. panta 2. punktā var pielāgot tehnikas attīstībai saskaņā ar procedūru, kas minēta 6. panta 2. punktā. Pielāgojot minēto uzskaitījumu, jāņem vērā biodegvielas ietekme uz vidi.6. pants1. Komisijai palīdz komiteja.2. Ja ir atsauce uz šo punktu, tad piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5. un 7. pantu, ņemot vērā minētā lēmuma 8. panta noteikumus.Lēmuma 1999/468/EK 5. panta 6. punktā noteiktais termiņš ir trīs mēneši.3. Komiteja pieņem savu reglamentu.7. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai ne vēlāk kā 2004. gada 31. decembrī izpildītu šīs direktīvas prasības. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem minētos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu, vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarīt šādas atsauces.2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to savu tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.8. pantsŠī direktīva stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.9. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2003. gada 8. maijāEiropas Parlamenta vārdā —priekšsēdētājsP. CoxPadomes vārdā —priekšsēdētājsM. Chrisochoїdis[1] OV C 103 E, 30.4.2002., 205. lpp. un OV C 331 E, 31.12.2002., 291. lpp.[2] OV C 149, 21.6.2002., 7. lpp.[3] OV C 278, 14.11.2002., 29. lpp.[4] Eiropas Parlamenta 2002. gada 4. jūlija Atzinums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts), Padomes 2002. gada 18. novembra Kopējā nostāja (OV C 32 E, 11.2.2003., 1. lpp.) un Eiropas Parlamenta 2003. gada 12. marta Lēmums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).[5] OV C 198, 24.6.1998., 1. lpp.[6] OV C 210, 6.7.1998., 215. lpp.[7] OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp.[8] Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/77/EK (2001. gada 27. septembris) par tādas elektroenerģijas pielietojuma veicināšanu iekšējā elektrības tirgū, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus (OV L 283, 27.10.2001., 33. lpp.).--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva (1973. gada 17. decembris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu pretaizbraukšanas ierīcēm

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31974L0061

Oficiālais Vēstnesis L 038 , 11/02/1974 Lpp. 0022 - 0028 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 13 Sējums 3 Lpp. 0206  Speciālizdevums grieķu valodā Nodaļa 13 Sējums 2 Lpp. 0188  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 13 Sējums 3 Lpp. 0206  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 13 Sējums 3 Lpp. 0162  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 13 Sējums 3 Lpp. 0162

		Padomes Direktīva(1973. gada 17. decembris)par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu pretaizbraukšanas ierīcēm(74/61/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 100. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [1];ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],tā kā tehniskās prasības, kurām mehāniskajiem transportlīdzekļiem jāatbilst saskaņā ar valsts tiesību aktiem, attiecas, interalia, uz šādu transportlīdzekļu pretaizbraukšanas ierīcēm;tā kā šīs prasības dažādās dalībvalstīs atšķiras; tā kā tādēļ visās dalībvalstīs papildus esošajiem noteikumiem vai to vietā būtu jānosaka vienādas prasības, lai dotu iespēju attiecībā uz visu veidu transportlīdzekļiem piemērot, jo īpaši EEK tipa apstiprināšanas procedūru, kas noteikta ar Padomes 1970. gada 6. februāra Direktīvu par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju tipa apstiprinājumu [3];tā kā attiecībā uz tehniskajām prasībām ir ieteicams balstīties uz tām, kas paredzētas ANO Eiropas Ekonomikas komisijas Noteikumos Nr. 18 [4]("Vienoti noteikumi par transportlīdzekļu apstiprināšanu attiecībā uz to aizsardzību pret neatļautu izmantošanu"), kuri ir pievienoti 1958. gada 20. marta Nolīgumam par mehānisko transportlīdzekļu iekārtu un detaļu vienotu apstiprināšanas nosacījumu pieņemšanu un šāda apstiprinājuma savstarpēju atzīšanu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsŠajā direktīvā "transportlīdzekļi" ir visi mehāniskie transportlīdzekļi, kas ir paredzēti izmantošanai uz ceļiem, ar virsbūvi vai bez tās, ar vismaz četriem riteņiem un maksimālo projektēto ātrumu, kurš lielāks par 25 km/h, izņemot transportlīdzekļus, kas pārvietojas pa sliežu ceļiem, kā arī lauksaimniecībā izmantojamus traktorus un pārvietojamu tehniku, un tehniskās iekārtas.2. pantsNeviena dalībvalsts nedrīkst atteikt piešķirt transportlīdzekļa EEK tipa apstiprinājumu vai valsts tipa apstiprinājumu sakarā ar pretaizbraukšanas ierīcēm, ja šīs ierīces atbilst I pielikumā izklāstītajām prasībām.3. pantsNeviena dalībvalsts nedrīkst atteikt vai aizliegt transportlīdzekļa pārdošanu, reģistrāciju, nodošanu ekspluatācijā vai lietošanu sakarā ar tā pretaizbraukšanas ierīcēm, ja šīs ierīces atbilst I pielikumā izklāstītajām prasībām.4. pantsDalībvalsts, kas ir piešķīrusi tipa apstiprinājumu, veic vajadzīgos pasākumus, lai iegūtu informāciju par jebkuru I pielikuma 2.2. punktā iekļautās detaļas vai parametra modifikāciju. Minētās dalībvalsts kompetentās iestādes nosaka, vai jāveic jauni modificēto transportlīdzekļu testi un vai par tiem jāsastāda jauns ziņojums. Ja minētie testi liecina par neatbilstību šīs direktīvas prasībām, izmaiņas neapstiprina.5. pantsVisus grozījumus, kas vajadzīgi, lai I un II pielikumā noteiktās prasības pielāgotu tehnikas attīstībai, pieņem saskaņā ar procedūru, kura paredzēta 13. pantā Padomes 1970. gada 6. februāra Direktīvā par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju tipa apstiprinājumu.6. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā noteikumi, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības 18 mēnešu laikā pēc tās paziņošanas, un tās nekavējoties par to informē Komisiju.2. Dalībvalstis nodrošina to, ka to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, uz kuru attiecas šī direktīva, paziņo Komisijai.7. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1973. gada 17. decembrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsI. Nørgaard[1] OV C 112, 27.10.1972., 16. lpp.[2] OV C 60, 26.7.1973., 12. lpp.[3] OV L 42, 23.2.1970., 1. lpp.[4] EEK, Ženēva, E/ECE/324 – E/ECE/TRANS/505/Rev. Add. 17.--------------------------------------------------I PIELIKUMS [1]DARBĪBAS JOMA, DEFINĪCIJAS, EEK TIPA APSTIPRINĀJUMA PIETEIKUMS UN SPECIFIKĀCIJAS1. IERĪCES UZSTĀDĪŠANAVisi M1 un N1 kategoriju mehāniskie transportlīdzekļi (definēti 1970. gada 6. februāra Direktīvas I pielikumā) jāaprīko ar pretaizbraukšanas ierīci. Šīs ierīces uzstādīšana citu kategoriju transportlīdzekļiem nav obligāta.2. DEFINĪCIJASŠajā direktīvā:(2.1.) 2.2. "transportlīdzekļa tips" pretaizbraukšanas ierīču sakarā ir tādu transportlīdzekļu kategorija, kas neatšķiras pēc tādiem būtiskiem parametriem, kā:2.2.1. ražotāja apzīmējuma transportlīdzekļa tipam;2.2.2. tā transportlīdzekļa sastāvdaļas vai sastāvdaļu novietojuma un konstrukcijas, uz kura pretaizbraukšanas ierīce darbojas;2.2.3. pretaizbraukšanas ierīces tipa;2.3. "pretaizbraukšanas ierīce" ir sastāvdaļu kopums, kas projektēts, lai novērstu transportlīdzekļa neatļautu izmantošanu. Pretaizbraukšanas ierīce ir izveidota, savienojot ierīci, kas neļauj iedarbināt motoru ar parastajiem vadības līdzekļiem, ar kādu no šīm ierīcēm. Pretaizbraukšanas ierīce var:- darboties uz stūres mehānismu,- darboties uz pārnesumu pārslēgšanas mehānismu,- darboties uz transmisiju vai- neļaut motoram darboties;2.3.1. Ierīces, kas tikai neļauj atlaist transportlīdzekļu bremzes, neuzskata par pretaizbraukšanas ierīcēm;(2.4.) 2.5. "stūres mehānisms" ir stūres vadības ierīce, stūres statnis un tā papildierīces, stūres vārpsta, stūres pārnesums un jebkuras citas sastāvdaļas, kā tās, kas absorbē enerģiju sadursmē ar stūres ratu.3. PIETEIKUMS EEK TIPA APSTIPRINĀJUMAM3.1. Transportlīdzekļa tipa apstiprinājuma pieteikumu attiecībā uz pretaizbraukšanas ierīcēm iesniedz transportlīdzekļa ražotājs vai tā pienācīgi pilnvarots pārstāvis.3.2. Tam pievieno šādus dokumentus trijos eksemplāros un vēl šādas ziņas:3.2.1. transportlīdzekļa tipa sīku aprakstu attiecībā uz vadības novietojumu un konstrukciju vai mezglu, uz kura pretaizbraukšanas ierīce darbojas;3.2.2. pretaizbraukšanas ierīces un tās piestiprinājuma vietas pie transportlīdzekļa rasējumus, kas ir atbilstīgā mērogā un pietiekami detalizēti;3.2.3. ierīces tehnisko aprakstu.3.3. Tehniskajam dienestam, kas ir atbildīgs par tipa apstiprināšanas testu izpildi, jāiesniedz:3.3.1. apstiprināmā transportlīdzekļa tipa paraugs un3.3.2. pēc tehniskā dienesta pieprasījuma tādas transportlīdzekļa sastāvdaļas, ko dienests uzskata par svarīgām 5. un 6. punktā paredzētajām pārbaudēm.4. EEK TIPA APSTIPRINĀJUMS(4.1.) (4.2.) 4.3. EEK tipa apstiprinājuma sertifikātam pievieno sertifikātu, kas atbilst paraugam II pielikumā.(4.4.) (4.4.1.) (4.4.2.) (4.5.) (4.6.) 5. VISPĀRĪGI NORĀDĪJUMI5.1. Pretaizbraukšanas ierīci projektē tā, ka tā jāizslēdz, lai varētu:5.1.1. motoru iedarbināt ar parastajiem vadības līdzekļiem vai5.1.2. transportlīdzekli braukt vai pārvietot uz priekšu ar paša piedziņu.5.2. Kad pretaizbraukšanas ierīce darbojas, tad tās detaļas, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu atbilstību 5.1.2. punkta nosacījumam, ar vienkāršiem līdzekļiem nedrīkst spēt padarīt neefektīvas.5.3. Motoru iedarbina atbilstīgi 5.1. punkta prasībām tikai ar vienu atslēgu vienā slēdzenē; izņemot 6.1.6. punktā paredzēto gadījumu, atslēgu nevar pilnīgi izvilkt no slēdzenes, ja 5.1. punktā minētā pretaizbraukšanas ierīce darbojas vai sāk darboties.5.4. Iepriekš 5.1. punktā minēto pretaizbraukšanas ierīci projektē tā, lai to nevarētu ātri un bez piepūles atvērt, padarīt nederīgu vai salauzt.5.5. Pretaizbraukšanas ierīci piemontē pie transportlīdzekļa kā pastāvīgu iekārtu. To aprīko tā, lai bloķētā stāvoklī arī pēc izņemšanas no apvalka to varētu izjaukt tikai ar īpašiem instrumentiem. Ja ir iespējams pretaizbraukšanas ierīci padarīt nederīgu, atskrūvējot skrūves, tad skrūves, ja vien tās nav neatskrūvējamas, atrodas aiz bloķētas pretaizbraukšanas ierīces detaļām.5.6. Slēdzeni droši iemontē pretaizbraukšanas ierīcē.5.7. Izmantotājām slēdzenēm ir vismaz 1000 dažādu kombināciju, tātad caurmērā ar vienai kombinācijai piemērotu atslēgu nevar atvērt vairāk kā vienu slēdzeni no 1000. Viena veida transportlīdzekļiem katras kombinācijas sastopamības biežums ir aptuveni viens pret tūkstoti.5.8. Pretaizbraukšanas ierīces nedrīkst apdraudēt drošību, nejauši bloķējoties tad, kad transportlīdzeklis pārvietojas.5.9. Ja pretaizbraukšanas ierīces darbībai ir vajadzīgas papildu enerģijas rezerves, kas nav vadītāja enerģija, tad tās var izmantot tikai ierīces bloķēšanas un atbloķēšanas sistēmas ierosināšanai. Pretaizbraukšanas ierīces stāvokli saglabā tikai mehāniski.5.10. Pretaizbraukšanas ierīci var papildus aprīkot ar skaņas signālierīci, kas sāk darboties pie katra mēģinājuma ierīci atbloķēt, padarīt to nederīgu vai salauzt; signāli ir īsi un automātiski tiek pārtraukti ne vēlāk kā pēc 30 sekundēm; tie atjaunojas tikai pēc ierīces jaunas ierosināšanas. Turklāt tos emitē transportlīdzekļa parastā signālierīce.(5.10.1.) (5.10.2.) 6. ĪPAŠAS SPECIFIKĀCIJASPapildus 5. punktā noteiktajām vispārējām specifikācijām, ja pretaizbraukšanas ierīce iedarbojas uz stūri, pārnesumu pārslēgšanas mehānismu vai transmisiju, tad tā atbilst īpašiem nosacījumiem, kas norādīti šāda veida ierīcēm.6.1. Pretaizbraukšanas ierīces, kas iedarbojas uz stūri6.1.1. Pretaizbraukšanas ierīce, kas iedarbojas uz stūri, to bloķē.6.1.2. Ja atslēga ir pretaizbraukšanas ierīces slēdzenē, tad nedrīkst būt iespējams bloķēt stūri netīši arī tad, ja ierīce, kas neļauj iedarbināt motoru, darbojas vai sāk darboties.6.1.3. Nedrīkst būt iespējams ar parastajiem vadības līdzekļiem ieslēgt aizdedzi transportlīdzekļiem ar benzīna motoru vai iedarbināt motoru transportlīdzekļiem ar dīzeļmotoru, kamēr ir atvērta slēdzene, kas iedarbojas uz stūri.6.1.4. Kad pretaizbraukšanas ierīce ir sākusi darboties, nekādā gadījumā nav iespējams aizkavēt bultai nokļūt ligzdā.6.1.5. Bultas ligzda ir pietiekami dziļa, lai nodrošinātu to, ka pretaizbraukšanas ierīce darbojas efektīvi arī pēc tam, kad nodilums ir sasniedzis noteiktu pakāpi.6.1.6. Ja pretaizbraukšanas ierīces atslēgu var pārvietot stāvoklī, kurā stūre nav bloķēta, tad to projektē tā, lai sasniegt šo stāvokli un pārvietot atslēgu nevarētu nejauši.6.1.7. Pretaizbraukšanas ierīcei jābūt pietiekami izturīgai, lai bez stūres mehānisma bojāšanas, kas varētu mazināt drošību, abos virzienos un statiskos apstākļos uz stūres vārpstas ass spētu izturēt 19,6 mdaN lielu griezes momentu.6.2. Pretaizbraukšanas ierīces, kas iedarbojas uz transmisijuPretaizbraukšanas ierīce, kas iedarbojas uz transmisiju, novērš transportlīdzekļa piedziņas riteņu griešanos.6.3. Pretaizbraukšanas ierīces, kas iedarbojas uz pārnesumu pārslēgšanas mehānismu6.3.1. Pretaizbraukšanas ierīce, kas iedarbojas uz pārnesumu pārslēgšanas mehānismu, traucē jebkādu pārnesumu pārslēgšanu.6.3.2. Rokas pārnesumkārbām ir iespējams ieslēgt pārnesumkārbas sviru tikai šādos stāvokļos: atpakaļgaita plus neitrāls stāvoklis vai tikai atpakaļgaita.6.3.3. Automātiskai pārnesumkārbai bloķēšana iespējama tikai "stāvvietas" stāvoklī; pieļaujama papildu bloķēšana "neitrālā" stāvoklī.[1] Pielikuma teksts ir gandrīz identisks ANO Eiropas Ekonomikas komisijas Noteikumu Nr. 18 tekstam; jo īpaši tādi paši ir punktu numuri; šā iemesla dēļ tad, ja šī direktīva atšķiras no Noteikumiem Nr. 18, atgādinājumam numurs ir norādīts iekavās.--------------------------------------------------II PIELIKUMS+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 1999/99/EK (1999. gada 15. decembris), ar ko tehnikas attīstībai pielāgo padomes Direktīvu 80/1269/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu motora jauduDokuments attiecas uz EEZ.

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31999L0099

Oficiālais Vēstnesis L 334 , 28/12/1999 Lpp. 0032 - 0035

		Komisijas Direktīva 1999/99/EK(1999. gada 15. decembris),ar ko tehnikas attīstībai pielāgo padomes Direktīvu 80/1269/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu motora jaudu(Dokuments attiecas uz EEZ)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes Direktīvu 70/156/EEK (1970. gada 6. februāris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju tipa apstiprinājumu [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 98/91/EK [2], un jo īpaši tās 13. panta 2. punktu,ņemot vērā Padomes Direktīvu 80/1269/EEK (1980. gada 16. decembris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu motora jaudu [3], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 97/21/EK [4], un jo īpaši tās 3. pantu,tā kā:(1) Direktīva 80/1269/EEK ir viena no atsevišķajām direktīvām, kas attiecas uz EK tipa apstiprināšanas procedūru, kas pieņemta saskaņā ar Direktīvu 70/156/EEK. Līdz ar to Direktīvā 70/156/EEK paredzētie noteikumi, ko piemēro transportlīdzekļu sistēmām, detaļām un atsevišķām tehniskām vienībām, attiecas uz šo Direktīvu.(2) Saskaņā ar tipa apstiprināšanu attiecībā uz ar gāzi (sašķidrinātu naftas gāzi un dabasgāzi) darbināmiem transportlīdzekļiem Direktīvā 80/1269/EEK ir nepieciešams ietvert noteikumus šādu transportlīdzekļu motoru jaudas mērīšanai, jo īpaši attiecībā uz izmantojamo testa degvielu, kā tie noteikti Komisijas Direktīvā 98/77/EK (1998. gada 2. oktobris), ar kuru tehnikas attīstībai pielāgo Padomes Direktīvu 70/220/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pasākumiem, kas jāveic, lai novērstu gaisa piesārņošanu, ko rada emisija no mehāniskajiem transportlīdzekļiem [5]. Šajā sakarā ir lietderīgi ievērot tehniskās prasības, kuras noteikusi Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisija ar tās Noteikumiem Nr. 85 [6].(3) Šīs direktīvas noteikumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi ar Direktīvu 70/156/EEK izveidotā Komiteja pielāgošanai tehnikas attīstībai,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsAr šo Direktīvas 80/1269/EEK I pielikumu groza saskaņā ar šīs direktīvas pielikumu.2. pants1. No 2000. gada 1. janvāra dalībvalstis motoru jaudas dēļ nedrīkst:- atteikt piešķirt EK tipa apstiprinājumu attiecībā uz jebkuru piedāvāto mehāniskā transportlīdzekļa tipu saskaņā ar Direktīvas 70/156/EEK 4. panta 1. punktu vai- atteikt piešķirt valsts tipa apstiprinājumu, vai- aizliegt transportlīdzekļu reģistrāciju, pārdošanu vai nodošanu ekspluatācijā saskaņā ar Direktīvas 70/156/EEK 7. pantu,ja motora jaudas rādītāji ir noteikti atbilstoši ar šo direktīvu grozītās Direktīvas 80/1269/EEK prasībām.2. No 2000. gada 1. janvāra dalībvalstis:- vairs nepiešķir EK tipa apstiprinājumu saskaņā ar Direktīvas 70/156/EEK 4. panta 1. punktu un,- izņemot Direktīvas 70/156/EEK 8. panta 2. punkta noteikumu piemērošanas gadījumus, var atteikt piešķirt valsts tipa apstiprinājumu,transportlīdzekļa tipam, ja motora jauda nav noteikta atbilstoši ar šo direktīvu grozītās Direktīvas 80/1269/EEK prasībām.3. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai līdz 1999. gada 31. decembrim izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem minētos aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu svarīgākos noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.4. pantsŠī direktīva stājas spēkā trešajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.5. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1999. gada 15. decembrīKomisijas vārdā —Komisijas loceklisErkki Liikanen[1] OV L 42, 23.2.1970., 1. lpp.[2] OV L 11, 16.1.1999., 25. lpp.[3] OV L 375, 31.12.1980., 46. lpp.[4] OV L 125, 16.5.1997., 31. lpp.[5] OV L 286, 23.10.1998., 34. lpp.[6] ANO/EEK Noteikumi Nr. 85 (E/ECE324-E/ECE/TRANS/505/Rev.1/Add. 84) ar grozījumiem.--------------------------------------------------PIELIKUMSGROZĪJUMI I PIELIKUMĀ DIREKTĪVAI 80/1269/EEK1. Pielikuma 5.3.11. punktu aizstāj ar šādu punktu:"5.3.11. Izmanto šādu degvielu:5.3.11.1. Dzirksteļaizdedzes motoram, ko darbina ar benzīnu:izmanto tirgū pieejamo degvielu. Domstarpību gadījumā izmanto standartdegvielu, kas noteikta pirmajā punktā IX pielikumā Direktīvai 70/220/EEK, ar jaunākajiem grozījumiem. Minētās standartdegvielas vietā var izmantot standartdegvielas, kuras izmantošanai benzīna motoros CEC [1] noteikusi dokumentā RF-08-A-85.5.3.11.2. Dzirksteļaizdedzes motoriem, ko darbina ar sašķidrinātu naftas gāzi:5.3.11.2.1. motoram ar automātisku degvielas pielāgošanu:izmanto tirgū pieejamo degvielu. Domstarpību gadījumā izmanto vienu no standartdegvielām, kas noteiktas IXa pielikumā Direktīvai 70/220/EEK, ar jaunākajiem grozījumiem;5.3.11.2.2. motoram bez automātiskas degvielas pielāgošanas:izmanto tādu standartdegvielu ar zemāko C3 saturu, kas noteikta IXa pielikumā Direktīvai 70/220/EEK, ar jaunākajiem grozījumiem, vai5.3.11.2.3. motoram ar viena noteikta degvielas sastāva marķējumu:izmanto tādu degvielu, kas norādīta motora marķējumā.5.3.11.2.4. Izmantoto degvielu norāda testa ziņojumā.5.3.11.3. Dzirksteļaizdedzes motoriem, ko darbina ar dabasgāzi:5.3.11.3.1. motoram ar automātisku degvielas pielāgošanu:izmanto tirgū pieejamo degvielu. Domstarpību gadījumā izmanto vienu no standartdegvielām, kas noteiktas IXa pielikumā Direktīvai 70/220/EEK, ar jaunākajiem grozījumiem;5.3.11.3.2. motoram bez automātiskas degvielas pielāgošanas:izmanto tirgū pieejamo degvielu, kurai Wobbe indekss ir vismaz 52,6 MJm-3 (0 °C, 101,3 kPa). Domstarpību gadījumā izmanto standartdegvielu G20, kas noteikta IXa pielikumā Direktīvai 70/220/EEK, ar jaunākajiem grozījumiem, t. i., standartdegvielu ar vislielāko Wobbe indeksu, vai5.3.11.3.3. motoram ar noteiktu degvielu diapazona marķējumu:izmanto tirgū pieejamo degvielu, kurai Wobbe indekss ir vismaz 52,6 MJm-3 (0 °C, 101,3 kPa), ja motoram ir H-diapazona gāzu marķējums, vai vismaz 47,2 MJm-3 (0 °C, 101,3 kPa), ja motoram ir L-diapazona gāzu marķējums. Domstarpību gadījumā izmanto standartdegvielu G20, kas noteikta IXa pielikumā Direktīvai 70/220/EEK, ar jaunākajiem grozījumiem, ja motoram ir H-diapazona gāzu marķējums, vai standartdegvielu G23, ja motoram ir L-diapazona gāzu marķējums, t. i., standartdegvielu ar vislielāko attiecīgā diapazona Wobbe indeksu, vai5.3.11.3.4. motoram ar viena noteikta degvielas sastāva marķējumu:izmanto tādu degvielu, kas norādīta motora marķējumā;5.3.11.3.5. izmantoto degvielu norāda testa ziņojumā.5.3.11.4. Kompresijaizdedzes motoriem:izmanto tirgū pieejamo degvielu. Domstarpību gadījumā izmanto standartdegvielu, kas noteikta otrajā punktā IX pielikumā Direktīvai 70/220/EEK, ar jaunākajiem grozījumiem. Minētās standartdegvielas vietā var izmantot standartdegvielu, kuras izmantošanai kompresijaizdedzes motoros CEC [2] noteikusi tās dokumentos RF-03-A-84.5.3.11.5. Transportlīdzekļu dzirksteļaizdedzes motori, kas darbojas ar benzīnu vai gāzveida degvielu, ir jātestē ar abām degvielām saskaņā ar 5.3.11.1. līdz 5.3.11.3. punkta noteikumiem. Transportlīdzekļus, kurus darbina ar benzīnu vai gāzveida degvielu, bet kuriem benzīna sistēma ir uzstādīta tikai ārkārtēju situāciju vai iedarbināšanas vajadzībām, kā dēļ degvielas tvertne nevar saturēt vairāk kā 15 litru benzīna, testā uzskata par transportlīdzekļiem, kas darbojas ar gāzveida degvielu."2. Pielikuma 8.1. punkta beigās pievieno šādu 1. zemsvītras piezīmi:"(1) Ražotājs var norādīt tikai vienu vērtību, kamēr vien motora tipa vienam variantam motora jauda nemainās. Katrs variants skaidri jādefinē."3. Pielikuma 1. papildinājuma 3.2.2. punktu groza šādi:"3.2.2. Degviela: dīzeļdegviela/benzīns/sašķidrināta naftas gāze/dabasgāze (1)"4. Pielikuma 1. papildinājumā pievieno šādu 3.2.15. un 3.2.16. punktu:"3.2.15. Sašķidrinātas naftas gāzes padeves sistēma: jā/nē (1)3.2.15.1. Apstiprinājuma numurs saskaņā ar Direktīvu 70/221/EEK (3): …3.2.15.2. Elektroniska motora vadības ierīce sašķidrinātas naftas gāzes padevei:3.2.15.2.1. Marka(-s): …3.2.15.2.2. Tips(-i): …3.2.15.2.3. Regulēšanas iespējas attiecībā uz emisiju: …3.2.15.3. Papildu dokumenti: …3.2.15.3.1. Nodrošinājuma apraksts katalizatoram, pārslēdzot no benzīna padeves uz sašķidrinātas naftas gāzes padevi un otrādi: …3.2.15.3.2. Sistēmas shēma (elektriskie savienojumi, vakuuma savienojumu kompensētājcaurules utt.) …3.2.15.3.3. Simbola rasējums …3.2.16. Dabasgāzes padeves sistēma: jā/nē (1)3.2.16.1. Apstiprinājuma numurs saskaņā ar Direktīvu 70/221/EEK (3): …3.2.16.2. Elektroniska motora vadības ierīce dabasgāzes padevei:3.2.16.2.1. Marka(-s): …3.2.16.2.2. Tips(-i): …3.2.16.2.3. Regulēšanas iespējas attiecībā uz emisiju …3.2.16.3. Papildu dokumenti:3.2.16.3.1. Nodrošinājuma apraksts katalizatoram, pārslēdzot no benzīna padeves uz dabasgāzes padevi un otrādi: …3.2.16.3.2. Sistēmas shēma (elektriskie savienojumi, vakuuma savienojumu kompensētājcaurules utt.) …3.2.16.3.3. Simbola rasējums …"5. Pielikuma 1. papildinājuma beigās pievieno šādu 3. zemsvītras piezīmi:"(3) Kad šajā direktīvā tiks izdarīti grozījumi, ietverot gāzveida degvielas tvertnes."6. Pielikuma 2. papildinājuma papildpielikuma 1.1.3. punktu groza šādi:"1.1.3. Degviela: dīzeļdegviela/benzīns/sašķidrināta naftas gāze/dabasgāze (1)."[1] Eiropas koordinēšanas padome smērvielu un motoru degvielu darbības testu attīstības jautājumos.[2] Eiropas koordinēšanas padome smērvielu un motoru degvielu darbības testu attīstības jautājumos.--------------------------------------------------