title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/75/EK ( 2009. gada 13. jūlijs ) par lauksaimniecības un mežsaimniecības riteņtraktoru apgāšanās aizsargkonstrukcijām (statiska testēšana) (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               3.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 261/40

      EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA 2009/75/EK
   (2009. gada 13. jūlijs)
   par lauksaimniecības un mežsaimniecības riteņtraktoru apgāšanās aizsargkonstrukcijām (statiska testēšana)
   (kodificēta versija)
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 95. pantu,
   ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,
   ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
   saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru (2),
   tā kā:

               (1)

               Padomes Direktīva 79/622/EEK (1979. gada 25. jūnijs) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz lauksaimniecības un mežsaimniecības riteņtraktoru apgāšanās aizsargkonstrukcijām (statiska testēšana) (3) ir vairākkārt būtiski grozīta (4). Skaidrības un praktisku iemeslu labad būtu lietderīgi veikt minētās direktīvas kodifikāciju.

               (2)

               Direktīva 79/622/EEK ir viena no atsevišķajām direktīvām par EK tipa apstiprināšanas sistēmu, kas paredzēta Padomes Direktīvā 74/150/EEK (1974. gada 4. marts) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz lauksaimniecības un mežsaimniecības riteņtraktoru tipa apstiprinājumu, kura aizstāta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/37/EK (2003. gada 26. maijs), kas attiecas uz tipa apstiprinājumu lauksaimniecības vai mežsaimniecības traktoriem, to piekabēm un maināmām velkamām mašīnām kopā ar to sistēmām, detaļām un atsevišķām tehniskām vienībām (5) un kas nosaka tehniskos priekšrakstus lauksaimniecības vai mežsaimniecības traktoru projektēšanai un izgatavošanai attiecībā uz apgāšanās aizsargkonstrukcijām (statiska testēšana). Šie tehniskie priekšraksti attiecas uz dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu, lai EK tipa apstiprinājuma procedūru, kas paredzēta Direktīvā 2003/37/EK, varētu tikt piemērota attiecībā uz katru traktora tipu. Tātad Direktīvā 2003/37/EK izklāstītos noteikumus, kas attiecas uz lauksaimniecības vai mežsaimniecības traktoriem, to piekabēm un maināmām velkamām mašīnām kopā ar to sistēmām, detaļām un atsevišķām tehniskām vienībām, piemēro šai direktīvai.

               (3)

               Šī direktīva nedrīkstētu skart dalībvalstu pienākumus attiecībā uz termiņiem X pielikuma B daļā minēto direktīvu transponēšanai valsts tiesību aktos,

         IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Šī direktīva attiecas uz traktoriem, kas definēti Direktīvas 2003/37/EK 2. panta j) apakšpunktā un kam ir šādi parametri:

               a)

               klīrenss zem pakaļējā tilta nepārsniedz 1 000 mm;

               b)

               viena piedziņas tilta nemainīgais vai mazākais pielāgojamais šķērsbāzes platums ir 1 150 mm vai vairāk;

               c)

               iespējamība aprīkot ar daudzpunktu sakabes ierīci noņemamām daļām un sakabes stieni;

               d)

               masa 800 kg vai vairāk, kas atbilst traktora pašmasai, kas minēta Direktīvas 2003/37/EK I pielikuma 2.1.1. punktā, ieskaitot apgāšanās aizsargkonstrukciju, kas piestiprināta saskaņā ar šo direktīvu, un ražotāja ieteiktā lielākā izmēra riepas.

         2. pants
   1.   Katra dalībvalsts piešķir EK detaļas tipa apstiprinājumu tādām visu tipu apgāšanās aizsargkonstrukcijām un tādiem to stiprinājumiem pie traktora, kuri atbilst I līdz V pielikumā noteiktajām uzbūves un testēšanas prasībām.
   2.   Dalībvalsts, kas piešķīrusi EK detaļas tipa apstiprinājumu, veic vajadzīgos pasākumus, lai vajadzības gadījumā sadarbībā ar pārējo dalībvalstu kompetentajām iestādēm pārliecinātos, ka ražošanas paraugi atbilst apstiprinātajam tipam. Šāda pārliecināšanās notiek tikai pārbaudēs uz vietas.
   3. pants
   Dalībvalstis katra tipa apgāšanās aizsargkonstrukcijām, kā arī to stiprinājumiem pie traktora, ko tās apstiprina saskaņā ar 2. pantu, izsniedz traktora vai aizsardzības konstrukcijas ražotājam vai viņa pilnvarotajam pārstāvim EK detaļas tipa apstiprinājuma zīmi, kura atbilst VI pielikumā parādītajam paraugam.
   Dalībvalstis veic visus vajadzīgos pasākumus, lai novērstu tādu zīmju izmantošanu, kas varētu radīt iespēju sajaukt apgāšanās aizsargkonstrukcijas, kurām piešķirts detaļas tipa apstiprinājums saskaņā ar 2. pantu, ar citām ierīcēm.
   4. pants
   Neviena dalībvalsts nedrīkst aizliegt laist tirgū apgāšanās aizsargkonstrukcijas vai to stiprinājumus pie traktora, pamatojoties uz to uzbūvi, ja uz tiem ir EK detaļas tipa apstiprinājuma zīme.
   Dalībvalsts tomēr var aizliegt laist tirgū apgāšanās aizsargkonstrukcijas, uz kurām ir EK detaļas tipa apstiprinājuma zīme, bet kuras pastāvīgi neatbilst apstiprinājuma tipam.
   Šī dalībvalsts tūlīt informē citas dalībvalstis un Komisiju par veiktajiem pasākumiem, precizējot sava lēmuma iemeslus.
   5. pants
   Katras dalībvalsts kompetentās iestādes mēneša laikā nosūta citu dalībvalstu kompetentajām iestādēm tādu EK detaļas tipa apstiprinājuma sertifikātu kopijas, kuru paraugs sniegts VII pielikumā un kurus aizpilda katra tipa apgāšanās aizsargkonstrukcijai, ko tās apstiprina vai atsakās apstiprināt.
   6. pants
   1.   Ja dalībvalsts, kas piešķīrusi EK detaļas tipa apstiprinājumu, atklāj, ka daļa apgāšanās aizsargkonstrukciju un to stiprinājumu pie traktora, kam ir tā pati EK detaļas tipa apstiprinājuma zīme, neatbilst apstiprinātajam tipam, tā veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu ražošanas paraugu atbilstību apstiprinātajam tipam.
   Šīs dalībvalsts kompetentās iestādes informē pārējo dalībvalstu kompetentās iestādes par veiktajiem pasākumiem, kas gadījumā, ja nopietnu neatbilstību atklāj atkārtoti, ja vajadzīgs, var novest pie EK detaļas tipa apstiprinājuma anulēšanas.
   Šīs iestādes veic tādus pašus pasākumus, ja citas dalībvalsts kompetentās iestādes tās informē par šādu neatbilstību.
   2.   Dalībvalstu kompetentās iestādes mēneša laikā informē cita citu par jebkuru EK detaļas tipa apstiprinājumu anulēšanu un visu šādu pasākumu iemesliem.
   7. pants
   Visos lēmumos, ko pieņem saskaņā ar šīs direktīvas īstenošanas noteikumiem, lai atteiktu vai anulētu EK detaļas tipa apstiprinājumu apgāšanās aizsargkonstrukcijām un to stiprinājumiem pie traktora vai lai aizliegtu tās laist tirgū vai lietot, sīki izklāsta iemeslus, kas ir to pamatā.
   Šādu lēmumu paziņo pusei, uz ko tas attiecas, reizē informējot to arī par tiesiskās aizsardzības līdzekļiem, kas tai ir pieejami saskaņā ar dalībvalstīs spēkā esošiem tiesību aktiem, un par termiņiem, kuri paredzēti šādu līdzekļu izmantošanai.
   8. pants
   1.   Dalībvalsts nedrīkst atteikt piešķirt EK tipa apstiprinājumu, Direktīvas 2003/37/EK 2. panta u) apakšpunktā minēta dokumenta izsniegšanu, kā arī atteikt piešķirt traktora tipa valsts tipa apstiprinājumu, atsaucoties uz to apgāšanās aizsargkonstrukcijām, ja ir izpildītas I līdz IX pielikumā noteiktās prasības.
   2.   Dalībvalsts nedrīkst izsniegt Direktīvas 2003/37/EK 2. panta u) apakšpunktā minēto dokumentu traktora tipam, kas neatbilst šīs direktīvas prasībām.
   Dalībvalsts var atteikt piešķirt valsts tipa apstiprinājumu traktora tipam, kas neatbilst šīs direktīvas prasībām.
   9. pants
   Dalībvalsts nedrīkst atteikt traktoru reģistrāciju vai aizliegt to pārdošanu, pirmo nodošanu ekspluatācijā vai lietošanu tādu iemeslu dēļ, kas saistīti ar tā apgāšanās aizsargkonstrukciju, ja ir izpildītas I līdz IX pielikumā noteiktās prasības.
   10. pants
   EK tipa apstiprinājuma mērķiem visi traktori, uz ko attiecas 1. pants, jāaprīko ar apgāšanās aizsargkonstrukcijām, kas atbilst I līdz IV pielikumā noteiktajām prasībām.
   Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Direktīvas 2009/57/EK par lauksaimniecības un mežsaimniecības riteņtraktoru apgāšanās aizsargkonstrukcijām (6) 1. pantā noteiktos traktorus EK tipa apstiprinājuma mērķiem tomēr var aprīkot ar apgāšanās aizsargkonstrukciju, kas atbilst minētās direktīvas I līdz IV pielikumā noteiktajām prasībām.
   11. pants
   Grozījumi, kas vajadzīgi, lai pielāgotu I līdz IX pielikuma prasības tehnikas attīstībai, pieņem saskaņā ar Direktīvas 2003/37/EK 20. panta 3. punktā minēto procedūru.
   12. pants
   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   13. pants
   Direktīvu 79/622/EEK, kā tā grozīta ar aktiem, kā izklāstīts X pielikuma A daļā, atceļ, neskarot dalībvalstu pienākumus attiecībā uz termiņiem direktīvu transponēšanai valsts tiesību aktos, kā izklāstīts X pielikuma B daļā.
   Atsauces uz atcelto direktīvu uzskata par atsaucēm uz šo direktīvu un lasa saskaņā ar atbilstības tabulu, kas atrodas XI pielikumā.
   14. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   To piemēro no 2010. gada 1. janvāra.
   15. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2009. gada 13. jūlijā

            Eiropas Parlamenta vārdā –

            priekšsēdētājs

         H.-G. PÖTTERING

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         E. ERLANDSSON

      (1)  OV C 211, 19.8.2008., 17. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta 2008. gada 17. jūnija Atzinums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts) un Padomes 2009. gada 22. jūnija Lēmums.

      (3)  OV L 179, 17.7.1979., 1. lpp.

      (4)  Sk. X pielikuma A daļu.

      (5)  OV L 171, 9.7.2003., 1. lpp.

      (6)  Sk. šā Oficiālā Vēstneša 1. lpp.

      PIELIKUMU SARAKSTS

                     I PIELIKUMS

               EK detaļas tipa apstiprinājuma nosacījumi

                     II PIELIKUMS

               Izturības testēšanas nosacījumi aizsardzības konstrukcijām un to stiprinājumam pie traktora

                     III PIELIKUMS

               Testa procedūra

                     IV PIELIKUMS

               Attēli

                     V PIELIKUMS

               Paraugs. Ziņojums par aizsargkonstrukcijas (drošības karkasa vai kabīnes) EK detaļas tipa apstiprinājuma testu attiecībā uz tās izturību, kā arī tās stiprinājuma pie traktora izturību (statiska testēšana)

                     VI PIELIKUMS

               Zīmes

                     VII PIELIKUMS

               EK detaļas tipa apstiprinājuma sertifikāta paraugs

                     VIII PIELIKUMS

               EK tipa apstiprinājuma nosacījumi

                     IX PIELIKUMS

               Paraugs. Traktora EK tipa apstiprinājuma sertifikāta pielikums attiecībā uz aizsargkonstrukciju izturību (drošības kabīne vai karkass), kā arī to stiprinājuma pie traktora izturību (statiska testēšana)

                     X PIELIKUMS

                  A daļa. Atceltā direktīva ar tās sekojošo grozījumu sarakstu
                  B daļa. Termiņi transponēšanai valsts tiesību aktos

                     XI PIELIKUMS

               Atbilstības tabula

         I PIELIKUMS

            EK detaļas tipa apstiprinājuma nosacījumi

         1.   DEFINĪCIJA

                     1.1.

                     “Apgāšanās aizsargkonstrukcija” (drošības kabīne vai karkass), še turpmāk “aizsardzības konstrukcija”, ir tāda konstrukcija uz traktora, kuras galvenais mērķis ir novērst vai ierobežot vadītājam apdraudējumu, ko izraisa traktora apgāšanās, to parasti lietojot.

                     1.2.

                     Konstrukcijām, kas minētas 1.1. punktā, ir raksturīgi, ka II un III pielikumā noteiktajos testos to iekšienē ir nodrošināta brīva telpa, kas ir pietiekami liela, lai aizsargātu vadītāju.

               2.   VISPĀRĪGAS PRASĪBAS

                     2.1.

                     Visām aizsardzības konstrukcijām un to stiprinājumiem pie traktora jābūt projektētām un veidotām tā, lai tās atbilstu 1. punktā noteiktajam galvenajam mērķim.

                     2.2.

                     Uzskata, ka šis nosacījums ir izpildīts, ja ir izpildītas II un III pielikuma prasības.

               3.   EK DETAĻAS TIPA APSTIPRINĀJUMA PIETEIKUMS

                     3.1.

                     EK detaļas tipa apstiprinājuma pieteikumu attiecībā uz aizsardzības konstrukcijas izturību un tās stiprinājuma pie traktora izturību iesniedz traktora ražotājs vai aizsardzības konstrukcijas ražotājs, vai arī viņa pilnvarotie pārstāvji.

                     3.2.

                     EK detaļas tipa apstiprinājuma pieteikumam pievieno turpmāk minētos dokumentos trīs eksemplāros un šo:

                                 —

                                 vispārīgu konstrukcijas rasējumu, kas atbilst rasējumā atzīmētajam mērogam vai kur norādīti aizsardzības konstrukcijas galvenie izmēri. Šajā rasējumā jo īpaši attēlo stiprinājuma detaļas,

                                 —

                                 fotogrāfijas sānskatā un skatā no aizmugures, parādot stiprinājuma detaļas,

                                 —

                                 īsu aizsardzības konstrukcijas aprakstu, ieskaitot uzbūves tipu, precīzas ziņas par stiprinājumu pie traktora un, ja vajadzīgs, precīzas ziņas par apšuvumu, piekļuves un evakuācijas veidus, precīzas ziņas par iekšējo apšuvumu un ierīcēm ilgstošas velšanās novēršanai, kā arī precīzas ziņas par apsildīšanu un vēdināšanu,

                                 —

                                 precīzas ziņas par konstrukcijas elementos izmantotajiem materiāliem, ieskaitot stiprinājuma kronšteinus un stiprinājuma skrūves (sk. V pielikumu).

                     3.3.

                     Traktoru, kas pieder pie to traktoru tipa, kuriem paredzēta aizsardzības konstrukcija, kas jāapstiprina, nodod tehniskajā dienestā, kurš atbildīgs par detaļas tipa apstiprinājuma testu veikšanu. Šādu traktoru aprīko ar aizsardzības konstrukciju.

                     3.4.

                     EK detaļas tipa apstiprinājuma turētājs var lūgt to attiecināt arī uz citiem traktoru tipiem. Kompetentā iestāde, kas piešķīrusi EK detaļas tipa sākotnējo apstiprinājumu, piešķir minēto attiecinājumu, ja apstiprinātā aizsardzības konstrukcija un traktora tips(-i), kam lūdz minēto attiecinājumu, atbilst šādiem nosacījumiem:

                                 —

                                 nenoslogota traktora masa, kā noteikts II pielikuma 1.3. punktā, nepārsniedz testēto atsauces masu vairāk kā par 5 %,

                                 —

                                 stiprinājuma metode un traktora detaļas, pie kurām veic piestiprināšanu, ir vienādas,

                                 —

                                 visas detaļas, piemēram, dubļusargi un motora pārsegi, kas varētu balstīt aizsardzības konstrukciju, ir vienādas,

                                 —

                                 sēdekļa novietojums un kritiskie izmēri aizsardzības konstrukcijā, kā arī aizsardzības konstrukcijas un traktora relatīvais novietojums ir tāds, ka visos testos būtu jāpaliek klīrensa zonai novirzītās konstrukcijas aizsardzībai.

               4.   MARĶĒJUMI

                     4.1.

                     Katrai aizsardzības konstrukcijai, kas atbilst apstiprinātajam tipam, ir šāds marķējums:

                                 4.1.1.

                                 preču zīme vai tirdzniecības nosaukums;

                                 4.1.2.

                                 detaļas tipa apstiprinājuma zīme, kas atbilst paraugam VI pielikumā;

                                 4.1.3.

                                 aizsardzības konstrukcijas sērijas numurs;

                                 4.1.4.

                                 traktora(-u) marka un tips(-i), kam paredzēta aizsardzības konstrukcija.

                     4.2.

                     Visiem šiem datiem jābūt uz neliela izmēra plāksnītes.

                     4.3.

                     Šiem marķējumiem jābūt labi saskatāmiem, skaidri salasāmiem un neizdzēšamiem.

         II PIELIKUMS

            Aizsardzības konstrukciju un to stiprinājuma pie traktora izturības testēšanas nosacījumi

         1.   VISPĀRĪGAS PRASĪBAS
         1.1.   Testa mērķi
         Testi, ko veic, izmantojot īpašas ierīces, ir paredzēti, lai imitētu slodzi, kādai pakļauj aizsardzības konstrukciju, ja traktors apgāžas. Šie testi, kas aprakstīti III pielikumā, ļauj novērot aizsardzības konstrukcijas izturību un visu to kronšteinu izturību, ar kuriem tā piestiprināta pie traktora, kā arī visas traktora detaļas, kas pārnes testa spēku.
         1.2.   Sagatavošanās testam
         1.2.1.   Aizsardzības konstrukcijām jāatbilst ražojumu sērijas specifikācijai. To piestiprina saskaņā ar ražotāja noteikto piestiprināšanas metodi vienam no traktoriem, kam tā ir projektēta. Lai veiktu testu, nav vajadzīgs viss traktors, tomēr aizsardzības konstrukcija un traktora detaļas, pie kurām to piestiprina testa vajadzībām, ir no iekārtas darba kārtībā, še turpmāk “ierīce”.
         1.2.2.   Ierīci nostiprina pie atbalsta plātnes, lai detaļas, kas savieno ierīci un atbalsta plātni, ievērojami nenovirzītos attiecībā pret noslogoto aizsardzības konstrukciju. Pati ierīces stiprinājuma metode pie atbalsta plātnes nedrīkst būt tāda, ka tiek pārveidota ierīces izturība.
         1.2.3.   Ierīce jānostiprina vai jāpārveido tā, lai visu enerģiju absorbētu aizsardzības konstrukcija un tās stiprinājums pie traktora nekustīgajām detaļām.
         1.2.3.1.   Lai izpildītu 1.2.3. punkta prasības, modifikācija bloķē visu traktora ritošo balstiekārtas sistēmu tā, lai nodrošinātu, ka tā neabsorbē testa enerģiju.
         1.2.4.   Testu vajadzībām traktors jāaprīko ar visām ražojumu sērijas konstrukcijas detaļām, kas varētu ietekmēt aizsardzības konstrukcijas izturību vai kas varētu būt vajadzīgas izturības testam.
         Jāpiemontē arī detaļas, kas varētu radīt apdraudējumu klīrensa zonā, tā, lai tās varētu pārbaudīt nolūkā noskaidrot, vai ir izpildītas 4. punkta prasības.
         Pirms testa jānoņem visas aprīkojuma detaļas, ko vadītājs pats var noņemt. Ja, lietojot traktoru, pastāv iespēja atvērt durvis un logus vai tos noņemt, tie testa laikā jāatstāj vaļā vai jānoņem, lai tie nepalielinātu apgāšanās aizsargkonstrukcijas izturību. Ja, traktoram apgāžoties, tie šādā stāvoklī rada draudus vadītājam, šis fakts jāpiemin testa ziņojumā.
         1.3.   Traktora masa
         Atsauces masa mt, ko izmanto formulā (sk. III pielikumu), lai aprēķinātu enerģijas un saspiešanas spēku, ir vismaz Direktīvas 2003/37/EK I pielikuma 2.1.1. punktā noteiktā masa (t. i., izņemot neobligātās palīgierīces, taču ieskaitot dzesētāju, eļļas, degvielu, instrumentus un vadītāju), kam pieskaita arī aizsardzības konstrukcijas masu, un tā nepārsniedz 75 kg.
         Nav iekļauta neobligātā priekšējā un aizmugurējā masa, riepu balasts, montētie instrumenti vai jebkuras specifiskas detaļas.
         2.   APARATŪRA UN APRĪKOJUMS
         2.1.   Horizontālās slogošanas testi (sānu un gareniskie)
         2.1.1.   Materiāls, aprīkojums un piesaistes līdzekļi, kas ir piemēroti, lai nodrošinātu to, ka ierīce ir stingri nostiprināta uz atbalsta plātnes neatkarīgi no riepām, ja tādas ir piemontētas.
         2.1.2.   Horizontālā spēka pielikšanas veids aizsardzības konstrukcijai ar nelokāmu sviru, kā parādīts IV pielikuma 1. un 2. attēlā.
         2.1.2.1.   Nelokāmās sviras vertikālās virsmas izmērs ir 150 mm.
         2.1.2.2.   Jāparedz, ka slodzi var vienmērīgi sadalīt parastajā slogojuma virzienā un gar sviru, kuras garumu izsaka kāds no skaitļa 50 precīziem daudzkārtņiem starp 250 un 700 mm.
         2.1.2.3.   Sviras šķautņu, kas saskaras ar aizsardzības konstrukciju, maksimālais liekuma rādiuss ir 50 mm.
         2.1.2.4.   Universālos savienojumus vai to ekvivalentus pievieno, lai nodrošinātu, ka slogošanas iekārta neierobežo konstrukcijas griešanos vai liekšanos nevienā virzienā, izņemot slodzes virzienu.
         2.1.2.5.   Ja aizsardzības konstrukcijas horizontālais garums, kam jāpieliek slodze, nav taisna līnija, kas ir perpendikulāra slodzes pielikšanas virzienam, telpu piepilda tā, lai slodzi sadalītu visā tās garumā.
         2.1.3.   Iekārtas aizsardzības konstrukcijas un traktora nekustīgo daļu, pie kurām tā piestiprināta, absorbētās enerģijas mērīšanai, cik vien tas tehniski iespējams, piemēram, mērot pielikšanas virzienā pielikto spēku un atbilstošās novirzes attiecībā pret punktu uz traktora šasijas.
         2.1.4.   Līdzekļi, lai pārbaudītu, vai klīrensa zona testa laikā palikusi neskarta. Var izmantot kādu ierīci saskaņā ar IV pielikuma 6.a, 6.b un 6.c attēlu.
         2.2.   Saspiešanas testi (aizmugurējie un frontālie)
         2.2.1.   Materiāls, aprīkojums un piesaistes līdzekļi, kas ir piemēroti, lai nodrošinātu to, ka traktors neatkarīgi no riepām ir stingri nostiprināts uz atbalsta plātnes.
         2.2.2.   Vertikāla spēka pielikšanas līdzekļi aizsardzības konstrukcijai, kā parādīts IV pielikuma 3. attēlā, ieskaitot nekustīgu trieciena siju, kas ir 250 mm plata.
         2.2.3.   Aprīkojums kopējā vertikāli pieliktā spēka mērīšanai.
         2.2.4.   Līdzekļi, lai pārbaudītu, vai klīrensa zona testa laikā ir palikusi neskarta. Var izmantot kādu ierīci saskaņā ar IV pielikuma 6.a, 6.b un 6.c attēlu.
         2.3.   Pieļaujamās pielaides mērījumos
         2.3.1.   Izmēri: ± 3 mm.
         2.3.2.   Novirze: ± 3 mm.
         2.3.3.   Traktora masa: ± 20 kg.
         2.3.4.   Slodzes un spēki: ± 2 %.
         2.3.5.   Slodzes virziens: III pielikumā norādītā atkāpe no horizontālā un vertikālā virziena:

                     —

                     testa sākumā nulles slodze: ± 2°,

                     —

                     testa laikā pakļauts slodzei: 10° virs un 20° zem horizontāles. Šīm novirzēm vajadzētu būt pēc iespējas mazām.

               3.   TESTI
         3.1.   Vispārīgas prasības
         3.1.1.   Testu secība
         3.1.1.1.   Testu secība ir šāda:

                     3.1.1.1.1.

                     Gareniskā slogošana (III pielikuma 1.2. punkts)
                     Traktoriem, kam masa uz aizmugurējiem riteņiem ir vismaz 50 % no 1.3. punktā noteiktās masas, garenisko slogošanu veic no aizmugures (1. gadījums). Pārējiem traktoriem garenisko slogošanu veic no priekšas (2. gadījums).

                     3.1.1.1.2.

                     Pirmais saspiešanas tests
                     Pirmo saspiešanas testu veic tajā pašā aizsardzības ierīces galā, kurā garenisko slogošanu, t. i.,

                                 —

                                 aizmugurē 1. gadījumā (III pielikuma 1.5. punkts) vai

                                 —

                                 priekšā 2. gadījumā (III pielikuma 1.6. punkts).

                     3.1.1.1.3.

                     Sānu slogošana (III pielikuma 1.3. punkts)

                     3.1.1.1.4.

                     Otrais saspiešanas tests
                     Otro saspiešanas testu veic gareniskajai slogošanai pretējā aizsardzības konstrukcijas galā, t. i.,

                                 —

                                 priekšā 1. gadījumā (III pielikuma 1.6. punkts) vai

                                 —

                                 aizmugurē 2. gadījumā (III pielikuma 1.5. punkts).

                     3.1.1.1.5.

                     Otrā gareniskā slogošana (III pielikuma 1.7. punkts)
                     Otro garenisko slogošanu veic traktoriem, kas aprīkoti ar aizsardzības konstrukciju, kuru paredzēts sašķiebt, ja gareniskās slogošanas virziens (sk. 3.1.1.1.1. punktu) nebūtu sašķiebis aizsardzības konstrukciju.

               3.1.1.2.   Ja testa laikā kāda atturošā aprīkojuma daļa salūst vai pārvietojas, testu sāk no sākuma.
         3.1.1.3.   Testu laikā traktoru vai aizsardzības konstrukciju nedrīkst labot vai mainīt.
         3.1.2.   Šķērsbāze
         Riteņus nomontē vai šķērsbāzi iestata tā, lai nodrošinātu, ka testu laikā nenotiek nekāda mijiedarbība ar aizsardzības konstrukciju.
         3.1.3.   Apdraudējumu neradošu detaļu noņemšana
         Visas traktora un aizsardzības konstrukcijas detaļas, kas pilnā komplektācijā aizsargā vadītāju, ieskaitot aizsardzību pret laika apstākļiem, pārbaudei piegādā komplektācijā ar traktoru.
         Aizsardzības konstrukcija, kas jātestē, nav jāaprīko ar priekšējo stiklu vai sānu stikliem vai aizmugures stikliem, kas izgatavoti no aizsargstikla vai līdzīga materiāla, nedz ar kādiem atdalāmiem paneļiem, veidgabaliem un armatūru, kas nestiprina konstrukciju un kas nevar radīt apdraudējumu apgāšanās gadījumā.
         3.1.4.   Mēraparatūra
         Aizsardzības konstrukcijā uzstāda vajadzīgo aprīkojumu, lai iegūtu datus, kas vajadzīgi, lai uzzīmētu spēka un novirzes diagrammu (sk. IV pielikuma 4. attēlu). Kopējo un pastāvīgo aizsardzības konstrukcijas novirzi mēra un atzīmē katrā testa stadijā (sk. IV pielikuma 5. attēlu).
         3.1.5.   Slogošanas virziens
         Traktoram, kura sēdeklis neatrodas uz traktora vidus plaknes un/vai ierīces nesimetriskas izturības gadījumā sānu slogošanu veiks tajā pusē, kurā testu laikā visdrīzāk varētu notikt klīrensa zonas ierobežošana (sk. arī III pielikuma 1.3. punktu).
         4.   APSTIPRINĀJUMA NOSACĪJUMI
         4.1.   EK detaļas tipa apstiprinājumam pieteiktu aizsardzības konstrukciju uzskata par atbilstīgu izturības prasībām, ja pēc testiem tā atbilst šādiem nosacījumiem:

                     4.1.1.

                     Neviena klīrensa zonas daļa, kā aprakstīts III pielikuma 3.2. punktā, neietilpst aizsargkonstrukcijā vai nepaliek bez aizsardzības III pielikuma 1.2., 1.3., 1.5., 1.6. un vajadzības gadījumā 1.7. punktā norādītajos testos.
                     Ja ir veikts pārslodzes tests, spēks, ko pieliek, ja norādīto enerģiju absorbē, pārsniedz 0,8 Fmax, kas rodas gan galvenajā testā, gan attiecīgajā pārslodzes testā (sk. IV pielikuma 4.b un 4.c zīmējumu).

                     4.1.2.

                     Testu laikā aizsardzības konstrukcija nedrīkst ierobežot sēdekļa konstrukciju.

                     4.1.3.

                     Brīdī, kad katrā norādītajā horizontālās slogošanas testā ir sasniegts vajadzīgais enerģijas līmenis, spēks pārsniedz 0,8 Fmax.

               4.2.   Turklāt nav citu pazīmju, kas radītu īpašu apdraudējumu vadītājam, piemēram, nepietiekams polsterējums jumta iekšpusē vai citur, kur varētu atsisties vadītāja galva.
         5.   TESTA ZIŅOJUMS
         5.1.   Testa ziņojumu pievieno VII pielikumā minētajam EK detaļas tipa apstiprinājuma sertifikātam. Ziņojuma noformējums ir tāds, kā parādīts V pielikumā. Tajā iekļauj šo:

                     5.1.1.

                     Vispārīgu aizsardzības konstrukcijas formas un uzbūves aprakstu (sk. V pielikumu par obligātajiem izmēriem), ieskaitot noteikumus par parastu ieeju, izeju un avārijas izeju; noteikumus par sildīšanas un vēdināšanas sistēmām un pārējām iekārtām, ja tās ir pieejamas un ja tās varētu ietekmēt klīrensa zonu vai radīt apdraudējumu.

                     5.1.2.

                     Sīkas ziņas par īpašu aprīkojumu, piemēram, ierīcēm, kas novērš traktora ilgstošu velšanos.

                     5.1.3.

                     Visa iekšējā polsterējuma īsu aprakstu.

                     5.1.4.

                     Pārskatu par izmantotā priekšējā stikla un stiklojuma tipu, kā arī pievienoto EK vai citu apstiprinājuma marķējumu.

               5.2.   Ja EK detaļas tipa apstiprinājumu attiecina uz citiem traktoru tipiem, ziņojumā iekļauj precīzas atsauces uz sākotnējo EK detaļas tipa apstiprinājuma ziņojumu, kā arī precīzas norādes attiecībā uz I pielikuma 3.4. punktā noteiktajām prasībām.
         5.3.   Ziņojumā skaidri jānorāda testēšanai izmantotā traktora tips (marka, tips un komercapraksts utt.) un tipi, kam ir paredzētas aizsardzības konstrukcijas.
         6.   SIMBOLI

                     mt

                     =

                     traktora atsauces masa (kg), kā noteikts 1.3. punktā

                     D

                     =

                     ierīces novirze (mm) slodzes pielikšanas punktā un saistībā ar slodzes pielikšanu

                     D'

                     =

                     ierīces novirze (mm) aprēķinātajai vajadzīgajai enerģijai

                     F

                     =

                     statiskās slodzes spēks (N) (ņūtonos)

                     Fmax

                     =

                     maksimālais statiskās slodzes spēks slogošanas laikā (N), izņemot pārslogošanu

                     F'

                     =

                     spēks vajadzīgajai aprēķinātajai enerģijai

                     F-D

                     =

                     spēka un novirzes līkne

                     Eis

                     =

                     tās enerģijas pievade, kura jāabsorbē sānu slogošanas laikā (J) (džoulos)

                     Eil 1

                     =

                     tās enerģijas pievade, kura jāabsorbē gareniskās slogošanas laikā (J)

                     Eil2

                     =

                     tās enerģijas pievade, kura jāabsorbē, veicot otro garenisko slogošanu (J)

                     Fr

                     =

                     saspiešanas testā pieliktais spēks (N)

                     Ff

                     =

                     priekšā pieliktais spēks saspiešanas testā (N)

         III PIELIKUMS

            TESTA PROCEDŪRA

         1.   HORIZONTĀLĀS SLOGOŠANAS TESTI UN SASPIEŠANAS TESTI
         1.1.   Vispārīgi noteikumi horizontālās slogošanas testiem
         1.1.1.   Aizsardzības konstrukcijai pieliktās slodzes sadala ar nelokāmu sviru, kas atbilst II pielikuma 2.1.2. punktā noteiktajai specifikācijai un ko novieto parastajā slodzes pielikšanas virzienā, nelokāmo sviru var aprīkot tā, lai novērstu tās novirzes uz sāniem. Novirzes koeficients slogošanas laikā nedrīkst pārsniegt 5 mm/s. Pieliekot slodzi, F un D reģistrē vienlaicīgi pēc 15 mm vai mazākas novirzes intervāliem, lai nodrošinātu precizitāti. Pēc sākotnējās slodzes pielikšanas slodzi nesamazina līdz testa beigām, taču, ja vēlas, ir atļauts pārtraukt slodzes palielināšanu, piemēram, lai reģistrētu mērījumus.
         1.1.2.   Ja konstrukcijas elements, kam jāpieliek slodze, saliecas, jāievēro II pielikuma 2.1.2.5. punktā noteiktā specifikācija. Slodzes pielikšanai tomēr jāatbilst iepriekšējā 1.1.1. punkta un II pielikuma 2.1.2. punkta prasībām.
         1.1.3.   Ja slodzes pielikšanas punktā nav nevienas šķērssijas, testam var izmantot aizstājēju testa siju, kas nepalielina konstrukcijas izturību.
         1.1.4.   Konstrukciju pārbauda vizuāli pēc slodzes noņemšanas pēc katra slogošanas testa beigām. Ja slogošanas laikā parādījušās plaisas vai plīsumi, pirms uzsāk nākamo slogošanu II pielikuma 3.1.1.1. punktā minētajā secībā, veic turpmāk 1.4. punktā precizēto pārslodzes testu.
         1.2.   Gareniskā slogošana (sk. IV pielikuma 2. attēlu)
         Slodzi pieliek horizontāli un paralēli traktora vertikālajai vidus plaknei.
         Traktoriem, uz kuru aizmugurējiem riteņiem ir vismaz 50 % masas, kā noteikts II pielikuma 1.3. punktā, garenisko aizmugurējo slodzi un šķērsslodzi pieliek aizsargkonstrukcijas gareniskās vidusplaknes dažādās pusēs. Traktoriem, uz kuru priekšējiem riteņiem ir vismaz 50 % masas, gareniskā priekšējā slodze ir tajā pašā aizsargkonstrukcijas gareniskās vidusplaknes pusē, kur sānu slodze.
         To pieliek visaugstāk esošajai aizsargkonstrukcijas uzbūves šķērssijai (t. i., tai daļai, kura apgāšanās gadījumā pirmā saskartos ar zemi).
         Slodzes pielikšanas punkts atrodas vienu sestdaļu no aizsargkonstrukcijas virsas izmēra uz iekšpusi no ārējā stūra. Par aizsargkonstrukcijas platumu uzskata attālumu starp divām līnijām, kas paralēlas traktora vertikālajai vidus plaknei, kas pieskaras visvairāk uz āru izvirzītajām aizsargkonstrukcijas daļām horizontālajā plaknē, kura pieskaras visaugstākajai šķērssijai.
         Sijas garums nav mazāks par vienu trešdaļu no aizsargkonstrukcijas platuma (kā iepriekš aprakstīts) un nepārsniedz šo lielumu vairāk kā par 49 mm.
         Garenisko slogošanu veic no aizmugures vai priekšas, kā noteikts II pielikuma 3.1.1.1. punktā.
         Testu pārtrauc, kad:

                     a)

                     deformācijas potenciālā enerģija, ko absorbē aizsargkonstrukcija, ir vienāda vai lielāka nekā vajadzīgā enerģijas pievade Eil l (ja Eil l = 1,4 mt);

                     b)

                     konstrukcija ierobežo klīrensa zonu vai atstāj neaizsargātu klīrensa zonu.

               1.3.   Sānu slogošana (sk. IV pielikuma 1. attēlu)
         Slodzi pieliek horizontāli 90° grādu leņķī pret traktora vertikālo vidus plakni. To pieliek aizsardzības konstrukcijas augšējai malai 300 mm uz priekšu no sēdekļa atskaites punkta, sēdeklim atrodoties galējā aizmugurējā stāvoklī, kā noteikts turpmāk 2.3.1. punktā. Ja aizsardzības konstrukcijai ir kāds sānu izvirzījums, kas noteikti pirmais saskartos ar zemi, traktoram apgāžoties uz sāniem, slodzi pieliek tajā vietā. Ja traktors ir aprīkots ar grozāmu vadītāja vietu, slodzi pielieto apgāšanās aizsargkonstrukcijas augšējam galam pusceļā starp diviem sēdekļa atskaites punktiem.
         Sija ir cik iespējams gara, taču ne vairāk kā 700 mm gara.
         Testu pārtrauc, ja:

                     a)

                     spriedzes enerģija, ko absorbē aizsardzības konstrukcija, ir vienāda vai lielāka nekā vajadzīgā enerģijas pievade Eis (ja Eis = 1,75 mt); vai

                     b)

                     konstrukcija pārkāpj klīrensa zonu vai atstāj neaizsargātu klīrensa zonu.

               1.4.   Pārslodzes tests (sk. IV pielikuma 4.a, 4.b un 4.c attēlu)
         1.4.1.   Pārslodzes tests jāveic, ja spēks samazinās vairāk nekā par 3 % pēdējos 5 % iegūto noviržu, ja konstrukcija absorbē vajadzīgo enerģiju (sk. 4.b attēlu).
         1.4.2.   Pārslodzes testā ietilpst pakāpeniska sākotnēji vajadzīgās enerģijas horizontālās slodzes palielināšana ar 5 % pieaugumu līdz ne vairāk kā 20 % pievienotas enerģijas (sk. 4.c attēlu).
         1.4.2.1.   Pārslodzes tests ir apmierinošs, ja ikreiz pēc vajadzīgās enerģijas palielināšanas par 5 %, 10 % vai 15 %, spēks samazinās mazāk nekā par 3 % attiecībā uz 5 % pieaugumu un saglabājas vairāk nekā 0,8 Fmax.
         1.4.2.2.   Pārslodzes tests ir apmierinošs, ja pēc tam, kad ierīce ir absorbējusi 20 % no pievienotās enerģijas, spēks pārsniedz 0,8 Fmax.
         1.4.2.3.   Pārslodzes testa laikā ir pieļaujamas papildu plaisas vai plīsumi un/vai iekļuve klīrensa aizsardzības zonā vai klīrensa aizsardzības zonas trūkums elastīgas deformācijas dēļ. Pēc slodzes noņemšanas konstrukcija tomēr neieiet klīrensa zonā, kurai jābūt pilnīgi aizsargātai.
         1.5.   Saspiešana aizmugurē
         Siju novieto virs aizmugurējā augstākā konstrukcijas elementa, un rezultējošos saspiešanas spēkus novieto vertikālajā gareniskajā atskaites plaknē. Pieliek spēku Fr = 20 mt.
         Ja aizsardzības konstrukcijas jumta aizmugurējā daļa neiztur pilnu saspiešanas spēku, spēku piemēro, līdz jumts ir novirzīts līdz saskarei ar plakni, kas savieno aizsardzības ierīces augšējo daļu ar to traktora aizmugurējo daļu, kura spēj balstīt transportlīdzekļa masu apgāšanās gadījumā. Tad spēku noņem un traktoru vai slogošanas spēku novieto atpakaļ tā, lai sija atrastos virs tā aizsardzības konstrukcijas punkta, kurš atbalstītu traktoru pilnīgas apgāšanās gadījumā. Tad pieliek spēku Fr.
         Spēku Fr pieliek vismaz piecas sekundes pēc vizuāli nosakāmas novirzīšanās pārtraukšanas.
         Testu pārtrauc, ja konstrukcija pārkāpj klīrensa zonu vai atstāj neaizsargātu klīrensa zonu.
         1.6.   Saspiešana priekšā
         Siju novieto pār priekšējā augstāko konstrukcijas elementu, un rezultējošos saspiešanas spēkus novieto vertikālajā gareniskajā atskaites plaknē. Pieliek spēku Fr = 20 mt.
         Ja aizsardzības konstrukcijas jumta priekšējā daļa neiztur pilnu saspiešanas spēku, spēku piemēro, līdz jumts ir novirzīts līdz saskarei ar plakni, kas savieno aizsardzības konstrukcijas augšējo daļu ar traktora priekšējo daļu, kura spēj atbalstīt transportlīdzekļa masu apgāšanās gadījumā. Tad spēku noņem un traktoru vai slogošanas spēku novieto atpakaļ tā, lai sija atrastos virs aizsardzības konstrukcijas punkta, kas atbalstītu traktoru pilnīgas apgāšanās gadījumā. Tad pieliek spēku Ff.
         Spēku Ff pieliek vismaz piecas sekundes pēc vizuāli nosakāmas novirzīšanās pārtraukšanas.
         Testu pārtrauc, ja konstrukcija pārkāpj klīrensa zonu vai atstāj neaizsargātu klīrensa zonu.
         1.7.   Otrā gareniskā slogošana
         Slodzi pieliek horizontāli paralēli traktora vertikālajai vidus plaknei.
         Otru garenisko slogošanu veic no aizmugures vai priekšas, kā noteikts II pielikuma 3.1.1.1. punktā.
         Attiecībā pret 1.2. punktā minēto garenisko slogošanu to veic pretējā virzienā un vistālākajā stūrī.
         Slodzi pieliek visaugstāk esošajai aizsardzības konstrukcijas uzbūves šķērssijai (t. i., tai daļai, kura apgāšanās gadījumā saskartos ar zemi).
         Slodzes pielikšanas punkts atrodas vienu sestdaļu no aizsardzības konstrukcijas virsas izmēra uz iekšpusi no ārējā stūra. Par aizsardzības konstrukcijas platumu uzskata attālumu starp divām līnijām, kas ir paralēlas traktora vidus plaknei un kas pieskaras visvairāk uz āru izvirzītajām aizsardzības konstrukcijās daļām horizontālajā plaknē, kura pieskaras visaugstākajai šķērssijai.
         Sijas garums nav mazāks par vienu trešdaļu aizsardzības konstrukcijas platuma (kā iepriekš aprakstīts) un nepārsniedz šo lielumu vairāk kā par 49 mm.
         Testu pārtrauc, ja:

                     a)

                     spriedzes enerģija, ko absorbē konstrukcija, ir vienāda vai lielāka nekā vajadzīgā enerģijas pievade Eil2 (ja Eil2 = 0,35 mt);

                     b)

                     konstrukcija pārkāpj klīrensa zonu vai atstāj neaizsargātu klīrensa zonu.

               2.   KLĪRENSA ZONA
         2.1.   Klīrensa zona ir attēlota IV pielikuma 6. attēlā, un to nosaka saistībā ar vertikālo atskaites plakni, kas parasti ir gareniska attiecībā pret traktoru un iet cauri 2.3. punktā aprakstītajam sēdekļa atskaites punktam un stūres rata centram. Uzskata, ka slodzes pielikšanas laikā atskaites plakne pārvietojas horizontāli ar sēdekli un stūres ratu, tomēr paliek perpendikulāra traktora vai aizsardzības konstrukcijas grīdai, ja tā ir elastīgi montēta.
         Ja stūres rats ir regulējams, tas būtu jānovieto parastā braukšanas stāvoklī.
         2.2.   Par zonas robežām uzskata šīs:
         2.2.1.   tās vertikālās plaknes 250 mm katrā atskaites plaknes pusē, kuras iet 300 mm uz augšu no sēdekļa atskaites punkta;
         2.2.2.   paralēlās plaknes, kas iet no 2.2.1. punktā minētās plaknes augšējās malas vismaz 900 mm uz augšu virs sēdekļa atskaites punkta un kas ir vērstas tā, ka augšējā mala plaknei tajā pusē, no kuras pieliek slodzi, ir vismaz 100 mm no atskaites plaknes;
         2.2.3.   horizontālu plakni 900 mm virs sēdekļa atskaites punkta;
         2.2.4.   noliektu plakni, kas ir perpendikulāra atskaites plaknei un pie kā pieder punkts 900 mm tieši virs sēdekļa atskaites punkta un sēdekļa atzveltnes galējā aizmugurējā punkta;
         2.2.5.   virsmu, kas vajadzības gadījumā ir liekta, ar vairākām atskaites plaknei perpendikulārām taisnām līnijām, kuras iet uz leju no sēdekļa galējā aizmugurējā punkta, kas saskaras ar sēdekļa atzveltni garuma dēļ;
         2.2.6.   līklīniju virsmu, kas ir perpendikulāra atskaites plaknei, ar 120 mm rādiusu, kurš ir tangenciāls 2.2.3. un 2.2.4. punktā minētajām plaknēm;
         2.2.7.   līklīniju virsmu, kas ir perpendikulāra atskaites plaknei, ar 900 mm rādiusu, kurš iet 400 mm tangenciāli uz priekšu no 2.2.3. punktā minētās plaknes punktā, kas ir 150 mm uz priekšu no sēdekļa atskaites punkta;
         2.2.8.   noliektu plakni, kas ir perpendikulāra atskaites plaknei un pieskaras 2.2.7. punktā minētās virsmas priekšējai malai un atrodas 40 mm no stūres rata. Ja stūres rats atrodas augstu, šo plakni aizstāj 2.2.7. punktā minētās virsmas tangentes plakne;
         2.2.9.   vertikālu plakni, kas ir perpendikulāra atskaites plaknei, 40 mm uz priekšu no stūres rata;
         2.2.10.   horizontālu plakni, kas iet caur sēdekļa atskaites punktu;
         2.2.11.   ja traktors ir aprīkots ar grozāmu vadītāja vietu, brīvo telpu veido divu brīvu telpu kopums, ko nosaka stūres rata un sēdekļa divi stāvokļi;
         2.2.12.   ja traktoru var aprīkot ar papildu sēdekļiem, testi balstās uz sēdekļu atskaites punktu summāro brīvo telpu visiem iespējamiem sēdekļu variantiem. Apgāšanās aizsargkonstrukcija nedrīkst kaut daļēji aizņemt summāro brīvo telpu ap dažādiem sēdekļa atskaites punktiem;
         2.2.13.   ja pēc testa veikšanas piedāvā jaunu sēdekļa izvietojumu, izdara aprēķinus, lai noskaidrotu, vai brīvā telpa ap jauno sēdekļa balsta punktu pilnībā iekļaujas iepriekš noteiktajā brīvajā telpā. Ja tas tā nav, jāveic jauns tests.
         2.3.   Sēdekļa atrašanās vieta un sēdekļa atskaites punkts
         2.3.1.   Lai noteiktu klīrensa zonu, kas minēta 2.1. punktā, sēdeklis atrodas galējā aizmugurējā punktā visā horizontālās regulēšanas diapazonā. To iestata augstākajā vertikālās regulēšanas diapazona punktā, ja to regulē neatkarīgi no horizontālā stāvokļa.
         Atskaites punktu nosaka, lietojot IV pielikuma 7. un 8. attēlā parādīto aparatūru, lai imitētu cilvēka radītu slodzi. Aparatūra sastāv no sēdekļa iedobuma plāksnes un atzveltnes plāksnes. Apakšējo atzveltnes plāksni pievieno iegurņa kaula pauguru (A) un krustu (B) apvidū, (B) savienojuma augstumu var regulēt.
         2.3.2.   Atskaites punktu nosaka kā punktu sēdekļa gareniskajā vidus plaknē, ja apakšējās atzveltnes tangenciālā plakne un horizontālā plakne krustojas. Šī horizontālā plakne sadala sēdekļa iedobuma plāksnes apakšējo virsmu 150 mm pirms iepriekšminētās tangentes.
         2.3.3.   Ja sēdeklim ir brīvs atsperes piekares gājiens neatkarīgi no tā, vai to var regulēt atbilstīgi vadītāja svaram, sēdekli iestata šā gājiena vidū.
         Aparatūru novieto uz sēdekļa. Pēc tam to slogo ar 550 N spēku 50 mm pirms savienojuma (A), un atzveltnes plāksnes divas daļas viegli piespiež tangenciāli atzveltnei.
         2.3.4.   Ja nav iespējams noteikt tangentes katram atzveltnes laukumam (zem un virs jostas vietas), būtu jārīkojas šādi:

                     2.3.4.1.

                     ja nav iespējams iegūt apakšējā laukuma noteiktu tangenti, atzveltnes plāksnes apakšējo daļu piespiež vertikāli pie atzveltnes;

                     2.3.4.2.

                     ja nav iespējams iegūt augšējā laukuma noteiktu tangenti, savienojumu (B) nostiprina 230 mm augstumā virs sēdekļa atskaites punkta, ja atzveltnes plāksnes apakšējā daļa atrodas vertikāli. Tad abas atzveltnes plāksnes daļas viegli piespiež pie atzveltnes.

               3.   PĀRBAUDES UN MĒRĪJUMI, KAS JĀVEIC
         3.1.   Klīrensa zona
         Katra testa laikā aizsardzības konstrukciju pārbauda, lai noteiktu, vai kāda aizsardzības konstrukcijas daļa nav iekļuvusi klīrensa zonā ap vadītāja sēdekli, kā noteikts 2.1. punktā. Turklāt pārbauda aizsardzības konstrukciju, lai noteiktu vai kāda klīrensa zonas daļa nav palikusi aizsardzības konstrukcijas neaizsargāta. Šajā nolūkā uzskata, ka kāda klīrensa zonas daļa ir palikusi aizsardzības konstrukcijas neaizsargāta, ja kāda tās daļa ir saskārusies ar līdzenu zemi gadījumā, ja traktors ir apgāzies uz to pusi, no kuras pielika slodzi. Šajā nolūkā riepu un šķērsbāzes izmēri atbilst ražotāja norādītajam mazākajam platumam.
         3.2.   Galīgā pastāvīgā novirze
         Pēc testiem reģistrē aizsardzības konstrukcijas galīgo pastāvīgo novirzi. Šajā nolūkā pirms testa sākuma reģistrē galveno aizsardzības konstrukcijas elementu atrašanās vietu attiecībā pret sēdekļa atskaites punktu.

         IV PIELIKUMS

            ATTĒLI

                     1. attēls

                     :

                     Sānu slodzes pielikšanas vieta

                     2. attēls

                     :

                     Gareniskās aizmugurējās slodzes pielikšanas vieta

                     3. attēls

                     :

                     Izvietojuma paraugs saspiešanas testam

                     4a. attēls

                     :

                     Spēka/novirzes līkne – pārslodzes tests nav vajadzīgs

                     4.b attēls

                     :

                     Spēka/novirzes līkne – pārslodzes tests ir vajadzīgs

                     4.c attēls

                     :

                     Spēka/novirzes līkne – pārslodzes tests jāturpina

                     5. attēls

                     :

                     Terminu “pastāvīga novirze”, “elastīga novirze” un “kopējā novirze” attēlojums

                     6.a attēls

                     :

                     Klīrensa zonas sānskats

                     6.b attēls

                     :

                     Klīrensa zonas priekšējais/aizmugurējais skats

                     6.c attēls

                     :

                     Izometriskais skats

                     7. attēls

                     :

                     Sēdekļa atskaites punkta noteikšanas aparatūra

                     8. attēls

                     :

                     Sēdekļa atskaites punkta noteikšanas metode

         V PIELIKUMS

         VI PIELIKUMS

            ZĪMES

         EK detaļas tipa apstiprinājuma zīme sastāv no taisnstūra, kas ietver mazo burtu “e”, kam seko tās dalībvalsts atšķirības numurs, kura piešķīrusi detaļu tipa apstiprinājumu:
         1 Vācijai,
         2 Francijai,
         3 Itālijai,
         4 Nīderlandei,
         5 Zviedrijai,
         6 Beļģijai,
         7 Ungārijai,
         8 Čehijas Republikai,
         9 Spānijai,
         11 Apvienotajai Karalistei,
         12 Austrijai,
         13 Luksemburgai,
         17 Somijai,
         18 Dānijai,
         19 Rumānijai,
         20 Polijai,
         21 Portugālei,
         23 Grieķijai,
         24 Īrijai,
         26 Slovēnijai,
         27 Slovākijai,
         29 Igaunijai,
         32 Latvijai,
         34 Bulgārijai,
         36 Lietuvai,
         49 Kiprai,
         50 Maltai.
         Netālu no taisnstūra iekļauj arī EK detaļas tipa apstiprinājuma numuru, kas atbilst EK detaļas tipa apstiprinājuma sertifikāta numuram, ko izdod attiecībā uz aizsargkonstrukcijas tipa izturību un tās stiprinājuma pie traktora izturību.

            EK detaļas tipa apstiprinājuma zīmes paraugs

         EK detaļas tipa apstiprinājuma zīmi papildina ar papildu simbolu “S”.

         VII PIELIKUMS

         VIII PIELIKUMS

            EK Tipa apstiprinājuma nosacījumi

                     1.

                     Pieteikumu EK tipa apstiprinājumam attiecībā uz aizsargkonstrukcijas izturību un tās stiprinājuma pie traktora izturību iesniedz traktora ražotājs vai viņa pilnvarotais pārstāvis.

                     2.

                     Traktoru, kas pārstāv traktora tipu, kam piemontēta pienācīgi apstiprināta aizsargkonstrukcija un tās stiprinājumi, nodod tehniskajā dienestā, kas ir atbildīgs par tipa apstiprinājuma testiem.

                     3.

                     Tehniskais dienests, kas atbildīgs par tipa apstiprinājumu testu veikšanu, pārbauda, vai apstiprinātais aizsargkonstrukcijas tips paredzēts montēšanai uz tā tipa traktora, kam ir pieprasīts tipa apstiprinājums. Jo īpaši tas pārliecinās, ka aizsargkonstrukcijas stiprinājums atbilst stiprinājumam, ko testēja, piešķirot EK detaļas tipa apstiprinājumu.

                     4.

                     EK tipa apstiprinājuma īpašnieks var lūgt to attiecināt uz citiem aizsargkonstrukciju tipiem.

                     5.

                     Kompetentās iestādes piešķir šādu attiecinājumu ar šādiem nosacījumiem:

                                 5.1.

                                 jaunajam aizsargkonstrukcijas un tās stiprinājuma tipam ir piešķirts EK detaļas tipa apstiprinājums;

                                 5.2.

                                 tas ir paredzēts montēšanai pie tāda tipa traktora, kuram ir pieprasīts EK tipa apstiprinājuma attiecinājums;

                                 5.3.

                                 aizsargkonstrukcijas stiprinājums pie traktora atbilst stiprinājumam, ko testēja, piešķirot EK detaļas tipa apstiprinājumu.

                     6.

                     EK tipa apstiprinājuma sertifikātam attiecībā uz katru tipa apstiprinājumu vai tipa apstiprinājuma attiecinājumu, kas ir piešķirts vai atteikts, pievieno sertifikātu, kura paraugs redzams IX pielikumā.

                     7.

                     Ja pieteikumu EK tipa apstiprinājumam attiecībā uz kādu traktoru tipu iesniedz vienlaicīgi ar pieprasījumu EK tipa apstiprinājumam attiecībā uz kādu aizsargkonstrukcijas tipu, kas paredzēts montēšanai pie tā tipa traktora, kuram pieprasa EK tipa apstiprinājumu, 2. un 3. punktā noteiktās pārbaudes neveiks.

         IX PIELIKUMS

         X PIELIKUMS
         A   DAĻA

            Atceltā direktīva ar turpmāko grozījumu sarakstu

         (minēta 13. pantā)

                     Padomes Direktīva 79/622/EEK
                     (OV L 179, 17.7.1979., 1. lpp.)

                     Komisijas Direktīva 82/953/EEK
                     (OV L 386, 31.12.1982., 31. lpp.)

                     1985. gada Pievienošanās akta I pielikuma IX.A.15.h) punkts
                     (OV L 302, 15.11.1985., 213. lpp.)

                     Padomes Direktīva 87/354/EEK
                     (OV L 192, 11.7.1987., 43. lpp.)

                     tikai attiecībā uz atsauci 1. pantā un pielikuma 9. panta h) apakšpunktā Direktīvā 79/622/EEK

                     Komisijas Direktīva 88/413/EEK
                     (OV L 200, 26.7.1988., 32. lpp.)

                     1994. gada Pievienošanās akta I pielikuma XI.C.II.4. punkts
                     (OV C 241, 29.8.1994., 206. lpp.)

                     Komisijas Direktīva 1999/40/EK
                     (OV L 124, 18.5.1999., 11. lpp.)

                     2003. gada Pievienošanās akta II pielikuma I.A.29. punkts
                     (OV L 236, 23.9.2003., 61. lpp.)

                     Padomes Direktīva 2006/96/EK
                     (OV L 363, 20.12.2006., 81. lpp.)

                     tikai attiecībā uz atsauci 1. pantā un pielikuma A.28. punktā Direktīvā 79/622/EEK

               B   DAĻA

            Termiņi transponēšanai valsts tiesību aktos

         (minēti 13. pantā)

                     Direktīva

                     Termiņš transponēšanai

                     79/622/EEK

                     1980. gada 27. decembris

                     82/953/EEK

                     1983. gada 30. septembris (1)

                     87/354/EEK

                     1987. gada 31. decembris

                     88/413/EEK

                     1988. gada 30. septembris (2)

                     1999/40/EK

                     2000. gada 30. jūnijs (3)

                     2006/96/EK

                     2006. gada 31. decembris

            (1)  Saskaņā ar Direktīvas 82/953/EEK 2. pantu:

            “1.   No 1983. gada 1. oktobra dalībvalstis nedrīkst:

                        —

                        atteikties piešķirt EEK tipa apstiprinājumu, izsniegt dokumentus, kas minēti Direktīvas 74/150/EEK 10. panta 1. punkta pēdējā ievilkumā, vai piešķirt valsts tipa apstiprinājumu attiecībā uz traktoru tipu, vai

                        —

                        aizliegt laist traktorus ekspluatācijā,

                  ja attiecīgā tipa traktoru apgāšanās aizsargkonstrukcija vai šie traktori atbilst šīs direktīvas noteikumiem.
            2.   No 1984. gada 1. oktobra dalībvalstis:

                        —

                        vairs neizdod Direktīvas 74/150/EEK 10. panta 1. punkta pēdējā ievilkumā minēto dokumentu attiecībā uz to traktoru tipu, kuru apgāšanās aizsargkonstrukcija neatbilst šīs direktīvas noteikumiem,

                        —

                        var atteikties piešķirt valsts tipa apstiprinājumu attiecībā uz tādu traktoru tipu, kuriem apgāšanās aizsargkonstrukcija neatbilst šīs direktīvas noteikumiem.

                  3.   No 1985. gada 1. oktobra dalībvalstis var aizliegt laist ekspluatācijā traktorus, kuru apgāšanās aizsargkonstrukcija neatbilst šīs direktīvas noteikumiem.
            4.   Šīs direktīvas 1. līdz 3. punkta noteikumi neierobežo Direktīvas 77/536/EEK noteikumus.”

            (2)  Saskaņā ar Direktīvas 88/413/EEK 2. pantu:

            “1.   No 1988. gada 1. oktobra neviena dalībvalsts nedrīkst:

                        —

                        atteikties piešķirt EEK tipa apstiprinājumu kādam traktora tipam, izsniegt dokumentu, kas minēts Direktīvas 74/150/EEK 10. panta 1. punkta pēdējā ievilkumā, vai piešķirt valsts tipa apstiprinājumu, vai

                        —

                        aizliegt laist ekspluatācijā traktorus,

                  ja apgāšanās aizsargkonstrukcijas attiecīgā tipa traktoram vai traktoriem atbilst šīs direktīvas noteikumiem.
            2.   No 1989. gada 1. oktobra dalībvalstis:

                        —

                        neizdod Direktīvas 74/150/EEK 10. panta 1. punkta pēdējā ievilkumā minēto dokumentu attiecībā uz tādu traktoru tipu, kuru apgāšanās aizsargkonstrukcija neatbilst šīs direktīvas noteikumiem,

                        —

                        var atteikties piešķirt valsts tipa apstiprinājumu attiecībā uz tādu traktoru tipu, kuru apgāšanās aizsargkonstrukcija neatbilst šīs direktīvas noteikumiem.”

            (3)  Saskaņā ar Direktīvas 1999/40/EK 2. pantu:

            “1.   No 2000. gada 1. jūlija dalībvalstis nedrīkst:

                        —

                        atteikties piešķirt EK tipa apstiprinājumu, izdot Direktīvas 74/150/EEK 10. panta 1. punkta trešajā ievilkumā paredzēto dokumentu vai piešķirt valsts tipa apstiprinājumu kādam traktora tipam, kā arī

                        —

                        aizliegt sākt traktoru ekspluatāciju,

                  ja minētie traktori atbilst ar šo direktīvu grozītās Direktīvas 79/622/EEK prasībām.
            2.   No 2001. gada 1. janvāra dalībvalstis:

                        —

                        vairs neizdod Direktīvas 74/150/EEK 10. panta 1. punkta trešajā ievilkumā paredzēto dokumentu nevienam traktora tipam, kas neatbilst ar šo direktīvu grozītās Direktīvas 79/622/EEK prasībām,

                        —

                        var atteikties piešķirt savas valsts tipa apstiprinājumu jebkuram traktora tipam, kas neatbilst ar šo direktīvu grozītās Direktīvas 79/622/EEK prasībām.”

         XI PIELIKUMS

            ATBILSTĪBAS TABULA

                     Direktīva 79/622/EEK

                     Direktīva 1999/40/EK

                     Šī direktīva

                     1. un 2. pants

                     2. un 3. pants

                     3. panta 1. punkts

                     4. panta pirmā daļa

                     3. panta 2. punkts

                     4. panta otrā un trešā daļa

                     4. un 5. pants

                     5. un 6. pants

                     6. panta pirmais teikums

                     7. panta pirmā daļa

                     6. panta otrais teikums

                     7. panta otrā daļa

                     2. pants

                     8. pants

                     8. pants

                     9. pants

                     9. panta ievadvārdi

                     1. panta ievadvārdi

                     9. panta pirmais ievilkums

                     1. panta a) apakšpunkts

                     9. panta otrais ievilkums

                     1. panta b) apakšpunkts

                     9. panta trešais ievilkums

                     1. panta c) apakšpunkts

                     9. panta ceturtais ievilkums

                     1. panta d) apakšpunkts

                     10. līdz 11. pants

                     10. līdz 11. pants

                     12. panta 1. punkts

                     —

                     12. panta 2. punkts

                     12. pants

                     —

                     13. un 14. pants

                     13. pants

                     15. pants

                     I līdz IX pielikums

                     I līdz IX pielikums

                     —

                     X pielikums

                     —

                     XI pielikums


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2006/116/EK ( 2006. gada 12. decembris ) par autortiesību un dažu blakustiesību aizsardzības termiņiem (kodificēta versija)

text:
               27.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 372/12

      EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA 2006/116/EK
   (2006. gada 12. decembris)
   par autortiesību un dažu blakustiesību aizsardzības termiņiem
   (kodificēta versija)
   EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 47. panta 2. punktu un 55. pantu, un 95. pantu,
   ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,
   ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
   saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru (2),
   tā kā:

               (1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 93/98/EEK (1993. gada 29. oktobris) par autortiesību un dažu blakustiesību aizsardzības termiņu saskaņošanu (3) ir būtiski grozīta (4). Skaidrības un praktisku iemeslu dēļ minētā direktīva būtu jākodificē.

               (2)

               Bernes Konvencijā par literatūras un mākslas darbu aizsardzību un starptautiskajā Konvencijā par izpildītāju, fonogrammu producentu un raidorganizāciju tiesību aizsardzību (Romas Konvencija) ietverti tikai minimāli attiecīgo tiesību aizsardzības termiņi, līgumslēdzējām valstīm atstājot iespēju piešķirt garākus termiņus. Dažas dalībvalstis ir izmantojušas šīs tiesības. Turklāt dažas dalībvalstis nav pievienojušās Romas Konvencijai.

               (3)

               Šā iemesla dēļ pastāv atšķirības attiecīgo valstu tiesību aktos, kas regulē autortiesību un blakustiesību aizsardzības termiņus, un tās var ierobežot preču brīvu apriti un brīvību sniegt pakalpojumus, kā arī traucēt konkurenci kopējā tirgū. Lai nodrošinātu līdzsvarotu iekšējā tirgus darbību, dalībvalstu tiesību akti būtu jāsaskaņo tā, lai vienādotu aizsardzības termiņus visā Kopienā.

               (4)

               Ir būtiski noteikt ne tikai aizsardzības termiņus vispār, bet arī atsevišķus jautājumus, kas saistīti ar to īstenošanu, piemēram, dienu, no kuras aprēķina katru aizsardzības termiņu.

               (5)

               Šīs direktīvas noteikumiem nebūtu jāiespaido to, kā dalībvalstis piemēro Bernes Konvencijas 14.a panta 2. punkta b), c) un d) apakšpunktu un 3. punktu.

               (6)

               Minimālais aizsardzības termiņš, kas noteikts Bernes Konvencijā, t.i., autora mūžs un 50 gadi pēc viņa nāves, bija paredzēts, lai nodrošinātu aizsardzību autoram un pirmām divām viņa pēcteču paaudzēm. Vidējais mūža ilgums Kopienā ir pagarinājies tiktāl, ka šis termiņš jau vairs neilgst divas paaudzes.

               (7)

               Dažas dalībvalstis ir paredzējušas garāku termiņu nekā 50 gadi pēc autora nāves, lai kompensētu pasaules karu iespaidu uz autoru darbu izmantošanu.

               (8)

               Blakustiesību aizsardzībai dažas dalībvalstis ir ieviesušas termiņu – 50 gadus pēc likumīgas publikācijas vai likumīgas publiskošanas.

               (9)

               Diplomātu konference, kas Pasaules intelektuālā īpašuma organizācijas (WIPO) aizgādnībā notika 1996. gada decembrī, tika noslēgta ar WIPO līgumu par izpildījumu un fonogrammām, kurā attiecīgi paredzēja izpildītāju un fonogrammu producentu aizsardzību. Šis līgums būtiski atjaunina blakustiesību starptautisko aizsardzību.

               (10)

               Iegūtu tiesību pienācīga ievērošana ir viens no vispārīgiem tiesību principiem, ko aizsargā Kopienas juridiskā sistēma. Šā iemesla dēļ autortiesību un blakustiesību aizsardzības termiņi, kas ieviesti ar Kopienas tiesību aktiem, nevar mazināt tiesību subjektu aizsardzību Kopienā pirms Direktīvas 93/98/EEK stāšanas spēkā. Lai pēc iespējas mazinātu pagaidu pasākumu iespaidu un ļautu iekšējam tirgum labi darboties, aizsardzības termiņiem vajadzētu būt tādiem, lai tos drīz nevajadzētu atkal pārskatīt.

               (11)

               Autortiesību un blakustiesību aizsardzības līmenim ir jābūt augstam, ņemot vērā to, ka šīs tiesības ir būtiskas intelektuālai jaunradei. To aizsardzība ļauj nodrošināt jaunradei un attīstībai vajadzīgos apstākļus autoru, kultūras nozaru, patērētāju un visas sabiedrības interesēs.

               (12)

               Lai nodrošinātu tādu maksimālu aizsardzību, kas reizē atbilstu iekšējā tirgus prasībām un vajadzībai radīt tādu juridisku vidi, kas veicina literāras un mākslinieciskas jaunrades harmonisku attīstību Kopienā, tad, saskaņojot autortiesību aizsardzības termiņu, tas būtu jāparedz 70 gadi pēc autora nāves vai 70 gadi pēc tam, kad darbs likumīgi darīts pieejams sabiedrībai, un blakustiesību aizsardzības termiņš būtu jāparedz 50 gadi pēc notikuma, no kā sākas termiņš.

               (13)

               Apkopojumus aizsargā saskaņā ar Bernes Konvencijas 2. panta 5. punktu, ja satura atlases un sakārtojuma ziņā tie ir intelektuāli darbi. Šos darbus aizsargā kā apkopojumus, ciktāl tas nav pretrunā ar autortiesībām, ko piemēro katram darbam šādos apkopojumos. Šā iemesla dēļ apkopojumos iekļautiem darbiem piemēro konkrētus aizsardzības termiņus.

               (14)

               Ja viena vai vairākas fiziskas personas atzītas par autoriem, pēc viņu nāves visos gadījumos būtu jāaprēķina aizsardzības termiņš. Autorības jautājums attiecībā uz visu darbu vai tā daļu ir jautājums, ko faktiski var risināt attiecīgo valstu tiesas.

               (15)

               Aizsardzības termiņi jāaprēķina no 1. janvāra nākamajā gadā pēc attiecīgā notikuma, tāpat kā to paredz Bernes Konvencija un Romas Konvencija.

               (16)

               Dalībvalstīs fotogrāfiju aizsardzību regulē dažādi principi. Fotogrāfiskus darbus saskaņā ar Bernes Konvenciju atzīst par oriģināliem, ja tie ir autora intelekta radīti un atspoguļo viņa personību, neņemot vērā nekādus citus kritērijus, piemēram, nopelnus vai nolūkus. Citu fotogrāfiju aizsardzība jāatstāj attiecīgo valstu tiesību aktu ziņā.

               (17)

               Lai izvairītos no atšķirībām blakustiesību aizsardzības termiņos, jānodrošina, lai visā Kopienā konkrētu termiņu sāktu aprēķināt vienā un tajā pašā laikā. Jāņem vērā izpildījumi, fiksācijas, pārraides, likumīgas publikācijas un likumīga publiskošana, tātad līdzekļi, ar ko blakustiesību objektus visās piemērotās formās dara uztveramus plašam personu lokam, lai varētu aprēķināt aizsardzības termiņu neatkarīgi no tā, kurā valstī noticis šis izpildījums, fiksācija, pārraide, likumīga publikācija vai likumīga publiskošana.

               (18)

               Nevar būt mūžīgas raidorganizāciju tiesības uz to raidījumiem neatkarīgi no tā, vai šos raidījumus raida pa vadiem vai pa gaisu, ietverot kabeļus vai mākslīgos pavadoņus. Šajā nolūkā aizsardzības termiņš jānosaka tikai no pirmās konkrēta raidījuma pārraides. Šis noteikums paredz izvairīties no jauna termiņa sākšanas gadījumos, ja raidījums ir idents agrākam raidījumam.

               (19)

               Dalībvalstis drīkst uzturēt spēkā vai ieviest citas blakustiesības, jo īpaši attiecībā uz kritisku un zinātnisku publikāciju aizsardzību. Lai Kopienas līmenī nodrošinātu pārskatāmību, dalībvalstīm, kas ievieš jaunas blakustiesības, tās tomēr jādara zināmas Komisijai.

               (20)

               Būtu jāatzīmē, ka šī direktīva neattiecas uz personiskajām tiesībām.

               (21)

               Būtu jāpiemēro aizsardzības termiņu salīdzinājums darbiem, kuru izcelsmes valsts saskaņā ar Bernes Konvenciju ir kāda trešā valsts un kuru autors nav Kopienas valstspiederīgais, ar nosacījumu, ka šis termiņš, par ko panākta vienošanās Kopienā, nav ilgāks par termiņu, kas noteikts šajā direktīvā.

               (22)

               Ja tiesību subjekts, kas nav Kopienas valstspiederīgais, ir tiesīgs saņemt aizsardzību saskaņā ar starptautiski nolīgtu blakustiesību aizsardzības termiņu, tam vajadzētu būt tādam, kāds paredzēts šajā direktīvā. Tomēr šis termiņš nevar būt ilgāks par to, kāds paredzēts trešā valstī, kuras valstspiederīgais ir tiesību subjekts.

               (23)

               Termiņu salīdzināšanas sekas nedrīkst dalībvalstīm radīt pretrunas ar to starptautiskiem pienākumiem.

               (24)

               Dalībvalstis drīkst pieņemt noteikumus par tādu līgumu interpretāciju, piemērošanu un turpmāku īstenošanu, kuri attiecas uz aizsargātu darbu un citu objektu izmantošanu un kuri noslēgti, pirms šīs direktīvas dēļ pagarināts aizsardzības termiņš.

               (25)

               Iegūtu tiesību un tiesiskās paļāvības ievērošana pieder pie Kopienas juridiskās kārtības. Dalībvalstis, saskaņā ar šo direktīvu atjaunojot autortiesības un blakustiesības, cita starpā var paredzēt to, ka noteiktos apstākļos nepiedzen maksājumus no personām, kas labticīgi izmantojušas attiecīgus darbus laikā, kad šādi darbi bija brīvi pieejami sabiedrībai.

               (26)

               Šai direktīvai nevajadzētu skart dalībvalstu pienākumus attiecībā uz I pielikuma B daļā norādītajiem termiņiem direktīvu transponēšanai valsts tiesību aktos,

         IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Autortiesību termiņš
   1.   Literāru darbu vai mākslas darbu autortiesības saskaņā ar Bernes Konvencijas 2. pantu ir spēkā autora mūžu un 70 gadus pēc viņa nāves, neatkarīgi no tā, kad darbs ir likumīgi darīts pieejams sabiedrībai.
   2.   Gadījumā, ja darbam ir vairāki līdzautori, 1. punktā minēto termiņu aprēķina no pēdējā dzīvā autora nāves.
   3.   Gadījumā, ja darbs ir anonīms vai laists klajā ar pseidonīmu, aizsardzības termiņš ir spēkā septiņdesmit gadus pēc tam, kad darbs likumīgi darīts pieejams sabiedrībai. Tomēr, ja autora pieņemtais pseidonīms neļauj šaubīties par viņa identitāti, vai arī, ja autors pirmajā teikumā minētajā laikā atklāj savu identitāti, piemēro aizsardzības termiņu, kas noteikts 1. punktā.
   4.   Ja dalībvalsts paredz īpašus noteikumus attiecībā uz kolektīvu darbu autortiesībām vai arī attiecībā uz juridiskām personām, kas ieceltas par tiesību subjektiem, aizsardzības termiņu aprēķina saskaņā ar 3. punktu, izņemot gadījumus, ja fiziskas personas, kas radījušas šo darbu, ir identificētas kā tādas tajās darba versijās, kas darītas pieejamas sabiedrībai. Šis punkts nav pretrunā ar identificētu autoru tiesībām, kuru identificējams ieguldījums ir iekļauts šādos darbos, un uz šo ieguldījumu attiecas 1. vai 2. punkts.
   5.   Ja darbu publicē sējumos, daļās, laidienos, burtnīcās vai turpinājumos, un aizsardzības termiņš sākas no brīža, kad darbs likumīgi darīts pieejams sabiedrībai, aizsardzības termiņš ir spēkā katrai šādai vienībai atsevišķi.
   6.   Gadījumā, ja darbu aizsardzības termiņš nav aprēķināts no autora vai autoru nāves un ja šie darbi nav likumīgi darīti pieejami sabiedrībai septiņdesmit gados pēc to radīšanas, to aizsardzība izbeidzas.
   2. pants
   Kinematogrāfiski vai audiovizuāli darbi
   1.   Kinematogrāfisku vai audiovizuālu darbu galveno režisoru uzskata par to autoru vai vienu no tā autoriem. Dalībvalstis var brīvi noteikt citus līdzautorus.
   2.   Kinematogrāfisku vai audiovizuālu darbu aizsardzības termiņš beidzas 70 gadus pēc tam, kad mirusi pēdējā no turpmāk minētajām personām, neatkarīgi no tā, vai šī persona atzīta par līdzautoru vai ne: galvenais režisors, scenārija autors, dialogu autors un tās mūzikas komponists, kura īpaši sacerēta izmantošanai kinematogrāfiskajā vai audiovizuālajā darbā.
   3. pants
   Blakustiesību termiņš
   1.   Izpildītāju tiesības beidzas 50 gadus pēc attiecīgā izpildījuma dienas. Tomēr, ja izpildījuma fiksācija šajā laikā ir likumīgi publicēta vai likumīgi publiskota, tiesības beidzas 50 gadus pēc dienas, kad tā pirmoreiz publicēta vai pirmoreiz publiskota, atkarībā no tā, kas noticis vispirms.
   2.   Fonogrammu producentu tiesības izbeidzas 50 gadus pēc tam, kad izdarīta fiksācija. Taču, ja fonogramma šajā laikposmā ir likumīgi publicēta, minētās tiesības izbeidzas 50 gadus pēc pirmās likumīgās publikācijas. Ja pirmajā teikumā minētajā laikposmā likumīga publicēšana nav notikusi un ja šajā laikā ir notikusi fonogrammas likumīga publiskošana, minētās tiesības izbeidzas 50 gadus pēc pirmās likumīgās publiskošanas.
   Tomēr šis punkts nenodrošina jaunu aizsardzību fonogrammu producentu tiesībām, kas 2002. gada 22. decembrī vairs nebija aizsargātas saskaņā ar 3. panta 2. punktu Direktīvā 93/98/EEK atbilstīgi šā punkta redakcijai pirms grozījumu izdarīšanas ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā.
   3.   Filmu pirmo fiksāciju producentu tiesības beidzas 50 gadus pēc tam, kad izdarīta fiksācija. Tomēr, ja filma ir šajā laikā likumīgi publicēta vai likumīgi publiskota, tiesības beidzas 50 gadus pēc dienas, kad notikusi pirmā šāda publicēšana vai pirmā šāda publiskošana, atkarībā no tā, kas noticis vispirms. Termins “filma” nozīmē kinematogrāfisku vai audiovizuālu darbu, vai kustīgus attēlus ar skaņu pavadījumu vai bez tā.
   4.   Raidorganizāciju tiesības beidzas 50 gadus pēc raidījuma pirmās pārraides, neatkarīgi no tā, vai šis raidījums pārraidīts pa vadiem vai pa gaisu, ietverot kabeļus un mākslīgos pavadoņus.
   4. pants
   Iepriekš nepublicētu darbu aizsardzība
   Visas personas, kas pēc autortiesību aizsardzības izbeigšanās pirmoreiz likumīgi publicē vai likumīgi publisko iepriekš nepublicētu darbu, gūst labumu no aizsardzības, kas pielīdzināta autoru mantiskajām tiesībām. Šādu tiesību aizsardzības termiņš ir 25 gadi no dienas, kad darbs pirmoreiz likumīgi publicēts vai likumīgi publiskots.
   5. pants
   Kritiskas un zinātniskas publikācijas
   Dalībvalstis var aizsargāt sabiedrībai brīvi pieejamu darbu kritiskas un zinātniskas publikācijas. Ilgākais iespējamais šādu tiesību aizsardzības termiņš ir 30 gadi no dienas, kad publikācija pirmoreiz likumīgi publicēta.
   6. pants
   Fotogrāfiju aizsardzība
   Fotogrāfijas, kas ir oriģinālas tādā ziņā, ka tās ir autora paša intelektuāli darbi, aizsargā saskaņā ar 1. pantu. Nepiemēro nekādus citus kritērijus, lai noteiktu, vai tie ir tiesīgi pretendēt uz aizsardzību. Dalībvalstis var paredzēt aizsardzību citām fotogrāfijām.
   7. pants
   Aizsardzība vis-à-vis trešām valstīm
   1.   Ja darba izcelsmes zeme saskaņā ar Bernes Konvenciju ir trešā valsts un darba autors nav Kopienas valstspiederīgais, dalībvalstu piešķirtais aizsardzības termiņš beidzas dienā, kad beidzas aizsardzība, ko piešķir darba izcelsmes valsts, bet tas nevar būt ilgāks par 1. pantā noteikto termiņu.
   2.   Šīs direktīvas 3. pantā noteiktie aizsardzības termiņi ir spēkā arī gadījumā, ja tiesību subjekti nav Kopienas pilsoņi, ar nosacījumu, ka dalībvalstis viņiem nodrošina aizsardzību. Tomēr, ciktāl tas nav pretrunā ar dalībvalstu starptautiskiem pienākumiem, dalībvalstu piešķirtais aizsardzības termiņš beidzas vēlākais tajā dienā, kad beidzas aizsardzība, ko piešķīrusi valsts, kuras valstspiederīgais ir tiesību subjekts, un tā nevar būt ilgāka par 3. pantā noteikto termiņu.
   3.   Dalībvalstis, kas 1993. gada 29. oktobrī, jo īpaši savu starptautisku pienākumu dēļ, ir piešķīrušas garāku aizsardzības termiņu, nekā to paredz 1. un 2. punktā minētie noteikumi, var uzturēt spēkā šo aizsardzību tikmēr, kamēr nav noslēgti starptautiski nolīgumi par autortiesību vai blakustiesību aizsardzības termiņu.
   8. pants
   Termiņu aprēķināšana
   Šajā direktīvā noteiktos termiņus aprēķina no 1. janvāra nākamajā gadā pēc notikuma, kas tos ierosinājis.
   9. pants
   Personiskās tiesības
   Šī direktīva neskar dalībvalstu noteikumus, kas reglamentē personiskās tiesības.
   10. pants
   Piemērošana laikā
   1.   Ja kādā dalībvalstī 1995. gada 1. jūlija jau ir bijis spēkā aizsardzības termiņš, kas ir ilgāks nekā attiecīgais termiņš, ko paredz šī direktīva, šī direktīva nesaīsina aizsardzības termiņu attiecīgā dalībvalstī.
   2.   Aizsardzības termiņi, kas paredzēti šajā direktīvā, attiecas uz visiem darbiem un tiesību objektiem, ko 1. punktā minētajā dienā aizsargā vismaz viena dalībvalsts saskaņā ar attiecīgās valsts noteikumiem par autortiesībām vai blakustiesībām vai kas atbilst aizsardzības kritērijiem, kas noteikti [Padomes Direktīvā 92/100/EEK (1992. gada 19. novembris) par nomas tiesībām un patapinājuma tiesībām, un dažām blakustiesībām, kas attiecas uz autortiesībām intelektuālā īpašuma jomā (5).
   3.   Šī direktīva neskar nevienu izmantošanas gadījumu, kas noticis līdz 1. punktā minētajai dienai. Dalībvalstis pieņem vajadzīgos noteikumus, lai jo īpaši aizsargātu trešo personu iegūtas tiesības.
   4.   Dalībvalstīm 2. panta 1. punkta noteikumi nav jāpiemēro attiecībā uz kinematogrāfiskiem vai audiovizuāliem darbiem, kas radīti līdz 1994. gada 1. jūlijam.
   11. pants
   Izziņošana un informēšana
   1.   Dalībvalstis tūlīt dara Komisijai zināmus visus valdības plānus piešķirt jaunas blakustiesības, precizējot to ieviešanas pamatiemeslus, kā arī paredzētos aizsardzības termiņus.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   12. pants
   Atcelšana
   Direktīvu 93/98/EEK atceļ, neskarot dalībvalstu pienākumus attiecībā uz I pielikuma B daļā norādītajiem termiņiem direktīvu transponēšanai valsts tiesību aktos un to piemērošanai.
   Atsauces uz atcelto direktīvu uzskata par atsaucēm uz šo direktīvu un lasa saskaņā ar atbilstības tabulu II pielikumā.
   13. pants
   Stāšanās spēkā
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   14. pants
   Adresāti
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Strasbūrā, 2006. gada 12. decembris.

            Eiropas Parlamenta vārdā

            priekšsēdētājs

         J. BORRELL FONTELLES

            Padomes vārdā

            priekšsēdētājs

         M. PEKKARINEN

      (1)  2006. gada 26. oktobra Atzinums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).

      (2)  Eiropas Parlamenta 2006. gada 12. oktobra Atzinums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts) un Padomes 2006. gada 30. novembra Lēmums.

      (3)  OV L 290, 24.11.1993., 9. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/29/EK (OV L 167, 22.6.2001., 10. lpp.).

      (4)  Skat. I pielikuma A daļu.

      (5)  OV L 346, 27.11.1992., 61. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2001/29/EK.

      I PIELIKUMS
      A DAĻA
      Atceltā direktīva ar grozījumu

                  Padomes Direktīva 93/98/EEK
                  (OV L 290, 24.11.1993., 9. lpp.)

                  tikai 11. panta 2. punkts

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/29/EK
                  (OV L 167, 22.6.2001., 10. lpp.)

            B DAĻA
      Termiņi transponēšanai valsts tiesību aktos un piemērošanai

         (minēts 12. pantā)

                  Direktīva

                  Termiņš transponēšanai

                  Piemērošanas datums

                  93/98/EEK

                  1995. gada 1. jūlijs (1. līdz 11. pants)

                  1993. gada 19. novembris (12. pants)
                  Vēlākais 1997. gada 1. jūlijs attiecībā uz to, kas saistīts ar 2. panta 1. punktu (10. panta 5. punktu)

                  2001/29/EK

                  2002. gada 22. decembris

      II PIELIKUMS
      Atbilstības tabula

                  Direktīva 93/98/EEK

                  Šī direktīva

                  1. līdz 9. pants
                  10. pants, 1. līdz 4. punkts
                  10. pants, 5. punkts
                  11. pants
                  12. pants
                  13. pants, 1. punkts, pirmā daļa
                  13. pants, 1. punkts, otrā daļa
                  13. pants, 1. punkts, trešā daļa
                  13. pants, 2. punkts
                  —
                  —
                  14. pants
                  —
                  —

                  1. līdz 9. pants
                  10. pants, 1. līdz 4. punkts
                  —
                  —
                  11. pants, 1. punkts
                  —
                  —
                  11. pants, 2. punkts
                  —
                  12. pants
                  13. pants
                  14. pants
                  I pielikums
                  II pielikums


title: Padomes Direktīva 74/152/EEK (1974. gada 4. marts) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz lauksaimniecības un mežsaimniecības riteņtraktoru maksimālo projektēto ātrumu un kravas platformām

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31974L0152

Oficiālais Vēstnesis L 084 , 28/03/1974 Lpp. 0033 - 0035 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 13 Sējums 3 Lpp. 0250  Speciālizdevums grieķu valodā Nodaļa 13 Sējums 2 Lpp. 0234  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 13 Sējums 3 Lpp. 0250  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 13 Sējums 3 Lpp. 0206  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 13 Sējums 3 Lpp. 0206

		Padomes Direktīva 74/152/EEK(1974. gada 4. marts)par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz lauksaimniecības un mežsaimniecības riteņtraktoru maksimālo projektēto ātrumu un kravas platformāmEIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 100. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],tā kā tehniskās prasības, kurām traktoriem jāatbilst saskaņā ar valstu tiesību aktiem, cita starpā attiecas arī uz maksimālo projektēto ātrumu un kravas platformām;tā kā šīs prasības dažādās dalībvalstīs atšķiras; tā kā tādēļ visām dalībvalstīm jāpieņem vienādas prasības, vai nu papildinot, vai aizstājot jau pastāvošos noteikumus, lai jo īpaši ļautu atkarībā no katra traktoru veida piemērot EEK tipa apstiprināšanas procedūru, uz ko attiecas Padomes 1974. gada 4. marta Direktīva [3] par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz lauksaimniecības un mežsaimniecības riteņtraktoru tipa apstiprinājumu, kas piemērojams katram traktoru tipam,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pants1. "Lauksaimniecības vai mežsaimniecības traktors" nozīmē jebkādu mehānisko transportlīdzekli ar riteņiem vai kāpurķēdēm un vismaz divām asīm, kura galvenā funkcija saistīta ar tā vilkmes spēku un kurš īpaši konstruēts, lai vilktu, stumtu, vestu vai darbinātu noteiktus darbarīkus, mehānismus vai piekabes, kas paredzētas lietošanai lauksaimniecībā vai mežsaimniecībā. Tas var būt aprīkots kravas un pasažieru pārvadāšanai.2. Šī direktīva attiecas tikai uz tādiem iepriekšējā punktā definētajiem traktoriem, kuri aprīkoti ar pneimatiskajām riepām un kuriem ir divas asis, un kuru maksimālais projektētais ātrums ir starp 6 un 25 km/h.2. pantsNeviena dalībvalsts nedrīkst atteikties piešķirt traktoram EEK tipa apstiprinājumu vai valsts tipa apstiprinājumu tādu iemeslu dēļ, kas saistīti ar maksimālo projektēto ātrumu vai kravas platformām, ja tie atbilst pielikumā izklāstītajiem nosacījumiem.3. pantsNeviena dalībvalsts nedrīkst atteikties reģistrēt vai arī aizliegt pārdot, laist ekspluatācijā vai lietot traktorus tādu iemeslu dēļ, kas saistīti ar maksimālo projektēto ātrumu vai kravas platformām, ja tie atbilst pielikumā izklāstītajiem nosacījumiem.4. pants1. Neviena dalībvalsts nedrīkst aizliegt kravas platformu uzstādīšanu, kā arī pieprasīt, lai traktori būtu aprīkoti ar vienu vai vairākām šādām platformām.2. Neviena dalībvalsts nedrīkst aizliegt uz šādām platformām pārvadāt produktus, ko tā atļauj pārvadāt piekabēs, kuras lieto lauksaimniecības un mežsaimniecības darbos; ievērojot ražotāja paredzētos ierobežojumus, atļauts pārvadāt maksimālo svaru, kas ir vismaz 80 % no darba kārtībā esoša traktora svara.5. pantsGrozījumi, kas vajadzīgi, lai pielikumu prasības pielāgotu tehnikas attīstībai, pieņem saskaņā ar procedūru, kas izklāstīta 13. pantā Padomes Direktīvā par lauksaimniecības un mežsaimniecības riteņtraktoru tipa apstiprinājumu.6. pants1. Dalībvalstis ievieš noteikumus, kas vajadzīgi, lai astoņpadsmit mēnešu laikā kopš šīs direktīvas paziņošanas izpildītu šīs direktīvas prasības, un par to tūlīt paziņo Komisijai.2. Dalībvalstis nodrošina to valsts tiesību aktu būtiskāko tekstu nosūtīšanu Komisijai, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.7. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1974. gada 4. martāPadomes vārdā –priekšsēdētājsW. Scheel[1] OV 28, 17.2.1967., 462./67. lpp.[2] OV 42, 7.3.1967., 620./67. lpp.[3] OV L 84, 28.3.1974., 10. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMS1. MAKSIMĀLAIS PROJEKTĒTAIS ĀTRUMS1.1. Vidējo ātrumu tipa apstiprināšanas testam mēra uz taisna ceļa nogriežņa, ko traktors šķērso abos virzienos ar startu gaitā. Ceļa nogrieznis ir ar cieto segumu; tas ir līdzens un vismaz 100 metrus garš; tajā drīkst būt arī nogāzes, tomēr to slīpums nedrīkst pārsniegt 1,5 %.1.2. Testa laikā traktoru izkrauj un tas brauc bez balasta svara vai īpaša aprīkojuma, riepu spiediens ir tāds, kāds paredzēts braukšanai pa ceļiem.1.3. Testa laikā traktoram uzliek jaunas riepas, turklāt vislielākās, kādas ražotājs paredzējis konkrētajam traktoram.1.4. Testa laikā ātrumus pārslēdz tā, lai transportlīdzeklis sasniegtu maksimālo ātrumu, droseļvārsts ir pilnībā atvērts.1.5. Lai ņemtu vērā dažādās kļūdas, no kurām nevar izvairīties jo īpaši mērinstrumentu dēļ, kā arī darba ātruma palielinājuma dēļ, kad motors ir daļēji noslogots, tipa apstiprināšanas testā pieņemams rezultāts ar vērtību, kas par 10 % pārsniedz 25 km/h.1.6. Lai traktoru tipa apstiprināšanā kompetentās iestādes varētu aprēķināt to maksimālo teorētisko ātrumu, ražotājs pamācībā norāda pārnesumu proporcijas, vienam pilnam apgriezienam atbilstīgo dzenošo riteņu faktisko kustību uz priekšu, apgriezienu skaitu minūtē ar maksimālo jaudu un pilnībā atvērtu droseļvārstu, kā arī ātruma ierobežotāju, ja tāds ir, kas noregulēts atbilstīgi ražotāja norādījumiem.2. KRAVAS PLATFORMAS2.1. Platformas smaguma centrs atrodas starp asīm.2.2. Platformas izmēri ir tādi, ka:- tās garums nepārsniedz traktora garāko – priekšējo vai aizmugures daļu vairāk nekā 1,4 reizes,- platums nepārsniedz traktora kopējo maksimālo platumu bez aprīkojuma.2.3. Platformu izvieto simetriski attiecībā uz traktora garenisko vidus plakni.2.4. Kravas platformas augstums no zemes ir ne lielāks kā 150 cm.2.5. Platformas tips un piestiprināšanas veids ir tāds, ka ar normālu kravu vadītāja redzamības lauks ir apmierinošs, kā arī netiek traucēta dažādu obligātu apgaismes ierīču un gaismas signālierīču normāla darbība.2.6. Kravas platforma ir noņemama; to piestiprina traktoram tā, lai nerastos iespēja, ka tā var patvaļīgi atdalīties.--------------------------------------------------