title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2000/13/EK (2000. gada 20. marts) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pārtikas produktu marķēšanu, noformēšanu un reklāmu

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32000L0013

Oficiālais Vēstnesis L 109 , 06/05/2000 Lpp. 0029 - 0042

		Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2000/13/EK(2000. gada 20. marts)par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pārtikas produktu marķēšanu, noformēšanu un reklāmuEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 95. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [1],saskaņā ar Līguma 251. pantā izklāstīto kārtību [2],tā kā:(1) Padomes Direktīva 79/112/EEK (1978. gada 18. decembris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz galapatērētājam pārdodamu pārtikas produktu marķēšanu, noformējumu un reklāmu [3] ir bieži un būtiski grozīta [4]. Tādēļ skaidrības un lietderības labad minētā direktīva ar grozījumiem būtu jāapkopo vienotā dokumentā.(2) Dalībvalstu atšķirīgie normatīvie un administratīvie akti par pārtikas produktu marķēšanu var ierobežot šo produktu brīvu apgrozību un radīt nevienlīdzīgus konkurences apstākļus.(3) Tādēļ šo tiesību normu tuvināšana veicinātu vienmērīgu iekšējā tirgus darbību.(4) Šīs direktīvas mērķis ir ieviest vispārējus noteikumus Kopienā, kas būtu horizontāli piemērojami visiem pārtikas produktiem, ko laiž tirgū.(5) Īpašas normas, ko piemēro vertikāli tikai attiecībā uz konkrētiem pārtikas produktiem, būtu jāiestrādā noteikumos, kas skar šos produktus.(6) Jebkuru pārtikas marķēšanas noteikumu galvenais uzdevums būtu informēt un aizsargāt patērētāju.(7) Tas nozīmē, ka dalībvalstis saskaņā ar Līguma normām var izvirzīt prasības attiecībā uz valodu.(8) Sīki izstrādāts marķējums, kas jo īpaši izceļ produkta patieso dabu un īpašības, kā arī ļauj patērētājam izdarīt izvēli, pilnībā apzinoties faktus, ir ārkārtīgi būtisks, jo tas rada vismazāk šķēršļu brīvai tirdzniecībai.(9) Tādēļ būtu jāsastāda saraksts, tajā uzskaitot visu informāciju, kas parasti iekļaujama jebkura pārtikas produkta marķējumā.(10) Šīs direktīvas horizontālais raksturs tomēr sākotnēji neļauj ietvert obligāto norāžu klāstā visas uzskaitījumā iekļaujamās norādes, kas parasti attiecas uz visiem iespējamiem pārtikas produktiem. Vēlākā laikposmā būtu jāpieņem Kopienas noteikumi ar mērķi papildināt esošās normas.(11) Turklāt, kamēr nav pieņemti īpaši Kopienas noteikumi, dalībvalstīm būtu jāpatur tiesības izstrādāt dažus iekšējus valsts noteikumus, kas var papildināt šīs direktīvas vispārīgos noteikumus, taču uz šiem noteikumiem būtu attiecināma Kopienā paredzētā procedūra.(12) Minētajai Kopienas procedūrai jāizpaužas Kopienas lēmumā, ja dalībvalsts vēlas ieviest jaunus normatīvos aktus.(13) Izņēmuma gadījumos būtu arī jāparedz, ka Kopienas likumdevēja iestāde var atkāpties no dažām vispārīgi atzītajām saistībām.(14) Marķēšanas noteikumiem arī būtu jāaizliedz lietot informāciju, kas var maldināt pircēju vai piedēvē ārstnieciskas īpašības pārtikas precēm. Lai šis aizliegums būtu efektīvs, tas jāattiecina arī uz pārtikas preču pasniegšanas veidu un reklāmu.(15) Lai atvieglotu tirdzniecību starp dalībvalstīm, var paredzēt, ka, kamēr preces netiek pārdotas galapatērētājam, uz ārējā iesaiņojuma būtu jāparādās tikai informācijai par svarīgākajām pazīmēm, bet dažām obligātajām norādēm, kam jābūt uz fasētas pārtikas, būtu jāparādās tikai attiecīgajos tirdzniecības dokumentos.(16) Atkarībā no vietējiem apstākļiem un praktiskiem nosacījumiem dalībvalstīm būtu jāpatur tiesības izstrādāt noteikumus, kā marķēt pārtikas produktus, ko pārdod bez iesaiņojuma, šādos gadījumos patērētājs tomēr jānodrošina ar informāciju.(17) Lai vienkāršotu un paātrinātu šo procedūru, Komisijai būtu jāuztic uzdevums noteikt tehniskas dabas īstenošanas pasākumus.(18) Šīs direktīvas īstenošanai vajadzīgie pasākumi jāapstiprina saskaņā ar Padomes Lēmumu 1999/468/EK (1999. gada 28. jūnijs), ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību [5].(19) Šai direktīvai nevajadzētu ierobežot dalībvalstu saistības, kas skar IV pielikuma B daļā norādītos direktīvu pārņemšanas termiņus,IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.1. pants1. Šī direktīva skar galapatērētājam piegādājamo pārtikas produktu marķēšanu, kā arī dažus to noformēšanas un reklāmas aspektus.2. Šī direktīva skar arī restorāniem, slimnīcām, ēdnīcām un citām līdzīgām ēdināšanas iestādēm (še turpmāk "ēdināšanas iestādes") piegādājamos pārtikas produktus.3. Šajā direktīvā:a) "marķējums" nozīmē jebkuru tekstu, norādi, preču zīmi, tirdzniecības nosaukumu, attēlu vai simbolu, kas ir saistībā ar pārtikas produktu un atrodas uz jebkura iesaiņojuma, dokumentā, uzrakstā, uz etiķetes, gredzena vai uzlīmes, un ir pievienots šādam pārtikas produktam vai attiecas uz to;b) "fasēts pārtikas produkts" nozīmē jebkuru galapatērētājam un ēdināšanas iestādei piegādājamo vienību, kas sastāv no pārtikas produkta un iesaiņojuma, kurā tas ievietots, pirms to piedāvā pārdošanai, vienalga vai šāds iesaiņojums pilnībā vai tikai daļēji aptver pārtikas produktu, bet, jebkurā gadījumā, tādā veidā, lai tā saturu nevarētu izmainīt, neatverot vai nenomainot iesaiņojumu.2. pants1. Marķējums un izmantojamās metodes nedrīkst:a) būt tādas, kas maldina pircēju, konkrēti:i) par pārtikas produkta raksturīgajām pazīmēm un jo īpaši tā raksturu, identitāti, īpašībām, sastāvu, daudzumu, derīgumu, izcelsmi vai pirmavotu, izgatavošanas vai ražošanas veidu;ii) piedēvējot pārtikas produktam tādu iedarbību vai īpašības, kas tam nepiemīt;iii) liekot saprast, ka pārtikas produktam piemīt īpašas pazīmes, kad īstenībā šādas pazīmes piemīt visiem līdzīgiem pārtikas produktiem;b) ievērojot Kopienas noteikumus, ko piemēro dabiskajiem minerālūdeņiem un īpašam uzturam paredzētai pārtikai, piedēvēt jebkuram pārtikas produktam spējas novērst, ārstēt vai izārstēt kādu cilvēka slimību vai atsaukties uz šādām spējām.2. Padome saskaņā ar Līguma 95. pantā noteikto kārtību sastāda turpmāk papildināmu sarakstu ar izteikumiem 1. punkta nozīmē, kuru izmantošana visos gadījumos jāaizliedz vai jāierobežo.3. Šā panta 1. un 2. punktā minētie aizliegumi vai ierobežojumi attiecas arī uz:a) pārtikas produktu pasniegšanas veidu, jo īpaši to formu, izskatu vai iesaiņojumu, izmantojamiem iesaiņošanas materiāliem, izvietojumu un apkārtni, kādā tie izstādīti;b) reklāmu.3. pants1. Saskaņā ar 4. līdz 17. pantu un ievērojot tur ietvertos izņēmumus, pārtikas produktu marķējumā obligāti jābūt tikai šādām norādēm:1) produkta komercnosaukums;2) sastāvdaļu uzskaitījums;3) dažu sastāvdaļu vai sastāvdaļu kategoriju daudzums, kā tas paredzēts 7. pantā;4) fasētas pārtikas gadījumā, neto daudzumu;5) minimālais derīguma termiņš vai, produktiem, kas no mikrobioloģijas viedokļa ir īpaši ātrbojīgi, "ieteicams līdz" datums;6) jebkuri īpaši glabāšanas noteikumi vai lietošanas nosacījumi;7) Kopienā reģistrēta ražotāja, fasētāja vai pārdevēja vārds vai uzņēmuma nosaukums un adrese.Attiecībā uz savā teritorijā ražotu sviestu dalībvalstis tomēr ir tiesīgas pieprasīt tikai norādi uz ražotāju, fasētāju vai pārdevēju.Neierobežojot 24. pantā paredzēto paziņojumu, dalībvalstis informē Komisiju un pārējās dalībvalstis par jebkuriem pasākumiem, kas veikti saskaņā ar šā apakšpunkta otro daļu;8) izcelsmes vai pirmavota norāde, ja bez šādas norādes var tikt ievērojami maldināts patērētājs attiecībā uz pārtikas produkta īsto izcelsmi vai pirmavotu;9) lietošanas pamācība, ja bez šādas pamācības būtu neiespējami pienācīgi izmantot pārtikas produktu;10) attiecībā uz dzērieniem, kas satur vairāk nekā 1,2 % spirta pēc tilpuma, faktiskais spirta saturs tilpuma procentos.2. Neraugoties uz iepriekšējo apakšpunktu, dalībvalstis var paturēt valsts noteikumus, kas pieprasa vietējiem ražojumiem norādīt ražotni vai fasēšanas uzņēmumu.3. Šā panta noteikumi neierobežo sīkākus vai izvērstākus noteikumus attiecībā uz svariem un mēriem.4. pants1. Kopienas noteikumi, ko piemēro īpašiem pārtikas produktiem un nevis pārtikas produktiem kopumā, izņēmuma gadījumos var paredzēt atkāpi no 3. panta 1. punkta 2. un 5. apakšpunktā izklāstītajām prasībām ar nosacījumu, ka tas nenoved pie tā, ka pircējs tiek nepietiekami informēts.2. Kopienas noteikumi, ko piemēro īpašiem pārtikas produktiem un nevis pārtikas produktiem kopumā, var paredzēt, ka papildus 3. pantā uzskaitītajām norādēm marķējumā jābūt vēl citām.Ja Kopienas noteikumi nepastāv, dalībvalstis var paredzēt šādas norādes saskaņā ar 19. pantā noteikto procedūru.3. Šā panta 1. un 2. punktā minētos Kopienas noteikumus pieņem saskaņā ar 20. panta 2. punktā noteikto procedūru.5. pants1. Pārtikas produkta komercnosaukums atbilst nosaukumam, ko paredz tam piemērojamie Kopienas noteikumi.a) Ja Kopienas noteikumi nepastāv, komercnosaukums atbilst nosaukumam, ko paredz tās dalībvalsts piemērojamie tiesību akti, kur šo produktu pārdod galapatērētājam vai ēdināšanas iestādei.Ja tāda nav, komercnosaukums atbilst nosaukumam, kas ierasts tajā dalībvalstī, kur to pārdod galapatērētājam vai ēdināšanas iestādei, vai tas ir pārtikas produkta un, vajadzības gadījumā, tā lietošanas apraksts, kas ir pietiekami skaidri sastādīts, ļaujot pircējam izzināt tā īsto raksturu un atšķirt no pārējiem produktiem, ar kuriem to var sajaukt.b) Noieta dalībvalstī ir atļauts izmantot arī produkta komercnosaukumu, ar kuru to legāli izgatavo un laiž pārdošanā ražotājā dalībvalstī.Tomēr, ja citu šīs direktīvas noteikumu piemērošana, jo īpaši to, kas izklāstīti 3. pantā, neļauj patērētājiem noieta dalībvalstī izzināt pārtikas produkta īsto raksturu un atšķirt to no pārtikas produktiem, ar kuriem to var sajaukt, komercnosaukumam pievieno informatīvu papildaprakstu, kam jābūt komercnosaukuma tuvumā.c) Izņēmuma gadījumos noieta dalībvalstī neizmanto komercnosaukumu no ražotājas dalībvalsts, ja pārtikas produkts, ko tas apzīmē, tik ļoti atšķiras pēc sava sastāva vai izgatavošanas no pārtikas produkta, kas pazīstams ar šādu nosaukumu, ka b) apakšpunkta noteikumi nespēj pietiekami nodrošināt precīzu informāciju patērētājiem noieta dalībvalstī.2. Produkta komercnosaukumu nedrīkst aizstāt ar preču zīmi, tirdzniecības nosaukumu vai modes nosaukumu.3. Produkta komercnosaukums ietver sevī vai tam pievieno norādes par pārtikas produkta fizisko stāvokli vai īpašo apstrādi, kam tas bijis pakļauts (piemēram, pulverī, liofilizēts, iesaldēts, koncentrēts, kūpināts), visos gadījumos, kad šādas informācijas nepieminēšana varētu radīt neizpratni pircējos.Jebkuram pārtikas produktam, kas apstrādāts ar jonizējošo radiāciju, jābūt vienai no šādām norādēm:- spāņu valodā:"irradiado" vai "tratado con radiación ionizante",- dāņu valodā:"bestrålet/ …" vai "strålekonserveret" vai "behandlet med ioniserende stråling" vai "konserveret med ioniserende stråling",- vācu valodā:"bestrahlt" vai "mit ionisierenden Strahlen behandelt",- grieķu valodā:"επεξεργασμένο με ιονίζουσα ακτινοβολία" vai "ακτινοβολημένο",- angļu valodā:"irradiated" vai "treated with ionising radiation",- franču valodā:"traité par rayonnements ionisants" vai "traité par ionisation",- itāļu valodā:"irradiato" vai "trattato con radiazioni ionizzanti",- holandiešu valodā:"doorstraald" vai "door bestraling behandeld" vai "met ioniserende stralen behandeld",- portugāļu valodā:"irradiado" vai "tratado por irradiação" vai "tratado por radiação ionizante",- somu valodā:"säteilytetty" vai "käsitelty ionisoivalla säteilyllä",- zviedru valodā:"bestrålad" vai "behandlad med joniserande strålning".6. pants1. Sastāvdaļas uzskaita saskaņā ar šo pantu un I, II un III pielikumu.2. Sastāvdaļas nav jāuzskaita:a) - svaigiem augļiem un dārzeņiem, ieskaitot kartupeļus, kas nav mizoti, sagriezti vai līdzīgi apstrādāti,- gāzētam ūdenim, ja tā aprakstā norādīts, ka tas ir gāzēts,- raudzētam etiķim, kas iegūts tikai no viena pamatprodukta, ar noteikumu, ka tam nav pievienota neviena cita sastāvdaļa;b) - sieriem,- sviestam,- skābētam pienam un krējumam,ar noteikumu, ka nav pievienota neviena sastāvdaļa, izņemot ražošanai vajadzīgos piena produktus, fermentus un mikroorganismu kultūras vai sāli, kas vajadzīga, ražojot sierus, izņemot svaigus sierus un kausētus sierus;c) produktiem, kas satur vienu sastāvdaļu, kad:- komercnosaukums sakrīt ar sastāvdaļas nosaukumu, vai- komercnosaukums ļauj skaidri noteikt sastāvdaļas raksturu.3. Attiecībā uz dzērieniem ar spirta saturu, kas pārsniedz 1,2 tilpuma procentus, Padome pēc Komisijas priekšlikuma līdz 1982. gada 22. decembrim izstrādā noteikumus sastāvdaļu marķēšanai.4. a) "Sastāvdaļa" nozīmē jebkuru vielu, ieskaitot piedevas, ko izmanto, ražojot vai izgatavojot pārtikas produktu, un kas vēl arvien ietilpst galaproduktā, kaut arī pārveidotā veidā.b) Kad pati pārtikas produkta sastāvdaļa ir vairāku sastāvdaļu produkts, pēdējās uzskatāmas par attiecīgā pārtikas produkta sastāvdaļām.c) Par sastāvdaļām nav uzskatāmi:i) sastāvdaļas komponenti, kas īslaicīgi atdalīti ražošanas procesa gaitā un vēlāk atkal pievienoti, bet nepārsniedz to sākotnējo saturu;ii) piedevas:- kuru klātbūtne konkrētā pārtikas produktā ir izskaidrojama vienīgi ar to, ka tās ietilpst vienā vai vairākās šā pārtikas produkta sastāvdaļās, ar noteikumu, ka tās neveic nekādu tehnoloģisku funkciju galaproduktā,- ko izmanto kā pārstrādes palīgvielas;iii) vielas, ko izmanto strikti vajadzīgā daudzumā ka šķīdinātāju vai vidi piedevām un aromatizētājiem.d) Atsevišķos gadījumos saskaņā ar 20. panta 2. punktā noteikto procedūru var pieņemt lēmumus par to, vai tiek ievēroti c) apakšpunkta ii) un iii) punktā norādītie nosacījumi.5. Sastāvdaļu uzskaitījums ietver visas pārtikas produkta sastāvdaļas lejupejošā secībā pēc svara, kas reģistrēts to izmantošanas brīdī, ražojot pārtikas produktu. Tas atrodas aiz piemērota virsraksta, kas satur vārdu "sastāvdaļas".Tomēr- ūdens piedevu un gaistošos produktus uzskaita secīgi pēc to svara galaproduktā; ūdens piedevas lielumu kā pārtikas sastāvdaļu aprēķina, atskaitot no kopējā galaprodukta daudzuma pārējo izmantoto sastāvdaļu kopējo daudzumu. Šo daudzumu neņem vērā, ja tas nepārsniedz 5 % no galaprodukta svara,- izmantojamās koncentrētās vai atūdeņotās sastāvdaļas, kuru sākotnējo formu atjauno ražošanas brīdī, var uzskaitīt secīgi pēc svara, kas reģistrēts pirms to koncentrēšanas vai atūdeņošanas,- koncentrētiem vai atūdeņotiem pārtikas produktiem, kuru sākotnējo formu paredzēts atjaunot, pievienojot ūdeni, sastāvdaļas var uzskaitīt secīgi pēc to satura atjaunotajā produktā, ar noteikumu, ka sastāvdaļu uzskaitījumam pievieno tādu vārdu kopa kā "atjaunota produkta sastāvdaļas" vai "lietošanai gatava produkta sastāvdaļas",- augļu vai dārzeņu maisījumiem, ja neviena augļa vai dārzeņa saturs nav ievērojamā pārsvarā pēc svara, šīs sastāvdaļas var uzskaitīt citā secībā, ar noteikumu, ka šim sastāvdaļu uzskaitījumam pievieno tādu vārdu kopu kā "mainīgās attiecībās",- garšvielu vai garšaugu maisījumiem, ja neviens no tiem nav ievērojamā pārsvarā pēc svara, šīs sastāvdaļas var uzskaitīt citā secībā, ar noteikumu, ka šim sastāvdaļu uzskaitījumam pievieno tādu vārdu kopu kā "mainīgās attiecībās".6. Sastāvdaļas vajadzības gadījumā apzīmē ar konkrētu nosaukumu saskaņā ar 5. pantā izklāstītajiem noteikumiem.Tomēr:- sastāvdaļas, kas ietilpst vienā no I pielikumā uzskaitītajām kategorijām un ir cita pārtikas produkta komponenti, jāapzīmē tikai ar tās kategorijas nosaukumu.Izmaiņas I pielikuma kategoriju sarakstā var izdarīt saskaņā ar 20. panta 2. punktā noteikto procedūru.Tomēr I pielikumā uzskaitītajam apzīmējumam "ciete" ikreiz papildus jānorāda tās konkrētā augu izcelsme, ja šī sastāvdaļa var saturēt lipekli,- sastāvdaļas, kas ietilpst kādā no II pielikumā uzskaitītajām kategorijām, jāapzīmē ar šīs kategorijas nosaukumu, aiz tā norādot konkrētu nosaukumu vai EK numuru, ja kāda sastāvdaļa ietilpst vairāk nekā vienā kategorijā, uzrāda kategoriju, kas skar minētā pārtikas produkta pamatfunkciju.Grozījumus šajā pielikumā, pamatojoties uz zinātnes un tehnikas sasniegumiem, apstiprina saskaņā ar 20. panta 2. punktā noteikto procedūru.Tomēr II pielikumā uzskaitītajam apzīmējumam "pārveidota ciete" ikreiz papildus jānorāda tās konkrētā augu izcelsme, ja šī sastāvdaļa var saturēt lipekli,- aromatizētājus apzīmē saskaņā ar III pielikumu,- īpašus Kopienas noteikumus, kas reglamentē norādes, ka kāda sastāvdaļa apstrādāta ar jonizējošo radiāciju, pieņem vēlāk saskaņā ar Līguma 95. pantu.7. Kopienas noteikumi vai, ja tādu nav, valsts noteikumi var paredzēt, ka konkrēta pārtikas produkta komercnosaukumam jāpievieno atsauce uz kādu sastāvdaļu vai sastāvdaļām.Direktīvas 19. pantā noteikto procedūru piemēro jebkuriem šādiem valsts noteikumiem.Šajā punktā minētos Kopienas noteikumus pieņem saskaņā ar 20. panta 2. punktā noteikto procedūru.8. Šā panta 4. punkta b) apakšpunktā minētajā gadījumā kombinētu sastāvdaļu var iekļaut sastāvdaļu sarakstā, izmantojot tās nosaukumu, ja vien to nosaka tiesību akti vai iedibināts paradums, saskaņā ar tās absolūto svaru, ar noteikumu, ka aiz tās uzreiz atrodas sastāvdaļu uzskaitījums.Šāds uzskaitījums tomēr nav obligāts:a) ja kombinētā sastāvdaļa sastāda mazāk nekā 25 % no galaprodukta; šī atkāpe tomēr neskar piedevas, uz kurām attiecas 4. punkta c) apakšpunkta noteikumi;b) ja kombinētā sastāvdaļa ir pārtikas produkts, kam saskaņā ar Kopienas normām nevajag sastāvdaļu uzskaitījumu.9. Neatkarīgi no 5. punkta, ūdens saturs nav jāuzrāda:a) ja ūdeni izmanto ražošanas procesā, lai tikai atjaunotu kādu koncentrētu vai atūdeņotu sastāvdaļu;b) uzlietajam šķidrumam, ko parasti nelieto uzturā.7. pants1. Sastāvdaļas daudzumu vai sastāvdaļu kategorijas daudzumu, ko izmanto, ražojot vai izgatavojot pārtikas produktu, uzrāda saskaņā ar šo pantu.2. Norāde, kas minēta 1. punktā, ir obligāta:a) ja attiecīgajai sastāvdaļai vai sastāvdaļu kategorijai piešķir pārtikas produkta komercnosaukumu vai nosaukumu, ar kuru patērētājs parasti to saista; vaib) ja attiecīgo sastāvdaļu vai sastāvdaļu kategoriju marķējumā izceļ ar tekstu, attēlu vai zīmējumu; vaic) ja attiecīgā sastāvdaļa vai sastāvdaļu kategorija būtiski raksturo pārtikas produktu un atšķir to no produktiem, ar kuriem to var viegli sajaukt tās nosaukuma vai izskata dēļ; vaid) gadījumos, kas noteikti saskaņā ar 20. panta 2. punktā izklāstīto procedūru.3. Šā panta 2. punktu nepiemēro:a) sastāvdaļai vai sastāvdaļu kategorijai:- kuru sausais tīrsvars norādīts saskaņā ar 8. panta 4. punktu, vai- kuru daudzums tāpat jāuzrāda marķējumā saskaņā ar Kopienas noteikumiem, vai- ko izmanto nelielos daudzumos kā aromatizētāju, vai- kas, lai arī tam piešķirts pārtikas produkta komercnosaukums, nespēj ietekmēt patērētāja izvēli noieta valstī, tāpēc ka daudzuma svārstības būtiski neskar pārtikas produkta raksturu un neatšķir to no līdzīgiem pārtikas produktiem. Ja rodas šaubas par šajā ievilkumā izklāstīto nosacījumu ievērošanu, piemēro 20. panta 2. punktā noteikto procedūru;b) ja īpaši Kopienas noteikumi precīzi fiksē sastāvdaļas vai sastāvdaļu kategorijas daudzumu, ko nav paredzēts norādīt marķējumā;c) 6. panta 5. punkta ceturtajā un piektajā ievilkumā minētajos gadījumos;d) gadījumos, kas noteikti saskaņā ar 20. panta 2. punktā izklāstīto procedūru.4. Norādītais daudzums procentos atbilst sastāvdaļas vai sastāvdaļu daudzumam tās/to izmantošanas brīdī. Kopienas noteikumi tomēr pieļauj atkāpes no šā principa attiecībā uz dažiem pārtikas produktiem. Šādus noteikumus pieņem saskaņā ar 20. panta 2 punktā noteikto procedūru.5. Šā panta 1. punktā minētā norāde parādās pārtikas produkta komercnosaukumā vai blakus tam, vai arī to sastāvdaļu uzskaitījumā, kas ir saistībā ar attiecīgo sastāvdaļu vai sastāvdaļu kategoriju.6. Šo pantu piemēro, neierobežojot Kopienas noteikumus par uzturvielu marķēšanu pārtikas produktos.8. pants1. Fasēto pārtikas produktu neto daudzumu uzrāda:- tilpuma vienībās, šķidrumiem,- masas vienībās, pārējiem produktiem,izmantojot, atkarībā no apstākļiem, litrus, centilitrus, mililitrus, kilogramus vai gramus.Kopienas noteikumi vai, ja tādu nav, valsts noteikumi, kas piemērojami dažiem īpašiem pārtikas produktiem, var paredzēt atkāpes no šīs normas.Direktīvas 19. pantā noteiktā procedūra attiecas uz jebkuriem šādiem valsts noteikumiem.2. a) Ja Kopienas noteikumi vai, ja tādu nav, valsts noteikumi pieprasa norādīt noteikta tipa daudzumu (piemēram, nominālo daudzumu, minimālo daudzumu, vidējo daudzumu), šis daudzums šajā direktīvā uzskatāms par neto daudzumu.Neierobežojot 24. pantā paredzēto paziņojumu, dalībvalstis informē Komisiju un pārējās dalībvalstis par jebkuriem pasākumiem, kas veikti, ievērojot šo punktu.b) Kopienas noteikumi vai, ja tādu nav, valsts noteikumi var pieprasīt dažiem noteiktiem pārtikas produktiem, kas iedalāmi kategorijās pēc daudzuma, citādi norādīt daudzumu.Direktīvas 19. pantā noteiktā procedūra attiecas uz jebkuriem šādiem valsts noteikumiem.c) Ja fasētā prece sastāv no divām vai vairākām atsevišķām fasētām vienībām, kas satur vienāda produkta vienādu daudzumu, neto daudzumu uzrāda, minot neto daudzumu katrā atsevišķā iesaiņojumā un šādu iesaiņojumu kopējo skaitu. Šīs norādes tomēr nav obligātas, ja atsevišķo iesaiņojumu kopējo skaitu var skaidri saredzēt un viegli saskaitīt no ārpuses un ja vismaz vienu neto daudzuma norādi, kas ietilpst katrā atsevišķā iesaiņojumā, var skaidri saredzēt no ārpuses.d) Ja fasētā prece sastāv no divām vai vairākām atsevišķām vienībām, kas nav uzskatāmas par realizācijas vienībām, neto daudzumu uzrāda, minot kopējo neto daudzumu un atsevišķo iesaiņojumu kopējo skaitu. Kopienas noteikumi vai, ja tādu nav, valsts noteikumi attiecībā uz dažiem pārtikas produktiem neparedz prasību uzrādīt atsevišķu iesaiņojumu kopējo skaitu.Neierobežojot 24. pantā paredzēto paziņojumu, dalībvalstis informē Komisiju un pārējās dalībvalstis par jebkuru pasākumu, kas veikts, ievērojot šo punktu.3. Attiecībā uz pārtikas produktiem, ko parasti pārdod pēc skaita, dalībvalstīm nav jāpieprasa uzrādīt neto daudzumu, ar noteikumu, ka vienību skaits ir skaidri saredzams un viegli pamanāms no ārpuses vai, ja tā nav, tas ir norādīts marķējumā.Neierobežojot 24. pantā paredzēto paziņojumu, dalībvalstis informē Komisiju un pārējās dalībvalstis par jebkuru pasākumu, kas veikts, ievērojot šo punktu.4. Ja cietais pārtikas produkts atrodas uzlietajā šķidrumā, marķējumā norāda arī pārtikas produkta sauso tīrsvaru.Šajā punktā "uzlietais šķidrums" nozīmē šādus produktus, iespējams, maisījumā, kā arī saldētā vai iesaldētā veidā, ja vien šis šķidrums ir tikai pamatkomponentu papildinājums šajā izstrādājumā un tādējādi nav izšķirošais pirkuma faktors: ūdens, sāļi ūdens šķīdumā, sālījums, pārtikas skābes ūdens šķīdumā, etiķis, cukurs ūdens šķīdumā, pārējie saldinātāji ūdens šķīdumā, augļu un dārzeņu sulas augļu un dārzeņu gadījumā.Šo uzskaitījumu var papildināt saskaņā ar 20. panta 2. punktā noteikto procedūru.Metodes sausā tīrsvara kontrolei nosaka saskaņā ar 20. panta 2. punktā izklāstīto procedūru.5. Neto daudzuma norāde nav obligāta pārtikas produktiem:a) kas var ievērojami zaudēt savu tilpumu vai masu un ko pārdod pēc skaita vai sver pircēja klātbūtnē;b) kuru neto daudzums ir mazāks par 5 g vai 5 ml, šis nosacījums tomēr neattiecas uz garšvielām un garšaugiem.Kopienas noteikumi vai, ja tādu nav, valsts noteikumi, ko piemēro noteiktiem pārtikas produktiem, var izņēmuma gadījumos noteikt slieksni, kas ir augstāks par 5 g vai 5 ml, ar noteikumu, ka tas nenoved pie tā, ka pircējs netiek pienācīgi informēts.Neierobežojot 24. pantā paredzēto paziņojumu, dalībvalstis informē Komisiju un pārējās dalībvalstis par jebkuru pasākumu, kas veikts, ievērojot šo punktu.6. Šā panta 1. punkta otrajā daļā, 2. punkta b) un d) apakšpunktā un 5. punkta otrajā daļā minētos Kopienas noteikumus pieņem saskaņā ar 20. panta 2. punktā noteikto procedūru.9. pants1. Pārtikas produkta minimālais derīguma termiņš ir termiņš, līdz kuram šis pārtikas produkts saglabā savas konkrētās pazīmes, ja to pienācīgi uzglabā.To norāda saskaņā ar 2. līdz 5. punktu.2. Pirms šā termiņa stāv vārdi:- "Ieteicams līdz…", kad termiņā ietilpst dienas norāde,- "Ieteicams līdz…beigām" pārējos gadījumos.3. Vārdu kopu, kas minēta 2. punktā, papildina ar:- konkrētu datumu, vai- norādi uz to, kur marķējumā atrodams šis datums.Vajadzības gadījumā šīm norādēm pievieno glabāšanas noteikumu aprakstu, kas jāievēro, ja produkts uzglabājams šajā noteiktajā laikposmā.4. Datums sastāv no dienas, mēneša un gada šādā secībā nešifrētā veidā.Tomēr attiecībā uz pārtikas produktiem:- kuru derīgums nepārsniedz trīs mēnešus, pietiek ar to, ka norāda dienu un mēnesi,- kuru derīgums pārsniedz trīs mēnešus, bet nepārsniedz 18 mēnešus, pietiek ar to, ka norāda mēnesi un gadu,- kuru derīgums pārsniedz 18 mēnešus, pietiek ar to, ka norāda gadu.Datuma norādes veidu var precizēt saskaņā ar 20. panta 2. punktā noteikto procedūru.5. Ievērojot Kopienas noteikumus, kas ievieš citus datuma norādes veidus, derīgums nav jānorāda:- svaigiem augļiem un dārzeņiem, ieskaitot kartupeļus, kas nav mizoti, sagriezti vai līdzīgi apstrādāti. Šī atkāpe neattiecas uz diedzētām sēklām un līdzīgiem produktiem, piemēram, uz pākšaugu dzinumiem,- vīniem, liķiera vīniem, dzirkstošajiem vīniem, aromatizētiem vīniem un līdzīgiem produktiem, kas iegūti no pārējiem augļiem, nevis no vīnogām, un dzērieniem ar KN kodu 22060091, 22060093 un 22060099, kas izgatavoti no vīnogām vai vīnogu misas,- dzērieniem, kas satur 10 % vai vairāk spirta pēc tilpuma,- bezalkoholiskajiem dzērieniem, augļu sulām, augļu nektāram un alkoholiskajiem dzērieniem atsevišķā traukā, kas lielāks par pieciem litriem, un kuri paredzēti ēdināšanas iestādēm,- maizes vai konditorejas izstrādājumiem, ko, ņemot vērā to īpatnības, parasti patērē 24 stundu laikā pēc izgatavošanas,- etiķim,- vārāmajam sālim,- cukuram cietā veidā,- saldumiem, kas sastāv gandrīz vienīgi no aromatizēta un/vai iekrāsota cukura,- košļājamai gumijai un līdzīgiem košļājamiem produktiem,- porcijsaldējumam.10. pants1. Pārtikas produktiem, kas no mikrobioloģijas viedokļa ir īpaši ātrbojīgi un tādēļ pēc īsa brīža var radīt tiešas briesmas cilvēka veselībai, minimālo derīguma termiņu aizvieto ar "izlietot līdz" datumu.2. Pirms šā datuma ir vārdi:- spāņu valodā:,- dāņu valodā:,- vācu valodā:,- grieķu valodā:,- angļu valodā:,- franču valodā:,- itāļu valodā:,- holandiešu valodā:,- portugāļu valodā:,- somu valodā:,- zviedru valodā:.Šos vārdus papildina ar:- konkrētu datumu, vai- norādi uz to, kur šis datums atrodams marķējumā.Šīs norādes papildina ar glabāšanas noteikumu aprakstu, kas jāievēro.3. Datums ietver dienu, mēnesi un, iespējams, gadu, šādā secībā un nešifrētā veidā.4. Dažos gadījumos par 1. punktā izklāstīto noteikumu ievērošanu var izlemt, ievērojot 20. panta 2. punktā noteikto procedūru.11. pants1. Pārtikas produkta lietošanas pamācību sastāda tā, lai to varētu pienācīgi izmantot.2. Ar Kopienas noteikumiem vai, ja tādu nav, ar valsts noteikumiem var noteikt, kādā veidā sastādāmas lietošanas pamācības dažiem pārtikas produktiem.Uz šādiem valsts noteikumiem attiecas 19. pantā noteiktā procedūra.Šajā punktā minētos Kopienas noteikumus pieņem saskaņā ar 20. panta 2. punktā noteikto procedūru.12. pantsNormas attiecībā uz norādēm par spirta saturu tilpuma procentos produktiem, kas atbilst tarifu pozīcijai Nr. 22.04 un 22.05, nosaka īpašie Kopienas noteikumi, ko piemēro šiem produktiem.Attiecībā uz pārējiem dzērieniem, kas satur vairāk nekā 1,2 % spirta pēc tilpuma, šīs normas nosaka saskaņā ar 20. panta 2. punktā paredzēto procedūru.13. pants1. a) Fasētām pārtikas precēm 3. pantā un 4. panta 2. punktā paredzētās norādes atrodas uz iesaiņojuma vai uz tam pievienotas etiķetes.b) Neatkarīgi no a) apakšpunkta un, neierobežojot Kopienas noteikumus par nominālo daudzumu, ja fasētās pārtikas preces:- paredzētas galapatērētājam, bet tās laiž tirgū, pirms tās pārdod galapatērētājam, un ja šajā laikposmā tas nenozīmē pārdošanu ēdināšanas iestādei,- paredzēts piegādāt ēdināšanas iestādei tālākai pagatavošanai, pārstrādei, sasmalcināšanai vai sagriešanai,3. pantā un 4. panta 2. punktā pieprasītajām norādēm jābūt tikai tirdzniecības dokumentos, kas attiecas uz šīm pārtikas precēm, ja var garantēt, ka šie dokumenti, kuri satur visu marķējamo informāciju, pievienoti attiecīgajām pārtikas precēm vai nosūtīti pirms vai vienlaikus ar to piegādi.c) Šā panta b) apakšpunktā minētajā gadījumā norādēm, kas minētas 3. panta 1. punkta 1., 5. un 7. apakšpunktā, un, atkarībā no apstākļiem, 10. pantā, jābūt arī uz ārējā iesaiņojuma, kurā pārtikas produktus laiž tirgū.2. Norādēm, kas minētas 3. pantā un 4. panta 2. punktā, jābūt viegli saprotamām un jāatrodas redzamā vietā tā, lai tās būtu viegli pamanāmas, skaidri salasāmas un neizdzēšamas.Tās nekādā gadījumā nedrīkst būt paslēptas, neskaidras vai aizsegtas ar kādu citu tekstu vai attēlu.3. Norādes, kas uzskaitītas 3. panta 1. punkta 1., 4., 5. un 10. apakšpunktā, atrodas tajā pašā redzeslaukā.Šo prasību var attiecināt arī uz 4. panta 2. punktā paredzētajām norādēm.4. Uz stikla pudelēm, kas paredzētas atkārtotai izmantošanai un kam ir neizdzēšams marķējums, un kam tādēļ nevar būt etiķete, kakla uzlīme vai gredzens, kā arī uz pakām vai traukiem, kuru maksimālā virsmas platība ir mazāka par 10 cm2, jābūt tikai 3. panta 1. punkta 1., 4. un 5. apakšpunktā uzskaitītajām norādēm.Šajā gadījumā nepiemēro šā panta 3. punktu.5. Īrijā, Nīderlandē un Apvienotajā Karalistē ir pieļaujamas atkāpes no 3. panta 1. punkta un no šā panta 3. punkta attiecībā uz pienu un piena produktiem, kas pildīti atkārtotai izmantošanai paredzētās stikla pudelēs.Tās paziņo Komisijai par jebkuru pasākumu, kas veikts, ievērojot pirmo daļu.14. pantsJa pārtikas produktus piedāvā pārdošanai galapatērētājam vai ēdināšanas iestādēm bez iesaiņojuma vai ja pārtikas produktus iesaiņo tirdzniecības vietā pēc patērētāja lūguma, vai tos fasē tiešai pārdošanai, dalībvalstis paredz sīki izstrādātas normas attiecībā uz veidu, kā nodrošināt 3. pantā un 4. panta 2. punktā noteiktās norādes.Tās var izlemt, ka nav jānodrošina visas vai dažas no šīm norādēm, ar noteikumu, ka pircējs tomēr saņem pietiekamu informāciju.15. pantsŠī direktīva neietekmē valstu tiesību aktu normas, kas, ja nepastāv Kopienas noteikumi, ievieš mazāk stingras prasības to pārtikas produktu marķēšanai, kas modes iesaiņojumā noformēti kā statuetes vai suvenīri.16. pants1. Dalībvalstis panāk to, ka savā teritorijā aizliegts pārdot pārtikas produktus bez 3. pantā un 4. panta 2. punktā paredzētajām norādēm valodā, ko viegli saprot patērētājs, ja vien patērētājs patiešām nav informēts ar citiem pasākumiem, ko nosaka saskaņā ar 20. panta 2. punktā izklāstīto procedūru attiecībā uz vienu vai vairākām marķējuma norādēm.2. Dalībvalsts, kurā produktu laiž tirgū, var savā teritorijā saskaņā ar Līguma noteikumiem pieprasīt, ka šīs marķējuma norādes ir vienā vai vairākās valodās, kuras tā izvēlas no Kopienas oficiālajām valodām.3. Šā panta 1. un 2. punkts neizslēdz marķējuma norāžu parādīšanos vairākās valodās.17. pantsDalībvalstis atturas noteikt sīkākas prasības par tām, kas jau ietvertas 3. līdz 13. pantā attiecībā uz to, kā būtu jāizskatās 3. pantā un 4. panta 2. punktā paredzētajām norādēm.18. pants1. Dalībvalstis nedrīkst aizliegt to pārtikas produktu tirdzniecību, kas atbilst šajā direktīvā ietvertajiem noteikumiem, piemērojot nesaskaņotus savas valsts noteikumus, kuri reglamentē marķējumu un pasniegšanas veidu dažiem pārtikas produktiem vai pārtikas produktiem kopumā.2. Pirmais punkts neattiecas uz nesaskaņotiem attiecīgās valsts noteikumiem, ko attaisno:- sabiedrības veselības aizsardzība,- viltojumu novēršana, ja vien šādi noteikumi nekavē šīs direktīvas definīciju un normu piemērošanu,- rūpniecisko un komerciālo īpašumtiesību, avotu norāžu, reģistrēta izcelsmes apzīmējuma aizsardzība un negodīgas konkurences novēršana.19. pantsAtsaucoties uz šo pantu, ja dalībvalsts uzskata par vajadzīgu pieņemt jaunus normatīvos aktus, piemēro šādu procedūru.Tā paziņo Komisijai un pārējām dalībvalstīm par paredzētajiem pasākumiem, norādot iemeslus. Komisija apspriežas ar dalībvalstīm Pastāvīgajā pārtikas produktu komitejā, kas dibināta ar Padomes Direktīvu 69/414/EEK [6], ja tā uzskata, ka šāda apspriešanās būtu noderīga vai to pieprasa dalībvalsts.Dalībvalstis var veikt šādi paredzētus pasākumus tikai trīs mēnešus pēc šāda paziņojuma un ar noteikumu, ka Komisija nesniedz negatīvu atzinumu.Pēdējā gadījumā un pirms iepriekšminētā termiņa beigām Komisija uzsāk 20. panta 2. punktā paredzēto procedūru, lai noskaidrotu, vai paredzētos pasākumus var īstenot, vajadzības gadījumā, ar atbilstīgām izmaiņām.20. pants1. Komisijai palīdz Pastāvīgā pārtikas produktu komiteja, (turpmāk tekstā "Komiteja").2. Atsaucoties uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5. un 7. pantu, ņemot vērā tā 8. panta noteikumus.Lēmuma 1999/468/EK 5. panta 6. punktā minētais termiņš ir trīs mēneši.3. Komiteja pieņem savu reglamentu.21. pantsJa rodas vajadzība pēc pagaidu pasākumiem, kas atvieglotu šīs direktīvas piemērošanu, tos apstiprina saskaņā ar 20. panta 2. punktā paredzēto procedūru.22. pantsŠī direktīva neskar tos Kopienas noteikumus attiecībā uz dažu pārtikas produktu marķējumu un pasniegšanas veidu, kas jau pieņemti 1978. gada 22. decembrī.Par jebkuriem grozījumiem, kas vajadzīgi šādu noteikumu saskaņošanai ar šajā direktīvā izklāstītajām normām, lemj saskaņā ar procedūru, ko piemēro katram no minētajiem noteikumiem.23. pantsŠo direktīvu nepiemēro produktiem, ko eksportē ārpus Kopienas.24. pantsDalībvalstis nodrošina to, ka Komisija saņem jebkuru to svarīgāko tiesību aktu tekstu, ko tās pieņem jomā, kuru reglamentē šī direktīva.25. pantsŠo direktīvu piemēro arī Francijas Aizjūras departamentos.26. pants1. Direktīvu 79/112/EEK, kas grozīta ar IV pielikuma A daļā minētajām direktīvām, atceļ, neierobežojot dalībvalstu saistības, kas skar IV pielikuma B daļā noteiktos pārņemšanas termiņus.2. Atsauces uz atcelto direktīvu uzskatāmas par atsaucēm uz šo direktīvu un būtu jālasa saskaņā ar V pielikumā ievietoto korelācijas tabulu.27. pantsŠī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.28. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2000. gada 20. martāEiropas Parlamenta vārdā —priekšsēdētājaN. FontainePadomes vārdā —priekšsēdētājsJ. Gama[1] OV C 258, 10.9.1999., 12. lpp.[2] Eiropas Parlamenta 2000. gada 18. janvāra atzinums (vēl nav publicēts Oficiālajā Vēstnesī) un Padomes 2000. gada 13. marta lēmums.[3] OV L 33, 8.2.1979., 1. lpp. Direktīva, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/4/EK (OV L 43, 14.2.1997., 21. lpp.).[4] Skat. IV pielikuma B daļu.[5] OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp.[6] OV L 291, 29.11.1969., 9. lpp.--------------------------------------------------I PIELIKUMSSASTĀVDAĻU KATEGORIJAS, KURU SASTĀVDAĻAS VAR APZĪMĒT AR KATEGORIJAS NOSAUKUMU UN NEVIS AR KONKRĒTU NOSAUKUMUDefinīcija | Apzīmējums |Rafinētas eļļas, izņemot olīveļļu | "Eļļa", kopā ar apzīmētāju "augu" vai "dzīvnieku", atkarībā no apstākļiem, vaikonkrēti norādot tās augu vai dzīvnieku izcelsmiHidrogenētai eļļai nosaukumā jāpievieno apzīmētājs "hidrogenēta" |Rafinēti tauki | "Tauki", kopā ar apzīmētāju "augu" vai "dzīvnieku", atkarībā no apstākļiem, vaikonkrēti norādot to augu vai dzīvnieku izcelsmiHidrogenētiem taukiem nosaukumā jāpievieno apzīmētājs "hidrogenēti" |No divām vai vairākām graudaugu sugām iegūto miltu maisījumi | "Milti", kam seko to graudaugu uzskaitījums, no kuriem tie iegūti, lejupejošā secībā pēc svara |Ciete un fiziski vai fermentatīvi pārveidota ciete | "Ciete" |Jebkuras sugas zivis, ja zivis ietilpst citā pārtikas produktā kā sastāvdaļa, ar noteikumu, ka šāda produkta nosaukumā un noformējumā neatsaucas uz konkrētu zivju sugu | "Zivis" |Jebkura veida sieri, ja sieri vai sieru maisījums ietilpst citā pārtikas produktā kā sastāvdaļa, neatsaucoties uz konkrētu siera veidu | "Sieri" |Jebkuras garšvielas, kuru saturs pārtikas produktā nepārsniedz 2 % pēc svara | "Garšviela(-as)" vai "jauktas garšvielas" |Jebkuri garšaugi vai garšaugu daļas, kuru saturs pārtikas produktā nepārsniedz 2 % pēc svara | "Garšaugs(-i)" vai "jaukti garšaugi" |Jebkuras gumijveidīgas izejvielas, ko izmanto, ražojot gumijveidīgu pamatu košļājamai gumijai | "Gumijveidīgs pamats" |Jebkuri drupināti ceptu graudaugu produkti | "Rīvmaize" vai "sausiņi", atkarībā no apstākļiem |Jebkura veida saharoze | "Cukurs" |Bezūdens dekstroze vai dekstrozes monohidrāts | "Dekstroze" |Glikozes sīrups un bezūdens glikozes sīrups | "Glikozes sīrups" |Jebkura veida piena proteīni (kazeīni, kazeināti un sūkalu proteīni) un to maisījumi | "Piena proteīni" |Izspaidu, ekstrūzijas vai rafinēts kakao sviests | "Kakao sviests" |Jebkuri kristalizēti augļi, kuru saturs nepārsniedz 10 % no pārtikas produkta svara | "Kristalizēti augļi" |Dārzeņu maisījumi, kuru saturs nepārsniedz 10 % no pārtikas produkta svara | "Dārzeņi" |Jebkura veida vīns, kā tas noteikts Padomes 1999. gada 17. maija Regulā (EK) Nr. 1493/1999 par vīna tirgus kopīgo organizāciju | "Vīns" |--------------------------------------------------II PIELIKUMSSASTĀVDAĻU KATEGORIJAS, KURAS JĀAPZĪMĒ AR SAVAS KATEGORIJAS NOSAUKUMU, TAM PIEVIENOJOT SASTĀVDAĻAS KONKRĒTO NOSAUKUMU VAI EK NUMURUKrāsaKonservantsAntioksidantsEmulgatorsBiezinātājvielaŽēlētājvielaStabilizētājvielaGaršas veicinātājsSkābeSkābuma regulētājsPretsagulsnētājsPārveidota ciete [1]SaldinātājsIrdinātājsPretputošanas līdzeklisGlazūras veicinātājvielaEmulģētājsāļi [2]Miltu apstrādes līdzeklisCietinātājsMitrumuzturētājsPildvielaStimulētājgāze[1] Konkrētais nosaukums vai EK numurs nav jānorāda.[2] Tikai kausētiem sieriem un produktiem, kuru pamatā ir kausēti sieri.--------------------------------------------------III PIELIKUMSAROMATIZĒTĀJU APZĪMĒŠANA SASTĀVDAĻU SARAKSTĀ1. Aromatizētājus apzīmē ar vārdu "aromatizētājs(-I)" vai lieto konkrētu aromatizētāja nosaukumu vai aprakstu.2. Vārdu "dabisks" vai jebkuru citu vārdu ar tādu pašu, pēc būtības, nozīmi var pievienot tikai tiem aromatizētājiem, kuru aromatizējošais komponents satur vienīgi aromatizētājvielas, kā tas noteikts 1. panta 2. punkta b) apakšpunkta i) punktā Padomes Direktīvā 88/388/EEK (1988. gada 22. jūnijs) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz aromatizētājiem, ko izmanto pārtikā un izejmateriālos to ražošanai [1] un/vai aromātiskiem preparātiem, kā tas noteikts minētās direktīvas 1. panta 2. punkta c) apakšpunktā.3. Ja aromatizētāja nosaukums satur atsauci uz ietilpstošo vielu augu vai dzīvnieku dabu vai izcelsmi, vārdu "dabisks" vai jebkuru citu vārdu ar tādu pašu nozīmi pēc būtības nedrīkst lietot, ja vien aromātiskais komponents nav izdalīts, izmantojot attiecīgos fiziskos paņēmienus, fermentatīvos vai mikrobioloģiskos paņēmienus vai ierastos ēdienu gatavošanas paņēmienus, tikai vai gandrīz tikai no attiecīgā pārtikas produkta vai aromātiskās izejvielas.[1] OV L 184, 15.7.1988., 61. lpp. Direktīva, kas grozīta ar Komisijas Direktīvu 91/71/EEK (OV L 42, 15.2.1991., 25. lpp.).--------------------------------------------------IV PIELIKUMSA DAĻAATCELTĀ DIREKTĪVA UN TĀS SECĪGIE GROZĪJUMI(kas minēti 26. pantā)Padomes Direktīva 79/112/EEK (OV L 33, 8.2.1979., 1. lpp.)Padomes Direktīva 85/7/EEK (OV L 2, 3.1.1985., 22. lpp.), tikai 1. panta 9. punktsPadomes Direktīva 86/197/EEK (OV L 144, 29.5.1986., 38. lpp.)Padomes Direktīva 89/395/EEK (OV L 186, 30.6.1989., 17. lpp.)Komisijas Direktīva 91/72/EEK (OV L 42, 15.2.1991., 27. lpp.)Komisijas Direktīva 93/102/EK (OV L 291, 25.11.1993., 14. lpp.)Komisijas Direktīva 95/42/EK (OV L 182, 2.8.1995., 20. lpp.)Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 97/4/EK (OV L 43, 14.2.1997., 21. lpp.)B DAĻATERMIŅI PĀRŅEMŠANAI VALSTU TIESĪBU AKTOS(kas minēti 26. pantā)Direktīva | Pārņemšanas termiņš | Tirgus produktu ielaišana saskaņā ar šo direktīvu | Tādu tirgus produktu aizliegšana, kas ir pretrunā ar šo direktīvu |79/112/EEK | | 1980. gada 22. decembris | 1982. gada 22 decembris |85/7/EEK | | | |86/197/EEK | | 1988. gada 1. maijs | 1989. gada 1. maijs |89/395/EEK | | 1990. gada 20 decembris | 1992. gada 20. jūnijs |91/72/EEK | | 1992. gada 30. jūnijs | 1994. gada 1. janvāris |93/102/EK | 1994. gada 30. decembris | 1995. gada 1. janvāris | 1996. gada 30. jūnijs |95/42/EK | | | |97/4/EK | | 1998. gada 14. augusts | 2000. gada 14. februāris |--------------------------------------------------V PIELIKUMSKORELĀCIJAS TABULA1. pants | 1. pants |2. pants | 2. pants |3. panta 1. punkta 1. apakšpunkts | 3. panta 1. punkta 1. apakšpunkts |3. panta 1. punkta 2. apakšpunkts | 3. panta 1. punkta 2. apakšpunkts |3. panta 1. punkta 2.a apakšpunkts | 3. panta 1. punkta 3. apakšpunkts |3. panta 1. punkta 3. apakšpunkts | 3. panta 1. punkta 4. apakšpunkts |3. panta 1. punkta 4. apakšpunkts | 3. panta 1. punkta 5. apakšpunkts |3. panta 1. punkta 5. apakšpunkts | 3. panta 1. punkta 6. apakšpunkts |3. panta 1. punkta 6. apakšpunkts | 3. panta 1. punkta 7. apakšpunkts |3. panta 1. punkta 7. apakšpunkts | 3. panta 1. punkta 8. apakšpunkts |3. panta 1. punkta 8. apakšpunkts | 3. panta 1. punkta 9. apakšpunkts |3. panta 1. punkta 9. apakšpunkts | 3. panta 1. punkta 10. apakšpunkts |3. panta 2. un 3. punkts | 3. panta 2. un 3. punkts |4. pants | 4. pants |5. pants | 5. pants |6. panta 1., 2. un 3. punkts | 6. panta 1., 2. un 3. punkts |6. panta 4. punkta a) un b) apakšpunkts | 6. panta 4. punkta a) un b) apakšpunkts |6. panta 4. punkta c) apakšpunkta i) apakšpunkts | 6. panta 4. punkta c) apakšpunkta i) apakšpunkts |6. panta 4. punkta c) apakšpunkta ii) apakšpunkta pirmais ievilkums | 6. panta 4. punkta c) apakšpunkta ii) apakšpunkts |6. panta 4. punkta c) apakšpunkta ii) apakšpunkta otrais ievilkums | 6. panta 4. punkta c) apakšpunkta iii) apakšpunkts |6. panta 4. punkta d) apakšpunkts | 6. panta 4. punkta d) apakšpunkts |6. panta 5. punkta a) apakšpunkts | 6. panta 5. punkts |6. panta 5. punkta b) apakšpunkts | 6. panta 6. punkts |6. panta 6. punkts | 6. panta 7. punkts |6. panta 7. punkta pirmā daļa | 6. panta 8. punkta pirmā daļa |6. panta 7. punkta otrā daļa, pirmais un otrais ievilkums | 6. panta 8. punkta otrā daļa, a) un b) punkti |6. panta 8. punkts | 6. panta 9. punkts |7. pants | 7. pants |8. panta 1. līdz 5. punkts | 8. panta 1. līdz 5. punkts |8. panta 6. punkts | – |8. panta 7. punkts | 8. panta 6. punkts |9. panta 1. līdz 4. punkts | 9. panta 1. līdz 4. punkts |9. panta 5. punkts | – |9. panta 6. punkts | 9. panta 5. punkts |9.a pants | 10. pants |10. pants | 11. pants |10.a pants | 12. pants |11. panta 1. un 2. punkts | 13. panta 1. un 2. punkts |13. panta 3. punkta a) apakšpunkts | 13. panta 3. punkts |13. panta 3. punkta b) apakšpunkts | – |11. panta 4. punkts | 13. panta 4. punkts |11. panta 5. punkts | – |11. panta 6. punkts | 13. panta 5. punkta pirmā daļa |11. panta 7. punkts | 13. panta 5. punkta otrā daļa |12. un 13. pants | 14. un 15. pants |13.a pants | 16. pants |14. un 15. pants | 17. un 18. pants |16. panta 1. punkts | – |16. panta 2. punkts | 19. pants |17. panta pirmā daļa | 20. panta 1. punkts |17. panta otrā, trešā, ceturtā un piektā daļa | 20. panta 2. punkts |18. pants | – |19., 20. un 21. pants | 21., 22. un 23. pants |22. panta 1., 2. un 3. punkts | – |22. panta 4. punkts | 24. pants |23. pants | – |24. pants | 25. pants |25. pants | – |26. pants | – |– | 26. pants |– | 27. pants |– | 28. pants |I pielikums | I pielikums |II pielikums | II pielikums |III pielikums | III pielikums |– | IV pielikums |– | V pielikums |--------------------------------------------------


Svarīgs juridisks paziņojums

|

31999L0030

Padomes Direktīva 1999/30/EK (1999. gada 22. aprīlis) par robežvērtību noteikšanu sēra dioksīda, slāpekļa dioksīda un slāpekļa oksīdu, makrodaļiņu un svina koncentrācijai apkārtējā gaisā

Oficiālais Vēstnesis L 163 , 29/06/1999 Lpp. 0041 - 0060 CS.ES Nodaļa 15 Sējums 04 Lpp. 164  - 183 ET.ES Nodaļa 15 Sējums 04 Lpp. 164  - 183 HU.ES Nodaļa 15 Sējums 04 Lpp. 164  - 183 LT.ES Nodaļa 15 Sējums 04 Lpp. 164  - 183 LV.ES Nodaļa 15 Sējums 04 Lpp. 164  - 183 MT.ES Nodaļa 15 Sējums 04 Lpp. 164  - 183 PL.ES Nodaļa 15 Sējums 04 Lpp. 164  - 183 SK.ES Nodaļa 15 Sējums 04 Lpp. 164  - 183 SL.ES Nodaļa 15 Sējums 04 Lpp. 164  - 183

		Padomes Direktīva 1999/30/EK(1999. gada 22. aprīlis)par robežvērtību noteikšanu sēra dioksīda, slāpekļa dioksīda un slāpekļa oksīdu, makrodaļiņu un svina koncentrācijai apkārtējā gaisāEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, jo īpaši tā 130.s pantu 1,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],ievērojot Līguma 189.c pantā noteikto procedūru [3],(1) tā kā pēc Līguma 130.r pantā noteiktajiem principiem izstrādātajā Eiropas Kopienas Piektajā politikas un rīcības programmā attiecībā uz vidi un noturīgu attīstību (Piektajā vides rīcības programmā) [4] ir paredzēts izdarīt grozījumus tiesību aktos par gaisa piesārņojumu; tā kā minētajā programmā ieteikts izvirzīt ilgtermiņa mērķus attiecībā uz gaisa kvalitāti;(2) tā kā Līguma 129. pantā noteikts, ka ar veselības aizsardzību saistītās prasības ir visas pārējās Kopienas politikas sastāvdaļa; tā kā Līguma 3. panta o) apakšpunktā noteikts, ka Kopienas pasākumi veicina iedzīvotāju veselības aizsardzības līmeņa paaugstināšanos;(3) tā kā saskaņā ar Padomes Direktīvu 96/62/EK (1996. gada 27. septembris) par apkārtējā gaisa kvalitātes novērtēšanu un pārvaldību [5] 4. panta 5. punktu Padomei jāpieņem šā panta 1. punktā minētie tiesību akti, kā arī tā 3. un 4. punktā norādītie noteikumi;(4) tā kā šajā direktīvā noteiktās robežvērtības ir obligātās prasības; tā kā saskaņā ar Līguma 130.t pantu dalībvalstis var paturēt spēkā vai no jauna noteikt stingrākus aizsargpasākumus; tā kā īpaši jutīgu iedzīvotāju kategoriju, piemēram, bērnu un slimnieku, veselības aizsardzībai var noteikt stingrākas gaisa piesārņojuma robežvērtības; tā kā dalībvalstis var noteikt, ka šīs robežvērtības jāpanāk agrāk par šajā direktīvā noteiktajiem termiņiem;(5) tā kā ekosistēmas būtu jāpasargā no sēra dioksīda kaitīgās ietekmes; tā kā augu valsts būtu jāpasargā no slāpekļa oksīdu kaitīgās ietekmes;(6) tā kā atšķiras dažādu makrodaļiņu radītā gaisa piesārņojuma nelabvēlīgā ietekme uz cilvēku veselību; tā kā nav pierādīts, ka mākslīgi radies gaisa piesārņojums ar mikrodaļiņām varētu būt veselībai kaitīgāks nekā makrodaļiņas, kas apkārtējā gaisā veidojas dabīgi;(7) tā kā Direktīvā 96/62/EK noteikts, ka zonām, kurās piesārņojošu vielu koncentrācija apkārtējā gaisā pārsniedz noteiktās robežvērtības un pagaidu pielaides summu, jāizstrādā rīcības plāni, lai konkrētā termiņā nodrošinātu šo robežvērtību ievērošanu; tā kā attiecībā uz makrodaļiņu piesārņojuma samazināšanu šajos pasākumu plānos un citās piesārņojuma samazināšanas stratēģijās īpaša vērība jāveltī sīku makrodaļiņu koncentrācijas samazināšanai apkārtējā gaisā;(8) tā kā Direktīvā 96/62/EK noteikts, ka piesārņojuma robežvērtību un trauksmes sliekšņu skaitliskās vērtības jānosaka, pamatojoties uz šajā jomā strādājošu starptautisku zinātnes darbinieku grupu pētījumu rezultātiem; tā kā Komisijai jāpārskata elementi, pēc kuriem nosaka robežvērtības un trauksmes sliekšņus, ņemot vērā jaunākos zinātniskos un pētniecības datus epidemioloģijas un ekoloģijas attiecīgajās nozarēs, kā arī jaunākos metroloģijas attīstības sasniegumus;(9) tā kā, gatavojoties šīs direktīvas pārskatīšanai 2003. gadā, Komisijai un dalībvalstīm būtu jāveic pētījumi par ietekmi, kāda ir šajā direktīvā minētajam gaisa piesārņojumam, t. i., sēra dioksīdam, slāpekļa dioksīdam un slāpekļa oksīdiem, mikrodaļiņām un svinam;(10) tā kā apkārtējā gaisa kvalitātes novērtēšanai un salīdzināmas informācijas iegūšanai Kopienā ir jāizmanto precīzas mērīšanas standartmetodes un vienoti kritēriji mērīšanas staciju izvietojuma noteikšanai;(11) tā kā saskaņā ar 12. panta 1. punktu Direktīvā 96/62/EK tās grozījumus, pielāgojoties zinātnes un tehnikas attīstībai, var izdarīt tikai attiecībā uz kritērijiem vai metodēm sēra dioksīda, slāpekļa dioksīda un slāpekļa oksīdu, makrodaļiņu un svina koncentrācijas noteikšanai gaisā, kā arī detalizētiem noteikumiem par informācijas nosūtīšanas kārtību Komisijai, un šo grozījumu rezultātā nedrīkst tieši vai netieši mainīt noteiktās piesārņojuma robežvērtības un trauksmes sliekšņus;(12) tā kā sabiedrībai viegli pieejamā veidā būtu pastāvīgi jāsaņem jaunākā informācija par faktisko sēra dioksīda, slāpekļa dioksīda un slāpekļa oksīdu, makrodaļiņu un svina koncentrāciju apkārtējā gaisā,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsMērķiŠīs direktīvas mērķi ir:- noteikt robežvērtības un, ja vajadzīgs, trauksmes sliekšņus sēra dioksīda, slāpekļa dioksīda un slāpekļa oksīdu, makrodaļiņu un svina koncentrācijai apkārtējā gaisā ar mērķi nepieļaut, novērst vai samazināt šā piesārņojuma kaitīgo ietekmi uz cilvēku veselību un vidi kopumā,- pēc vienotām metodēm un kritērijiem novērtēt sēra dioksīda, slāpekļa dioksīda un slāpekļa oksīdu, makrodaļiņu un svina koncentrāciju apkārtējā gaisā,- iegūt pietiekamu informāciju par sēra dioksīda, slāpekļa dioksīda un slāpekļa oksīdu, makrodaļiņu un svina koncentrāciju apkārtējā gaisā un nodrošināt, lai tā tiktu darīta zināma atklātībai,- attiecībā uz sēra dioksīda, slāpekļa dioksīda un slāpekļa oksīdu, makrodaļiņu un svina radīto gaisa piesārņojumu nodrošināt apkārtējā gaisa kvalitātes saglabāšanos, ja tā ir laba, bet pārējos gadījumos panākt tās uzlabošanos.2. pantsJēdzieniŠajā direktīvā:1. "apkārtējais gaiss" nozīmē troposfēras āra gaisu, neietverot darba vietas;2. "piesārņojoša viela" nozīmē jebkuru vielu, kas cilvēka darbības rezultātā tieši vai netieši tiek ievadīta apkārtējā gaisā un var kaitēt cilvēku veselībai un/vai videi kopumā;3. "līmenis" nozīmē piesārņojošas vielas koncentrāciju apkārtējā gaisā vai nogulsnējumu uz virsmas konkrētā laika posmā;4. "novērtējums" nozīmē metodi, pēc kuras mēra, aprēķina, prognozē vai nosaka piesārņojošas vielas līmeni apkārtējā gaisā;5. "robežvērtība" nozīmē uz zinātnisku pētījumu pamata noteiktu gaisa piesārņojuma līmeni, ko nosaka ar mērķi nepieļaut, novērst vai mazināt kaitīgo ietekmi uz cilvēku veselību un/vai vidi kopumā un kas jāsasniedz konkrētā termiņā un pēc tam vairs nedrīkst pārsniegt;6. "trauksmes slieksnis" ir līmenis, kuru pārsniedzot, tiek apdraudēta cilvēku veselība no piesārņojošas vielas īslaicīgas iedarbības, un, kuru sasniedzot, dalībvalstīm jāveic Direktīvā 96/62/EK noteiktie neatliekamie pasākumi;7. "pielaide" ir procentos izteikta attiecīgās robežvērtības procentuāla daļa, par kādu to var pārsniegt, ievērojot Direktīvas 96/62/EK nosacījumus;8. "zona" nozīmē dalībvalsts noteiktu savas teritorijas daļu;9. "aglomerācija" nozīmē zonu, kurā iedzīvotāju koncentrācija pārsniedz 250000, vai gadījumos, kad iedzīvotāju skaits ir 250000 vai mazāk, tāds iedzīvotāju blīvums vienā kvadrātkilometrā, kuram dalībvalsts nosaka apkārtējā gaisa kvalitātes novērtēšanas un pārvaldības vajadzību;10. "slāpekļa oksīdi" nozīmē slāpekļa dioksīdā pārrēķinātu slāpekļa oksīda un slāpekļa dioksīda summāro saturu miljarddaļās, ko izsaka kā slāpekļa dioksīda koncentrāciju mikrogramos kubikmetrā gaisa;11. "PM10" nozīmē makrodaļiņas, no kurām 50 % iziet caur kanālu, kura efektīvais aerodinamiskais šķērsgriezums ir 10 μm;12. "PM2,5" nozīmē makrodaļiņas, no kurām 50 % iziet caur kanālu, kura efektīvais aerodinamiskais šķērsgriezums ir 2,5 μm;13. "augšējais novērtējuma līmenis" nozīmē V pielikumā noteikto gaisa piesārņojuma līmeni, zem kura apkārtējā gaisa kvalitātes novērtēšanai saskaņā ar 6. panta 3. punkta noteikumiem Direktīvā 96/62/EK mērījumus var apvienot ar modelēšanas metodēm;14. "apakšējais novērtējuma līmenis" nozīmē V pielikumā noteikto gaisa piesārņojuma līmeni, zem kura apkārtējā gaisa kvalitātes novērtēšanai saskaņā ar 6. panta 4. punkta noteikumiem Direktīvā 96/62/EK var izmantot arī tikai modelēšanu vai objektīvus novērtēšanas paņēmienus;15. "dabas parādības" nozīmē vulkānu izvirdumus, seismisko darbību, ģeotermisko darbību, mežu ugunsgrēkus, stipru vēju un dabiskos apstākļos veidojušos makrodaļiņu pacelšanos atmosfērā vai pārnesi gaisa masās no reģioniem ar sausu klimatu;16. "fiksēti mērījumi" nozīmē mērījumus, ko izdara saskaņā ar Direktīvas 96/62/EK 6. panta 5. punkta noteikumiem.3. pantsSēra dioksīds1. Dalībvalstis veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka saskaņā ar 7. pantu noteiktā sēra dioksīda koncentrācija apkārtējā gaisā I pielikuma I iedaļā norādītajos termiņos nepārsniedz tajā noteiktās robežvērtības.Direktīvas I pielikuma I iedaļā noteiktās pielaides piemēro saskaņā ar Direktīvas 96/62/EK 8. panta noteikumiem.2. Sēra dioksīda radītā apkārtējā gaisa piesārņojuma trauksmes slieksnis ir noteikts I pielikuma II iedaļā.3. Palīdzot Komisijai sagatavot 10. pantā noteikto ziņojumu, dalībvalstis gadījumos, kad tas iespējams, līdz 2003. gada 31. decembrim reģistrē datus par 10 minūtēs vidējo sēra dioksīda koncentrāciju mērīšanas stacijās, kuras tās izvēlējušās reprezentatīviem gaisa kvalitātes mērījumiem apdzīvotās teritorijās emisijas avotu tuvumā, un kurās piesārņojuma mērījumus izdara reizi stundā. Vienlaicīgi ar datiem par sēra dioksīda stundas koncentrācijām, ko nosūta saskaņā ar Direktīvas 96/62/EK 11. panta 1. punktu, dalībvalstis Komisijai sniedz ziņas par to, cik reizes šajās izvēlētajās mērīšanas stacijās noteiktā 10 minūšu vidējā sēra dioksīda koncentrācija pārsniegusi 500 μg/m3, un attiecīgo dienu skaitu kalendāra gadā, kad novērots šāds piesārņojuma līmenis, par dienu skaitu kalendāra gadā, kurā sēra dioksīda stundas koncentrācija vienlaicīgi pārsniegusi 350 μg/m3, un reģistrēto maksimālo 10 minūšu vidējo koncentrāciju.4. Dalībvalstis var noteikt zonas un aglomerācijas, kurās sēra dioksīda piesārņojuma I pielikuma I iedaļā noteiktās robežvērtības tiek pārsniegtas sakarā ar to, ka sēra dioksīda koncentrācijai apkārtējā gaisā ir dabiska izcelsme. Dalībvalstis nosūta Komisijai šādu zonu un aglomerāciju sarakstus kopā ar informāciju par tajās esošajiem sēra dioksīda izcelsmes avotiem un koncentrāciju. Informējot Komisiju saskaņā ar Direktīvas 96/62/EK 11. panta 1. punkta noteikumiem, dalībvalstis sniedz vajadzīgo pamatojumu tam, ka robežvērtību pārsniegšanas cēlonis ir sēra dioksīda dabiska izcelsme.Šādās zonās vai aglomerācijās dalībvalstīm jāīsteno Direktīvas 96/62/EK 8. panta 3. punktā noteiktie pasākumu plāni tikai tad, ja I pielikuma I iedaļā noteiktās robežvērtības ir pārsniegtas mākslīgas emisijas radītā piesārņojuma dēļ.4. pantsSlāpekļa dioksīds un slāpekļa oksīdi1. Dalībvalstis veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka saskaņā ar 7. pantu noteiktā slāpekļa dioksīda, atbilstošos gadījumos — slāpekļa oksīdu, koncentrācija apkārtējā gaisā II pielikuma I iedaļā norādītajos termiņos nepārsniedz tajā noteiktās robežvērtības.Direktīvas II pielikuma I iedaļā noteiktās pielaides piemēro saskaņā ar Direktīvas 96/62/EK 8. pantu.2. Slāpekļa dioksīda radītā apkārtējā gaisa piesārņojuma trauksmes slieksnis ir noteikts II pielikuma II iedaļā.5. pantsMakrodaļiņas1. Dalībvalstis veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka saskaņā ar 7. pantu noteiktā PM10 makrodaļiņu koncentrācija apkārtējā gaisā III pielikuma I iedaļā norādītajos termiņos nepārsniedz tajā noteiktās robežvērtības.Direktīvas III pielikuma I iedaļā noteiktās pielaides piemēro saskaņā ar 8. pantu Direktīvā 96/62/EK.2. Dalībvalstis nodrošina, lai tiktu uzstādītas un darbotos mērīšanas stacijas datu iegūšanai par PM2,5 koncentrācijām. Dalībvalstis savā teritorijā nosaka mērīšanas staciju skaitu un atrašanās vietu reprezentatīviem PM2,5 koncentrācijas mērījumiem. Ja iespējams, PM2,5 un PM10 noteikšanai izvēlas tās pašas paraugu ņemšanas vietas.Deviņu mēnešu laikā pēc kārtējā gada beigām dalībvalstis nosūta Komisijai datus par attiecīgajā gadā veikto PM2,5 mērījumu dienas aritmētisko vidējo, caurmēra, deviņdesmit astotās procentiles un maksimālās koncentrācijas lielumu. Deviņdesmit astoto procentili aprēķina saskaņā ar 4. iedaļu I pielikumā Padomes Lēmumam 97/101/EK (1997. gada 27. janvāris), ar ko ievieš savstarpēju informācijas un datu apmaiņu no tīkliem un individuālām stacijām, kuras veic apkārtējā gaisa piesārņojuma mērījumus dalībvalstīs [6].3. Pasākumu plāni un stratēģija PM10 koncentrāciju samazināšanai, kas izstrādāta saskaņā ar 8. pantu Direktīvā 96/62/EK, ir vērstas arī uz PM2,5 koncentrāciju samazināšanu.4. Gadījumos, kad III pielikuma I iedaļā noteiktās PM10 piesārņojuma robežvērtības tiek pārsniegtas PM10 koncentrācijas dēļ, kas apkārtējā gaisā veidojas dabas parādību ietekmē un kas ievērojami pārsniedz dabisko avotu radītā piesārņojuma fona koncentrāciju, dalībvalstis, informējot Komisiju saskaņā ar Direktīvas 96/62/EK 11. panta 1. punkta noteikumiem, sniedz vajadzīgo pamatojumu tam, ka piesārņojuma robežvērtību pārsniegšanas cēlonis ir dabas parādības. Šādos gadījumos dalībvalstīm jāīsteno Direktīvas 96/62/EK 8. panta 3. punktā noteiktie pasākumu plāni tikai tad, ja III pielikuma I iedaļā noteiktās robežvērtības tiek pārsniegtas ar dabas parādībām nesaistītu iemeslu dēļ.5. Dalībvalstis var noteikt zonas un aglomerācijas, kur III pielikuma I iedaļā noteiktās apkārtējā gaisa PM10 piesārņojuma robežvērtības tiek pārsniegtas sakarā ar makrodaļiņu pacelšanos atmosfērā pēc tam, kad ziemas periodā ar smiltīm kaisīti ceļi. Dalībvalstis nosūta Komisijai šādu zonu un aglomerāciju sarakstus kopā ar informāciju par tajās novērotajām PM10 koncentrācijām un emisijas avotiem. Informējot Komisiju saskaņā ar Direktīvas 96/62/EK 11. panta 1. punkta noteikumiem, dalībvalstis sniedz vajadzīgo pamatojumu tam, ka piesārņojuma robežvērtību pārsniegšanas cēlonis ir makrodaļiņu pacelšanās atmosfērā, un ir veikti atbilstoši pasākumi to radītā gaisa piesārņojuma samazināšanai.Šādās zonās vai aglomerācijās dalībvalstīm jāīsteno Direktīvas 96/62/EK 8. panta 3. punktā noteiktie pasākumu plāni tikai tad, ja III pielikuma I iedaļā noteiktās PM10 robežvērtības tiek pārsniegtas tādu iemeslu dēļ, kas nav saistīti ar smilšu kaisīšanu uz ceļiem ziemas periodā.6. pantsSvinsDalībvalstis veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka saskaņā ar 7. pantu noteiktā svina koncentrācija apkārtējā gaisā IV pielikuma I iedaļā norādītajos termiņos nepārsniedz tajā noteiktās robežvērtības.Direktīvas IV pielikuma I iedaļā noteiktās pielaides piemēro saskaņā ar Direktīvas 96/62/EK 8. pantu.7. pantsGaisa piesārņojuma novērtēšana1. Direktīvas 96/62/EK 6. panta izpildei izmanto šīs direktīvas V pielikuma I iedaļā noteiktos augšējos un apakšējos novērtējuma līmeņus sēra dioksīda, slāpekļa dioksīda un oksīdu, makrodaļiņu un svina radītajam piesārņojumam.Ievērojot V pielikuma II iedaļā noteikto procedūru, zonu un aglomerāciju klasifikāciju piesārņojuma novērtēšanai saskaņā ar minētās direktīvas 6. pantu pārskata ne retāk kā reizi piecos gados. Klasifikāciju pārskata biežāk, ja būtiski mainījušies pasākumi, kas ietekmē sēra dioksīda, slāpekļa dioksīda un oksīdu, makrodaļiņu un svina koncentrāciju apkārtējā gaisā.2. Paraugu ņemšanas vietas, kurās izdara sēra dioksīda, slāpekļa dioksīda un oksīdu, makrodaļiņu un svina radītā gaisa piesārņojuma mērījumus, izraugās pēc VI pielikumā uzskaitītajiem kritērijiem. Paraugu ņemšanas vietu minimālais skaits attiecīgās piesārņojošās vielas fiksēto mērījumu veikšanai noteikts VII pielikumā, un tās izveido visās zonās un aglomerācijās, kur jāveic mērījumi, ja fiksētie mērījumi ir vienīgais datu avots par gaisa piesārņojuma līmeni tajās.3. Zonās un aglomerācijās, kur fiksēto mērījumu stacijās iegūtos datus papildina ar informāciju no citiem avotiem, piemēram, emisijas avotu uzskaites, indikatīvām mērīšanas metodēm un gaisa kvalitātes modelēšanas, uzstādāmo fiksēto novērojumu staciju skaitam un citu paņēmienu izmantojumam jābūt pietiekamam, lai aptvertu piesārņojošu vielu koncentrāciju, kas jānosaka saskaņā ar VI pielikuma I iedaļu un VII pielikuma I iedaļu.4. Zonās un aglomerācijās, kurās mērījumus izdarīt nevajag, var izmantot modelēšanas vai objektīvas novērtēšanas metodes.5. Sēra dioksīda, slāpekļa dioksīda un slāpekļa oksīdu analīžu standartmetodes un svina paraugu ņemšanas un analīžu standartmetodes ir norādītas IX pielikuma I līdz III iedaļā.Paraugu ņemšanas un mērīšanas standartmetode PM10 piesārņojuma noteikšanai ir norādīta IX pielikuma IV iedaļā.Paraugu ņemšanas un mērīšanas pagaidu standartmetode PM2,5 piesārņojuma noteikšanai norādīta IX pielikuma V iedaļā.Gaisa kvalitātes modelēšanas standartmetodes norādītas IX pielikuma VI iedaļā.6. Dalībvalstis astoņpadsmit mēnešu laikā pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā informē Komisiju par metodēm, kas izmantotas gaisa kvalitātes provizoriskajai novērtēšanai saskaņā ar 11. panta 1. punkta d) apakšpunktu Direktīvā 96/62/EK.7. Grozījumus, kas vajadzīgi direktīvas šā panta un V līdz IX pielikuma pielāgošanai zinātnes un tehniskas attīstībai, pieņem saskaņā ar Direktīvas 96/62/EK 12. pantā noteikto procedūru.8. pantsSabiedrības informēšana1. Dalībvalstis nodrošina, ka sabiedrība un attiecīgas organizācijas, piemēram, vides aizsardzības organizācijas, patērētāju organizācijas, organizācijas, kas pārstāv pret gaisa piesārņojumu jutīgu iedzīvotāju daļas intereses, kā arī citas veselības aprūpes organizācijas tiek regulāri informētas par sēra dioksīda, slāpekļa dioksīda un slāpekļa oksīdu, makrodaļiņu un svina piesārņojuma līmeni apkārtējā gaisā, izmantojot, piemēram, sabiedriskās saziņas līdzekļus, presi, informācijas tablo vai datortīkla pakalpojumus.Informāciju par sēra dioksīda, slāpekļa dioksīda un slāpekļa oksīdu, makrodaļiņu un svina koncentrāciju apkārtējā gaisā atjaunina vismaz reizi dienā, bet datus par sēra dioksīda un slāpekļa dioksīda stundas vidējo koncentrāciju gadījumos, kad tas iespējams, atjaunina ik pēc stundas. Informāciju par svina koncentrāciju apkārtējā gaisā atjaunina reizi trīs mēnešos.Šajā informācijā jānorāda piesārņojuma robežvērtību un trauksmes sliekšņu pārsniegšanas gadījumi I līdz IV pielikumā noteiktajos periodos, kuriem nosaka piesārņojošu vielu vidējo koncentrāciju gaisā. Tajā dod arī īsu novērtējumu, salīdzinot ar robežvērtībām un trauksmes sliekšņiem, un sniedz atbilstošu informāciju par piesārņojuma ietekmi uz iedzīvotāju veselības stāvokli.2. Izstrādājot plānus un programmas, par ko sabiedrību informē saskaņā ar 8. panta 3. punktu Direktīvā 96/62/EK, ieskatot arī plānus un programmas, kas minētas šīs direktīvas 3. panta 4. punktā un 5. panta 4. un 5. punktā, tie jādara zināmi arī šā panta 1. punktā norādītajām organizācijām.3. Informējot sabiedrību par I vai II pielikumā noteikto trauksmes sliekšņu pārsniegšanu saskaņā ar Direktīvas 96/62/EK 10. pantu, tai jādara zināmi vismaz attiecīgā pielikuma III iedaļā uzskaitītie dati.4. Informācijai, ko sniedz sabiedrībai un organizācijām saskaņā ar 1. un 3. punktu, jābūt skaidrai, pilnīgai un viegli pieejamai.9. pantsTiesību aktu atcelšana un pārejas noteikumi1. No 2001. gada 19. jūlija atceļ Padomes Direktīvu 80/779/EEK (1980. gada 15. jūlijs) par gaisa kvalitātes robežvērtībām un sēra dioksīda un suspendēto daļiņu orientējošām vērtībām [7], izņemot minētās direktīvas 1. pantu, 2. panta 1. punktu, 3. panta 1. punktu, 9., 15. un 16. pantu un I, IIIb un IV pielikumu, ko atceļ no 2005. gada 1. janvāra.2. No 2001. gada 19. jūlija atceļ Padomes Direktīva 82/884/EEK (1982. gada 3. decembris) par pieļaujamo svina koncentrāciju gaisā [8], izņemot minētās direktīvas 1. un 2. pantu, 3. panta 1. punktu, 7., 12. un 13. pantu, ko atceļ no 2005. gada 1. janvāra.3. No 2001. gada 19. jūlija atceļ Padomes Direktīva 85/203/EEK (1985. gada 7. marts) par gaisa kvalitātes normām attiecībā uz slāpekļa dioksīdu [9], izņemot minētās direktīvas 1. panta 1. punkta pirmo ievilkumu un 2. panta 2. punkta pirmo ievilkumu, 3. panta 1. punktu, 5., 9., 15. un 16. pantu, ko atceļ no 2005. gada 1. janvāra.4. No 2001. gada 19. jūlija dalībvalstis sēra dioksīda, slāpekļa dioksīda un svina koncentrācijas noteikšanai apkārtējā gaisā un datu iegūšanai, ar kuriem apliecina, ka tās ievēro Direktīvās 80/779/EEK, 82/884/EEK un 85/203/EEK noteiktās piesārņojuma robežvērtības, kamēr tās ir spēkā, izmanto mērīšanas stacijas un citas gaisa kvalitātes novērtēšanas metodes, kas atbilst šajā direktīvā noteiktajām prasībām.5. No 2001. gada 19. jūlija dalībvalstis var izmantot mērīšanas stacijas un citas gaisa kvalitātes novērtēšanas metodes, kas atbilst šajā direktīvā noteiktajām prasībām attiecībā uz PM10, gaisā esošo makrodaļiņu piesārņojuma novērtēšanai, apliecinot, ka tās ievēro IV pielikumā Direktīvai 80/779/EEK noteikto makrodaļiņu radītā kopējā gaisa piesārņojuma robežvērtību; tomēr šādā veidā iegūtos datus direktīvas prasību ievērošanas apliecināšanai reizina ar koeficientu 1,2.6. Dalībvalstis deviņu mēnešu laikā pēc kārtējā gada beigām Direktīvas 96/62/EK 11. pantā noteiktajā kārtībā, kamēr ir spēkā Direktīvās 80/779/EEK, 82/884/EEK un 85/203/EEK noteiktās robežvērtības, informē Komisiju par visiem to pārsniegšanas gadījumiem, norādot faktiski novēroto piesārņojuma līmeni, robežvērtību pārsniegšanas iemeslus katrā konkrētā gadījumā, un darot zināmus pasākumus, kas veikti, lai novērstu šādu gadījumu atkārtošanos.7. Zonās, kurās dalībvalstis uzskata par vajadzīgu ierobežot vai novērst iespējamu sēra dioksīda, slāpekļa oksīdu vai makrodaļiņu radītā gaisa piesārņojuma līmeņa paaugstināšanos, tās var turpināt piemērot ekosistēmu aizsardzībai orientējošas vērtībās, kas norādītas II pielikumā Direktīvai 80/779/EEK un II pielikumā Direktīvai 85/203/EEK.10. pantsZiņojumi un pārskatīšanaLīdz 2003. gada 31. decembrim Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu, kurā apkopota šīs direktīvas piemērošanas pieredze, jo īpaši — jaunāko zinātnisko pētījumu rezultāti par sēra dioksīda, slāpekļa dioksīda un oksīdu, makrodaļiņu dažādu frakciju un svina radītā gaisa piesārņojuma ietekmi uz iedzīvotāju veselības stāvokli un ekosistēmām, kā arī ziņas par tehnoloģijas attīstību, tostarp makrodaļiņu un svina koncentrāciju mērīšanas metodēm apkārtējā gaisā, vai citiem to radītā gaisa piesārņojuma noteikšanas paņēmieniem un metodēm šo piesārņojošo vielu ietekmē uz virsmām veidojušos nogulsnējumu noteikšanai.Iedzīvotāju veselības un vides aizsardzības nodrošināšanai pienācīgā līmenī, ņemot vērā dalībvalstu pieredzi, kas iegūta, piemērojot šo direktīvu, atbilstīgi VI pielikuma noteikumiem, ziņojumā norāda mērījumu veikšanas apstākļus; minētajam ziņojumam pievieno priekšlikumus par šīs direktīvas grozījumiem, ja tie ir vajadzīgi. Komisija īpaši izskatīs PM10 robežvērtības otrajam posmam, kad tās būs obligātas, un izskatīs jautājumu par robežvērtību apstiprināšanu vai grozījumiem otrajam posmam, un vajadzības gadījumos arī pirmajam posmam. Bez tam Komisija īpašu uzmanību pievērsīs makrodaļiņu PM2,5 vai, vajadzības gadījumā, citu frakciju radītā gaisa piesārņojuma robežvērtību noteikšanai. Turklāt Komisija pārbaudīs veselības aizsardzībai noteikto slāpekļa dioksīda piesārņojuma gada robežvērtību un izteiks priekšlikumus par tā apstiprināšanu vai grozījumiem. Ievērojot Pasaules veselības organizācijas ieteikumus, tā pārbaudīs arī slāpekļa dioksīda piesārņojuma stundas robežvērtību un izskatīs jautājumu par šīs robežvērtības apstiprināšanu vai grozījumiem.Komisija izskatīs arī jautājumu par to, vai, tāpat kā pārējām piesārņojošām vielām, uz ko attiecas šī direktīva, var noteikt trauksmes sliekšņus PM10, PM2,5 vai kādas citas makrodaļiņu frakcijas radītajam gaisa piesārņojumam.11. pantsSankcijasDalībvalstis nosaka sankcijas par savu tiesību normu pārkāpumiem, kas pieņemtas saskaņā ar šo direktīvu. Šīm sankcijām jābūt efektīvām, samērīgām un preventīvām.12. pantsĪstenošana1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai līdz 2001. gada 19. jūlijam izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.Nosakot šos pasākumus, dalībvalstis tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāmas atsauces.2. Dalībvalstis iepazīstina Komisiju ar savām galvenajām tiesību normām, ko tā pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.13. pantsSpēkā stāšanāsŠī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.14. pantsAdresātiŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 1999. gada 22. aprīlīPadomes vārdā —priekšsēdētājsW. Müller[1] OV C 9, 14.1.1998., 6. lpp.[2] OV C 214, 10.7.1998., 1. lpp.[3] Eiropas Parlamenta 1998. gada 13. maija Atzinums (OV C 167, 1.6.1998., 103. lpp.), Padomes 1998. gada 24. septembra Kopējā nostāja (OV C 360, 23.11.1998., 99. lpp.) un Eiropas Parlamenta 1999. gada 13. janvāra Lēmums (OV C 104, 14.4.1999., 44. lpp.).[4] OV C 138, 17.5.1993., 5. lpp.[5] OV L 296, 21.11.1996., 55. lpp.[6] OV L 35, 5.2.1997., 14. lpp.[7] OV L 229, 30.8.1980., 30. lpp.[8] OV L 378, 31.12.1982., 15. lpp.[9] OV L 87, 27.3.1985., 1. lpp.--------------------------------------------------I PIELIKUMSSĒRA DIOKSĪDA PIESĀRŅOJUMA ROBEŽVĒRTĪBAS UN TRAUKSMES SLIEKŠŅII. Sēra dioksīda piesārņojuma robežvērtībasRobežvērtības jāizsaka μg/m3 gaisa. Tilpums jāstandartizē gaisa temperatūrā 293 K ar spiedienu 101,3 kPa.| Periods, kurā nosaka vidējo koncentrāciju | Robežvērtība | Pielaide | Termiņš, līdz kuram jānodrošina robežvērtības ievērošana |1.Veselības aizsardzībai noteiktā piesārņojuma stundas robežvērtība | 1 stunda | 350 μg/m3, ko kalendāra gada laikā nedrīkst pārsniegt vairāk kā 24 reizes | 150 μg/m3 (43 % robežvērtības) laikā, kad direktīva stājas spēkā, no 2001. gada 1. janvāra līdz 2005. gada 1. janvārim pakāpeniski ik gadu vienādās daļās samazina līdz 0 %. | 2005. g. 1. janvāris |2.Veselības aizsardzībai noteiktā piesārņojuma diennakts robežvērtība | 24 stundas | 125 μg/m3, ko kalendāra gada laikā nedrīkst pārsniegt vairāk kā 3 reizes | Nav | 2005. g. 1. janvāris |3.Ekosistēmu aizsardzībai noteiktā piesārņojuma robežvērtība | Kalendāra gads un ziemas periods (no 1. oktobra līdz 31. martam) | 20 μg/m3 | Nav | 2001. g. 19. jūlijs |II. Sēra dioksīda piesārņojuma trauksmes slieksnisPiesārņojuma trauksmes slieksnis ir 500 μg/m3, kurš nepārtraukti trīs stundu laikā izmērīts vietā, kas reprezentē apkārtējā gaisa kvalitāti 100 km2 teritorijā, vai visā zonā vai aglomerācijā, ja tās teritorijas platība nepārsniedz minēto lielumu.III. Minimālās prasības sabiedrības informēšanai sēra dioksīda piesārņojuma trauksmes sliekšņa pārsniegšanas gadījumosSabiedrībai jādara zināma vismaz šāda informācija:- šāda piesārņojuma līmeņa novērošanas vieta, datums un laiks, piesārņojuma cēloņi, ja tie ir zināmi,- prognozes par:- piesārņojošas vielas koncentrācijas paredzamajām izmaiņām (situācijas uzlabošanās, stabilizācija, pasliktināšanās), norādot izmaiņu cēloņus,- skarto ģeogrāfisko teritoriju,- situācijas paredzamo ilgumu,- iedzīvotāju daļu, kas ir īpaši jutīgi pret šādu piesārņojuma līmeni,- aizsargpasākumiem pret piesārņojumu jutīgajiem iedzīvotājiem.--------------------------------------------------II PIELIKUMSSLĀPEKĻA DIOKSĪDA (NO2) UN SLĀPEKĻA OKSĪDU (NOX) PIESĀRŅOJUMA ROBEŽVĒRTĪBAS UN TRAUKSMES SLIEKŠŅII. Slāpekļa dioksīda un slāpekļa oksīdu piesārņojuma robežvērtībasRobežvērtības jāizsaka μg/m3 gaisa. Tilpums jāstandartizē gaisa temperatūrā 293 K ar spiedienu 101,3 kPa.| Periods, kurā nosaka vidējo koncentrāciju | Robežvērtība | Pielaides robeža | Termiņš, līdz kuram jānodrošina robežvērtības ievērošana |1.Veselības aizsardzībai noteiktā piesārņojuma stundas robežvērtība | 1 stunda | 200 μg/m3 NO2, ko kalendāra gada laikā nedrīkst pārsniegt vairāk kā 18 reizes | Robežvērtības 50 % laikā, kad direktīva stājas spēkā, no 2001. gada 1. janvāra līdz 2010. gada 1. janvārim pakāpeniski ik gadu vienādās daļās samazina līdz 0 %. | 2010. g. 1. janvāris |2.Veselības aizsardzībai noteiktā piesārņojuma gada robežvērtība | Kalendāra gads | 40 μg/m3 NO2 | Robežvērtības 50 % laikā, kad direktīva stājas spēkā, no 2001. gada 1. janvāra līdz 2010. gada 1. janvārim pakāpeniski ik gadu vienādās daļās samazina līdz 0 %. | 2010. g. 1. janvāris |3.Augu valsts aizsardzībai noteiktā piesārņojuma gada robežvērtība | Kalendāra gads | 30 μg/m3 | Nav | 2001. g. 19. jūlijs |II. Slāpekļa dioksīda piesārņojuma trauksmes slieksnisPiesārņojuma trauksmes slieksnis ir 400 μg/m3, kurš nepārtraukti trīs stundu laikā izmērīts vietā, kas reprezentē apkārtējā gaisa kvalitāti 100 km2 teritorijā, vai visā zonā vai aglomerācijā, ja tās teritorijas platība nepārsniedz minēto lielumu.III. Minimālās prasības sabiedrības informēšanai slāpekļa dioksīda piesārņojuma trauksmes sliekšņa pārsniegšanas gadījumosSabiedrībai jādara zināma vismaz šāda informācija:- šāda piesārņojuma novērošanas vieta, datums un laiks, piesārņojuma cēloņi, ja tie ir zināmi,- prognozes par:- piesārņojošas vielas koncentrācijas paredzamajām izmaiņām (situācijas uzlabošanās, stabilizācija, pasliktināšanās), norādot izmaiņu cēloņus,- skarto ģeogrāfisko teritoriju,- situācijas paredzamo ilgumu,- iedzīvotāju daļu, kas ir īpaši jutīgi pret šādu piesārņojuma līmeni,- aizsargpasākumiem pret piesārņojumu jutīgajiem iedzīvotājiem.--------------------------------------------------III PIELIKUMSMAKRODAĻIŅU (PM10) PIESĀRŅOJUMA ROBEŽVĒRTĪBAS| Periods, kurā nosaka vidējo koncentrāciju | Robežvērtība | Pielaides robeža | Termiņš, līdz kuram jānodrošina robežvērtības ievērošana |1.POSMS1.Veselības aizsardzībai noteiktā piesārņojuma diennakts robežvērtība | 24 stundas | 50 μg/m3 PM10, ko kalendāra gada laikā nedrīkst pārsniegt vairāk kā 35 reizes | Robežvērtības 50 % laikā, kad direktīva stājas spēkā, no 2001. gada 1. janvāra līdz 2005. gada 1. janvārim pakāpeniski ik gadu vienādās daļās samazina līdz 0 %. | 2005. g. 1. janvāris |2.Veselības aizsardzībai noteiktā piesārņojuma gada robežvērtība | Kalendāra gads | 40 μg/m3 PM10 | Robežvērtības 20 % laikā, kad direktīva stājas spēkā, no 2001. gada 1. janvāra līdz 2005. gada 1. janvārim pakāpeniski ik gadu vienādās daļās samazina līdz 0 %. | 2005. g. 1. janvāris |2.POSMS [1]1.Veselības aizsardzībai noteiktā piesārņojuma diennakts robežvērtība | 24 stundas | 50 μg/m3 PM10, ko kalendāra gada laikā nedrīkst pārsniegt vairāk kā 7 reizes | Nosaka pēc datiem, un pielaides robežai jābūt vienādai ar 1. posmam noteikto piesārņojuma robežvērtību | 2010. g. 1. janvāris |2.Veselības aizsardzībai noteiktā piesārņojuma gada robežvērtība | Kalendāra gads | 20 μg/m3 PM10 | Robežvērtības 50 % 2005. gada 1. janvāra, ko līdz 2010. gada 1. janvārim pakāpeniski ik gadu vienādās daļās samazina līdz 0 %. | 2010. g. 1. janvāris |[1] Orientējošas piesārņojuma robežvērtības, kas jāpārskata, ņemot vērā jaunākos datus par piesārņojuma ietekmi uz iedzīvotāju veselību un vidi, piesārņojuma samazināšanas tehniskās iespējas, un dalībvalstu pieredzi, kas robežvērtību piemērošanā iegūta 1. posmā.--------------------------------------------------IV PIELIKUMSSVINA PIESĀRŅOJUMA ROBEŽVĒRTĪBAS| Periods, kurā nosaka vidējo koncentrāciju | Robežvērtība | Pielaides robeža | Termiņš, līdz kuram jānodrošina robežvērtības ievērošana |Veselības aizsardzībai noteiktā piesārņojuma gada robežvērtība | Kalendāra gads | 0,5 μg/m3 [1] | Robežvērtības 100 % laikā, kad direktīva stājas spēkā, no 2001. gada 1. janvāra līdz 2005. gada 1. janvārim pakāpeniski ik gadu vienādās daļās samazina līdz 0 %, bet līdz 2010. gada 1. janvārim samazina līdz 0 % īpašu stacionāro emisijas avotu tiešā tuvumā, par kuriem jāinformē Komisija. | 2005. g. 1. janvāris; 2010. g. 1. janvāris rūpnieciska rakstura emisijas avotu tiešā tuvumā vietās, kas rūpnieciskas darbības rezultātā tikušas ilgstoši piesārņotas. Par šādiem emisijas avotiem Komisija jāinformē līdz 2001. gada 19. jūlijam [2]. Šādos gadījumos no 2005. gada 1. janvāra noteiktā svina piesārņojuma robežvērtība ir 1 μg/m3. |[1] Šīs direktīvas atkārtotas izskatīšanas procesā, kas noteikts tās 10. pantā, jānoskaidro iespējas stacionāro emisijas avotu tiešā tuvumā robežvērtības papildināt vai aizstāt ar pieļaujamo nogulsnējumu līmeni.[2] Reizē ar informāciju jāiesniedz arī attiecīgs pamatojums. Teritorijas, kurām nosaka augstāku svina piesārņojuma robežlīmeni, no šādiem īpašiem piesārņojuma avotiem nedrīkst atrasties tālāk par 1000 m.--------------------------------------------------V PIELIKUMSPRASĪBU NOTEIKŠANA SĒRA DIOKSĪDA, SLĀPEKĻA DIOKSĪDA (NO2) UN SLĀPEKĻA OKSĪDU (NOX), MAKRODAĻIŅU (PM10) UN SVINA PIESĀRŅOJUMA NOVĒRTĒŠANAI ZONU VAI AGLOMERĀCIJU APKĀRTĒJĀ GAISĀI. Augšējais un apakšējais novērtējuma līmenisNoteikts šāds apakšējais un augšējais novērtējuma līmenis:a) SĒRA DIOKSĪDS| Veselības aizsardzība | Ekosistēmu aizsardzība |Augšējais novērtējuma līmenis | 60 % no 24 stundu robežlīmeņa (75 μg/m3, ko kalendāra gada laikā nedrīkst pārsniegt vairāk kā 3 reizes) | 60 % no ziemas periodam noteiktā robežlīmeņa (12 μg/m3) |Apakšējais novērtējuma līmenis | 40 % no 24 stundu robežlīmeņa (50 μg/m3, ko kalendāra gada laikā nedrīkst pārsniegt vairāk kā 3 reizes) | 40 % no ziemas periodam noteiktā robežlīmeņa (8 μg/m3) |b) SLĀPEKĻA DIOKSĪDS UN SLĀPEKĻA OKSĪDI| Veselības aizsardzībai noteiktais NO2 piesārņojuma stundas robežlīmenis | Veselības aizsardzībai noteiktais NO2 piesārņojuma gada robežlīmenis | Augu valsts aizsardzībai noteiktais NO2 piesārņojuma gada robežlīmenis |Augšējais novērtējuma līmenis | 70 % no robežlīmeņa (140 μg/m3, ko kalendāra gada laikā nedrīkst pārsniegt vairāk kā 18 reizes) | 80 % no robežlīmeņa (32 μg/m3) | 80 % no robežlīmeņa (24 μg/m3) |Apakšējais novērtējuma līmenis | 50 % no robežlīmeņa (100 μg/m3, ko kalendāra gada laikā nedrīkst pārsniegt vairāk kā 18 reizes) | 65 % no robežlīmeņa (26 μg/m3) | 65 % no robežlīmeņa (19,5 μg/m3) |c) MAKRODAĻIŅASMakrodaļiņu PM10frakcijas augšējo un apakšējo novērtējuma robežlīmeni nosaka pēc orientējošām robežvērtībām no 2010. gada 1. janvāra.| 24 stundu vidējais | Gada vidējais |Augšējais novērtējuma līmenis | 60 % no robežlīmeņa (30 μg/m3, ko kalendāra gada laikā nedrīkst pārsniegt vairāk kā septiņas reizes) | 70 % no robežlīmeņa (14 μg/m3) |Apakšējais novērtējuma līmenis | 40 % no robežlīmeņa (20 μg/m3, ko kalendāra gada laikā nedrīkst pārsniegt vairāk kā septiņas reizes) | 50 % no robežlīmeņa (10 μg/m3) |d) SVINS| Gada vidējais |Augšējais novērtējuma līmenis | 70 % no robežlīmeņa (0,35 μg/m3) |Apakšējais novērtējuma līmenis | 50 % no robežlīmeņa (0,25 μg/m3) |II. Gaisa kvalitātes augšējā un apakšējā novērtējuma līmeņa pārsniegšanas noteikšanaGadījumos, kad ir pietiekami daudz datu, gaisa kvalitātes augšējā un apakšējā novērtējuma līmeņa pārsniegšana jānosaka pēc iepriekšējos piecos gados novērotā piesārņojuma līmeņa. Uzskata, ka novērtējuma līmenis tiek pārsniegts, ja iepriekšējo piecu gadu laikā koncentrācijas līmeņa pārsniegšanas gadījumu skaits ir vairāk nekā trīs reizes lielāks par viena gada laikā pieļaujamo.Gaisa kvalitātes augšējā un apakšējā novērtējuma līmeņa pārsniegšanas noteikšanai gadījumos, kad dalībvalstu rīcībā ir dati par laika periodu, kas mazāks par pieciem gadiem, tās var sarīkot īstermiņa mērījumu kampaņas gadalaikos un vietās, kas iespējami raksturo gaisa piesārņojuma augstākos līmeņus, un tajās iegūtos datus izmantot kopā ar piesārņojuma emisijas avotu inventarizācijā un ar modelēšanas palīdzību iegūto informāciju.--------------------------------------------------VI PIELIKUMSPARAUGU ŅEMŠANAS VIETU IZVIETOJUMS SĒRA DIOKSĪDA, SLĀPEKĻA DIOKSĪDA UN OKSĪDU, MAKRODAĻIŅU UN SVINA PIESĀRŅOJUMA MĒRĪJUMIEM APKĀRTĒJĀ GAISĀFiksētajiem mērījumiem jāņem vērā šādi apsvērumi.I. Izvietojums teritorijāa) Iedzīvotāju veselības aizsardzībaParaugu ņemšanas vietas uz iedzīvotāju veselības aizsardzību vērstajiem piesārņojuma mērījumiem būtu jāizvieto tā, lai:(i) iegūtu datus par teritorijām zonās un aglomerācijās, kurās ir augstākās piesārņojuma koncentrācijas, kuru iedarbībai var tikt tieši vai netieši pakļauti iedzīvotāji laika periodu, kas ir ievērojams salīdzinājumā ar periodu, kam noteikta attiecīgā vidējā robežvērtība;(ii) iegūtu datus par piesārņojuma līmeņiem citās zonās un aglomerācijās, kas ir reprezentatīvas attiecībā uz piesārņojuma ietekmi, kam pakļauti to iedzīvotāji.Paraugu ņemšanas vietas jāizraugās tā, lai tajās izdarītie mērījumi netiktu veikti ļoti mazās mikrovidēs to tiešā tuvumā. Visumā paraugu ņemšanas vietas būtu jāizraugās tā, lai tajās iegūtie gaisa kvalitātes mērījumi būtu reprezentatīvi vismaz 200 m2 lielā teritorijā vietās, kur notiek satiksme, un vairāku kvadrātkilometru lielā pilsētu teritorijā.Ja iespējams, paraugu ņemšanas vietām jābūt reprezentatīvām attiecībā uz gaisa kvalitātes mērījumiem līdzīgās teritorijās citās vietās, kas neatrodas to tiešā tuvumā.Vajadzētu ņemt vērā vajadzību izveidot paraugu ņemšanas vietas salās gadījumos, kad tas nepieciešams iedzīvotāju veselības aizsardzībai.b) Ekosistēmu un augu valsts aizsardzībaParaugu ņemšanas vietas, kas izveidotas ekosistēmu un augu valsts aizsardzības vajadzībām, izveido vairāk kā 20 km attālumā no aglomerācijām, vai vairāk kā 5 km attālumā no citām apdzīvotām vietām, rūpnieciskām iekārtām un autoceļiem. Visumā paraugu ņemšanas vietas būtu jāizveido tā, lai tajā veiktie gaisa kvalitātes mērījumi būtu reprezentatīvi vismaz 1000 km2 teritorijā. Ņemot vērā ģeogrāfiskos apstākļus, dalībvalstis var noteikt, ka paraugu ņemšanas vietas var izveidot mazākos attālumos, vai ka tajos izdarītie gaisa kvalitātes mērījumi ir reprezentatīvi mazākai teritorijai.Vajadzētu ņemt vērā vajadzību novērtēt gaisa kvalitāti salās.II. Izvietojums teritorijāKur iespējams, jāievēro šādi vispārīgi norādījumi:- gaisa plūsmu ap paraugu ņemšanas ierīces ievadu nedrīkst ierobežot šķēršļi, kas ietekmē gaisa plūsmu paraugu ņemšanas ierīces tiešā tuvumā (parasti paraugu ņemšanas ierīces ievadu izvieto dažu metru attālumā no ēkām, balkoniem, kokiem un citiem šķēršļiem, un vismaz 0,5 m no tuvākās ēkas gadījumā, ja paraugu ņemšanas vietās reprezentē gaisa kvalitāti uz apbūves līnijas - "sarkanās" līnijas,- paraugu ņemšanas ierīces ievada augstumam no zemes virsmas ir no 1,5 m (elpošanas zona) līdz 4 m. Dažkārt tas varētu būt jānovieto augstāk (līdz 8 m). Augstāks novietojums varētu būt vajadzīgs arī tad, ja stacijā iegūtie mērījumu reprezentē gaisa kvalitāti lielā teritorijā,- paraugu ņemšanas ierīces ievadu nenovieto tiešā piesārņojuma emisijas avotu tuvumā, kur piesārņojums nav pilnībā sajaucies ar apkārtējo gaisu,- paraugu ņemšanas ierīces izvads jānovieto tā, lai novērtu no tās izvadītā gaisa atkārtotu pieplūdi ievadam,- paraugu ņemšanas ierīču novietojums satiksmes radītā gaisa piesārņojuma mērījumiem:- visu piesārņojošu vielu noteikšanai paraugu ņemšanas vietas ir vismaz 25 m attālumā no lielākajiem krustojumiem un vismaz 4 m attālumā no tuvākās kustības joslas centra,- slāpekļa dioksīda noteikšanai paraugu ņemšanas ierīču ievadam jābūt ne tālāk par 5 m no ceļa apmales,- makrodaļiņu un svina piesārņojuma noteikšanai paraugu ņemšanas ierīču ievads jāizvieto tā, lai mērījumi reprezentētu gaisa kvalitāti netālu no sarkanās līnijas.Var ņemt vērā arī šādus faktorus:- traucējoši piesārņojuma avoti,- drošība,- piekļūšanas iespējas,- elektroenerģijas un telefona sakaru izmantošanas iespējas,- paraugu ņemšanas vietas redzamība apkārtnē,- iedzīvotāju un stacijas operatoru drošība,- iespējas izvietot vienviet paraugu ņemšanas vietas dažādu piesārņojošu vielu noteikšanai apkārtējā gaisā,- ar plānošanu saistītās prasības.III. Vietas izvēles dokumentēšana un pārskatīšanaVietas izvēles procedūras vajadzētu pilnībā dokumentēt ar tādiem paņēmieniem kā apkārtējās teritorijas aerofotogrāfijas un precīzas kartes. Lai nodrošinātu izvēles kritēriju nemainīgumu laikā, vietas vajadzētu periodiski pārskatīt.--------------------------------------------------VII PIELIKUMSKRITĒRIJI MINIMĀLĀ PARAUGU ŅEMŠANAS VIETU SKAITA NOTEIKŠANAI SĒRA DIOKSĪDA (SO2), SLĀPEKĻA DIOKSĪDA (NO2) UN SLĀPEKĻA OKSĪDU, MAKRODAĻIŅU UN SVINA FIKSĒTIEM KONCENTRĀCIJU MĒRĪJUMIEM APKĀRTĒJĀ GAISĀI. Minimālais paraugu ņemšanas vietu skaits fiksētiem mērījumiem, ko veic veselības aizsardzībai noteikto piesārņojuma robežlīmeņu un trauksmes sliekšņu ievērošanas novērtēšanai zonās un aglomerācijās, kurās vienīgais informācijas avots ir fiksētie mērījumia) Difūzi piesārņojuma avotiIedzīvotāju skaits aglomerācijā vai zonā (tūkst.) | Ja piesārņojums pārsniedz augšējo novērtējuma līmeni | Ja piesārņojošu vielu koncentrācijas gaisā ir starp augšējo un apakšējo novērtējuma līmeni | SO2 un NO2 mērījumiem zonās un aglomerācijās gadījumos, kad to maksimālās koncentrācijas gaisā nepārsniedz apakšējo piesārņojuma līmeni |0-250 | 1 | 1 | neizmanto |250-499 | 2 | 1 | 1 |500-749 | 2 | 1 | 1 |750-999 | 3 | 1 | 1 |1000-1499 | 4 | 2 | 1 |1500-1999 | 5 | 2 | 1 |2000-2749 | 6 | 3 | 2 |2750-3749 | 7 | 3 | 2 |3750-4749 | 8 | 4 | 2 |4750-5999 | 9 | 4 | 2 |>6000 | 10 | 5 | 3 || NO2 un makrodaļiņu mērījumiem: izveidot vismaz vienu staciju piesārņojuma fona mērījumiem un vismaz vienu staciju satiksmes radītā piesārņojuma mērījumiem | | |b) Piesārņojuma stacionārie avotiPiesārņojuma novērtēšanai stacionāro avotu tuvumā vajadzīgo paraugu ņemšanas vietu skaitu aprēķina, ņemot vērā piesārņojuma emisijas blīvumu, apkārtējā gaisa piesārņojuma izkliedes iespējamo raksturu un tā iespējamo kaitīgo ietekmi uz iedzīvotājiem.II. Minimālais paraugu ņemšanas vietu skaits fiksētiem mērījumiem, ko veic ekosistēmu un augu valsts aizsardzībai noteikto piesārņojuma robežlīmeņu ievērošanas novērtēšanai zonās, izņemot aglomerācijasJa maksimālās koncentrācijas pārsniedz augšējo novērtējuma līmeni | Ja maksimālās koncentrācijas ir robežās starp augšējo un apakšējo novērtējuma līmeni |1 stacija uz 20000 km2 | 1 stacija uz 40000 km2 |Piesārņojuma novērtēšanai salu zonās vajadzīgo paraugu ņemšanas vietu skaitu aprēķina, ņemot vērā apkārtējā gaisa piesārņojuma izkliedes iespējamo raksturu un tā iespējamo kaitīgo ietekmi uz ekosistēmām vai augu valsti.--------------------------------------------------VIII PIELIKUMSDATU KVALITĀTE UN GAISA KVALITĀTES NOVĒRTĒŠANAS REZULTĀTU APKOPOŠANAI. Datu kvalitāteGaisa kvalitātes nodrošināšanas programmām noteikta šādas datu kvalitātes prasības attiecībā uz novērtēšanas metožu precizitāti, minimālo mērījumu veikšanas laiku un datu skaitu.| Sēra dioksīds, slāpekļa dioksīds un slāpekļa oksīdi | Makrodaļiņas un svins |Nepārtraukti mērījumiPrecizitāte | 15 % | 25 % |Minimālais iegūto mērījumu datu skaits | 90 % | 90 % |Indikatīvi mērījumiPrecizitāte | 25 % | 50 % |Minimālais iegūto mērījumu datu skaits | 90 % | 90 % |Minimālais mērījumu laiks | 14 % (viens mērījums nedēļā, vienmērīgi sadalot gada laikā, vai gada laikā vienmērīgi sadalītu astoņu nedēļu laikā.) | 14 % (viens mērījums nedēļā, vienmērīgi sadalot gada laikā, vai gada laikā vienmērīgi sadalītu astoņu nedēļu laikā.) |ModelēšanaPrecizitāte:Stundā vidējās vērtības | 50-60 % | |Diennaktī vidējās vērtības | 50 % | Pašlaik netiek noteiktas [1] |Gadā vidējās vērtības | 30 % | 50 % |Objektīvs novērtējumsPrecizitāte: | 75 % | 100 % |Mērījumu precizitāti nosaka saskaņā ar "Norādījumiem par mērījumu nenoteiktības izteikšanu" (ISO 1993) vai ISO 5725-1 "Mērīšanas metožu un mērījumu rezultātu precizitāte (patiesā vērtība un reproducējamība) (1994.)". Tabulā norādītā mērījumu precizitāte dota attiecīgā laikā vidējo mērījumu robežlīmeņiem 95 % ticamības intervālā (sistemātiskā kļūda + divkārša standartnovirze). Nepārtrauktu mērījumu precizitāti izmanto reģionam ar attiecīgu piesārņojuma robežlīmeni.Modelēšanas un objektīva novērtējuma precizitāti nosaka kā maksimālo faktiski izmērīto un aprēķināto koncentrācijas novirzi laika periodā, kuram noteikts robežlīmenis, neņemot vērā notikumu faktisko iestāšanās laiku.Prasības par minimālo iegūto mērījumu datu skaitu un mērījumu minimālo ilgumu neattiecas uz datu zudumu regulāri veicamas kalibrēšanas vai instrumentu uzturēšanas dēļ.Izņēmuma veidā dalībvalstis makrodaļiņu un svina piesārņojuma noteikšanai nepārtrauktu mērījumu vietā var izdarīt atsevišķus mērījumus gadījumos, kad tās Komisijai var uzskatāmi parādīt, ka nepārtrauktu mērījumu precizitāte 95 % ticamības intervālā nepārsniedz 10 %. Atsevišķu paraugu ņemšanas laiks jāsadala visā gadā vienmērīgi.II. Gaisa kvalitātes novērtējuma rezultātiPar zonām un aglomerācijām, kurās piesārņojuma mērījumos iegūto datu papildināšanai izmanto citus informācijas avotus, vai gaisa kvalitātes novērtēšanai tiek izmantota tikai informācija no citiem avotiem, sniedz šādus datus:- veikto gaisa kvalitātes novērtēšanas pasākumu apraksts,- izmantotās metodes, dodot atsauces uz to aprakstu,- datu un informācijas avoti,- rezultātu apraksts, norādot to precizitāti, teritoriju platību vai ceļa posmus zonā vai aglomerācijā, kur piesārņojošu vielu koncentrācija pārsniedz robežvērtību, vai atsevišķos gadījumos robežvērtības un pielaides robežas summu, kā arī teritorijas, kurās gaisa piesārņojums pārsniedz augšējo vai apakšējo novērtējuma līmeni,- attiecībā uz veselības aizsardzībai noteiktajām robežvērtībām, iedzīvotāji, kas var tikt pakļauti par robežvērtību augstāku piesārņojošu vielu koncentrāciju ietekmei.Ja iespējams, dalībvalstis sastāda kartes, kurās parādīts piesārņojošu vielu koncentrāciju sadalījums zonās un aglomerācijās.III. StandartizēšanaSēra dioksīda un slāpekļa oksīdu piesārņojuma mērījumiem gaisa tilpumu standartizē 293 K temperatūrā ar spiedienu 101,3 kPa.[1] Grozījumus, kas vajadzīgi šā punkta pielāgošanai zinātnes un tehniskas attīstībai, pieņems saskaņā ar 12. panta 2. punktu Direktīvā 96/62/EK.--------------------------------------------------IX PIELIKUMSSTANDARTMETODES SĒRA DIOKSĪDA, SLĀPEKĻA DIOKSĪDA UN SLĀPEKĻA OKSĪDU, MAKRODAĻIŅU (PM10 UN PM2,5) UN SVINA KONCENTRĀCIJU NOTEIKŠANAI APKĀRTĒJĀ GAISĀI. Standartmetode sēra dioksīda koncentrācijas noteikšanai:ISO/FDIS 10498 (Standarta projekts) Apkārtējais gaiss — sēra dioksīda noteikšana — ultravioletās fluorescences metode.Dalībvalstis var lietot jebkuras citas metodes, pēc kurām iegūst tādus pašus rezultātus, kā ar minēto metodi.II. Standartmetode slāpekļa dioksīda un oksīdu koncentrācijas noteikšanai:ISO 7996:1985 Apkārtējais gaiss — slāpekļa oksīdu masas koncentrācijas noteikšana — hemiluminiscences metode.Dalībvalstis var lietot jebkuras citas metodes, pēc kurām iegūst tādus pašus rezultātus, kā ar minēto metodi.III. A. Paraugu ņemšanas standartmetode svina noteikšanai:Līdz laikam, kamēr jāievēro šīs direktīvas IV pielikumā noteiktā svina piesārņojuma robežvērtība, kā paraugu ņemšanas standartmetodi svina noteikšanai izmanto Direktīvas 82/884/EEK pielikumā aprakstīto metodi, pēc tam izmanto PM10 makrodaļiņu paraugu ņemšanas metodi, kas noteikta šā pielikuma IV iedaļā.Dalībvalstis var lietot jebkuras citas metodes, pēc kurām iegūst tādus pašus rezultātus, kā ar minēto metodi.III. B. Svina piesārņojuma analīžu standartmetode:ISO 9855:1993 Apkārtējais gaiss — Svina makrodaļiņu satura noteikšana uz filtriem savāktajos aerosolos. Atomu absorbcijas spektrofotometriskā metode.Dalībvalstis var lietot jebkuras citas metodes, pēc kurām iegūst tādus pašus rezultātus, kā ar minēto metodi.IV. Makrodaļiņu PM10 frakcijas paraugu ņemšanas un mērīšanas standartmetodeMakrodaļiņu PM10 frakcijas paraugu ņemšanas un mērīšanas standartmetode ir EN 12341 Gaisa kvalitāte — Lauka testēšanas standarta procedūra makrodaļiņu PM10 frakcijas paraugu ņemšanas metožu ekvivalences novērtēšanai. Mērījumu princips pamatojas uz apkārtējā gaisa makrodaļiņu PM10 frakcijas savākšanu uz filtra, un to masas noteikšanu gravimetriski.Dalībvalsts var lietot jebkuru citu metodi, par kuru tā var uzskatāmi parādīt, ka pēc tās iegūtajiem rezultātiem ir noteikta sakarība ar rezultātiem, ko iegūst ar standartmetodi. Šādā gadījumā iegūtos rezultātus koriģē ar koeficientu lai iegūtu rezultātus, kas būtu ekvivalenti saskaņā ar standartmetodi iegūtajiem rezultātiem.Dalībvalstis informē Komisiju par PM10 paraugu ņemšanai un noteikšanai izmantotajām metodēm. Saskaņā ar 10. pantu šīs direktīvas pārskatīšanai vajadzīgās informācijas iegūšanai Komisija iespējami drīz veic makrodaļiņu PM10 frakcijas paraugu ņemšanas un mērīšanas metožu interkalibrēšanu.V. Makrodaļiņu PM2,5 paraugu ņemšanas un mērīšanas pagaidu standartmetodeKonsultējoties ar 12. pantā Direktīvā 96/62/EEK minēto komiteju, Komisija līdz 2001. gada 19. jūlijam sagatavos pamatnostādnes par piemērotas makrodaļiņu PM2,5 frakcijas paraugu ņemšanas un mērīšanas pagaidu standartmetodes izvēli.Dalībvalstis var izmanto jebkuras citas metodes, ko tās uzskata par piemērotām.Dalībvalstis informē Komisiju par PM2,5 paraugu ņemšanai un mērīšanai izmantotajām metodēm. Saskaņā ar 10. pantu šīs direktīvas pārskatīšanai vajadzīgās informācijas iegūšanai Komisija iespējami drīz veic makrodaļiņu PM2,5 frakcijas paraugu ņemšanas un mērīšanas metožu interkalibrēšanu.VI. Modelēšanas standartmetodes:Pašlaik vēl nav iespējams noteikt modelēšanas standartmetodes. Visi grozījumi šā punkta pielāgošanai zinātnes un tehnikas attīstībai jāpieņem saskaņā ar 12. panta 2. punktu Direktīvā 96/62/EK.--------------------------------------------------