title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/23/EK ( 2009. gada 23. aprīlis ) par neautomātiskiem svariem (Kodificēta versija) (Dokuments attiecas uz EEZ )

text:
               16.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 122/6

      EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA 2009/23/EK
   (2009. gada 23. aprīlis)
   par neautomātiskiem svariem
   (Kodificēta versija)
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 95. pantu,
   ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,
   ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
   saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru (2),
   tā kā:

               (1)

               Padomes Direktīva 90/384/EEK (1990. gada 20. jūnijs) par dalībvalstu tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz neautomātiskiem svariem (3) ir būtiski grozīta (4). Skaidrības un praktisku iemeslu labad būtu lietderīgi veikt minētās direktīvas kodifikāciju.

               (2)

               Dalībvalstu pienākums ir pasargāt sabiedrību no nepareiziem svēršanas darbību rezultātiem, ko iegūst, noteiktiem mērķiem izmantojot neautomātiskos svarus.

               (3)

               Katrā dalībvalstī obligāti noteikumi konkrēti paredz nepieciešamās prasības neautomātisko svaru darbībai, precīzi nosakot metroloģiskas un tehniskas prasības, kā arī paredz pārbaudes procedūras pirms un pēc ekspluatācijas sākšanas. Šie obligātie noteikumi nenovēršami nerada atšķirīgu aizsargātības līmeni dažādās dalībvalstīs, tomēr to atšķirības dēļ kavē tirdzniecību Kopienā.

               (4)

               Šajā direktīvā būtu jādefinē tikai obligātas prasības un pamatprasības attiecībā uz mērījumiem un neautomātiskiem svariem. Lai atvieglotu atbilstības pamatprasībām pierādīšanu, ir vajadzīgi Eiropas līmenī saskaņoti standarti, jo īpaši attiecībā uz metroloģiskajām īpašībām, kā arī projekta un konstrukcijas īpašībām, lai varētu uzskatīt, ka ierīces, kas atbilst šiem saskaņotajiem standartiem, atbilst pamatprasībām. Šos Eiropas līmenī saskaņotos standartus izstrādā privātas organizācijas, un tiem būtu jāpaliek neobligātiem dokumentiem. Šā iemesla dēļ Eiropas Standartizācijas komiteja (CEN) un Eiropas Elektrotehnikas standartizācijas komiteja (Cenelec) un Eiropas Telekomunikāciju standartu institūts (ETSI) saskaņā ar 2003. gada 28. marta parakstītajām vispārējām norādēm (5) par Komisijas un Eiropas brīvās tirdzniecības asociācijas (EBTA) un šo trīs iestāžu sadarbību ir atzītas kā iestādes, kas ir kompetentas pieņemt saskaņotus standartus.

               (5)

               Ir pieņemta virkne direktīvu, kas paredzētas tehnisko šķēršļu atcelšanai tirdzniecībā saskaņā ar principiem, kas noteikti Padomes 1985. gada 7. maija rezolūcijā par jaunu pieeju tehniskajai saskaņošanai un standartiem (6); katra no šīm direktīvām paredz “EK” atbilstības marķējumu. Komisija savā 1989. gada 15. jūnija paziņojumā (7) par vispārēju pieeju sertifikācijai un testēšanai izvirzīja priekšlikumu par kopīgu noteikumu izstrādi attiecībā uz “EK” atbilstības marķējumu pēc vienota parauga. Padome savā 1989. gada 21. decembra rezolūcijā par vispārēju pieeju atbilstības vērtējumam (8) par galveno principu apstiprināja konsekventas pieejas pieņemšanu attiecībā uz “EK” atbilstības marķējuma lietošanu. Divi jaunās pieejas pamatelementi, kas būtu jāievēro, ir galvenās prasības un atbilstības vērtējuma procedūras.

               (6)

               Lai nodrošinātu efektīvu aizsardzību lietotājiem un trešām personām, vajadzīgs novērtējums par atbilstību attiecīgajiem metroloģiskajiem un tehniskajiem noteikumiem. Esošās atbilstības novērtējuma procedūras dažādās dalībvalstīs atšķiras. Lai izvairītos no vairākkārtējiem atbilstības novērtējumiem, kas faktiski ir šķēršļi brīvai svaru apritei, būtu lietderīgi izveidot kārtību dalībvalstu atbilstības procedūru savstarpējai atzīšanai. Lai atvieglotu savstarpēju atbilstības novērtējuma procedūru atzīšanu, būtu lietderīgi izveidot jo īpaši Kopienas procedūru līdz ar kritērijiem, kā izraudzīties organizācijas, kas atbild par to uzdevumu veikšanu, kuri ir būtiski atbilstības novērtējuma procedūrām.

               (7)

               Tādēļ ir būtiski nodrošināt, ka šādas izraudzītas organizācijas garantē augstu kvalitātes līmeni visā Kopienā.

               (8)

               Tam, ka uz neautomātiskajiem svariem ir “EK” atbilstības marķējums un uzlīme ar M burtu, būtu jānorāda, ka šie svari atbilst šīs direktīvas noteikumiem un tāpēc nav vajadzības atkārtot reiz jau veikto atbilstības novērtējumu.

               (9)

               Šī direktīva nedrīkstētu skart dalībvalstu pienākumus attiecībā uz termiņiem VII pielikuma B daļā minēto direktīvu transponēšanai valsts tiesību aktos un to piemērošanai,

         IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.
   1.   NODAĻA

      DARBĪBAS JOMA, LAIŠANA TIRGŪ UN BRĪVA APRITE

   1. pants
   1.   Šī direktīva attiecas uz visiem neautomātiskajiem svariem.
   2.   Šajā direktīvā nošķir šādas neautomātiskās svaru lietošanas kategorijas:

               a)

                           i)

                           masas noteikšana komercdarījumos;

                           ii)

                           masas noteikšana, lai aprēķinātu nodevu, tarifu, nodokli, prēmiju, sodanaudu, kompensāciju, atlīdzību vai tamlīdzīgu maksājumu;

                           iii)

                           masas noteikšana normatīvo un administratīvo aktu piemērošanai, kā arī eksperta atzinuma sniegšanai tiesā;

                           iv)

                           masas noteikšana medicīnas praksē, sverot pacientus novērošanas, diagnosticēšanas un ārstniecības vajadzībām;

                           v)

                           masas noteikšana farmācijā, lai pagatavotu zāles pēc receptes, kā arī masas noteikšana analīzēs, ko veic medicīnas un farmācijas laboratorijās;

                           vi)

                           cenas noteikšana atkarībā no masas, tieši tirgojot preces sabiedrībai un veidojot gatavus iepakojumus;

               b)

               visi citi lietošanas veidi, kas nav uzskaitīti a) apakšpunktā.

         2. pants
   Šajā direktīvā:

               1)

               “svari” ir mērierīce, ko lieto, lai noteiktu ķermeņa masu, izmantojot gravitācijas spēka iedarbību uz šo ķermeni; svarus var lietot arī tam, lai noteiktu citus ar svariem saistītus lielumus, daudzumus, parametrus vai īpašības;

               2)

               “neautomātiskie svari” vai “svari” ir svari, kam svēršanas laikā vajadzīga tos apkalpojošas personas iejaukšanās;

               3)

               “saskaņots standarts” ir tehniska specifikācija (Eiropas standarts vai saskaņots dokuments), ko Komisijas uzdevumā pieņēmusi Eiropas Standartizācijas komiteja (CEN) un Eiropas Elektrotehnikas standartizācijas komiteja (Cenelec) vai Eiropas Telekomunikāciju standartu institūts (ETSI), vai divas vai trīs no šīm organizācijām saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 98/34/EK (1998. gada 22. jūnijs), kas nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu, un Informācijas sabiedrības pakalpojumu noteikumu sfērā (9), kā arī saskaņā ar vispārējām nostādnēm par sadarbību Komisijas, Eiropas brīvās tirdzniecības asociācijas (EBTA) un šo trīs organizāciju starpā, kas parakstītas 2003. gada 28. martā.

         3. pants
   1.   Dalībvalstis veic nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka tirgū tiek laisti tikai tie svari, kuri atbilst šīs direktīvas prasībām.
   2.   Dalībvalstis veic nepieciešamos pasākumus, lai nepieļautu ekspluatāciju 1. panta 2. punkta a) apakšpunktā uzskaitītajiem pielietojuma veidiem, ja tie neatbilst uz tiem attiecināmajām šīs direktīvas prasībām un sakarā ar to tiem nav 11. pantā paredzētā “EK” atbilstības marķējuma.
   4. pants
   Svariem, ko izmanto lietošanas veidiem, kas uzskatīti 1. panta 2. punkta a) apakšpunktā, jāatbilst I pielikumā uzskaitītajām pamatprasībām.
   Ja svari ietver ierīces, ko neizmanto lietošanas veidiem, kas minēti 1. panta 2. punkta a) apakšpunktā, vai svari ir ar tādām savienoti, pamatprasības neattiecas uz šādām ierīcēm.
   5. pants
   1.   Dalībvalstis nekavē tādu svaru laišanu tirgū, kas atbilst šīs direktīvas prasībām.
   2.   Dalībvalstis nekavē sākt izmantot svarus lietošanas veidiem, kas uzskaitīti 1. panta 2. punkta a) apakšpunktā, ja šie svari atbilst šīs direktīvas prasībām.
   6. pants
   1.   Dalībvalstis pieņem, ka I pielikumā definētajām pamatprasībām atbilst tādi svari, kas atbilst attiecīgajiem valsts standartiem, kuri īsteno saskaņotos standartus, kas atbilst šīm prasībām.
   2.   Komisija publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī atsauces uz 1. punktā minētajiem saskaņotajiem standartiem.
   Dalībvalstis publicē atsauces uz 1. punktā minētajiem valsts standartiem.
   7. pants
   Ja dalībvalsts vai Komisija uzskata, ka 6. panta 1. punktā minētie saskaņotie standarti pilnībā neatbilst I pielikumā definētajām pamatprasībām, Komisija vai attiecīgā dalībvalsts šo jautājumu, izklāstot savas nostājas iemeslus, iesniedz izskatīšanai Pastāvīgajā komitejā (turpmāk tekstā “Komiteja”), kas izveidota saskaņā ar Direktīvas 98/34/EK 5. pantu.
   Komiteja nekavējoties sniedz savu atzinumu.
   Saskaņā ar Komitejas atzinumu Komisija paziņo dalībvalstīm, minētie standarti jāsvītro no 6. panta 2. punktā minētajām publikācijām.
   8. pants
   1.   Ja kāda dalībvalsts uzskata, ka šīs direktīvas prasībām neatbilst svari, uz kuriem ir “EK” atbilstības marķējums, kas minēts II pielikuma 2., 3. un 4. iedaļā, un kuri ir pareizi uzstādīti un izmantoti nolūkiem, kam tie paredzēti, tā veic vajadzīgos pasākumus, lai atsauktu šos svarus no tirgus vai lai aizliegtu vai ierobežotu to lietošanu un/vai laišanu tirgū.
   Attiecīgā dalībvalsts tūlīt informē Komisiju par katru tādu pasākumu, uzrādot šāda lēmuma iemeslus un jo īpaši to, vai neatbilstību izraisa:

               a)

               neatbilstība I pielikumā definētām pamatprasībām, ja svari neatbilst saskaņotajiem standartiem, kas minēti 6. panta 1. punktā;

               b)

               nepareiza saskaņoto standartu, kas minēti 6. panta 1. punktā, piemērošana;

               c)

               trūkumi pašos saskaņotajos standartos, kas minēti 6. panta 1. punktā.

         2.   Komisija apspriežas ar iesaistītajām pusēm, cik drīz vien iespējams.
   Pēc šādām apspriedēm Komisija nekavējoties informē to dalībvalsti, kas veikusi pasākumus, par apspriežu iznākumu. Ja tā konstatē, ka pasākumi ir pamatoti, tā par to tūlīt informē arī pārējās dalībvalstis.
   Ja lēmums pieņemts sakarā ar trūkumiem standartos un ja dalībvalsts, kas veikusi pasākumus, nolēmusi tos turpināt, Komisija, apspriedusies ar attiecīgām pusēm, divos mēnešos iesniedz šo jautājumu komitejai, kā arī pēc tam sāk 7. pantā minēto procedūru.
   3.   Ja svariem, kas neatbilst attiecīgajām prasībām, ir “EK” atbilstības marķējums, kompetentā dalībvalsts attiecīgi vēršas pret marķētāju, un par to informē Komisiju un pārējās dalībvalstis.
   4.   Komisija nodrošina, lai dalībvalstis tiktu pastāvīgi informētas par šīs procedūras gaitu un rezultātiem.
   2.   NODAĻA

      ATBILSTĪBAS NOVĒRTĒJUMS

   9. pants
   1.   Svaru atbilstību I pielikumā izklāstītajām pamatprasībām var apliecināt ar kādu no turpmāk minētajām procedūrām, ko izraugās pieteikuma iesniedzējs:

               a)

               EK tipa pārbaude, kas minēta II pielikuma 1. punktā, pēc kuras seko vai nu EK tipa atbilstības deklarācija (ražojuma kvalitātes garantija), kas minēta II pielikuma 2. punktā, vai EK verifikācija, kas minēta II pielikuma 3. punktā;
               EK tipa pārbaude tomēr nav obligāta svariem, kuros neizmanto elektroniskas ierīces un kuru slodzes mērīšanas ierīcē nav izmantota atspere uzliktā smaguma līdzsvarošanai;

               b)

               EK vienības verifikācija, kā minēts II pielikuma 4. punktā.

         2.   Dokumentus un korespondenci, kas attiecas uz 1. punktā minētajām procedūrām, sastāda tās dalībvalsts valsts valodā, kurā šīs procedūras veic, vai valodā, kas ir pieņemama iestādei, kura paziņota saskaņā ar 10. panta 1. punktu.
   3.   Ja uz svariem attiecas citas direktīvas, kas nosaka citus aspektus un kas arī paredz “EK” atbilstības marķējumu, tad šis marķējums liecina, ka svari uzskatāmi par atbilstošiem arī šo citu direktīvu noteikumiem.
   Tomēr, ja viena vai vairākas no direktīvām, kas attiecas uz svariem, pārejas periodā ļauj ražotājam izvēlēties piemērojamos noteikumus, tad “EK” atbilstības marķējums liecina par atbilstību tikai tām direktīvām, kuras ražotājs ir piemērojis ražojumam. Šajā gadījumā atsaucēm uz piemērotajām direktīvām, kuras publicētas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, jābūt direktīvās noteiktajos dokumentos, paziņojumos vai instrukcijās, ko pievieno šiem svariem.
   10. pants
   1.   Dalībvalstis informē Komisiju un pārējās dalībvalstis par iestādēm, kuras tās izvirzījušas 9. pantā minēto procedūru izpildei, un par konkrētiem uzdevumiem, kuru izpilde šīm iestādēm ir uzdota, kā arī par identifikācijas numuriem, ko tām iepriekš piešķīrusi Komisija.
   Komisija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī publicē paziņoto iestāžu sarakstu kopā ar to identifikācijas numuriem un uzdevumiem, kuru izpildei tās ir pilnvarotas. Komisija nodrošina šā saraksta atjaunināšanu.
   2.   Lai izraudzītos iestādes, dalībvalstis piemēro obligātos kritērijus, kas ietverti V pielikumā. Iestādes, kas atbilst kritērijiem, kuri fiksēti attiecīgajos saskaņotajos standartos, uzskatāmas par tādām, kas atbilst šajā pielikumā ietvertajiem kritērijiem.
   3.   Dalībvalsts, kas ir izraudzījusies kādu iestādi, atsauc šo lēmumu, ja konstatē, ka šī iestāde vairs neatbilst 2. punktā minētajiem izraudzīšanas kritērijiem. Tā nekavējoties par to informē pārējās dalībvalstis un Komisiju.
   3.   NODAĻA

      “EK” ATBILSTĪBAS MARĶĒJUMS UN UZRAKSTI

   11. pants
   1.   Svariem, kam konstatēta EK atbilstība, “EK” atbilstības marķējumu un obligātos papildu datus, kas aprakstīti IV pielikuma 1. punktā, norāda skaidri saskatāmi, viegli salasāmi un neizdzēšami.
   2.   Uzrakstus, kas minēti IV pielikuma 2. punktā, skaidri saskatāmi, viegli salasāmi un neizdzēšami norāda visiem pārējiem svariem.
   3.   Aizliegts pie svariem piestiprināt marķējumus, ko trešās personas, pēc formas un nozīmes, var sajaukt ar “EK” atbilstības marķējumu. Jebkuru citu marķējumu drīkst piestiprināt pie svariem, ja tas nemazina “EK” atbilstības marķējumu redzamību un salasāmību.
   12. pants
   Neskarot 8. pantu:

               a)

               ja kāda dalībvalsts konstatē, ka “EK” atbilstības marķējums ir piestiprināts nepamatoti, ražotāja vai viņa pilnvarotā pārstāvja, kas reģistrēts Kopienā, pienākums ir nodrošināt svaru atbilstību saskaņā ar noteikumiem, kas attiecas uz “EK” atbilstības marķējumu, un izbeigt pārkāpumu saskaņā ar attiecīgās dalībvalsts nosacījumiem;

               b)

               ja neatbilstība turpinās, dalībvalstij jāveic visi vajadzīgie pasākumi, lai ierobežotu vai aizliegtu attiecīgo svaru laišanu tirgū vai nodrošinātu to izņemšanu no tirgus saskaņā ar 8. pantā paredzētajām procedūrām.

         13. pants
   Ja kādos svaros, ko izmanto kādā no lietošanas kategorijām, kas uzskaitītas 1. panta 2. punkta a) apakšpunktā, iekļaujas ierīces, uz ko neattiecas 9. pantā minētais atbilstības novērtējums, vai šie svari ir savienoti ar šādām ierīcēm, uz katras šādas ierīces ir simbols, kas ierobežo tās lietošanu, kā noteikts IV pielikuma 3. punktā. Šo simbolu ierīcēm uzliek skaidri saskatāmi un neizdzēšami.
   4.   NODAĻA

      NOBEIGUMA NOTEIKUMI

   14. pants
   Dalībvalstis veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka svari, uz kuriem ir “EK” atbilstības marķējums, kas apliecina atbilstību šīs direktīvas prasībām, aizvien atbilstu šīm prasībām.
   15. pants
   Visos lēmumos, kas pieņemti saskaņā ar šo direktīvu un izraisa kādu svaru lietošanas ierobežojumu, ir precīzi jāizklāsta to pamatojums.
   Šādu lēmumu tūlīt dara zināmu attiecīgai pusei, vienlaikus informējot par to, kādus tiesiskas aizsardzības līdzekļus spēkā esošie tiesību akti tai paredz konkrētajā dalībvalstī, un par šādu tiesiskas aizsardzības līdzekļu izmantošanas termiņiem.
   16. pants
   Dalībvalstis dara zināmus Komisijai to savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   17. pants
   Direktīvu 90/384/EEK, kurā grozījumi izdarīti ar VII pielikuma A daļā minētajām direktīvām, ar šo atceļ, neskarot dalībvalstu pienākumus attiecībā uz termiņiem VII pielikuma B daļā minēto direktīvu transponēšanai valsts tiesību aktos un tās piemērošanai.
   Atsauces uz atcelto direktīvu uzskata par atsaucēm uz šo direktīvu un tās lasa saskaņā ar atbilstības tabulu VIII pielikumā.
   18. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   19. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Strasbūrā, 2009. gada 23. aprīlī

            Eiropas Parlamenta vārdā —

            priekšsēdētājs

         H.-G. PÖTTERING

            Padomes vārdā —

            priekšsēdētājs

         P. NEČAS

      (1)  OV C 44, 16.2.2008., 33. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta 2007. gada 11. decembra Atzinums (OV C 323 E, 18.12.2008., 57. lpp.) un Padomes 2009. gada 23. marta Lēmums.

      (3)  OV L 189, 20.7.1990., 1. lpp.

      (4)  Sk. VII pielikuma A daļu.

      (5)  OV C 91, 16.4.2003., 7. lpp.

      (6)  OV C 136, 4.6.1985., 1. lpp.

      (7)  OV C 267, 19.10.1989., 3. lpp.

      (8)  OV C 10, 16.1.1990., 1. lpp.

      (9)  OV L 204, 21.7.1998., 37. lpp.

      I PIELIKUMS

         PAMATPRASĪBAS

      Izmantota terminoloģija, ko lieto Starptautiskā reglamentētās metroloģijas organizācija.

         Iepriekšēja piebilde

      Ja svaros ir vairāk nekā viena rezultātu parādīšanas vai drukāšanas ierīce vai ja šie svari ir savienoti ar vairāk nekā vienu rezultātu parādīšanas vai drukāšanas ierīci, ko izmanto lietošanas veidiem, kas uzskaitīti 1. panta 2. punkta a) apakšpunktā, šīm ierīcēm, kas atkārto svēršanas rezultātus un nevar ietekmēt pareizu svaru darbību, nav jāatbilst pamatprasībām, ja svēršanas rezultātus pareizi un neizdzēšami drukā vai reģistrē svaru daļa, kas atbilst pamatprasībām, un ja rezultātiem var piekļūt abas puses, kas ieinteresētas mērījumā. Svariem, ko izmanto, tieši tirgojot preces sabiedrībai, ierīcēm, ar ko rezultātus drukā vai parāda pārdevējam un klientam, tomēr jāatbilst pamatprasībām.

         METROLOĢISKAS PRASĪBAS

      1.   Masas vienības
      Lieto masas vienības, kas ir likumīgas vienības Padomes Direktīvas 80/181/EEK (1979. gada 20. decembris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mērvienībām (1) nozīmē.
      Ja ievērots šis nosacījums, pieļaujamas šādas vienības:

                  —

                  SI vienības: kilograms, mikrograms, miligrams, grams, tonna,

                  —

                  angļu masas vienība: Trojas unce, sverot dārgmetālus,

                  —

                  citas vienības, kas nav SI sistēmā: metriskais karāts, sverot dārgakmeņus.

            Svariem, kuros izmanto iepriekšminēto angļu masas vienību, attiecīgās turpmāk norādītās pamatprasības pārvērš minētajā angļu vienībā ar vienkāršu interpolāciju.
      2.   Precizitātes kategorijas
      2.1.   Noteiktas šādas precizitātes kategorijas:

                  I

                  speciālie svari

                  II

                  augstas precizitātes svari

                  III

                  vidējas precizitātes svari

                  IIII

                  parastie svari

            Šo kategoriju specifikācijas norādītas 1. tabulā.

         1.   tabula

         Precizitātes kategorijas

                  Kategorija

                  Etalona skalas intervāls (e)

                  Minimālā slodze (Min)

                  Etalona skalas intervālu skaitsFOR-L_2009122LV.01001101.notes.0001.xml.jpg

                  minimālā vērtība

                  minimālā vērtība

                  maksimālā vērtība

                  I

                  0,001

                  g ≤ e

                  100 e

                  50 000

                  —

                  II

                  0,001

                  g ≤ e ≤ 0,05 g

                  20 e

                  100

                  100 000

                  0,1

                  g ≤ e

                  50 e

                  5 000

                  100 000

                  III

                  0,1

                  g ≤ e ≤ 2 g

                  20 e

                  100

                  10 000

                  5

                  g ≤ e

                  20 e

                  500

                  10 000

                  IIII

                  5

                  g ≤ e

                  10 e

                  100

                  1 000

            Pārvadājumu tarifu noteikšanas vajadzībām minimālo slodzi II un III kategorijas svariem samazina līdz 5e.
      2.2.   Skalas intervāli

                  2.2.1.

                  Faktiskie skalas intervāli (d) un etalona skalas intervāli (e) ir šādā formā:
                  1 × 10k, 2 × 10k, vai 5 × 10k masas vienības,
                  kur k ir vesels skaitlis vai nulle.

                  2.2.2.

                  Visiem svariem, kam nav rezultātu parādīšanas palīgierīces:
                  d = e.

                  2.2.3.

                  Svariem ar rezultātu parādīšanas palīgierīci piemēro šādus nosacījumus:
                  e = 1 × 10k g
                  d < e ≤ 10 d,
                  izņemot I kategorijas svarus, kam d < 10–4 g, tiem e = 10–3 g.

            3.   Klasifikācija
      3.1.   Svari ar vienu svēršanas diapazonu
      Svari, kas aprīkoti ar rezultātu parādīšanas palīgierīci, pieder I vai II kategorijai. Šiem svariem minimālās slodzes apakšējo robežu šajās divās kategorijās iegūst, 1. tabulas 3. ailē etalona skalas intervālu (e) aizstājot ar faktiskās skalas intervālu (d).
      Ja d < 10–4 g, I kategorijas maksimālā slodze var būt mazāka nekā 50 000 e.
      3.2.   Svari ar vairākiem svēršanas diapazoniem
      Vairāki svēršanas diapazoni ir pieļaujami ar noteikumu, ka tie skaidri norādīti uz svariem. Katru atsevišķo svēršanas diapazonu klasificē saskaņā ar 3.1. punktu. Ja svēršanas diapazoni ir dažādās precizitātes kategorijās, svariem jāatbilst stingrākajām prasībām, kas attiecas uz precizitātes kategorijām, kurās ir svēršanas diapazoni.
      3.3.   Daudzintervālu svari

                  3.3.1.

                  Svariem ar vienu svēršanas diapazonu var būt vairāki daļēji svēršanas diapazoni (daudzintervālu svari).
                  Daudzintervālu svarus neaprīko ar rezultātu parādīšanas papildierīci.

                  3.3.2.

                  Katru daudzintervālu svaru daļējo svēršanas diapazonu i definē, izmantojot:

                                          —

                                          tā etalona skalas intervālu ei

                              ar e(i + 1) > ei

                                          —

                                          tā maksimālo slodzi Maxi

                              ar Maxr = Max

                                          —

                                          tā minimālo slodzi Mini

                              ar Mini = Max(i – 1)

                              un Min1 = Min

                        kur:

                              i

                              =

                              1, 2, … r,

                              i

                              =

                              daļējā svēršanas diapazona numurs,

                              r

                              =

                              kopējais daļējo svēršanas diapazonu skaits.

                        Visas slodzes ir neto smaguma slodzes neatkarīgi no jebkādas izmantotās taras svara.

                  3.3.3.

                  Daļējos svēršanas diapazonus klasificē atbilstīgi 2. tabulai. Visi daļējie svēršanas diapazoni ir vienā precizitātes kategorijā, un tā ir svaru precizitātes kategorija.

                     2.   tabula

                     Daudzintervālu svari

                              i

                              =

                              1, 2, … r

                              i

                              =

                              daļējā svēršanas diapazona numurs,

                              r

                              =

                              kopējais daļējo svēršanas diapazonu skaits.

                              Kategorija

                              Etalona skalas intervāls (e)

                              Minimālā slodze (Min)

                              Etalona skalas intervālu skaits

                              minimālā vērtība

                              minimālā vērtība (2)
                              FOR-L_2009122LV.01001101.notes.0002.xml.jpg

                              maksimālā vērtībaFOR-L_2009122LV.01001101.notes.0003.xml.jpg

                              I

                              0,001

                              g ≤ ei

                              100 e1

                              50 000

                              —

                              II

                              0,001

                              g ≤ ei ≤ 0,05 g

                              20 e1

                              5 000

                              100 000

                              0,1

                              g ≤ ei

                              50 e1

                              5 000

                              100 000

                              III

                              0,1

                              g ≤ ei

                              20 e1

                              500

                              10 000

                              IIII

                              5

                              g ≤ ei

                              10 e1

                              50

                              1 000

            4.   Precizitāte
      4.1.   Īstenojot 9. pantā noteiktās procedūras, rezultātu parādīšanas kļūda nedrīkst pārsniegt maksimāli pieļaujamo rezultātu parādīšanas kļūdu, kas parādīta 3. tabulā. Ja rezultātus parāda ciparu formā, rezultātu parādīšanas kļūdu koriģē, ņemot vērā noapaļošanas kļūdu.
      Maksimāli pieļaujamās kļūdas attiecas uz neto vērtību un taras vērtību visiem iespējamiem smagumiem, izņemot iepriekš noteiktu taras vērtību.

         3.   tabula

         Maksimāli pieļaujamās kļūdas

                  Slodze

                  Maksimāli pieļaujamās kļūdas

                  I kategorija

                  II kategorija

                  III kategorija

                  IIII kategorija

                  0 ≤ m ≤ 50 000 e

                  0 ≤ m ≤ 5 000 e

                  0 ≤ m ≤ 500 e

                  0 ≤ m ≤ 50 e

                  ±0,5 e

                  50 000 e < m ≤ 200 000 e

                  5 000 e < m ≤ 20 000 e

                  500 e < m ≤ 2 000 e

                  50 e < m ≤ 200 e

                  ±1,0 e

                  200 000 e < m

                  20 000 e < m ≤ 100 000 e

                  2 000 e < m ≤ 10 000 e

                  200 e < m ≤ 1 000 e

                  ±1,5 e

            4.2.   Maksimāli pieļaujamās kļūdas lietošanā ir divreiz tik lielas kā pieļaujamās kļūdas, kas noteiktas 4.1. iedaļā.
      5.   Svēršanas rezultātiem, ko iegūst ar kādiem svariem, jābūt atkārtojamiem, un tiem jābūt reproducējamiem, lietojot citas rezultātu parādīšanas ierīces un citas līdzsvarošanas metodes.
      Svēršanas rezultātiem jābūt pietiekami neatkarīgiem no smaguma novietojuma uz smaguma paliktņa.
      6.   Svariem jāreaģē uz nelielām smaguma pārmaiņām.
      7.   Lielumi, kas ietekmē svēršanu, un laiks
      7.1.   II, III un IIII kategorijas svariem, ko iespējams izmantot sasvērtā stāvoklī, jābūt pietiekami nejutīgiem pret sasvērumu, kāds var būt parastos izmantošanas apstākļos.
      7.2.   Svariem jāatbilst metroloģiskajām prasībām ražotāja noteiktā temperatūras diapazonā. Šis diapazons ir vismaz:

                  —

                  I kategorijas svariem: 5 °C,

                  —

                  II kategorijas svariem: 15 °C,

                  —

                  III un IIII kategorijas svariem: 30 °C.

            Ja ražotājs to nav norādījis, piemēro temperatūras diapazonu no – 10 °C līdz + 40 °C.
      7.3.   Svariem, ko darbina ar elektriskā tīkla strāvu, jāatbilst metroloģiskajām prasībām strāvas piegādes apstākļos parastu svārstību robežās.
      Svariem, kas darbojas ar elektrisko bateriju strāvu, jāuzrāda to, ka spriegums nokrītas zem vajadzīgā minimuma, un šādos apstākļos vai nu jāturpina darboties pareizi, vai automātiski jāatslēdzas.
      7.4.   Elektroniskajiem svariem, izņemot tos I un II kategorijas svarus, kam e ir mazāks nekā 1 g, jāatbilst metroloģiskajām prasībām augsta relatīvā gaisa mitruma apstākļos pie to temperatūras diapazona augšējās robežas.
      7.5.   II, III vai IIII kategorijas svaru noslogošanai uz ilgu laiku jārada tikai niecīga ietekme uz smaguma parādīšanu vai uz nulles stāvokli tūlīt pēc smaguma noņemšanas.
      7.6.   Citos apstākļos svariem vai nu jāturpina darboties pareizi, vai automātiski jāatslēdzas.

         Projekts un konstrukcija

      8.   Galvenās prasības
      8.1.   Svaru projektam un konstrukcijai jābūt tādiem, ka svari saglabā metroloģiskās īpašības, ja tos uzstāda un lieto pareizi un tādā vidē, kādai tie paredzēti. Jāparāda masas vērtība.
      8.2.   Elektroniski svari, kad tie pakļauti traucējumiem, nedrīkst parādīt nozīmīgu traucējumu ietekmi, vai tie automātiski atklāj traucējumus un ziņo par tiem.
      Automātiski atklājot nozīmīgu traucējumu, elektroniskiem svariem jādod vizuāls vai skaņas trauksmes signāls, kam jāturpinās, līdz lietotājs veic koriģējošas darbības vai traucējumi pazūd.
      8.3.   Prasības, kas noteiktas 8.1. un 8.2. punktā, pastāvīgi jāizpilda tik ilgu laiku, kas uzskatāms par normālu šādu svaru lietošanas laiku.
      Elektroniskajiem ciparu svariem pastāvīgi jāveic pietiekama kontrole pār pareizu mērīšanas procesa darbību, pār rezultātu parādīšanas spēju, kā arī pār visu datu glabāšanu un datu pārraidīšanu.
      Automātiski atklājot nozīmīgu ilgstošu kļūdu, elektroniskiem svariem jādod vizuāls vai skaņas trauksmes signāls, kam jāturpinās, līdz lietotājs veic koriģējošas darbības vai kļūda pazūd.
      8.4.   Ja elektroniskiem svariem ar piemērotu interfeisu ir pievienotas ārējas ierīces, tas nedrīkst negatīvi ietekmēt svaru metroloģiskās īpašības.
      8.5.   Svariem nedrīkst būt tādas īpašības, kas var veicināt to negodīgu izmantošanu, turklāt iespējām tos nejauši izmantot nepareizi jābūt minimālām. Daļas, ko lietotājs nedrīkst nomontēt vai regulēt, jānodrošina pret šādām darbībām.
      8.6.   Svariem jābūt konstruētiem tā, lai viegli varētu veikt šajā direktīvā paredzētās obligātās pārbaudes.
      9.   Svēršanas rezultātu un citu smaguma vērtību parādīšana
      Svēršanas rezultātu un citu smaguma vērtību parādīšanai jābūt precīzai, nepārprotamai un nemaldinošai, un rezultātu parādīšanas ierīcei jābūt tādai, lai parastos lietošanas apstākļos rezultātus varētu viegli nolasīt.
      Šā pielikuma 1. punktā minēto vienību nosaukumi un simboli atbilst Direktīvas 80/181/EEK noteikumiem, papildinot ar metriskā karāta simbolu “ct”.
      Svari nedrīkst parādīt vairāk kā maksimālo slodzi (Max), kam pieskaitīti 9e.
      Rezultātu parādīšanas papildierīce ir atļauta tikai rezultātu parādīšanai decimāldaļās pa labi no komata. Papildrezultātu parādīšanas ierīci var izmanot tikai īslaicīgi, un tās darbība nedrīkst ietekmēt rezultātu drukāšanu.
      Papildrezultātus var parādīt ar noteikumu, ka tos nevar sajaukt ar galvenajiem rezultātiem.
      10.   Svēršanas rezultātu un citu smaguma vērtību izdrukāšana
      Drukātajiem rezultātiem jābūt pareiziem, viegli atpazīstamiem un nepārprotamiem. Drukai jābūt skaidrai, salasāmai, neizdzēšamai un jāsaglabājas ilgu laiku.
      11.   Līmeņošana
      Vajadzības gadījumā svari jāaprīko ar līmeņošanas ierīci un līmeņrādi, kas ir pietiekami jutīgs, lai varētu pareizi uzstādīt svarus.
      12.   Nullēšana
      Svarus var aprīkot ar nullēšanas ierīcēm. Šo ierīču darbībai jārada precīza nullēšana un tā nedrīkst izraisīt mērīšanas rezultātu neprecizitāti.
      13.   Taras ierīces un iepriekš paredzētas taras ierīces
      Svariem var būt viena vai vairākas taras ierīces un viena iepriekš paredzētas taras ierīce. Taras ierīču darbībai jārada precīza nullēšana un jānodrošina pareiza neto svara noteikšana. Iepriekš paredzētas taras ierīces darbībai jānodrošina pareiza aprēķinātās neto vērtības noteikšana.
      14.   Svari tiešajai preču tirgošanai sabiedrībai, un kuru maksimālā slodze nepārsniedz 100 kg: papildu prasības
      Svariem tiešajai preču tirgošanai sabiedrībai jāparāda visa būtiskā informācija par svēršanas operāciju un, ja tās ir ierīces, kas parāda cenu, tām skaidri jāparāda pircējam pērkamās preces cenas aprēķins.
      Maksājamai cenai, ja to parāda, jābūt precīzai.
      Svariem, kas aprēķina cenu, jāparāda būtiskie rādījumi tik ilgi, lai pircējs spētu tos pienācīgi izlasīt.
      Svari, kas aprēķina cenu, var veikt citas darbības līdztekus atsevišķas preces nosvēršanai un cenas aprēķināšanai vienīgi tad, ja visus rādījumus, kas saistīti ar visiem darījumiem, izdrukā skaidri, nepārprotami un atbilstīgi uz klientam domāta čeka vai etiķetes.
      Svariem jābūt aprīkotiem tā, lai tie nedz tieši, nedz netieši neizraisītu rādījumus, kas ir grūti saprotami vai pārprotami.
      Svariem jāaizsargā pircēji pret nepareiziem tirdzniecības darījumiem, ko izraisa to nepareiza darbība.
      Rezultātu parādīšanas papildierīces un paplašinātas parādīšanas ierīces nav atļautas.
      Papildu ierīces ir atļautas vienīgi tad, ja tās nevar izraisīt negodīgu izmantošanu.
      Svariem, kas ir līdzīgi tādiem svariem, ko parasti izmanto tiešai preču tirgošanai sabiedrībai, bet kuri neatbilst šīs iedaļas prasībām, ekrāna tuvumā jābūt neizdzēšamam marķējumam “Neizmantot tiešai preču tirgošanai sabiedrībai”.
      15.   Svari cenas etiķetes izdrukai
      Ciktāl šīs prasības piemērojamas attiecīgajiem svariem, svariem cenas etiķetes izdrukai jāatbilst prasībām, kas izvirzītas tādiem svariem tiešai preču tirgošanai sabiedrībai, kuri aprēķina cenu. Cenas etiķetes izdrukāšana nav iespējama, ja svars ir mazāks par minimālo.

         (1)  OV L 39, 15.2.1980., 40. lpp.

         (2)  Ja i = r, piemēro attiecīgo 1. tabulas aili, e aizvietojot ar el.

      II PIELIKUMS

         ATBILSTĪBAS NOVĒRTĒJUMA PROCEDŪRAS

      1.   EK tipa pārbaude
      1.1.   EK tipa pārbaude ir procedūra, ar ko paziņotā iestāde pārliecinās par to un apliecina to, ka raksturīgi piedāvāto svaru paraugi atbilst šīs direktīvas prasībām.
      1.2.   Pieteikumu ar lūgumu veikt EK tipa pārbaudi tikai vienai paziņotajai iestādei iesniedz ražotājs vai viņa pilnvarots Kopienā reģistrēts pārstāvis.
      Pieteikumā ietilpst:

                  —

                  ražotāja vārds (nosaukums) un adrese, kā arī, ja pieteikumu iesniedz viņa pilnvarots pārstāvis, šā pārstāvja vārds (nosaukums) un adrese,

                  —

                  rakstisks apliecinājums, ka šāds pieteikums nav iesniegts nevienai citai paziņotai iestādei,

                  —

                  projekta dokumentācija, kas aprakstīta III pielikumā.

            Pieteikuma iesniedzējs paziņotās iestādes rīcībā nodod vienus svarus, kas pārstāv piedāvāto produkciju, še turpmāk sauktu par “tipu”.
      1.3.   Paziņotā iestāde:

                  1.3.1.

                  pārbauda projekta dokumentāciju un pārliecinās par to, ka tips ir ražots saskaņā ar šo dokumentāciju;

                  1.3.2.

                  vienojas ar pieteikuma iesniedzēju par vietu, kur tiks veiktas pārbaudes un/vai testi;

                  1.3.3.

                  veic vai liek veikt attiecīgās pārbaudes un/vai testus, kas vajadzīgi, lai pārliecinātos par to, ka ražotāja izvēlētie risinājumi atbilst pamatprasībām, ja nav piemēroti 6. panta 1. punktā minētie saskaņotie standarti;

                  1.3.4.

                  veic vai liek veikt attiecīgās pārbaudes un/vai testus, kas vajadzīgi, lai pārliecinātos par to, ka ražotājs ir izvēlējies piemērot attiecīgos standartus un ka tie tiešām ir piemēroti, nodrošinot atbilstību pamatprasībām.

            1.4.   Ja tips atbilst šīs direktīvas prasībām, paziņotā iestāde pretendentam izsniedz EK tipa apstiprinājuma sertifikātu. Sertifikātā iekļauj secinājumus par pārbaudi, tās derīguma nosacījumus, ja tādi ir, apstiprināto svaru identificēšanai vajadzīgos datus, kā arī vajadzības gadījumā to darbības aprakstu. Visus attiecīgos tehniskos elementus, piemēram, rasējumus un shēmas, pievieno EK tipa apstiprinājuma sertifikātam.
      Sertifikāts ir derīgs 10 gadus no izdošanas dienas, un to var pagarināt par 10 gadiem.
      Ja notiek būtiskas pārmaiņas svaru konstrukcijā, piemēram, jaunas tehnoloģijas izmantošanas dēļ, sertifikāta derīgumu var ierobežot līdz diviem gadiem un pagarināt par trim gadiem.
      1.5.   Katra paziņotā iestāde regulāri visām dalībvalstīm dara zināmu sarakstu, kurā uzskaita:

                  —

                  saņemtos pieteikumus EK tipa pārbaudei,

                  —

                  izdotos EK tipa apstiprinājuma sertifikātus,

                  —

                  noraidītos tipa sertifikāta pieteikumus,

                  —

                  papildinājumus un grozījumus jau izdotajiem dokumentiem.

            Katra paziņotā iestāde turklāt tūlīt informē visas dalībvalstis par EK tipa apstiprinājuma sertifikātu anulēšanu.
      Katra dalībvalsts dara šo informāciju zināmu iestādēm, kuras tā paziņojusi.
      1.6.   Citas paziņotās iestādes var saņemt sertifikāta kopiju kopā ar tās pielikumiem.
      1.7.   Paziņoto iestādi, kas izdevusi EK tipa apstiprinājuma sertifikātu, pretendents pastāvīgi informē par visiem apstiprinātā tipa pārveidojumiem.
      Pārveidojumi apstiprinātajā tipā jāapstiprina atsevišķi paziņotajai iestādei, kas izsniegusi EK tipa apstiprinājuma sertifikātu, ja šie pārveidojumi varētu ietekmēt atbilstību šīs direktīvas pamatprasībām vai paredzētajiem svaru lietošanas nosacījumiem. Šo papildu apstiprinājumu izsniedz kā pielikumu EK tipa apstiprinājuma sertifikātam.
      2.   EK tipa atbilstības deklarācija (produkcijas kvalitātes garantija)
      2.1.   EK tipa atbilstības deklarācija (produkcijas kvalitātes garantija) ir procedūra, ar ko ražotājs, kas ievēro 2.2. punktā noteiktās prasības, apliecina, ka attiecīgie svari attiecīgā gadījumā atbilst tipam, kurš aprakstīts EK tipa apstiprinājuma sertifikātā, un atbilst šīs direktīvas prasībām.
      Ražotājs vai viņa pilnvarots pārstāvis, kas reģistrēts Kopienā, pie katriem svariem piestiprina “EK” atbilstības marķējumu un IV pielikumā paredzētos uzrakstus, kā arī sastāda rakstisku atbilstības deklarāciju.
      “EK” atbilstības marķējumu papildina tās paziņotās iestādes identifikācijas numurs, kura atbild par 2.4. punktā minēto EK uzraudzību.
      2.2.   Ražotājam pareizi jāīsteno kvalitātes nodrošinājuma sistēma, kas aprakstīta 2.3. punktā, un tam jābūt pakļautam 2.4. punktā aprakstītajai uzraudzībai.
      2.3.   Kvalitātes nodrošinājuma sistēma

                  2.3.1.

                  Ražotājs iesniedz paziņotajai iestādei pieteikumu ar lūgumu apstiprināt viņa kvalitātes nodrošinājuma sistēmu.
                  Pieteikumā norāda:

                              —

                              apņemšanos izpildīt saistības, ko uzliek apstiprinātā kvalitātes nodrošinājuma sistēma,

                              —

                              apņemšanos uzturēt apstiprināto kvalitātes nodrošinājuma sistēmu, lai nodrošinātu pastāvīgu tās piemērotību ražošanai un efektivitāti.

                        Ražotājs paziņotajai iestādei dara zināmu visu vajadzīgo informāciju, jo īpaši kvalitātes nodrošinājuma sistēmas dokumentāciju un svaru konstrukcijas dokumentāciju.

                  2.3.2.

                  Kvalitātes nodrošinājuma sistēmai jānodrošina svaru atbilstība tipam, kas aprakstīts EK tipa apstiprinājuma sertifikātā, kā arī šīs direktīvas prasībām.
                  Visas kvalitātes nodrošinājuma sistēmas sastāvdaļas, prasības un noteikumus, ko ievēro ražotājs, jādokumentē sistemātiski un kārtīgi, rakstiski fiksējot noteikumus, procedūras un instrukcijas. Šī kvalitātes nodrošinājuma sistēmas dokumentācijai jānodrošina pareiza kvalitātes programmu, plānu, pamācību un reģistru izpratne.
                  Tajā jo īpaši pienācīgi jāapraksta:

                              —

                              mērķi kvalitātes jomā un organizatoriskā struktūra, vadības personāla pienākumi un viņu pilnvaras attiecībā uz ražojuma kvalitāti,

                              —

                              izgatavošanas process, kvalitātes kontroles un nodrošināšanas paņēmieni, kā arī izmantojamie sistemātiskie pasākumi,

                              —

                              pārbaudes un testi, ko veiks pirms izgatavošanas, izgatavošanas laikā un pēc tās, kā arī to veikšanas biežums,

                              —

                              līdzekļi, ar ko pārraudzīs vajadzīgās ražojumu kvalitātes sasniegšanu un efektīvu kvalitātes nodrošinājuma sistēmas darbību.

                  2.3.3.

                  Paziņotā iestāde pārbauda un izvērtē šo kvalitātes sistēmu, lai noteiktu, vai tā atbilst 2.3.2. punktā minētajām prasībām. Tā uzskata, ka kvalitātes nodrošinājuma sistēmas, kas īsteno attiecīgo saskaņoto standartu, atbilst šīm prasībām.
                  Tā dara zināmu savu lēmumu ražotājam un informē par to pārējās paziņotās iestādes. Paziņojumā ražotājam iekļauj secinājumus par pārbaudi, kā arī, atteikuma gadījumā, lēmuma pamatojumu.

                  2.3.4.

                  Ražotājs vai viņa pilnvarots pārstāvis pastāvīgi informē paziņoto iestādi, kas apstiprinājusi kvalitātes sistēmu, par visiem kvalitātes nodrošināšanas sistēmas jauninājumiem, ko radījusi, piemēram, jauna tehnoloģija vai jauna kvalitātes koncepcija.

                  2.3.5.

                  Visas paziņotās iestādes, kas anulē kvalitātes nodrošināšanas sistēmas apstiprinājumu, informē par to citas paziņotās iestādes.

            2.4.   EK uzraudzība

                  2.4.1.

                  EK uzraudzības mērķis ir nodrošināt to, ka ražotājs kārtīgi pilda pienākumus, ko uzliek apstiprinātā kvalitātes nodrošinājuma sistēma.

                  2.4.2.

                  Ražotājs dod atļauju paziņotājai iestādei veikt visas vajadzīgās apskates, tostarp ražošanas telpu, noliktavu un laboratoriju apskates, kā arī sniedz tai visu vajadzīgo informāciju, jo īpaši:

                              —

                              kvalitātes nodrošinājuma sistēmas dokumentāciju,

                              —

                              projekta dokumentāciju,

                              —

                              kvalitātes reģistrus, piemēram, ziņojumus par apskatēm, testiem, kalibrēšanu un attiecīgā personāla kvalifikāciju u. c.

                        Paziņotā iestāde regulāri veic revīzijas, lai nodrošinātu, ka ražotājs uztur un piemēro kvalitātes nodrošināšanas sistēmu; tā iesniedz ražotājam revīzijas ziņojumu.
                  Turklāt paziņotā iestāde var bez brīdinājuma ierasties pie ražotāja. Šādu apmeklējumu laikā paziņotā iestāde var veikt daļējas revīzijas. Tā iesniedz ražotājam pārskatu par apmeklējumu un, attiecīgā gadījumā, revīzijas ziņojumu.

                  2.4.3.

                  Paziņotā iestāde nodrošina, ka ražotājs uztur un izmanto apstiprināto kvalitātes nodrošinājuma sistēmu.

            3.   EK verifikācija
      3.1.   EK verifikācija ir procedūra, ar kuru ražotājs vai viņa pilnvarots pārstāvis, kas reģistrēts Kopienā, nodrošina un deklarē saskaņā ar 3.3. punktu pārbaudīto svaru, ja vajadzīgs, atbilstību EK tipa pārbaudes sertifikātā aprakstītajam tipam un uz tiem attiecināmo direktīvu prasībām.
      3.2.   Ražotājs veic visus vajadzīgos pasākumus, lai izgatavošanas procesā nodrošinātu svaru atbilstību, ja vajadzīgs, EK tipa pārbaudes sertifikātā aprakstītajam tipam un uz tiem attiecināmajām šīs direktīvas prasībām. Ražotājs vai viņa pilnvarots pārstāvis Kopienā pie katriem svariem piestiprina “EK” atbilstības marķējumu un sastāda rakstisku atbilstības deklarāciju.
      3.3.   Paziņotā iestāde izdara attiecīgas pārbaudes un testus, t. i., pārbaudot katrus svarus, kā noteikts 3.5. punktā, lai noskaidrotu ražojuma atbilstību šīs direktīvas prasībām.
      3.4.   Ja uz svariem neattiecas EK tipa apstiprinājums, III pielikumā noteiktajai svaru projekta dokumentācijai jābūt pieejamai paziņotajai iestādei pēc tās pieprasījuma.
      3.5.   Verifikācija, pārbaudot un testējot katrus svarus.

                  3.5.1.

                  Katrus svarus pārbauda un testē atsevišķi, kā noteikts attiecīgajā(-os) saskaņotajā(-os) standartā(-os), kas minēti 6. panta 1. punktā, vai izdarot līdzvērtīgus testus, lai verificētu to atbilstību, ja vajadzīgs, EK tipa pārbaudes sertifikātā aprakstītajam tipam un uz svariem attiecināmajām šīs direktīvas prasībām.

                  3.5.2.

                  Paziņotā iestāde pie katriem svariem, kuru atbilstība prasībām ir noteikta, piestiprina tās identifikācijas numuru vai nodrošina tā piestiprināšanu un atbilstoši izdarītajiem testiem sastāda rakstisku atbilstības sertifikātu.

                  3.5.3.

                  Ražotājam vai viņa pilnvarotam pārstāvim, pēc pieprasījuma, jānodrošina paziņotās iestādes atbilstības sertifikātu uzrādīšana.

            4.   EK vienības verifikācija
      4.1.   EK vienības verifikācija ir procedūra, ar kuru ražotājs vai viņa pilnvarots pārstāvis Kopienā nodrošina un deklarē parasti konkrētam lietojumam paredzēto svaru, kas izlaisti kopā ar 4.2. punktā minēto sertifikātu, atbilstību šīs direktīvas prasībām, kuras uz tiem attiecas. Ražotājs vai viņa pilnvarots pārstāvis pie svariem piestiprina “EK” atbilstības marķējumu un sastāda rakstisku atbilstības deklarāciju.
      4.2.   Paziņotā iestāde pārbauda svarus un veic attiecīgus testus, kā noteikts attiecīgajā(-os) saskaņotajā(-os) 6. panta 1. punktā minētajā(-os) standartā(-os), lai nodrošinātu atbilstību attiecīgajām šīs direktīvas prasībām.
      Paziņotā iestāde pie instrumenta, kura atbilstība prasībām ir noteikta, piestiprina tās identifikācijas numuru vai nodrošina tā piestiprināšanu un atbilstīgi izdarītajiem testiem sastāda rakstisku atbilstības sertifikātu.
      4.3.   Svaru projekta tehniskās dokumentācijas mērķis, saskaņā ar III pielikumu, ir dot iespēju novērtēt atbilstību šīs direktīvas prasībām un izprast svaru uzbūvi, izgatavošanu un darbību. Tai jābūt pieejamai paziņotās iestādes vajadzībām.
      4.4.   Ražotājam vai viņa pilnvarotam pārstāvim, pēc pieprasījuma, jānodrošina paziņotās iestādes atbilstības sertifikātu uzrādīšana.
      5.   Vispārīgi noteikumi
      5.1.   EK tipa atbilstības deklarāciju (produkcijas kvalitātes garantija), EK verifikāciju un EK vienības verifikāciju var veikt ražotāja rūpnīcā vai jebkurā citā vietā, ja svari nav jāizjauc tāpēc, lai pārvestu līdz lietošanas vietai, un ja lietošanas vietā svari nav jāsamontē pirms lietošanas sākšanas vai nav jāveic citi uzstādīšanas darbi, kas var ietekmēt svaru darbību, un ja ir ievērots smaguma spēka lielums lietošanas vietā vai arī svaru darbība ir nejutīga pret smaguma spēka maiņām. Visos citos gadījumos tās veic svaru lietošanas vietā.
      5.2.   Ja svaru darbība ir jutīga pret smaguma spēka pārmaiņām, 5.1. punktā minētās procedūras var veikt divos posmos, turklāt otrajā posmā ietver visas pārbaudes un izmēģinājumus, kuru iznākums ir atkarīgs no smaguma spēka, bet pirmajā posmā – visas pārējās pārbaudes un izmēģinājumus. Otro posmu veic svaru lietošanas vietā. Ja dalībvalsts savā teritorijā noteikusi smaguma spēka zonas, frāzi “svaru lietošanas vietā” var lasīt kā “svaru lietošanas smaguma spēka zonā”.
      5.2.1.   Ja ražotājs ir izvēlējies kādu no 5.1. punktā minētajām procedūrām izpildīt divos posmos un ja katrā no šiem posmiem iesaistītās puses ir citas, pie svariem, kuriem procedūras pirmais posms ir izpildīts, jāpiestiprina attiecīgajā posmā iesaistītās paziņotās iestādes identifikācijas numurs.
      5.2.2.   Puse, kas izpildījusi procedūras pirmo posmu, katriem svariem piešķir sertifikātu, kurā ir svaru identifikācijai un izdarīto pārbaužu un testu sīkam aprakstam vajadzīgie dati.
      Puse, kas izpilda procedūras otro posmu, izdara tās pārbaudes un testus, kuri vēl nav izdarīti.
      Ražotājam vai viņa pilnvarotam pārstāvim, pēc pieprasījuma, jānodrošina paziņotās iestādes atbilstības sertifikātu uzrādīšana.
      5.2.3.   Ražotājs, kas izvēlējies pirmajā posmā izmantot EK tipa atbilstības deklarāciju (produkcijas kvalitātes garantiju), otrajā posmā var vai nu izmantot to pašu procedūru, vai nolemt turpināt otro posmu ar EK verifikāciju.
      5.2.4.   “EK” atbilstības marķējumu kopā ar tās paziņotās iestādes identifikācijas numuru, kura piedalījās otrā posmā, pie svariem piestiprina, beidzot otro posmu.

      III PIELIKUMS

         PROJEKTA DOKUMENTĀCIJA

      Tehniskajai dokumentācijai saprotami jāparāda izstrādājuma projekts, izgatavošana un darbība, un tai jādod iespēja novērtēt tā atbilstību šīs direktīvas prasībām.
      Dokumentācijā, ciktāl tas attiecas uz šādu novērtējumu, iekļauj:

                  —

                  vispārīgu tipa aprakstu,

                  —

                  vispārīgus projekta un izgatavošanas rasējumus, kā arī sastāvdaļu, mezglu, elektrības ķēžu u. c. shēmas,

                  —

                  aprakstus un paskaidrojumus, lai saprastu iepriekš minētos dokumentus, ieskaitot svaru darbību,

                  —

                  pilnībā vai daļēji piemērotu 6. panta 1. punktā minēto saskaņoto standartu sarakstu, kā arī to risinājumu aprakstu, kas izvēlēti, lai ražojums atbilstu pamatprasībām, ja 6. panta 1. punktā minētie saskaņotie standarti nav piemēroti,

                  —

                  projekta aprēķinu un pārbaužu rezultātus u. tml.,

                  —

                  testa ziņojumus,

                  —

                  tādu svaru EK tipa apstiprinājuma sertifikātus un tiem veiktu attiecīgo testu rezultātus, kuros ir daļas, kas vienādas ar projektā iekļautajām daļām.

      IV PIELIKUMS

         “EK” ATBILSTĪBAS MARĶĒJUMS UN IEKĻAUŠANA

      1.   Svari, uz kuriem attiecas EK atbilstības novērtējuma procedūra

                  1.1.

                  Uz šiem svariem jābūt:

                              a)

                                          —

                                          “EK” atbilstības marķējumam, kurā ietilpst VI pielikumā aprakstītais “EK” simbols,

                                          —

                                          paziņotās(-o) iestādes/iestāžu, kura(-as) izpildījusi/izpildījušas EK uzraudzību vai EK verifikāciju, identifikācijas numuram(-iem).

                                    Piestiprinot pie svariem, augšminēto marķējumu un uzrakstus skaidri sagrupē atsevišķā vienībā;

                              b)

                              zaļai kvadrātiskai uzlīmei vismaz 12,5 mm × 12,5 mm lielumā, uz kuras melnā krāsā uzdrukāts lielais burts “M”;

                              c)

                              šādiem uzrakstiem:

                                          —

                                          attiecīgā gadījumā – EK tipa apstiprinājuma sertifikāta numurs,

                                          —

                                          ražotāja marka vai nosaukums,

                                          —

                                          precizitātes kategorija, kas ietverta ovālā vai divās horizontālās līnijās, ko savieno divi pusloki,

                                          —

                                          maksimālā slodze šādā formā: Max …,

                                          —

                                          minimālā slodze šādā formā: Min …,

                                          —

                                          etalona skalas intervāls šādā formā e =,

                                          —

                                          “EK” atbilstības marķējuma piestiprināšanas gadskaitļa pēdējie divi cipari,

                                    un vēl, vajadzības gadījumā:

                                          —

                                          sērijas numurs,

                                          —

                                          svariem, kas sastāv no atsevišķām, bet savienotām vienībām – identifikācijas zīme uz katras vienības,

                                          —

                                          skalas intervāls, ja tas atšķiras no e, šādā formā: d = …,

                                          —

                                          maksimālais papildu taras lielums šādā formā: T = + …,

                                          —

                                          maksimālais atņemamais taras lielums, ja tas atšķiras no Max, šādā formā: T = – …,

                                          —

                                          taras intervāls, ja tas atšķiras no d, šādā formā: dT= …,

                                          —

                                          maksimālā nekaitīgā slodze, ja tā atšķiras no Max, šādā formā: Lim …,

                                          —

                                          īpašās temperatūras robežas šādā formā: … °C/… °C,

                                          —

                                          svara paliktņa un atsvaru koeficients.

                  1.2.

                  Uz svariem jābūt pietiekami daudz vietas, lai varētu uzlikt “EK” atbilstības marķējumu un/vai uzrakstus. Tiem jābūt tādiem, lai būtu neiespējami noņemt zīmi un uzrakstus, tos nesabojājot, un lai zīme un uzraksti ir redzami, kad svari atrodas parastajā darba stāvoklī.

                  1.3.

                  Ja lieto datu plāksnīti, jābūt iespējai to noplombēt, ja vien tā nav tāda, ka ir neiespējami to noņemt nesalaužot. Ja datu plāksnīte ir plombējama, jābūt iespējai tai piestiprināt kontrolatzīmi.

                  1.4.

                  Uzrakstiem Max, Min, e, d jābūt arī rezultātu parādīšanas ierīces tuvumā, ja vien tie jau nav tur izvietoti.

                  1.5.

                  Uz katras slodzes mērīšanas ierīces, kas ir savienota vai ko var savienot ar vienu vai vairākiem smaguma paliktņiem, jābūt attiecīgiem uzrakstiem, kas atbilst konkrētajam smaguma paliktnim.

            2.   Pārējie svari
      Uz pārējiem svariem jābūt šādiem datiem:

                  —

                  ražotāja marka vai nosaukums,

                  —

                  maksimālā slodze šādā formā: Max ….

            Uz šiem svariem nedrīkst būt 1.1. punkta b) apakšpunktā paredzēto uzlīmju.
      3.   Lietojuma ierobežojuma simbols, kas minēts 13. pantā
      Šo simbolu veido ar melnu krāsu uzdrukāts lielais burts “M” uz sarkana kvadrātiska laukuma vismaz 25 mm × 25 mm lielumā, ko krusto divas diagonāles.

      V PIELIKUMS

         Kritēriju minimums, kas dalībvalstīm jāpiemēro, izraugoties organizācijas ar 9. pantā minēto procedūru saistīto uzdevumu veikšanai

                  1)

                  Šīm organizācijām jābūt vajadzīgajam personālam, līdzekļiem un iekārtām.

                  2)

                  Šo organizāciju personālam jābūt tehniski kompetentam un profesionāli godprātīgam.

                  3)

                  Šīm organizācijām jādarbojas neatkarīgi no jebkurām aprindām, grupām vai personām, kas ir tieši vai netieši ieinteresētas neautomātiskajos svaros, veicot testus, sastādot ziņojumus, izdodot sertifikātus un veicot šajā direktīvā paredzēto uzraudzību.

                  4)

                  Šo organizāciju personālam jāievēro dienesta noslēpums.

                  5)

                  Šīm iestādēm jānoslēdz civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu, ja vien to saskaņā ar tiesību aktiem nesedz valsts.

            Dalībvalstis regulāri pārbauda 1. un 2. punktā minēto nosacījumu izpildi.

      VI PIELIKUMS

         “EK” ATBILSTĪBAS MARĶĒJUMS

                  —

                  “EK” atbilstības marķējums sastāv no lielajiem burtiem “EK” šādā formā:

                  —

                  Ja “EK” atbilstības marķējumu samazina vai palielina, iepriekš sniegtajā graduētajā zīmējumā noteiktās proporcijas jāsaglabā.

                  —

                  “EK” atbilstības marķējuma komponentu vertikālajam izmēram jābūt vienādam, un tas nedrīkst būt mazāks par 5 mm.

      VII PIELIKUMS

         A   DAĻA

         Atceltā direktīva ar sekojošo grozījumu

      (minēta 17. pantā)

                  Padomes Direktīva 90/384/EEK
                  (OV L 189, 20.7.1990., 1. lpp.)

                  Padomes Direktīva 93/68/EEK
                  (OV L 220, 30.8.1993., 1. lpp.)

                  tikai 1. panta 7. punkts un 8. pants

         B   DAĻA

         Termiņi transponēšanai valsts tiesību aktos un piemērošanai

      (minēti 17. pantā)

                  Direktīva

                  Termiņš transponēšanai

                  Piemērošanas datums

                  90/384/EEK

                  1992. gada 30. jūnijs

                  1993. gada 1. janvāris (1)

                  93/68/EEK

                  1994. gada 30. jūnijs

                  1995. gada 1. janvāris (2)

         (1)  Saskaņā ar Direktīvas 90/384/EEK 15. panta 3. punktu, dalībvalstis tomēr 10 gadus no dienas, kurā tās piemēro 1. punktā minētos noteikumus par transponēšanu valsts tiesību aktos, atļauj laist tirgū un/vai nodot ekspluatācijā svarus, kas atbilst noteikumiem, kuri bija spēkā pirms 1993. gada 1. janvāra.

         (2)  Saskaņā ar Direktīvas 93/68/EEK 14. panta 2. punktu “Līdz 1997. gada 1. janvārim dalībvalstis ļauj laist tirgū un nodot ekspluatācijā ražojumus, kas atbilst marķējuma noteikumiem, kuri bija spēkā līdz 1995. gada 1. janvārim.”

      VIII PIELIKUMS

         ATBILSTĪBAS TABULA

                  Direktīva 90/384/EEK

                  Šī direktīva

                  5. apsvērums, pēdējais teikums

                  2. pants, 3. punkts

                  1. pants, 1. punkts, pirmā daļa

                  2. pants, 1. punkts

                  1. pants, 1. punkts, otrā daļa

                  2. pants, 2. punkts

                  1. panta 1. punkta trešā daļa

                  1. panta 1. punkts

                  1. panta 2. punkta ievadvārdi

                  1. panta 2. punkta ievadvārdi

                  1. panta 2. punkta a) apakšpunkta 1) punkts

                  1. panta 2. punkta a) apakšpunkta i) punkts

                  1. panta 2. punkta a) apakšpunkta 2) punkts

                  1. panta 2. punkta a) apakšpunkta ii) punkts

                  1. panta 2. punkta a) apakšpunkta 3) punkts

                  1. panta 2. punkta a) apakšpunkta iii) punkts

                  1. panta 2. punkta a) apakšpunkta 4) punkts

                  1. panta 2. punkta a) apakšpunkta iv) punkts

                  1. panta 2. punkta a) apakšpunkta 5) punkts

                  1. panta 2. punkta a) apakšpunkta v) punkts

                  1. panta 2. punkta a) apakšpunkta 6) punkts

                  1. panta 2. punkta a) apakšpunkta vi) punkts

                  1. panta 2. punkta b) apakšpunkts

                  1. panta 2. punkta b) apakšpunkts

                  2. pants

                  3. pants

                  3. pants

                  4. pants

                  4. pants

                  5. pants

                  5. pants

                  6. pants

                  6. panta pirmās daļas pirmais teikums

                  7. panta pirmā daļa

                  6. panta pirmās daļas otrais teikums

                  7. panta otrā daļa

                  6. panta otrā daļa

                  7. panta trešā daļa

                  7. pants

                  8. pants

                  8. panta 1. un 2. punkts

                  9. panta 1. un 2. punkts

                  8. panta 3. punkta a) apakšpunkts

                  9. panta 3. punkta pirmā daļa

                  8. panta 3. punkta b) apakšpunkts

                  9. panta 3. punkta otrā daļa

                  9. pants

                  10. pants

                  10. pants

                  11. pants

                  11. pants

                  12. pants

                  12. pants

                  13. pants

                  13. pants

                  14. pants

                  14. panta pirmais teikums

                  15. panta pirmā daļa

                  14. panta otrais teikums

                  15. panta otrā daļa

                  15. panta 1. līdz 3. punkts

                  —

                  15. panta 4. punkts

                  16. pants

                  15. panta 5. punkts

                  —

                  —

                  17. pants

                  —

                  18. pants

                  16. pants

                  19. pants

                  I līdz VI pielikums

                  I līdz VI pielikums

                  —

                  VII pielikums

                  —

                  VIII pielikums


title: Komisijas Direktīva 2008/70/EK ( 2008. gada 11. jūlijs), ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK, lai tajā iekļautu tritosulfuronu kā darbīgo vielu (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               12.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 185/40

      KOMISIJAS DIREKTĪVA 2008/70/EK
   (2008. gada 11. jūlijs),
   ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK, lai tajā iekļautu tritosulfuronu kā darbīgo vielu
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīvu 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (1) un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Saskaņā ar Direktīvas 91/414/EEK 6. panta 2. punktu Vācija 2001. gada 8. jūnijā saņēma pieteikumu no BASF AG par darbīgās vielas tritosulfurona iekļaušanu Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā. Ar Komisijas Lēmumu 2002/268/EK (2) tika apstiprināts, ka dokumentācija ir pilnīga, t. i., principā to var uzskatīt par atbilstīgu Direktīvas 91/414/EEK II un III pielikuma prasībām par datiem un informāciju.

               (2)

               Attiecībā uz pieteikuma iesniedzēja paredzētajiem izmantošanas veidiem šīs darbīgās vielas iedarbība uz cilvēka veselību un vidi ir novērtēta saskaņā ar Direktīvas 91/414/EEK 6. panta 2. un 4. punkta noteikumiem. Izraudzītā ziņotājdalībvalsts 2002. gada 5. septembrī iesniedza novērtējuma ziņojuma projektu.

               (3)

               Dalībvalstis un Komisija Pastāvīgajā pārtikas aprites un dzīvnieku veselības komitejā ir pārskatījušas novērtējuma ziņojumu projektus par tritosulfuronu. Pārskatīšanu pabeidza 2008. gada 20. maijā, sagatavojot Komisijas pārskata ziņojumu par tritosulfuronu.

               (4)

               Dokumentus un informāciju par tritosulfuronu iesniedza arī Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādei (EPNI) atsevišķai konsultācijai. EPNI tika uzaicināta sagatavot zinātnisku atzinumu par tritosulfurona augsnes un notekūdeņu metabolīta TBSA toksisko iedarbību, novērtējot tā izraisīto risku cilvēkam. EPNI bija jāatbild, vai, spriežot pēc pieejamajiem datiem, metabolītam TBSA ir gēnu toksicitātes potenciāls mazināt auglību vai arī ir kādas norādes uz to un kā tas ietekmē cilvēkiem noteiktās toksikoloģiskās standartvērtības.

               (5)

               EPNI 2007. gada 11. decembra atzinumā (3) secināja, ka TBSA nav atklāts ne klastogenitātes, ne citāds gēnu toksicitātes potenciāls, ka tas tieši neietekmē auglību un ka tāpēc nav jākoriģē sākotnējais drošuma koeficients attiecībā uz potenciālu ietekmi uz auglību. Atzinums tika ņemts vērā.

               (6)

               No dažādajām veiktajām pārbaudēm izriet, ka augu aizsardzības līdzekļi, kas satur attiecīgo darbīgo vielu, kopumā varētu atbilst Direktīvas 91/414/EEK 5. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā un 5. panta 3. punktā noteiktajām prasībām, jo īpaši saistībā ar pārbaudītajiem lietošanas veidiem, kas sīki izklāstīti Komisijas pārskata ziņojumā. Tādēļ ir lietderīgi iekļaut tritosulfuronu minētās direktīvas I pielikumā, lai nodrošinātu, ka visās dalībvalstīs saskaņā ar minētās direktīvas noteikumiem var atļaut augu aizsardzības līdzekļus, kas satur šo darbīgo vielu.

               (7)

               Neierobežojot Direktīvā 91/414/EEK noteiktos pienākumus, kas izriet no darbīgās vielas iekļaušanas I pielikumā, pēc iekļaušanas jāatvēl dalībvalstīm sešu mēnešu laikposms pašreizējo pagaidu atļauju pārskatīšanai attiecībā uz augu aizsardzības līdzekļiem, kuri satur tritosulfuronu, lai nodrošinātu atbilstību Direktīvas 91/414/EEK, jo īpaši tās 13. panta, prasībām un I pielikumā izvirzītajiem nosacījumiem. Dalībvalstīm pašreizējās pagaidu atļaujas jāpārveido par pastāvīgām atļaujām, tās jāgroza vai jāatsauc saskaņā ar Direktīvas 91/414/EEK noteikumiem. Atkāpjoties no iepriekš noteiktā termiņa, jāparedz ilgāks laikposms, kurā iesniegt un novērtēt visu III pielikuma dokumentāciju par katra augu aizsardzības līdzekļa katru paredzēto lietošanas veidu saskaņā ar vienotajiem principiem, kas izklāstīti Direktīvā 91/414/EEK.

               (8)

               Tāpēc attiecīgi jāgroza Direktīva 91/414/EKK.

               (9)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgās komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 91/414/EEK I pielikumu groza atbilstīgi šīs direktīvas pielikumam.
   2. pants
   1.   Dalībvalstis vēlākais līdz 2009. gada 31. maijam pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara zināmu Komisijai minēto noteikumu tekstu, kā arī minēto noteikumu un šīs direktīvas atbilstības tabulu.
   Tās piemēro minētos noteikumus no 2009. gada 1. jūnija.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   3. pants
   1.   Vajadzības gadījumā dalībvalstis līdz 2009. gada 31. maijam saskaņā ar Direktīvu 91/414/EEK groza vai atsauc pašreizējās atļaujas augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur tritosulfuronu kā darbīgo vielu. Līdz minētajai dienai tās jo īpaši pārliecinās, vai ir izpildīti minētās direktīvas I pielikuma nosacījumi attiecībā uz tritosulfuronu, izņemot nosacījumus, kas noteikti attiecīgās darbīgās vielas ieraksta B daļā, un vai atļaujas turētāja rīcībā ir dokumentācija, kas atbilst minētās direktīvas II pielikuma prasībām saskaņā ar tās 13. panta 2. punkta nosacījumiem, vai arī šāda dokumentācija ir pieejama.
   2.   Atkāpjoties no 1. punkta, katru atļauto augu aizsardzības līdzekli, kas satur tritosulfuronu kā vienīgo vai vienu no vairākām darbīgajām vielām, kuras visas ir iekļautas Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā vēlākais līdz 2008. gada 30. novembrim, dalībvalstis atkārtoti novērtē saskaņā ar vienotajiem principiem, kuri noteikti Direktīvas 91/414/EEK VI pielikumā, pamatojoties uz dokumentāciju, kas atbilst minētās direktīvas III pielikuma prasībām, un ņemot vērā minētās direktīvas I pielikuma tritosulfurona ieraksta B daļu. Pamatojoties uz minēto novērtējumu, dalībvalstis nosaka, vai līdzeklis atbilst Direktīvas 91/414/EEK 4. panta 1. punkta b), c), d) un e) apakšpunkta nosacījumiem.
   Kad tas ir noteikts, dalībvalstis rīkojas šādi:

               a)

               ja līdzeklis satur tritosulfuronu kā vienīgo darbīgo vielu, vajadzības gadījumā vēlākais 2010. gada 31. maijā groza vai atsauc atļauju; vai

               b)

               ja līdzeklis satur tritosulfuronu kā vienu no vairākām darbīgajām vielām, vajadzības gadījumā atļauju groza vai atsauc vēlākais 2010. gada 31. maijā vai termiņā, kas šādai grozīšanai vai atsaukšanai paredzēts attiecīgajā direktīvā vai direktīvās, ar kurām attiecīgo vielu vai vielas iekļauj Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā, izvēloties vēlāko dienu.

         4. pants
   Šī direktīva stājas spēkā 2008. gada 1. decembrī.
   5. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2008. gada 11. jūlijā

            Komisijas vārdā —

            Komisijas locekle

         Androulla VASSILIOU

      (1)  OV L 230, 19.8.1991., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2008/45/EK (OV L 94, 5.4.2008., 21. lpp.).

      (2)  OV L 92, 9.4.2002., 34. lpp.

      (3)  Scientific Opinion of the Panel on Plant Protection Products and their Residues (PPR Panel) on a request from the European Commission on the toxicological relevance of the soil and ground water metabolite TBSA of tritosulfuron in the context of the human risk assessment. The EFSA Journal (2007) 621, 1.–33. lpp.

      PIELIKUMS
      Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā tabulas beigās iekļauj šādas rindas

                     Nr.

                     Parastais nosaukums, identifikācijas numuri

                        IUPAC nosaukums

                     Tīrība (1)

                     Stāšanās spēkā

                     Iekļaušana ir spēkā līdz

                     Īpaši noteikumi

                     “192

                     Tritosulfurons

                        CAS Nr. 142469-14-5

                        CIPAC Nr. 735

                     1-(4-metoksi-6-trifluormetil-1,3,5-triazīn-2-il)-3-(2-trifluormetil-benzolsulfonil)urīnviela

                     ≥ 960 g/kg
                     Šādus ražošanas piemaisījumus uzskata par toksiskiem, un tehniskajos līdzekļos tie nedrīkst pārsniegt konkrētu daudzumu.
                     2-amino-4-metoksi-6-(trifluormetil)-1,3,5-triazīns: < 0,2 g/kg

                     2008. gada 1. decembris

                     2018. gada 30. novembris

                     A   DAĻA
                     Var atļaut izmantot tikai kā herbicīdu.
                     B   DAĻA
                     Lai īstenotu VI pielikuma vienotos principus, ņem vērā secinājumus pārskata ziņojumā par tritosulfuronu, ko 2008. gada 20. maijā pabeidza Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgā komiteja, un jo īpaši tā I un II papildinājumu.
                     Vispārējā novērtējumā dalībvalstīm īpaša uzmanība jāpievērš šādiem aspektiem:

                                 —

                                 iespējamai gruntsūdeņu piesārņošanai gadījumos, kad darbīgo vielu lieto apgabalos ar piesārņojumjutīgiem augsnes un/vai klimatiskajiem apstākļiem,

                                 —

                                 ūdens organismu aizsardzībai,

                                 —

                                 mazu zīdītāju aizsardzībai.

                           Izmantošanas nosacījumos vajadzības gadījumā ietver riska mazināšanas pasākumus.”

         (1)  Sīkāka informācija par darbīgo vielu identitāti un to specifikācija ir sniegta pārskata ziņojumā.


title: Komisijas Direktīva (1989. gada 30. jūnijs), ar kuru groza Direktīvu 86/109/EEK, ar ko ierobežo dažu lopbarības augu sugu sēklu, eļļas augu un šķiedraugu sugu sēklu tirdzniecību, atļaujot tirgot tikai tās sēklas, kas oficiāli sertificētas kā “bāzes sēklas” vai “sertificētas sēklas”

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31989L0424

Oficiālais Vēstnesis L 196 , 12/07/1989 Lpp. 0050 - 0051 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 3 Sējums 29 Lpp. 0208  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 3 Sējums 29 Lpp. 0208

		Komisijas Direktīva(1989. gada 30. jūnijs),ar kuru groza Direktīvu 86/109/EEK, ar ko ierobežo dažu lopbarības augu sugu sēklu, eļļas augu un šķiedraugu sugu sēklu tirdzniecību, atļaujot tirgot tikai tās sēklas, kas oficiāli sertificētas kā "bāzes sēklas" vai "sertificētas sēklas"(89/424/EEK)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1966. gada 14. jūnija Direktīvu 66/401/EEK par lopbarības augu sēklu tirdzniecību [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 89/100/EEK [2], un jo īpaši tās 3. panta 3. punktu,ņemot vērā Padomes 1969. gada 30. jūnija Direktīvu 69/208/EEK par eļļas augu un šķiedraugu sēklu tirdzniecību [3], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 88/380/EEK [4], un jo īpaši tās 3. panta 3. punktu,tā kā Direktīva 66/401/EEK atļauj tirgot dažu lopbarības augu sugu bāzes sēklas, sertificētas sēklas un komerciālas sēklas;tā kā Direktīva 69/208/EEK atļauj tirgot dažu eļļas augu un šķiedraugu sugu bāzes sēklas, sertificētas sēklas un komerciālas sēklas;tā kā abu iepriekš minēto direktīvu 3. panta 3. punkts pilnvaro Komisiju aizliegt sēklu tirdzniecību, ja tās nav oficiāli sertificētas kā "bāzes sēklas" vai "sertificētas sēklas";tā kā tādēļ Komisijas Direktīva 86/109/EEK [5] ierobežo zināmu lopbarības augu sēklu, eļļas augu un šķiedraugu sēklu tirdzniecību, atļaujot tirgot tikai tās sēklas, kas oficiāli sertificētas kā "bāzes sēklas" vai "sertificētas sēklas";tā kā attiecībā uz dažām Direktīvā 86/109/EEK minētajām sugām šo tirdzniecības aizliegumu piemēro no 1989. gada 1. jūlija; tā kā šobrīd šķiet, ka attiecībā uz vairākām no šīm sugām dalībvalstis minētajā laikā nespēs saražot pietiekoši daudz bāzes sēklu un sertificētu sēklu, lai apmierinātu sēklu pieprasījumu Kopienā;tā kā tādēļ šī tirdzniecības ierobežojuma piemērošanu būtu jāatliek līdz 1990. gada 1. jūlijam attiecībā uz parasto smilgu, ragainajiem vanagnadziņiem, apiņu lucernu un bastardāboliņu, un līdz 1991. gada 1. jūlijam attiecībā uz pārējām atbilstīgajām sugām;tā kā, pamatojoties uz šobrīd pieejamo informāciju, skaidrs arī, ka no 1991. gada 1. jūlija dalībvalstis spēs saražot pietiekoši daudz bāzes sēklu un sertificētu sēklu, lai apmierinātu lāčauzu, Aleksandrijas āboliņa un parastās facēlijas sēklu pieprasījumu Kopienā;tā kā šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pastāvīgās lauksaimniecības, dārzkopības un mežsaimniecības sēklu un pavairošanas materiāla komitejas atzinumu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsAr šo Direktīvu 86/109/EEK groza šādi:1. Direktīvas 2. pantu aizstāj ar šo:"2. pantsDalībvalstis nodrošina to, ka no 1989. gada 1. jūlija šādu augu:—Agrostis gigantea Roth | —baltā smilga, |—Agrostis stolonifera L. | —ložņu smilga, |—Phleum bertolonii DC | —timotiņš, |—Poa palustris L. | —purva skarene, |—Poa trivialis L. | —parastā skarene, |—Lupinus albus L. | —baltās lupīnas šķirnes, izņemot rūgto, |—Brassica juncea (L.) Czernj. et Cosson | —tīruma sinepe, |sēklas atļauts tirgot tikai tad, ja tās oficiāli sertificētas kā "bāzes sēklas" vai "sertificētas sēklas"."2. Direktīvu papildina ar šādu pantu:"2.a pantsDalībvalstis nodrošina to, ka no 1990. gada 1. jūlija šādu augu:—Agrostis capillaris L. | —parastā smilga, |—Lotus corniculatus L. | —ragainie vanagnadziņi, |—Medicago lupulina L. | —apiņu lucerna, |—Trifolium hybridum L. | —bastardāboliņš, |sēklas atļauts tirgot tikai tad, ja tās ir oficiāli sertificētas kā "bāzes sēklas" vai "sertificētas sēklas"."3. Direktīvas 3. pantu aizstāj ar šo:"3. pantsDalībvalstis nodrošina to, ka no 1991. gada 1. jūlija šādu augu:—Agrostis canina L. | —suņu smilga, |—Alopecurus pratensis L. | —pļavas lapsaste, |—Arrhenatherum elatius (L.) Beauv. Ex J. S. et K. B. Presl | —augstā auzene, |—Bromus catharticus Vahl | —lāčauza, |—Bromus sitchensis Trin. | —lāčauza, |—Festuca ovina L. | —aitu auzene, |—Poa nemoralis L. | —birztalu skarene, |—Trisetum flavescens (L.) Beauv. | —pļavas zeltauzītes, |—Lupinus albus L. | —baltās lupīnas rūgtās šķirnes, |—Lupinus angustifolius L. | —šaurlapu lupīna, |—Lupinus luteus L. | —dzeltenā lupīna, |—Trifolium alexandrium L. | —Aleksandrijas āboliņš, |—Trifolium incarnatum L. | —inkarnāta āboliņš, |—Trifolium resupinatum L. | —Persijas ābolinš, |—Vicia sativa L. | —sējas vīķi, |—Vicia villosa Roth | —smilts vīķi, |—Phacelia tanacetifolia Benth. | —parastā facēlija, |—Sinapis alba L. | —baltā sinepe, |sēklas atļauts tirgot tikai tad, ja tās oficiāli sertificētas kā "bāzes sēklas" vai "sertificētas sēklas"."4. Direktīvas 4. pantā pēc otrā ievilkuma pievieno šādu ievilkumu:"— vēlākais līdz 1990. gada 1. jūlijam tie normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu 2.a panta prasības un".2. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1989. gada 30. jūnijāKomisijas vārdā —Komisijas loceklisRay Mac Sharry[1] OV 125, 11.7.1966., 2298./66. lpp.[2] OV L 38, 10.2.1989., 36. lpp.[3] OV L 169, 10.7.1969., 3. lpp.[4] OV L 187, 16.7.1988., 31. lpp.[5] OV L 93, 8.4.1986., 21. lpp.--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva 78/659/EEK (1978. gada 18. jūlijs) par saldūdeņu kvalitāti, ko nepieciešams aizsargāt vai uzlabot nolūkā atbalstīt zivju dzīvi

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31978L0659

Oficiālais Vēstnesis L 222 , 14/08/1978 Lpp. 0001 - 0010 Speciālizdevums grieķu valodā Nodaļa 15 Sējums 1 Lpp. 0172  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 15 Sējums 2 Lpp. 0111  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 15 Sējums 2 Lpp. 0111  Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 15 Sējums 2 Lpp. 0093  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 15 Sējums 2 Lpp. 0093

		Padomes Direktīva 78/659/EEK(1978. gada 18. jūlijs)par saldūdeņu kvalitāti, ko nepieciešams aizsargāt vai uzlabot nolūkā atbalstīt zivju dzīviEIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 100. un 235. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],tā kā vides aizsardzībai un uzlabošanai nepieciešami konkrēti pasākumi, lai aizsargātu ūdeņus no piesārņojuma, to skaitā tādus ūdeņus, kurus var apdzīvot saldūdens zivis;tā kā no ekoloģijas un tautsaimniecības viedokļa ir nepieciešams pasargāt zivis no dažādiem kaitīgiem faktoriem, kas rodas kā sekas tam, ka ūdenī noplūst piesārņotājvielas, īpaši no atsevišķu sugu zivju skaita samazināšanās un dažos gadījumos pat vairāku šo sugu izzušanas;tā kā Eiropas Kopienu 1973. gada [3] un 1977. gada [4] rīcības programma attiecībā uz vidi paredz kopīgi nospraust mērķus, kas jāsasniedz kvalitātes jomā, nosakot dažādas prasības, kurām jāatbilst videi, inter alia ūdens parametru noteikšanu, kas attiecas arī uz tiem ūdeņiem, kurus var apdzīvot saldūdens zivis;tā kā atšķirības starp tiem noteikumiem, kas jau stājušies spēkā vai ir sagatavošanas stadijā dažādajās dalībvalstīs attiecībā uz tādiem ūdeņiem, kurus var apdzīvot saldūdens zivis, var izveidot nevienlīdzīgus konkurences apstākļus un tādējādi tiešā veidā ietekmēt kopējā tirgus darbību; tā kā tiesību akti šajā sfērā būtu jātuvina, kā to paredz Līguma 100. pants;tā kā ir nepieciešams saistīt šo tiesību aktu tuvināšanu ar Kopienas rīcību, kuras nolūks ir ar plaša spektra noteikumu palīdzību sasniegt vienu no Kopienas mērķiem vides aizsardzības un dzīves kvalitātes uzlabošanas sfērā; tā kā šajā sakarā jānosaka konkrēti īpaši noteikumi; tā kā Līgumā nav paredzētas īpašas rīcības pilnvaras, kas nepieciešamas šo mērķu sasniegšanai, ir jāizmanto tā 235. pants;tā kā lai sasniegtu šīs direktīvas mērķus, dalībvalstis norāda ūdeņus, attiecībā uz kuriem tā ir piemērojama, un nosaka tādus robežlielumus, kas atbilst noteiktiem parametriem; tā kā tiks veikti pasākumi, lai nodrošinātu, ka šādi norādītie ūdeņi piecu gadu laikā pēc šīs norādīšanas atbilstu šiem lielumiem;tā kā jāparedz, ka noteiktos apstākļos ūdeņi, kurus var apdzīvot saldūdens zivis, uzskatāmi par tādiem, kas atbilst attiecīgajām parametru vērtībām, pat ja zināms procentuālais daudzums no ņemtajiem paraugiem neatbilst tiem robežlielumiem, kas uzskaitīti pielikumā;tā kā, lai nodrošinātu to, ka tiek pārbaudīta to ūdeņu kvalitāte, kurus var apdzīvot saldūdens zivis, jāņem minimālais pieļaujamais paraugu skaits un jāveic mērījumi attiecībā uz pielikumā noteiktajiem parametriem; tā kā šāda paraugu ņemšana varētu tikt samazināta vai pārtraukta pamatojoties uz to, ka ūdens kvalitāte uzlabojas;tā kā dalībvalstis nevar ietekmēt konkrētus dabas apstākļus un tādēļ ir jāparedz iespēja atsevišķos gadījumos atkāpties no šīs direktīvas;tā kā zinātnes un tehnikas attīstība var radīt nepieciešamību strauji piemērot kādas no šīs direktīvas pielikumos noteiktajām prasībām; tā kā, lai atvieglotu šim nolūkam nepieciešamo pasākumu ieviešanu, būtu jānosaka procedūra, ar kuru Zinātnes un tehnikas pielāgošanās attīstībai komitejā tiktu izveidota cieša sadarbība starp dalībvalstīm un Komisiju,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pants1. Šī direktīva attiecas uz saldūdeņu kvalitāti un ir piemērojama attiecībā uz tiem ūdeņiem, ko dalībvalstis norādījušas kā tādus, ko nepieciešams aizsargāt vai uzlabot nolūkā atbalstīt zivju dzīvi.2. Šī direktīva neattiecas uz ūdeni dabīgos vai mākslīgi izveidotos zivju dīķos, ko izmanto intensīvajai zivju audzēšanai.3. Šīs direktīvas uzdevums ir aizsargāt vai uzlabot to saldūdens ūdensteču vai ūdenstilpju kvalitāti, kuras var tikt apdzīvotas, vai — ja tiktu samazināts vai likvidēts piesārņojums — kas varētu kļūt apdzīvojamas zivīm, kuras pieder pie:- vietējām sugām, kurās izpaužas dabas daudzveidība, vai- pie tādām sugām, kuru klātbūtni dalībvalstu kompetentas iestādes atzinušas par vēlamu no ūdenssaimniecības viedokļa.4. Šajā direktīvā:- ūdeņi, kurus var apdzīvot lašu ģints sugas, nozīmē ūdeņus, kurus var apdzīvot vai kuri kļūst apdzīvojami tādu sugu zivīm, kā laši (Salmo salar), taimiņi (Salmo trutta), alatas (Thymallus thymallus) un sīgas (Coregonus);- ūdeņi, kurus var apdzīvot karpu dzimtas sugas, nozīmē ūdeņus, kurus var apdzīvot vai kuri kļūst apdzīvojami zivīm, kas pieder pie karpu dzimtas (Cyprinidae) vai pie citām sugām, tādām kā līdakas (Esox lucius), asari (Perca fluviatilis) un zuši (Anguilla anguilla).2. pants1. Fiziskie un ķīmiskie parametri, kas piemērojami dalībvalstu norādītajiem ūdeņiem, uzskaitīti I pielikumā.2. Šo parametru piemērošanai ūdeņus iedala ūdeņos, kurus var apdzīvot lašu ģints sugas un ūdeņos, kurus var apdzīvot karpu dzimtas sugas.3. pants1. Attiecībā uz norādītajiem ūdeņiem dalībvalstis nosaka I pielikumā uzskaitīto parametru vērtības, ciktāl šīs vērtības uzskaitītas G slejā vai I slejā. Tie atbilst norādēm, kas ietvertas katrā no šīm slejām.2. Dalībvalstis nenosaka parametru vērtības, kas ir mazāk stingras nekā I pielikuma I slejā uzskaitītās, un cenšas ievērot G slejas vērtības, ņemot vērā 8. pantā izklāstīto principu.4. pants1. Dalībvalstis, sākotnēji divu gadu laikā pēc šīs direktīvas izsludināšanas, norāda ūdeņus, kurus var apdzīvot lašu ģints sugas, un ūdeņus, kurus var apdzīvot karpu dzimtas sugas.2. Dalībvalstis var turpmāk veikt papildu norādīšanu.3. Dalībvalstis var pārskatīt norādes uz konkrētiem ūdeņiem sakarā ar tādiem faktoriem, kas netika paredzēti norādīšanas laikā, ņemot vērā 8. pantā izklāstīto principu.5. pantsDalībvalstis izveido programmas, lai samazinātu piesārņojumu un nodrošinātu, ka norādītie ūdeņi piecus gadus pēc to norādīšanas saskaņā ar 4. pantu atbilst gan tām parametru vērtībām, ko dalībvalstis noteikušas saskaņā ar 3. pantu, gan I pielikuma G un I sleju norādēm.6. pants1. Īstenojot 5. pantu, norādītos ūdeņus uzskatīt par tādiem, kas atbilst šīs direktīvas prasībām, ja šādu ūdeņu paraugi, kas ņemti ar I pielikumā noteikto minimālo obligāto biežumu vienā un tajā pašā paraugu ņemšanas vietā un 12 mēnešu laikposmā, uzrāda, ka tie atbilst gan parametru vērtībām, ko dalībvalstis noteikušas saskaņā ar 3. pantu, gan I pielikuma G un I sleju norādēm, šādos gadījumos:- 95 % paraugu attiecībā uz parametriem: pH, BOD5, nejonizēts amonjaks, kopējais amonija daudzums, nitrīti, kopējais hlora atlikuma daudzums, kopējais cinka daudzums un izšķīdināts varš. Ja paraugu ņemšanas biežums ir retāks nekā viens paraugs mēnesī, tad gan iepriekšminētās parametru vērtības, gan norādes ievēro attiecībā uz visiem paraugiem,- I pielikumā uzskaitītā procentuālā izteiksme attiecībā uz parametriem: temperatūra un izšķīdināts skābeklis,- vidējā koncentrācija, kas noteikta parametram: suspendētas cietās daļiņas.2. Gadījumus, kad parametru vērtības, ko dalībvalstis noteikušas saskaņā ar 3. pantu, vai I pielikuma G un I sleju norādes ievēro, neņem vērā 1. punktā paredzēto procentuālo izteiksmju aprēķinos, ja tie ir plūdu vai citu dabas katastrofu sekas.7. pants1. Dalībvalstu kompetentās iestādes veic paraugu ņemšanas darbības, un to minimālais biežums ir noteikts I pielikumā.2. Ja kompetentā iestāde fiksē to, ka norādīto ūdeņu kvalitāte ir ievērojami augstāka nekā tā, kas izriet no 3. pantā noteikto parametru vērtību, kā arī I pielikuma G un I sleju norāžu piemērošanas, paraugu ņemšanas biežumu var samazināt. Ja nepastāv piesārņojums un nav riska, ka ūdeņu kvalitāte varētu pasliktināties, attiecīgā kompetentā iestāde var nolemt, ka paraugu ņemšana nav nepieciešama.3. Ja ņemtie paraugi rāda, ka netiek ievērotas parametru vērtības, ko dalībvalsts noteikusi saskaņā ar 3. pantu, vai kāda no I pielikuma G vai I slejas norādēm, dalībvalsts noskaidro, vai tam ir gadījuma raksturs, vai tas ir kādas dabas parādības vai piesārņojuma rezultāts, un veic attiecīgus pasākumus.4. Katras dalībvalsts kompetentā iestāde, balstoties konkrēti uz vietējiem vides apstākļiem, fiksē precīzu paraugu ņemšanas vietu, attālumu no šīs vietas līdz tuvākajai vietai, kur tikušas iepludinātas piesārņotājvielas, un dziļumu, kādā tikuši ņemti paraugi.5. Noteiktas standarta metodes attiecīgo analīžu parametru noteikšanai izklāstītas I pielikumā. Laboratorijas, kas izmanto cita veida metodes, nodrošina, lai iegūtie rezultāti būtu līdzvērtīgi vai salīdzināmi ar tiem, kas noteikti I pielikumā.8. pantsTādu pasākumu īstenošana, kas pieņemti, ievērojot šo direktīvu, nekādā gadījumā nedrīkst ne tiešā veidā, ne arī netieši palielināt saldūdeņu piesārņojumu.9. pantsDalībvalstis vienmēr var noteikt norādītajiem ūdeņiem stingrākas parametru vērtības, nekā tās, kas izklāstītas šajā direktīvā. Tās var izklāstīt arī noteikumus attiecībā uz citiem parametriem nekā tie, ko paredz šī direktīva.10. pantsJa saldūdeņus šķērso robežas starp dalībvalstīm vai tie veido robežas starp tām, un kāda no šīm valstīm nolemj norādīt šos saldūdeņus, šīs valstis savstarpēji apspriežas, lai noteiktu šādu ūdeņu platību, kurai varētu piemērot šo direktīvu, kā arī rezultātus, kas jāgūst no kopējās kvalitātes mērķiem; šos rezultātus pēc oficiālām apspriedēm nosaka katra attiecīgā valsts. Komisija var piedalīties šajās pārrunās.11. pantsDalībvalstis var atkāpties no šīs direktīvas:a) attiecībā uz noteiktiem parametriem, kas I pielikumā apzīmēti ar (0), ārkārtēju meteoroloģisko apstākļu vai īpašu ģeogrāfisko nosacījumu dēļ;b) ja notiek norādīto ūdeņu bagātināšanās dabīgā veidā ar noteiktām vielām un tādējādi netiek ievērotas I pielikumā noteiktās parametru vērtības.Ar bagātināšanos dabīgā veidā apzīmē tādu procesu, kurā kādi ūdeņi bez cilvēku iejaukšanās saņem no augsnes noteiktas tajā esošas vielas.12. pantsLai pielāgotos zinātnes un tehnikas attīstībai, jāveic šādi grozījumi:- "G" parametru vērtības un- analīžu metodes,kas ietvertas I pielikumā, jāpieņem saskaņā ar 14. pantā izklāstīto procedūru.13. pants1. Lai īstenotu 12. pantā formulēto uzdevumu, ar šo tiek izveidota Zinātnes un tehnikas pielāgošanās attīstībai komiteja (še turpmāk saukta "Komiteja"), kas sastāv no dalībvalstu pārstāvjiem un to vada Komisijas pārstāvis.2. Komiteja izstrādā savu reglamentu.14. pants1. Tad, kad jārīkojas saskaņā ar šajā pantā noteikto procedūru, Komitejas priekšsēdētājs — pēc savas ierosmes, vai arī pēc kādas dalībvalsts pārstāvja pieprasījuma — ziņo par izskatāmo jautājumu Komitejai.2. Komisijas pārstāvis iesniedz Komitejai pieņemamo pasākumu projektu. Komiteja sniedz savu atzinumu attiecībā uz projektu tādā termiņā, kādu noteicis priekšsēdētājs, ievērojot izskatāmās lietas steidzamību. Tā pieņem lēmumu ar 41 balss vairākumu, veicot dalībvalstu balsu skaitīšanu tā, kā to paredz Līguma 148. panta 2. punkts. Priekšsēdētājs nebalso.3. a) Komisija pieņem paredzētos pasākumus, ja tie ir saskaņā ar Komitejas atzinumu.b) Ja paredzētie pasākumi nesaskan ar Komitejas atzinumu vai ja nekāds atzinums nav ticis pieņemts, Komisija nekavējoties iesniedz Padomei priekšlikumu attiecībā uz pieņemamajiem pasākumiem. Padome rīkojas, lemjot ar kvalificētu balsu vairākumu.c) Ja trīs mēnešu laikā pēc priekšlikumu iesniegšanas Padome nav rīkojusies, Komisija pieņem ierosinātos pasākumus.15. pantsŠīs direktīvas piemērošanas nolūkos dalībvalstis sniedz Komisijai informāciju attiecībā uz:- ūdeņiem, kas norādīti saskaņā ar 4. panta 1. un 2. punktu, kopsavilkuma veidā,- atsevišķu ūdeņu norādīšanas pārskatīšanu saskaņā ar 4. panta 3. punktu,- noteikumiem, kas pieņemti, lai noteiktu jaunus parametrus saskaņā ar 9. pantu,- atkāpju piemērošanu attiecībā uz I pielikuma I slejā uzskaitītajām parametru vērtībām.Vispārinātākā veidā dalībvalstis sniedz Komisijai, pēc tās pamatota pieprasījuma, visas ziņas, kas nepieciešamas šīs direktīvas piemērošanai.16. pants1. Piecus gadus pēc sākotnējās norādīšanas saskaņā ar 4. panta 1. punktu un pēc tam ar regulāriem starplaikiem dalībvalstis iesniedz Komisijai sīki izstrādātu ziņojumu par norādītajiem ūdeņiem un to pamatraksturojumiem.2. Kad attiecīgā dalībvalsts ir devusi savu piekrišanu, Komisija publicē iegūto informāciju.17. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas nepieciešami, lai izpildītu šīs direktīvas prasības divu gadu laikā pēc tās izsludināšanas. Tās tūlīt informē par to Komisiju.2. Dalībvalstis dara zināmu Komisijai tos savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, kuru reglamentē šī direktīva.18. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1978. gada 18. jūlijāPadomes vārdā —priekšsēdētājsM. Lahnstein[1] OV C 30, 7.2.1977., 37. lpp.[2] OV C 77, 30.3.1977., 2. lpp.[3] OV C 112, 20.12.1973., 3. lpp.[4] OV C 139, 13.6.1977., 3. lpp.--------------------------------------------------I PIELIKUMSPARAMETRU UZSKAITĪJUMSParametrs | Ūdeņi, kurus var apdzīvot lašu ģints sugas | Ūdeņi, kurus var apdzīvot karpu dzimtas sugas | Analīzes vai pārbaudes metodes | Mazākais pieļaujamais paraugu ņemšanas un mērījumu izdarīšanas biežums | Novērojumi |G | I | G | I |1.Temperatūra (°C) | 1.Temperatūra, kas izmērīta straumes ziņā lejpus siltuma izvadīšanas punktam (pie sajaukšanās zonas robežas), nedrīkst pārsniegt neietekmēto temperatūru par vairāk nekā: | Termometrs | Ik nedēļas, gan straumes ziņā augšpus, gan lejpus siltuma izvadīšanas punktam. | Izvairās no pārāk pēkšņām termperatūras izmaiņām. || | 1,5 °C | | 3 °C | | | || Dalībvalstis konkrētos apstākļos var izlemt par ģeogrāfiskā ziņā ierobežotu atkāpšanos, ja kompetentās iestādes var pierādīt to, ka nerodas kaitīgas sekas zivju populācijas līdzsvarotai attīstībai. | | | || 2.Siltuma izvadīšana nedrīkst izraisīt to, ka temperatūra straumes ziņā lejpus siltuma izvadīšanas punktam (pie sajaukšanās zonas robežas) pārsniegtu šādas vērtības: | | | || | 21,5 (0) | | 28 (0) | | | || | 10 (0) | | 10 (0) | | | || Temperatūras ierobežojums līdz 10 oC attiecas vienīgi uz to sugu nārsta periodiem, kam reprodukcijai nepieciešams, lai ūdens būtu auksts, un vienīgi uz tādiem ūdeņiem, kuros var būt šādas sugas. Tomēr temperatūras ierobežojumi var tikt pārsniegti par 2 % no laika. | | | |2.Izšķīdinātais skābeklis (mg/l O2) | 50 % ≥ 9 | 50 % ≥ 9 | 50 % ≥ 8 | 50 % ≥ 7 | Vinklera metode vai specifiski elektrodi (elektroķīmijas metode). | Ik mēnesi, mazākais obligātais skaits viens paraugs, kas pārstāv parauga ņemšanas dienas zema skābekļa satura nosacījumus. Tomēr, ja pastāv aizdomas par lielākām svārstībām dienas gaitā, tiek ņemts mazākais obligātais skaits — divi paraugi vienā dienā. | || 100 % ≥ 7 | Ja skābekļa koncentrācija nokrītas zem 6 mg/l, tad dalībvalstis īsteno 7. panta 3. punkta noteikumus. Kompetentajai iestādei ir jāpierāda, ka šī situācija neizraisīs kaitīgas sekas zivju populācijas līdzsvarotai attīstībai. | 100 % ≥ 5 | Ja skābekļa koncentrācija nokrītas zem 4 mg/l, tad dalībvalstis īsteno 7. panta 3. punkta noteikumus. Kompetentajai iestādei ir jāpierāda, ka šī situācija neizraisīs kaitīgas sekas attiecībā uz zivju populācijas līdzsvarotu attīstību. | | | |3.pH | | no 6 līdz 9 (0) | | no 6 līdz 9 (0) | Elektrometriskā kalibrēšana, izmantojot divus šķīdumus, ar noteiktu pH vērtību, ieteicams, lai tā ir vienam šķīdumam augstāka, otram zemāka par izmērāmo pH un abiem šķīdumiem — tuvu tam. | Ik mēnesi | |4.Suspendētas cietās daļiņas(mg/l) | ≤ 25 (0) | | ≤ 25 (0) | | Filtrēšana caur 0, 45 μm filtrēšanas membrānu vai ar centrifūgas palīdzību (mazākais obligātais laiks piecas minūtes, vidējais paātrinājums no 2800 līdz 3200 g), žāvējot pie 105 °C un nosverot. | | Uzrādītās vērtības ir koncentrācijas vidējie rādītāji, un tie neattiecas uz suspendētajām cietajām daļiņām ar kaitīgām ķīmiskām īpašībām. Sevišķi augstu suspendēto cieto daļiņu koncentrāciju var būt izraisījuši plūdi. |5.BOD5(mg/l O2) | ≤ 3 | | ≤ 6 | | O2 noteikšana ar Vinklera metodes palīdzību pirms piecas dienas ilgas inkubācijas pilnīgā tumsā pie 20 ± 1 °C (nekavējot nitrifikāciju) un pēc tās. | | |6.Kopējais fosfors (mg/l P) | | | | | Molekulārās absorbcijas spektrofotometrija | | Attiecībā uz ezeriem, kuru vidējais dziļums ir starp 18 un 300 m, pielietojama šāda formulu: L ≤ 10 Z–Tw1 +2Twkur Lnoslodze, izteikta kā mg P uz kvadrātmetru ezera virsmas viena gada laikā,Z—ezera vidējais dziļums metros,Twteorētiskais ezera ūdens atjaunošanās laiks gados.Attiecībā uz citiem gadījumiem, lai samazinātu eitrofikāciju, par indikatīvām var uzskatīt robežvērtības 0,2 mg/l ūdeņiem, kurus var apdzīvot lašu ģints sugas, un 0,4 mg/l ūdeņiem, kurus var apdzīvot karpu dzimtas sugas, izteikti PO4. |7.Nitrīti(mg/l NO2) | ≤ 0,01 | | ≤ 0,03 | | Molekulārās absorbcijas spektrofotometrija | | |8.Fenola savienojumi(mg/l C6H5OH) | | | | | Pēc garšas metodes | | Pārbaudi pēc garšas metodes veic tikai tad, ja pastāv aizdomas par fenola savienojumu klātbūtni. |9.Naftas ogļūdeņraži | | | | | Vizuāli Pēc garšas metodes | Ik mēnesi | Regulāri reizi mēnesī veic vizuālu pārbaudi, pārbaudot pēc garšas metodes vienīgi tad, ja pastāv aizdomas par ogļūdeņražu klātbūtni. |10.Nejonizēts amonjaks(mg/l NH3) | ≤ 0,005 | ≤ 0,025 | ≤ 0, 005 | ≤ 0, 025 | Molekulārās absorbcijas spektrofotometrija, lietojot zilā indofenola vai Neslera metodi, saistot to ar pH un temperatūras noteikšanu. | Ik mēnesi | Parametru vērtības attiecībā uz nejonizētu amonjaku var tikt pārsniegtas dienas gaitā nelielu kulmināciju veidā. || Lai samazinātu toksiskuma risku, ko izraisa nejonizēts amonjaks, skābekļa patēriņa risku, ko izraisa nitrifikācija, un eitrofikācijas risku, kopējā amonija koncentrācijai nevajadzētu pārsniegt šādus rādītājus: | | | |11.Kopā amonijs (mg/l NH4) | ≤ 0,04 | ≤ 1 | ≤ 0,2 | ≤ 1 | | | |12.Kopējais atlikuma hlors(mg/l HOCl) | | ≤ 0,005 | | ≤ 0,005 | DPD metode (dietil–p–fenilēndiamēns) | Ik mēnesi | I vērtības atbilst pH = 6. Augstāku kopējā hlora koncentrāciju var akceptēt, ja ir augstāks pH. |13.Kopējais cinks(mg/l Zn) | | ≤ 0,3 | | ≤ 1,0 | Molekulārās absorbcijas spektrofotometrija | Ik mēnesi | I parametru vērtības atbilst ūdens cietībai 100 mg/l CaCO3. Ūdens cietībai starp 10 un 500 mg/l atbilstošas robežvērtības atrodamas II pielikumā. |14.Izšķīdināts varš (mg/l Cu) | ≤ 0,04 | | ≤ 0,04 | | Molekulārās absorbcijas spektrofotometrija | | G parametru vērtības atbilst ūdens cietībai 100 mg/l CaCO3. Ūdens cietībai starp 10 un 300 mg/l atbilstošas robežvērtības atrodamas II pielikumā. |--------------------------------------------------II PIELIKUMSDATI ATTIECĪBĀ UZ KOPĒJO CINKA DAUDZUMU UN IZŠĶĪDINĀTO VARUKopējais cinka daudzums(skatīt I pielikuma 13. pozīciju, aili "Novērojumi")Cinka koncentrācija (mg/l Zn) dažādai ūdens cietībai starp 10 un 500 mg/l CaCO3:| 3Ūdens cietība (mg/l CaCO) |10 | 50 | 100 | 500 |Ūdeņi, kurus var apdzīvot lašu ģints sugas (mg/l Zn) | 0,03 | 0,2 | 0,3 | 0,5 |Ūdeņi, kurus var apdzīvot karpu dzimtas sugas (ml/l Zn) | 0,3 | 0,7 | 1,0 | 2,0 |Izšķīdināts varš(skatīt I pielikuma 14. pozīciju, aili "Novērojumi")Izšķīdinātā vara koncentrācija (mg/l Cu) dažādām ūdens cietības vērtībām starp 10 un 300 mg/l CaCO3:| 3Ūdens cietība (mg/l CaCO) |10 | 50 | 100 | 300 |mg/l Cu | 0,005 | 0,022 | 0,04 | 0,112 |--------------------------------------------------