title: Padomes direktīva (1990. gada 27. novembris) par sabiedrības veselības un dzīvnieku veselības problēmām, kas ietekmē trušu gaļas, kā arī saimniecībās audzētu medījamo dzīvnieku gaļas ražošanu un laišanu tirgū (91/495/EEK)

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31991L0495

Oficiālais Vēstnesis L 268 , 24/09/1991 Lpp. 0041 - 0055 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 3 Sējums 39 Lpp. 0030  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 3 Sējums 39 Lpp. 0030

		Padomes direktīva(1990. gada 27. novembris)par sabiedrības veselības un dzīvnieku veselības problēmām, kas ietekmē trušu gaļas, kā arī saimniecībās audzētu medījamo dzīvnieku gaļas ražošanu un laišanu tirgū(91/495/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 43. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā trušu gaļa un saimniecībā audzētu savvaļas putnu un zīdītāju gaļa ir iekļauta Līguma 2. pielikumā dotajā produktu uzskaitījumā, tā kā trušu un savvaļas dzīvnieku audzēšana ir kopumā iekļauta lauksaimniecības sektorā, tā kā šis lauksaimnieciskās darbības veids ir ienākumu avots daļai lauksaimniecībā nodarbināto personu;tā kā lai nodrošinātu šā sektora racionālu attīstību un uzlabotu produktivitāti, likumi par sabiedrības veselības un dzīvnieku veselības problēmām, kas skar trušu gaļas, kā arī saimniecībā audzētu savvaļas putnu un zīdītāju gaļas ražošanu un laišanu tirgū, jānosaka Kopienas līmenī;tā kā ir jānovērš atšķirības dalībvalstu nosacījumos attiecībā uz dzīvnieku veselību un sabiedrības veselību, lai veicinātu Kopienas iekšējo tirdzniecību ar trušu gaļu un saimniecībā audzētu savvaļas putnu un zīdītāju gaļu ar mērķi aizpildīt iekšējo tirgu;tā kā trušu gaļa un saimniecībās audzētu savvaļas putnu un zīdītāju gaļa var būt avots transmisīvām slimībām, kas tiek pārnestas uz mājdzīvniekiem un cilvēkiem; tā kā jāizklāsta noteikumi, kas ļauj kontrolēt šo risku;tā kā šo gaļu ir jāapstrādā labos higiēniskos apstākļos, lai novērstu infekcijas vai intoksikācijas, kas rodas, lietojot pārtikas produktus;tā kā Padomes 1982. gada 21. decembra Direktīva 82/894/EEK par dzīvnieku slimību izziņošanu Kopienā [4], kurā jaunākie grozījumi ir izdarīti ar Direktīvu 89/162/EEK [5], izklāsta nosacījumus par dzīvnieku slimību izziņošanu Kopienā; tā kā ir piemēroti, lai par noteiktām transmisīvām slimībām, kas skar saimniecībā audzētu savvaļas putnu un zīdītāju gaļu, būtu pieejama tāda pati informācija kā par citiem mājdzīvniekiem;tā kā Padomes 1964. gada 26. jūlija Direktīva 64/433/EEK par veselības problēmām, kas skar Kopienas iekšējo tirdzniecību ar svaigu gaļu [6], kurā jaunākie grozījumi ir izdarīti ar Direktīvu 89/662/EEK [7], un Padomes 1971. gada 15. februāra Direktīva 71/118/EEK par veselības problēmām, kas skar tirdzniecību ar svaigu mājputnu gaļu [8], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 90/539/EEK [9], nosaka veselības prasības attiecīgi svaigai gaļai un svaigai mājputnu gaļai; tā kā saimniecībā audzēti savvaļas dzīvnieki, kas tiek izmantoti gaļas ražošanai, ir līdzīgi saimniecībā audzētiem zīdītājiem un putniem; tā kā šā iemesla dēļ ir ērti uz saimniecībā audzēto savvaļas dzīvnieku gaļu, ņemot vērā dažus īpašus aspektus, attiecināt tos veselības noteikumus, kuri jau tiek piemēroti svaigas gaļai un putnu gaļas tirdzniecībai;tā kā ir pareizi noteikt izņēmumus maziem trušu gaļas un saimniecībā audzētu savvaļas putnu un zīdītāju gaļas apjomiem, ko izmanto vietējā tirdzniecībā;tā kā attiecībā uz organizāciju, apsekošanu un kontroli, ko veic galamērķa dalībvalsts, kā arī attiecībā uz ieviešamajiem drošības pasākumiem jābūt atsaucei uz vispārējiem noteikumiem, kas izklāstīti Padomes 1990. gada 26. jūnija Direktīvā 90/425/EEK attiecībā uz veterinārajām un zootehniskajām pārbaudēm, kas piemērojamas Kopienā iekšējā tirdzniecībā ar noteiktiem dzīviem dzīvniekiem un produktiem, lai izveidotu iekšējo tirgu [10];tā kā Komisijai būtu jāuztic pieņemt pasākumus, kas piemēro šo direktīvu; tā kā šajā sakarībā jāparedz procedūras, kas izveido ciešu un efektīvu sadarbību starp Komisiju un dalībvalstīm Pastāvīgajā veterinārijas komitejā,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.I NODAĻAVispārīgie noteikumi1. pantsDirektīva izklāsta prasības attiecībā uz sabiedrības veselības un dzīvnieku veselības problēmām, kas skar trušu gaļas un saimniecībā audzētu savvaļas putnu un zīdītāju gaļas ražošanu un laišanu tirgū.2. pantsŠīs direktīvas vajadzībām piemēro definīcijas, kas dotas Direktīvas 64/433/EEK un Direktīvas 71/118/EEK 2. pantā.Piemēro arī šādas definīcijas:1) "trušu gaļa": visas cilvēku uzturā lietojamās mājas truša daļas;2) "saimniecībā audzētu savvaļas putnu un zīdītāju gaļa": visas cilvēku uzturā lietojamās daļas no savvaļas zīdītājiem un savvaļas putniem, ieskaitot sugas, kas minētas Direktīvas 90/539/EEK 2. panta 1. punktā, kuri radīti, izaudzēti un nokauti nebrīvē;3) "savvaļā audzēti dzīvnieki": sauszemes zīdītāji vai putni, kurus neuzskata par mājdzīvniekiem vai mājputniem un kuri nav minēti Direktīvas 64/433/EEK 1. panta 1. punktā vai Padomes Direktīvā 71/118/EEK, bet kurus audzē kā mājdzīvniekus. Turpretim savvaļas zīdītāji, kas brīvi dzīvo slēgtā teritorijā apstākļos, kas līdzinās savvaļas apstākļiem, netiek uzskatīti par saimniecībā audzētiem savvaļas dzīvniekiem;4) "ražotājvalsts": dalībvalsts, kuras teritorijā atrodas ražotājsaimniecība.II NODAĻANoteikumi, kas piemērojami trušu gaļas ražošanai un laišanai tirgū3. pants1. Dalībvalstis raugās lai trušu gaļa:a) tiek iegūta uzņēmumā, kas atbilst Direktīvas 71/118/EEK vispārīgajiem nosacījumiem un saskaņā ar 14. pantu ir apstiprināta šīs nodaļas mērķiem;b) nāk no dzīvniekiem, kas audzēti saimniecībās vai rajonos, uz kuriem neattiecas veterinārās ekspertīzes liegumi,c) nāk no dzīvniekiem, kuriem pirmskaušanas apskati ir veicis valsts pilnvarots veterinārārsts vai asistenti saskaņā ar Direktīvas 71/118/EEK 4. pantu, jo šādas pārbaudes ir saskaņā ar šīs direktīvas I pielikuma I nodaļu, un tās tiek uzskatītas par atbilstošām, lai pēc to izdarīšanas tiktu veikta kaušana;d) tiek apstrādāta apmierinošos higiēniskos apstākļos, kas līdzinās tiem, kuri paredzēti Direktīvas 71/118/EEK I pielikuma V nodaļā, izņemot tos, kas minēti 28.a un 28.b punktā;e) kam valsts pilnvarots veterinārārsts, saskaņā ar šīs direktīvas I pielikuma II nodaļu, vai asistenti saskaņā ar Direktīvas 71/118/EEK 4. pantu ir veikuši pēckaušanas apskati, ja šajā apskatē netiek konstatētas izmaiņas, izņemot traumatiskus bojājumus, kas radušies neilgi pirms kaušanas vai lokalizētus kropļojumus vai izmaiņas, ja vien netiek konstatēts, vajadzības gadījumā, ar laboratorijas analīžu palīdzību, ka to dēļ liemenis vai subprodukti ir nederīgi lietošanai cilvēku uzturā vai bīstami cilvēku veselībai;f) kam ir veselības marķējums saskaņā ar šīs direktīvas I pielikuma III nodaļu.Vajadzības gadījumā var izlemt grozīt vai papildināt iepriekšminētās nodaļas noteikumus 20. pantā minētajā kārtībā, lai ņemtu vērā dažādos noformēšanas veidus, paredzot to atbilstību higiēnas noteikumiem; jo īpaši un atkāpjoties no minētās nodaļas, minētā kārtība nosaka — pirmo reizi pirms 1992. gada 1. janvāra — nosacījumus, ar kādiem var atļaut liemeņu, liemeņa daļu vai subproduktu tirdzniecību lielos iepakojumos, kas nav marķēti saskaņā ar minētās nodaļas 11. iedaļas 3.a punktu;g) kas pēc pēckaušanas pārbaudes uzglabāta saskaņā ar šīs direktīvas I pielikuma IV nodaļu apmierinošos higiēniskos apstākļos uzņēmumos, kas atzīti par piemērotiem saskaņā ar 14. pantu vai noliktavās, kas atzītas par piemērotām saskaņā ar Kopienas noteikumiem;h) kas transportēta apmierinošos higiēniskos apstākļos saskaņā ar šīs direktīvas I pielikuma V nodaļu;i) kas, liemeņu daļu vai atkaulotas gaļas gadījumā, tāpat ir iegūta apstākļos, kas līdzinās Direktīvas 71/118/EEK 3. pantā paredzētajiem, uzņēmumos, kas ir īpaši apstiprināti šim nolūkam saskaņā ar šīs direktīvas 14. pantu.2. Katra dalībvalsts raugās, lai svaigai trušu gaļai, kas tiek sūtīta uz citas dalībvalsts teritoriju, tiktu pievienots veterinārsanitārais sertifikāts, to transportējot uz galamērķa valsti.Veterinārsanitārā sertifikāta oriģinālu, kas jāpievieno svaigajai trušu gaļai, to transportējot saņēmējam,jāizsniedz veterinārierēdnim iekraušanas brīdī. Veterinārsanitārajam sertifikātam pēc noformējuma un teksta ir jāatbilst II pielikumā dotajam paraugam; tas jāsastāda vismaz galamērķa valsts valodā vai valodās un tam jāietver informācija, kas sniegta paraugā, kurš atrodams minētajā pielikumā.4. pants1. Atkāpjoties no 3. panta, dalībvalstis var atļaut:a) tiešu trušu gaļas piegādi, ko veic mazs ražotājs privātpersonām personīgai lietošanai uzturā,b) trušu gaļas piegādi mazos daudzumos, ko veic zemnieki, kas audzē trušus nelielos daudzumos:- vai nu tieši galapatērētājam vietējos tirgos, kas atrodas viņu saimniecību tiešā tuvumā,- vai mazumtirgotājam nolūkā gaļu tieši pārdot galapatērētājam ar noteikumu, ka šis mazumtirgotājs veic uzņēmējdarbību tajā pat apvidū, kurā atrodas ražotājs, vai tam kaimiņos.Šī minētā iespējamā atkāpe neattiecas uz ceļojošo pārdošanu, pārdošanu pēc pasta pasūtījuma, un, ciktāl tas attiecas uz mazumtirgotāju, pārdošanu tirgū.2. Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu darbību, kas minētas 1. punktā, veselības kontroli, kā arī pieņemtu noteikumus, kas ļauj fiksēt šādas gaļas izcelsmes saimniecību.3. Ievērojot ar 20. pantā minēto kārtību, Komisija var pieņemt sīki izstrādātus noteikumus šā panta piemērošanai, jo īpaši pēc dalībvalsts pieprasījuma nosakot ierobežojumus maksimālajiem daudzumiem, kurus var piegādāt saskaņā ar 1. punktu.III NODAĻANoteikumi, kas piemērojami saimniecībā audzētu savvaļas putnu un zīdītāju gaļas ražošanai un pārdošanai5. pantsDalībvalstis nodrošina, ka Kopienas iekšējā tirdzniecība ar saimniecībās audzētu savvaļas dzīvnieku gaļu atbilst:a) attiecībā uz saimniecībā audzētiem savvaļas putniem, prasībām, kas izvirzītas Padomes 1990. gada 26. jūnija Direktīvā 91/494/EEK par dzīvnieku veselības nosacījumiem, kas regla mentē Kopienas iekšējo tirdzniecību ar svaigu putnu gaļu un tās importu no trešām valstīm [11];b) attiecībā uz citām saimniecībā audzētu savvaļas dzīvnieku sugām, prasībām, kas izvirzītas Padomes 1972. gada 12. decembra Direktīvā 72/461/EEK par veselības problēmām, kas skar Kopienas iekšējo tirdzniecību ar svaigu gaļu [12], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 89/662/EEK.6. pants1. Saimniecībā audzētu savvaļas dzīvnieku gaļa, kas iegūta no pārnadžu savvaļas zīdītājiem, atbilst attiecīgajām nosacījumiem, kas minēti Direktīvas 64/433/EEK 3. panta un 5. panta b) līdz k) apakšpunktā, ar noteikumu, ka izcelsmes ganāmpulkā regulāri tiek veiktas veterinārās pārbaudes un uz to neattiecas nekādi ierobežojumi, kas izriet no pārbaudēm, kas veiktas saskaņā ar 11. pantu, vai veterinārās pārbaudes rezultātā. Sīki izstrādātus noteikumus šādai pārbaudei nosaka 20. panta aprakstītajā kārtībā.Minētie dzīvnieki tiek apstrādāti atsevišķi no liellopiem, cūkām, aitām un kazām.Veselības sertifikāts, kas jāpievieno šādai gaļai, atbilst šīs direktīvas IV pielikumā dotajam paraugam.Gaļa no saimniecībā audzētām savvaļas cūkām vai citām sugām, kas ir jūtīgas pret trihīna invāziju, tiek pārbaudīta ar mākslīgo kuņģi saskaņā ar Padomes 1976. gada 21. decembra Direktīvu 77/96/EEK par trihīnu (trichinella spiralis) pārbaudēm importējot svaigu mājas cūku gaļu no trešām valstīm [13], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 89/321/EEK [14]2. Neskatoties uz 1. punktu, oficiālais dienests var atļaut saimniecībās audzētu savvaļas dzīvnieku kaušanu to izcelsmes vietā, ja tos nevar transportēt, lai nepakļautu nekādam riskam strādniekus vai lai aizsargātu dzīvnieku labturību. Šo atļauju var piešķirt ar nosacījumu, ka:- ganāmpulkam tiek veiktas regulāras veterinārās pārbaudes un uz to neattiecas nekādi ierobežojumi, kas izriet no pārbaudes, kura veikta saskaņā ar 12. pantu, vai veterinārās pārbaudes rezultātā,- dzīvnieku īpašnieks ir iesniedzis pieprasījumu,- oficiālais dienests ir iepriekš informēts par dzīvnieku kaušanas dienu,- saimniecībā ir savvaļas dzīvnieku sapulcināšanas centrs, kurā var veikt kaušanai domātās dzīvnieku grupas pirmskaušanas apskati,- saimniecībā ir piemērota vieta dzīvnieku kaušanai un atasiņošanai,- kaujot dzīvnieku, pirms tā atasiņošanas izdara apdullināšanu, ko veic saskaņā ar Direktīvas 74/577/EEK noteikumiem [15]; veterinārais dienests tikai īpašos gadījumos var atļaut dzīvnieku nošaušanu,- nokautos un atasiņotos dzīvniekus pēc iespējas ātri uzkar un atbilstošos higiēniskos apstākļos pārved uz kautuvi, kas apstiprināta saskaņā ar Direktīvu 66/433/EEK. Ja savvaļas dzīvniekus, kas nokauti audzēšanas vietā, stundas laikā nevar pārvest uz kautuvi, kas apstiprināta saskaņā ar Direktīvas 64/433/EEK 8. pantu, tos jāpārvadā konteinerā vai transporta līdzeklī, kurā tiek uzturēta temperatūra no 0 °C līdz 4 °C. Ķidāšana jāveic ne vēlāk kā trīs stundas pēc apdullināšanas,- pārvedot nokautos dzīvniekus uz kautuvi, tiem tiek pievienots sertifikāts, ko izsniedzis veterinārais dienests, kas apliecina labvēlīgus pirmskaušanas pārbaudes rezultātus, pareizu atasiņošanu un kaušanas laiku, sertifikātam jāatbilst III pielikumā dotajam paraugam.3. Pēc tam, kad pieņemti veselības noteikumi, kas piemērojami gaļai, kura rezervēta vietējam tirgum, lielu savvaļas dzīvnieku kaušanu un gaļas izciršanu un uzglabāšanu, kas minēta 1. punktā, var, atkāpjoties no 1. punkta prasībām, veikt uzņēmumos, kurus valsts iestādes ir apstiprinājušas vietējā tirgus vajadzībām, ja vien šī gaļa nenonāk Kopienas iekšējā tirgū.7. pants1. Pienācīgi ņemot vērā Līguma vispārējos noteikumus, galamērķa valstis var piešķirt vienai vai vairākām saņēmējvalstīm vispārējas atļaujas vai atļaujas, kas attiecas uz atsevišķiem gadījumiem, kad svaigu gaļu, kas minēta Direktīvas 64/433/EEK 5. panta b) un i) līdz k) apakšpunktā, var ievest to teritorijā.Šādu svaigu gaļu var sūtīt tikai saskaņā ar Direktīvas 64/433/EKK 3. panta 1. un 3. punktu.2. Ja galamērķa valsts piešķir vispārēju atļauju saskaņā ar 1. punktu, tā par to tūlīt informē dalībvalstis un Komisiju.3. Saņēmējvalstis veic visus nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu, ka veselības sertifikātos, kuru paraugs ir dots IV pielikumā, ir atsauce uz vienu no iespējām, ko paredz 1. punkts.8. pantsSaimniecībā audzētu savvaļas putnu gaļa atbilst Direktīvas 71/118/EEK 3. pantā paredzētajiem nosacījumiem.Saimniecībā audzētu savvaļas putnu gaļai, kas paredzēta Kopienas iekšējai tirdzniecībai, jāpievieno Direktīvas 71/118/EEK 8. pantā minētais veselības sertifikāts, kas atbilst šīs direktīvas IV pielikumā dotajam paraugam.Tomēr neskatoties uz Direktīvas 71/118/EEK I pielikuma V nodaļas 23. punktu, kur attiecībā uz paipalām un baložiem pielietotā ķidāšanas tehnika neļauj veikt katra putna ķidu pilnīgu veselības pārbaudi, šādu pārbaudi var veikt, pamatojoties uz paraugiem, kas ir vismaz 5 % no katras partijas, kurā ir 500 putni, kā arī atbilstīgi proporcionāli partijās, kurās ir vairāk par 500 putniem, ja šīs partijas ir viendabīgas pēc sava rakstura, svara un izcelsmes.Ja nav gūts viennozīmīgi apmierinošs rezultāts, atzinumu, kas izteikts, pamatojoties uz ķidu pārbaudi izlases veidā, par to, vai nokautie putni ir lietojami uzturā, attiecina uz visu partiju.9. pantsNeskatoties uz 8. panta pirmo daļu, gadījumā, kad saimniecībā audzētu savvaļas putnu gaļa iegūta un laista tirgū dalībvalstu teritorijā, dalībvalstis var, pienācīgi ņemot vērā Līgumu, piešķirt tām kautuvēm vai izciršanas vietām, kas atrodas to teritorijās un kurās ir veiktas šādas darbības pirms šīs direktīvas izziņošanas, un kas ir izteikušas attiecīgu lūgumu, atkāpi no kaušanas un ķidāšanas nosacījumiem, kas izklāstīti Direktīvas 71/118/EEK I pielikuma V nodaļā attiecībā uz daļēji ķidātiem un neķidātiem saimniecībā audzētiem savvaļas putniem.Gadījumā, ja tiek piemērota šī atkāpe, Direktīvas 71/118/EEK I pielikuma X nodaļā paredzētā veselības marķējuma izmantošana ir aizliegta.10. pantsŠīs direktīvas 8. pants neattiecas uz saimniecībā audzētu savvaļas putnu gaļu, kuru atsevišķos gadījumos piegādā ražotājs tieši galapatērētājam personīgai lietošanai uzturā, izņemot ceļojošo pārdošanu, pārdošanu pēc pasta pasūtījuma vai pārdošanu tirgū.Ievērojot 20. pantā minēto kārtību, Komisija var pieņemt sīki izstrādātus noteikumus šā panta piemērošanai, jo īpaši pēc dalībvalsts pieprasījuma nosakot ierobežojumus maksimālajiem daudzumiem, ko var piegādāt saskaņā ar pirmo daļu.IV NODAĻAVispārīgie noteikumi11. pants1. Dalībvalstis nodrošina, lai trušu un saimniecībā audzētu savvaļas dzīvnieku veterinārā pārbaude tiek regulāri veikta saimniecībās, kas atrodas to teritorijās.2. Šim nolūkam centrālam dienestam vai iestādei tiek dots uzdevums savākt un izmantot rezultātus, kas iegūti veterinārajās pārbaudēs, kuras veiktas saskaņā ar šo direktīvu, ja tiek diagnosticētas transmisīvās slimības, kuras ir bīstamas cilvēkiem un dzīvniekiem vai ja tiek atklātas atliekas, kas pārsniedz pieļaujamo līmeni.3. Ja tiek diagnosticēta slimība vai atklājas apstākļi, kas minēti 2. punktā, par pārbaudes rezultātus, kas attiecas uz konkrēto gadījumu, pēc iespējas ātrāk paziņo oficiālajam dienestam, kas atbild par dzīvnieku izcelsmes ganāmpulka pārraudzību.4. Atkarībā no epizootiskā stāvokļa oficiālais dienests veic īpašus testus saimniecībās audzētiem savvaļas dzīvniekiem, lai atklātu slimības, kas minētas Direktīvas 82/894/EEK I pielikumā.Par šādām slimībām paziņo Komisijai un pārējām dalībvalstīm saskaņā ar minēto direktīvu.12. pants1. Dalībvalstis papildina savus plānus pasākumiem attiecībā uz atlikumiem, kas minēti Padomes 1986. gada 16. septembra Direktīvas 86/469/EEK par atlikumu konstatēšanu dzīvnieku un svaigas gaļas pārbaudēs 4. pantā [16], lai trušiem un saimniecībā audzētiem savvaļas dzīvniekiem veiktu pārbaudes, kas paredzētas šajā direktīvā, kā arī lai kontrolētu, ka savvaļas dzīvnieki nesaindējas ar vidē sastopamajiem kontaminantiem.2. Ņemot vērā 11. panta 4. punktā minētos kontroles rezultātus, dalībvalstis ievieš ierobežojumus savvaļas dzīvnieku gaļas lietošanai no saimniecībām vai teritorijām, kas saistītas ar kontroli.3. Komisija pieņem sīki izstrādātus noteikumus šā panta piemērošanai saskaņā ar 20. pantā noteikto kārtību.13. pantsTrušu gaļu vai saimniecībā audzētu savvaļas putnu gaļu nelieto cilvēku uzturā šādos gadījumos:a) ja tajā atrod kādu no trūkumiem, kas uzskaitīti I pielikuma 9. punkta a) apakšpunktā;b) ja tā nāk no dzīvniekiem, kuriem ir dotas vielas, kas gaļu var padarīt bīstamu vai kaitīgu cilvēku veselībai un par kurām ir pieņemts lēmums saskaņā ar 20. pantā paredzēto kārtību, pamatojoties uz Zinātniskās veterinārijas komitejas atzinumu. Līdz šā lēmuma pieņemšanai, spēkā ir valsts noteikumi par atļautām vielām saskaņā ar Līguma vispārīgajiem noteikumiem;c) neskarot iespējamus Kopienas noteikumus, kas piemērojami jonizācijas jomā, ja tā ir apstrādāta ar jonizējošo vai ultravioleto starojumu, vai apstrādāta ar mīkstinātājiem vai citām vielām, kas var ietekmēt gaļas organoleptiskās īpašības, vai ar krāsvielām, kas nav tās, ko izmanto veselības marķējumam.14. pants1. Katra dalībvalsts sastāda tās apstiprināto uzņēmumu sarakstu, un katram uzņēmumam tiek piešķirts veterinārā apstiprinājuma numurs. Dalībvalstis var apstiprināt trušu un saimniecībā audzētu savvaļas dzīvnieku kaušanai un gaļas izciršanai uzņēmumus, kas ir apstiprināti saskaņā ar Direktīvu 71/118/EEK vai Direktīvu 64/433/EEK, ja vien šie uzņēmumi ir aprīkoti trušu un/vai saimniecībā audzētu savvaļas dzīvnieku gaļas apstrādei un ja attiecīgās darbības tiek veiktas saskaņā ar higiēnas noteikumiem. Dalībvalstis nosūta šo sarakstu pārējām dalībvalstīm un Komisijai.2. Neviena dalībvalsts neapstiprina uzņēmumu, kamēr nav nodrošināta tā atbilstība šai direktīvai. Dalībvalstis atceļ apstiprinājumu, ja apstākļi tā piešķiršanai netiek ievēroti.3. Ja saskaņā ar 16. pantu ir veikta pārbaude, attiecīgā dalībvalsts ņem vērā pārbaudes rezultātus. Citas dalībvalstis un Komisiju informē par apstiprinājuma atcelšanu.4. Apstiprinātu uzņēmumu pārbaudi un pārraudzību veic valsts pilnvarota veterinārārsta vadībā, kam tīri tehnisku uzdevumu veikšanā var palīdzēt īpaši šim nolūkam apmācīts personāls, kas nav pretrunā ar uzdevumiem, kurus uztic asistentiem saskaņā ar Direktīvu 71/118/EEK. Valsts pilnvarotam veterinārārstam jebkurā laikā jābūt brīvai pieeja visām uzņēmuma daļām, lai nodrošinātu, ka šī Direktīva tiek ievērota.Sīki izstrādātus noteikumus, kas reglamentē šo palīdzību, nosaka 20. pantā noteiktajā kārtībā.15. pantsKomisijas veterinārie eksperti var, ciktāl tas ir nepieciešams, lai nodrošinātu šīs direktīvas vienādupiemērošanu, veikt pārbaudes uz vietas, sadarbojoties ar dalībvalstu kompetentajām iestādēm; tie var pārbaudīt, vai apstiprinātie uzņēmumi faktiski atbilst šīs direktīvas prasībām. Komisija informē dalībvalstis par šo pārbaužu rezultātiem.Vispārīgos noteikumus šā panta īstenošanai nosaka saskaņā ar 20. pantā izklāstīto kārtību.16. pants1. Noteikumus, kas izklāstīti Padomes Direktīvā 89/662/EEK par veterinārajām pārbaudēm, kas jāveic Kopienas iekšējā tirdzniecībā, lai aizpildītu iekšējo tirgu, piemēro konkrēti attiecībā uz organizāciju un rīcību, kas jāveic pēc tam, kad galamērķa valsts veikusi pārbaudi, kā arī attiecībā uz drošības pasākumiem, kas jāpiemēro saistībā ar veselības problēmām, kas skar trušu un saimniecībā audzētu savvaļas dzīvnieku gaļas ražošanu un izplatīšanu Kopienas teritorijā.2. Direktīvu 89/662/EEK groza šādi:a) A pielikuma beigās pievieno šādu:"— Padomes 1990. gada 27. novembra Direktīva 91/495EEK par sabiedrības veselības un dzīvnieku veselības problēmām, kas skar trušu gaļas un saimniecībā audzētu savvaļas putnu un zīdītāju gaļas ražošanu un laišanu tirgū (OV L 286, 24.9.1991., 41. lpp.) (Izņemot trušu gaļu un saimniecībā audzētu savvaļas putnu un zīdītāju gaļu, kas importēta no trešām valstīm)";b) B pielikumā ievilkumu "trušu un savvaļas dzīvnieku gaļa" aizvieto ar vārdiem "savvaļas dzīvnieku gaļa".17. pantsIekams nav ieviesti Kopienas noteikumi par trušu un savvaļas dzīvnieku gaļas importu no trešām valstīm, dalībvalstis piemēro tādus importa noteikumus, kas ir vismaz līdzvērtīgi šīs direktīvas nosacījumiem.Tomēr, iekams šie noteikumi nav ieviesti, dalībvalstis nodrošina, lai imports no trešām valstīm būtu saskaņā ar noteikumiem, kas izklāstīti Direktīvas 89/662/EEK 6. panta 1.punkta b) apakšpunkta trešajā daļā, kā arī atbilstu šādām prasībām:i) svaiga trušu gaļa un svaiga saimniecībā audzētu savvaļas dzīvnieku gaļa nekādā gadījumā nedrīkst būt marķēta ar valsts veselības marķējumu, kas minēts Direktīvas 71/118/EEK I pielikuma X nodaļā un, ja tā ir izcirsta vai atkaulota, to jāapstrādā saskaņā ar minētās direktīvas 3. panta 1. punktu B apakšpunktu;ii) gaļa no sugām, kas uzņēmīgas pret trihinelozi, tiek pārbaudīta ar mākslīgo kuņģi saskaņā ar Direktīvu 77/96/EEK.V NODAĻANoslēguma noteikumi18. pantsŠī direktīva neskar Kopienas noteikumus, kas pieņemti savvaļas dzīvnieku aizsardzībai.19. pantsŠīs direktīvas pielikumus groza Padome ar kvalificētu balsu vairākumu, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumu, lai jo īpaši to saskaņotu ar tehnoloģijas attīstību.20. pants1. Ja izmanto šajā pantā izklāstīto kārtību, priekšsēdētājs pēc savas iniciatīvas vai pēc dalībvalsts lūguma nekavējoties iesniedz jautājumu Pastāvīgajai veterinārijas komitejai (turpmāk, "Komitejai"), kas izveidota ar Lēmumu 68/361/EEK [17].2. Komisijas pārstāvis iesniedz Komitejai veicamo pasākumu projektu. Komiteja sniedz savu atzinumu par projektu laikā, ko nosaka priekšsēdētājs atkarībā no jautājuma steidzamības. Atzinumu sniedz ar balsu vairākumu, kā to nosaka Līguma 148. panta 2. punkts par lēmumiem, kas Padomei jāpieņem pēc Komisijas priekšlikuma. Dalībvalstu pārstāvju balsis Komitejā tiek vērtētas kā tas paredzēts attiecīgajā pantā. Priekšsēdētājs nebalso.3. Komisija pieņem ierosinātos priekšlikumus, ja tie ir saskaņā ar Komitejas atzinumu.4. Ja ierosinātie priekšlikumi nav saskaņā ar Komitejas atzinumu vai ja atzinums netiek sniegts, Komisija bez kavēšanās iesniedz Padomei priekšlikumu par veicamajiem pasākumiem.Padome lemj ar kvalificētu balsu vairākumu.Ja pēc tam, kad pagājuši trīs mēneši no dienas, kad informēta Padome, tā nav rīkojusies, Komisijapieņem ierosinātos pasākumus un ievieš tos nekavējoties, izņemot gadījumu, ja Padome ar vienkāršu balsu vairākumu ir balsojusi pret pasākumiem.21. pantsIekams nav ieviesti Kopienas veselības un veterinārās pārbaudes noteikumi par savvaļas dzīvnieku gaļas ražošanu un tirdzniecību, kas jāpieņem ne vēlāk kā 1991. gada 31. martā, uz uzturā lietojamu savvaļas dzīvnieku gaļu attiecas Direktīvas 89/662/EEK 3. panta 3. punkta, 4. panta 1. punkta otrā ievilkuma un 5. panta 2. punkta noteikumi.22. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas nepieciešami šīs direktīvas izpildei, ne vēlāk kā 1993. gada 1. janvārī. Tās par to tūlīt informē Komisiju.2. Kad dalībvalstis paredz šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka metodes, kā izdarīt šādas atsauces.23. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1990. g. 27. novembrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsV. Saccomandi[1] OV C 327, 30.12.1989., 40. lpp.[2] OV C 260, 15.10.1990., 154. lpp.[3] OV C 124, 21.5.1990., 7. lpp.[4] OV L 378, 31.12.1982., 58. lpp.[5] OV L 61, 4.3.1989., 48. lpp.[6] OV 121, 29.7.1964., 2012./64. lpp.[7] OV L 395, 30.12.1989., 13. lpp.[8] OV L 55, 8.3.1971., 23. lpp.[9] OV L 303, 31.10.1990., 6. lpp.[10] OV L 224, 18.9.1990., 29. lpp.[11] OV L 268, 24.9.1991., 35. lpp.[12] OV L 302, 31.12.1972., 24. lpp.[13] OV L 26, 31.1.1977., 67. lpp.[14] OV L 133, 17.5.1989., 33. lpp.[15] OV L 316, 26.11.1974., 10. lpp.[16] OV L 275, 26.9.1986., 36. lpp.[17] OV L 255, 18.10.1968., 23. lpp.--------------------------------------------------I PIELIKUMSI NODAĻATrušu pirmskaušanas pārbaude1. Dzīvniekiem, pirms tie tiek nokauti, jāveic pirmskaušanas pārbaude. Parasti šādu pirmskaušanas pārbaudi veic saimniecībā pirms iekraušanas.a) Ja pirmskaušanas pārbaude ir veikta izcelsmes saimniecībā, pirmskaušanas pārbaudi kautuvē var veikt ierobežoti, nosakot transportēšanas rezultātā iegūtās traumas, ja truši ir pārbaudīti izcelsmes saimniecībā iepriekšējo 24 stundu laikā un konstatēts, ka tie ir veseli. Papildus tam, ievedot kautuvē, jāpārbauda nogādāto trušu identitāte.Ja pirmskaušanas pārbaudi izcelsmes saimniecībā un kautuvē neveic viens un tas pats valsts pilnvarots veterinārārsts, dzīvniekiem jāpievieno veterinārais sertifikāts, kurā ir norādītas ziņas, kas prasītas saskaņā ar 3. pielikumu.b) Ja pirmskaušanas pārbaude netiek veikta izcelsmes saimniecībā, trušiem jāveic pirmskaušanas pārbaudi 24 stundu laikā pēc tam, kad tie nogādāti kautuvē. Pārbaude jāatkārto tieši pirms kaušanas, ja kopš pirmskaušanas pārbaudes pagājušas vairāk kā 24 stundas.Kautuves pārvaldniekam, vai viņa palīgam jāatvieglo darbs, kas saistīts ar pirmskaušanas veterinārās pārbaudes veikšanu, un jo īpaši jebkuras darbības, kuras uzskata par nepieciešamām.Katru dzīvnieku vai dzīvnieku partiju, kas tiek nozīmēta kaušanai, jāidentificē, lai kompetentā pilnvarotā iestāde varētu noteikt tās izcelsmi.2. Pirmskaušanas pārbaudi veic valsts pilnvarots veterinārārsts saskaņā ar profesionāliem noteikumiem un piemērotā apgaismojumā.3. Pārbaudē ir jānosaka:a) vai dzīvnieki slimo ar transmisīvu slimību, kas ir bīstama cilvēkiem vai dzīvniekiem, vai tie uzrāda slimības simptomus, vai arī to vispārējais stāvoklis liecina, ka tie varētu būt slimi;b) vai tie uzrāda slimības simptomus, kas ietekmē to vispārējo stāvokli, kas var darīt to gaļu nederīgu lietošanai cilvēku uzturā.4. Dzīvniekus nedrīkst kaut lietošanai cilvēku uzturā, ja ir konstatēts, ka tie ir slimi, kā tas minēts 3. punktā.5. Dzīvnieki, kas minēti 4. punktā, jānogalina atsevišķi vai pēc visu citu trušu kaušanas, un to gaļa jālikvidē saskaņā ar higiēnas prasībām.II NODAĻATrušu pēckaušanas pārbaude6. Kautie truši jāapskata tūlīt pēc kaušanas.7. Pēckaušanas pārbaudi jāveic piemērotā apgaismojumā.8. Pēckaušanas pārbaudē jāiekļauj:a) kauto dzīvnieku vizuāla apskate;b) palpācija un, ja nepieciešams, plaušu, aknu, nieru un liemeņa daļu, kurās vērojamas izmaiņas, iegriezumi;c) konsistences, krāsas, smakas un, ja nepieciešams, garšas anomāliju izpēte;d) ja nepieciešams, pārbaudes laboratorijā.9. a) Trušus atzīst par cilvēku uzturā pilnībā nelietojamiem, ja pēckaušanas veselības pārbaudē atklājas:- cilvēkiem vai dzīvniekiem bīstamas transmisīvas slimības,- ļaundabīgi daudzskaitlīgi audzēji, daudzskaitlīgi abscesi;- plašas parazitāras infekcijas zemādas vai muskuļu audos,- aizliegtu vielu atliekas vai atliekas daudzumos, kas pārsniedz Kopienā noteikto līmeni, ieskaitot farmakoloģiski aktīvas vielas,- saindēšanās,- plaši traumatiski bojājumi un piesūkšanās ar asinīm vai serumu lielos daudzumos,- krāsas, smakas vai garšas anomālijas,- konsistences anomālijas, īpaši tūska vai stipra novājēšana.b) Kautā dzīvnieka daļas, kurās ir lokalizēti bojājumi un kontaminācija, kas neskar pārējās gaļas drošu lietošanu, tiek atzītas par nederīgām lietošanai pārtikā.c) Pirmskaušanas un pēckaušanas veselības pārbaudes rezultātus reģistrē valsts pilnvarots veterinārārsts, un, ja tiek konstatētas 3. punktā minētās slimības vai atliekas, par to tiek informētas oficiālā dienesta iestādes, kas atbild par ganāmpulka, no kura nācis dzīvnieks, pārraudzību, kā arī cilvēks, kas atbild par minēto ganāmpulku.III NODAĻAValsts veselības marķējums10. Par valsts veselības marķējumu atbild valsts pilnvarots veterinārārsts, kas šajā nolūkā glabā:a) instrumentus, ar ko veic gaļas valsts veselības marķējumu, ko viņš izsniedz palīgpersonālam tikai marķēšanas laikā uz šim nolūkam nepieciešamo laiku;b) etiķetes un iesaiņojamos materiālus, ja uz tiem jau ir kāds no marķējumiem vai zīmogiem, kas minēti 11. punktā. Šīs etiķetes, iesaiņojamos materiālus un zīmogus vajadzīgajos daudzumos izsniedz palīgpersonālam laikā, kad tie jālieto.11. 1. Valsts veselības marķējums sastāv no:a) - augšējā daļā, nosūtītājvalsts nosaukuma sākuma burtiem vai lielajiem burtiem:B, D, DK, EL, ESP, F, IRL, I, L, NL, P, UK,- centrā — kautuves veterinārā apstiprinājuma numurs, vai, nepieciešamības gadījumā, izciršanas vieta,- apakšējā daļā — viena no šādām iniciāļu grupām:CEE, EEG, EWG, EØF, EEK vai EOK,burtiem un cipariem jābūt 0,2 cm augstiem vaib) ovāla figūra, kas ietver informāciju, kas uzskaitīta a) apakšpunktā, burtiem jābūt 0,8 cm augstiem, bet cipariem — 1,1 cm augstiem.2. Marķēšanai lietotajam materiālam jāatbilst visām higiēnas prasībām un 1. punktā minētajai informācijai jābūt uz tā skaidri salasāmai.3. a) Valsts veselības marķējumu, kas minēts 1. punkta a) apakšpunktā, jāizdara:- uz neiesaiņotiem liemeņiem ar zīmogu, kas ietver 1. punkta a) apakšpunktā uzskaitīto informāciju,- uz iesaiņojuma vai, redzamā vietā, zem tā vai cita liemeņa iepakojuma,- uz liemeņa daļu vai subproduktu iesaiņojuma vai cita iepakojuma, kurā atrodas mazi produktu daudzumi, vai redzamā vietā zem tā;b) Valsts veselības marķējums, kas minēts 1. punkta b) apakšpunktā, jāizdara uz lieliem iepakojumiem.4. Tur, kur valsts veselības marķējums ir atrodams uz iesaiņojuma vai iepakojuma saskaņā ar 3. punktu:- tam jātiek iznīcinātam, kad iesaiņojums vai iepakojums tiek atvērts, vai- iesaiņojamam vai iepakojumam jābūt aizzīmogotam tā, lai to pēc atvēršanas nevarētu lietot atkārtoti.IV NODAĻAGlabāšana12. Pēc pēckaušanas pārbaudes trušu gaļa jāatvēsina vai jāsaldē un jāglabā pie temperatūras, kas nekad nav augstāka par – 4 oC, ja gaļa tiek atvēsināta, vai – 12 oC, ja tā tiek saldēta.V NODAĻATransports13. Trušu gaļa jānosūta tā, lai transportēšanas laikā tā būtu pasargāta no jebkādiem faktoriem, kas to var sabojāt vai nelabvēlīgi uz to iedarboties, ņemot vērā transportēšanas ilgumu un nosacījumus, kā arī izmantoto transporta veidu. It īpaši transporta līdzekļiem jābūt aprīkotiem tā, lai varētu nodrošināt, ka 12 grādu temperatūras režīms tajos nav pārkāpts.--------------------------------------------------II PIELIKUMSVALSTS VESELĪBAS SERTIFIKĀTA PARAUGS+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------III PIELIKUMSVETERINĀRĀ SERTIFIKĀTA PARAUGS+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------IV PIELIKUMSVESELĪBAS SERTIFIKĀTA PARAUGS+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva 2009/82/EK ( 2009. gada 13. jūlijs ), ar ko groza Direktīvu 91/414/EEK, lai tajā iekļautu tetrakonazolu kā darbīgo vielu (Dokuments attiecas uz EEZ )

text:
               28.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 196/10

      PADOMES DIREKTĪVA 2009/82/EK
   (2009. gada 13. jūlijs),
   ar ko groza Direktīvu 91/414/EEK, lai tajā iekļautu tetrakonazolu kā darbīgo vielu
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Padomes Direktīvu 91/414/EEK (1991. gada 15. jūlijs) par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (1) un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Komisijas Regulā (EK) Nr. 451/2000 (2) un Regulā (EK) Nr. 1490/2002 (3) paredzēti sīki izstrādāti noteikumi Direktīvas 91/414/EEK 8. panta 2. punktā minētās darba programmas trešā posma īstenošanai un sniegts to darbīgo vielu saraksts, kuras jānovērtē attiecībā uz to iespējamo iekļaušanu Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā. Tetrakonazols ir ietverts minētajā sarakstā.

               (2)

               Tetrakonazola iedarbība uz cilvēku veselību un uz vidi ir novērtēta saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 451/2000 un Regulu (EK) Nr. 1490/2002 attiecībā uz vairākiem izmantošanas veidiem, ko piedāvājis pieteikuma iesniedzējs. Turklāt minētajās regulās ir izraudzītas ziņotājas dalībvalstis, kuru pienākums ir saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1490/2002 10. panta 1. punktu iesniegt Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādei (EFSA) attiecīgos novērtējuma ziņojumus un ieteikumus. Itālija bija ziņotāja dalībvalsts par tetrakonazolu, un visa attiecīgā informācija tika iesniegta 2005. gada 15. jūlijā.

               (3)

               Dalībvalstis un EFSA speciālisti veica novērtējuma ziņojuma salīdzinošo pārskatīšanu un 2008. gada 31. jūlijā iesniedza to Komisijai kā EFSA zinātnisko ziņojumu par tetrakonazolu. Šo ziņojumu dalībvalstis un Komisija pārskatīja Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgajā komitejā un 2009. gada 26. februārī to pabeidza kā Komisijas pārskata ziņojumu par tetrakonazolu.

               (4)

               Dažādajās veiktajās pārbaudēs konstatēja, ka tetrakonazolu saturošus augu aizsardzības līdzekļus var uzskatīt par tādiem, kas kopumā atbilst Direktīvas 91/414/EEK 5. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā noteiktajām prasībām, jo īpaši attiecībā uz lietošanas veidiem, kas tika pārbaudīti un sīki izklāstīti Komisijas pārskata ziņojumā. Tādēļ ir lietderīgi iekļaut tetrakonazolu I pielikumā, lai atļaujas par augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur šo darbīgo vielu, visās dalībvalstīs varētu piešķirt saskaņā ar minēto direktīvu.

               (5)

               Neskarot šo secinājumu, ir lietderīgi iegūt papildu informāciju par dažiem konkrētiem jautājumiem. Direktīvas 91/414/EEK 6. panta 1. punktā ir noteikts, ka, iekļaujot vielu I pielikumā, var paredzēt nosacījumus. Tādēļ ir lietderīgi attiecībā uz tetrakonazolu lūgt pieteikuma iesniedzēju sniegt papildu informāciju saistībā ar precīzāku patērētāju riska novērtējumu, specifikāciju attiecībā uz ekotoksikoloģiju, potenciālo metabolītu apriti un uzvedību visos attiecīgajos vides sektoros, šādu metabolītu precīzāku riska novērtējumu attiecībā uz putniem, zīdītājiem, ūdens organismiem un pie mērķa grupas nepiederošiem posmkājiem un par iespējamu postošu ietekmi uz putnu, zīdītāju un zivju endokrīno sistēmu.

               (6)

               Pirms darbīgo vielu iekļauj I pielikumā, būtu jāparedz pietiekams laikposms, lai dalībvalstis un ieinteresētās personas varētu sagatavoties no šīs iekļaušanas izrietošo jauno prasību izpildei.

               (7)

               Neskarot Direktīvā 91/414/EEK noteiktos pienākumus, ko rada darbīgās vielas iekļaušana I pielikumā, pēc iekļaušanas dalībvalstīm būtu jādod sešu mēnešu termiņš pašreizējo atļauju pārskatīšanai attiecībā uz augu aizsardzības līdzekļiem, kuri satur tetrakonazolu, lai nodrošinātu atbilstību Direktīvas 91/414/EEK, un jo īpaši tās 13. panta, prasībām un attiecīgajiem I pielikuma nosacījumiem. Dalībvalstīm saskaņā ar Direktīvas 91/414/EEK noteikumiem būtu attiecīgi jāmaina, jāaizstāj vai jāatsauc spēkā esošās atļaujas. Atkāpjoties no iepriekšminētā termiņa, būtu jāparedz ilgāks laikposms, lai saskaņā ar vienotajiem principiem, kas izklāstīti Direktīvā 91/414/EEK, iesniegtu un novērtētu visu III pielikumā norādīto dokumentāciju par katra augu aizsardzības līdzekļa katru paredzēto izmantošanas veidu.

               (8)

               Pieredze, kas gūta, Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā iekļaujot darbīgās vielas, kuras novērtētas saskaņā ar Komisijas Regulu (EEK) Nr. 3600/92 (1992. gada 11. decembris), ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus tās darba programmas pirmā posma īstenošanai, kas minēta 8. panta 2. punktā Padomes Direktīvā 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (4), liecina par iespējamām grūtībām, interpretējot pašreizējo atļauju turētāju tiesības attiecībā uz piekļuvi datiem. Lai izvairītos no turpmākām grūtībām, jāprecizē dalībvalstu pienākumi, galvenokārt pienākums pārbaudīt, ka atļaujas turētājs var pamatot piekļuvi dokumentācijai, kas atbilst minētās direktīvas II pielikuma prasībām. Tomēr šāds precizējums, salīdzinot ar līdzšinējām direktīvām par grozījumiem I pielikumā, neparedz jaunus pienākumus dalībvalstīm vai atļauju turētājiem.

               (9)

               Tāpēc būtu attiecīgi jāgroza Direktīva 91/414/EKK.

               (10)

               Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgā komiteja nav sniegusi atzinumu tās priekšsēdētāja noteiktajā termiņā.

               (11)

               Saskaņā ar 34. punktu Iestāžu nolīgumā par labāku likumdošanas procesu (5) dalībvalstīm ir ieteikts gan savām vajadzībām, gan Kopienas interesēs izstrādāt savas tabulas, kur pēc iespējas precīzāk atspoguļota atbilstība starp šo direktīvu un tās transponēšanas pasākumiem, un padarīt tās publiski pieejamas,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 91/414/EEK I pielikumu groza atbilstīgi šīs direktīvas pielikumam.
   2. pants
   Dalībvalstis vēlākais 2010. gada 30. jūnijā pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.
   Dalībvalstis piemēro minētos noteikumus no 2010. gada 1. jūlija.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarīt šādas atsauces.
   3. pants
   1.   Vajadzības gadījumā dalībvalstis līdz 2010. gada 30. jūnijam saskaņā ar Direktīvu 91/414/EEK groza vai atsauc pašreizējās atļaujas augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur tetrakonazolu kā darbīgo vielu.
   Līdz minētajam datumam tās jo īpaši pārliecinās, ka ir izpildīti minētās direktīvas I pielikuma nosacījumi attiecībā uz tetrakonazolu, izņemot tos nosacījumus, kas noteikti attiecīgās darbīgās vielas ieraksta B daļā, un ka atļaujas turētājam ir dokumentācija vai piekļuve dokumentācijai atbilstīgi minētās direktīvas II pielikuma prasībām saskaņā ar tās 13. panta nosacījumiem.
   2.   Atkāpjoties no 1. punkta, katru atļauto augu aizsardzības līdzekli, kas satur tetrakonazolu kā vienīgo vai vienu no vairākām darbīgajām vielām, kuras ir iekļautas Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā vēlākais līdz 2009. gada 31. decembrim, dalībvalstis atkārtoti novērtē līdzekli saskaņā ar vienotajiem principiem, kuri noteikti Direktīvas 91/414/EEK VI pielikumā, pamatojoties uz dokumentāciju, kas atbilst minētās direktīvas III pielikuma prasībām, un ņemot vērā minētās direktīvas I pielikuma tetrakonazola ieraksta B daļu. Pamatojoties uz minēto vērtējumu, dalībvalstis nosaka, vai līdzeklis atbilst Direktīvas 91/414/EEK 4. panta 1. punkta b), c), d) un e) apakšpunktā paredzētajiem nosacījumiem.
   Pēc tam, kad tas ir konstatēts, dalībvalstis rīkojas šādi:

               a)

               ja līdzeklis satur tetrakonazolu kā vienīgo darbīgo vielu, vajadzības gadījumā groza vai atsauc atļauju līdz 2014. gada 30. jūnijam; vai

               b)

               ja līdzeklis satur tetrakonazolu kā vienu no vairākām darbīgajām vielām, vajadzības gadījumā groza vai atsauc atļauju vēlākais līdz 2014. gada 30. jūnijam vai termiņā, kas šādai grozīšanai vai atsaukšanai paredzēts attiecīgajā direktīvā vai direktīvās, ar kurām atbilstīgo vielu vai vielas iekļauj Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā, atkarībā no tā, kurš termiņš ir vēlāk.

         4. pants
   Šī direktīva stājas spēkā 2010. gada 1. janvārī.
   5. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2009. gada 13. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         E. ERLANDSSON

      (1)  OV L 230, 19.8.1991., 1. lpp.

      (2)  OV L 55, 29.2.2000., 25. lpp.

      (3)  OV L 224, 21.8.2002., 23. lpp.

      (4)  OV L 366, 15.12.1992., 10. lpp.

      (5)  OV C 321, 31.12.2003., 1. lpp.

      PIELIKUMS
      Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā tabulas beigās pievieno šādu ierakstu:

                     Numurs

                     Parastais nosaukums, identifikācijas numuri

                     IUPAC nosaukums

                     Tīrība (1)

                     Stāšanās spēkā

                     Iekļaušana ir spēkā līdz

                     Īpaši noteikumi

                     “Tetrakonazols

                        CAS Nr. 112281-77-3

                        CIPAC Nr. 726

                        (RS)-2-(2,4-dihlorfenil)-3-(1H-1,2,4-triazol-1-il)-propil-1,1,2,2-tetrafluoretilēteris

                     ≥ 950 g/kg (racēmisks maisījums)
                     Piemaisījums toluols: ne vairāk kā 13 g/kg

                     2010. gada 1. janvāris

                     2019. gada 31. decembris

                     A   DAĻA
                     Var atļaut izmantot tikai kā fungicīdu laukaugiem (maks. 0,100 kg/ha) katru trešo gadu uz tā paša lauka. Nedrīkst atļaut izmantošanu āboliem un vīnogām.
                     B   DAĻA
                     Lai īstenotu VI pielikuma vienotos principus, ņem vērā pārskata ziņojuma secinājumus par tetrakonazolu, un jo īpaši tā I un II papildinājumu, ko 2009. gada 26. februārī pabeidza Pastāvīgā pārtikas aprites un dzīvnieku veselības komiteja.
                     Šajā vispārējā novērtējumā dalībvalstīm jāpievērš īpaša uzmanība:

                                 —

                                 ūdens organismu un pie mērķa grupas nepiederošu augu aizsardzībai; saistībā ar identificēto apdraudējumu vajadzības gadījumā piemēro riska mazināšanas pasākumus, piemēram, buferzonas,

                                 —

                                 gruntsūdens aizsardzībai gadījumos, kad darbīgo vielu lieto apgabalos ar piesārņojumjutīgiem augsnes un/vai klimatiskajiem apstākļiem.

                           Attiecīgās dalībvalstis lūdz sniegt:

                                 —

                                 papildu informāciju par precīzāku patērētāju riska novērtējumu,

                                 —

                                 papildu informāciju par specifikāciju attiecībā uz ekotoksikoloģiju,

                                 —

                                 papildu informāciju par potenciālo metabolītu apriti un uzvedību visos attiecīgajos vides sektoros,

                                 —

                                 šādu metabolītu precīzāku riska novērtējumu attiecībā uz putniem, zīdītājiem, ūdens organismiem un pie mērķa grupas nepiederošiem posmkājiem,

                                 —

                                 papildu informāciju par iespējamu postošu ietekmi uz putnu, zīdītāju un zivju endokrīno sistēmu.

                           Dalībvalstis nodrošina, lai pieteikuma iesniedzējs sniegtu šādu informāciju Komisijai līdz 2011. gada 31. decembrim.”

         (1)  Sīkāka informācija par darbīgās vielas identitāti un specifikāciju sniegta pārskata ziņojumā.


title: Council Directive 89/437/EEC of 20 June 1989 on hygiene and health problems affecting the production and the placing on the market of egg products

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31989L0437

Oficiālais Vēstnesis L 212 , 22/07/1989 Lpp. 0087 - 0100 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 3 Sējums 30 Lpp. 0003  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 3 Sējums 30 Lpp. 0003

		Padomes Direktīva(1989. gada 20. jūnijs)par higiēnas un veselības problēmām, kas ietekmē olu produktu ražošanu un laišanu tirgū(89/437/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 43. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā, lai nodrošinātu netraucētu kopējā tirgus darbību un jo īpaši tās olu tirgus kopīgās organizācijas darbību, kas izveidota ar Regulu (EEK) Nr. 2771/75 [4], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EEK) Nr. 3907/87 [5], un tās olu albumīna un laktoalbumīna tirdzniecības kopējās sistēmas darbību, kas ieviesta ar Regulu (EEK) Nr. 2783/75 [6], kurā grozījumi izdarīti ar Regulu (EEK) Nr. 4001/87 [7], ir būtiski, lai olu produktu realizāciju vairs nekavētu būtiskas atšķirības, kas pastāv starp dalībvalstīm attiecībā uz veselības prasībām šajā jomā; tā kā tas ļaus labāk saskaņot ražošanu un radīs godīgu konkurenci, vienlaikus garantējot patērētājiem kvalitatīvus produktus;tā kā dažu olu produktu realizācija, uz kuriem neattiecas Līguma II pielikums, ir cieši saistīta ar to olu produktu realizāciju, kas ir pakļauti tirgus organizācijai; tā kā jālikvidē konkurences traucējumi attiecībā uz visiem olu produktiem;tā kā ir izrādījies lietderīgi no šīs direktīvas darbības jomas izslēgt olu produktus, kurus iegūst mazos uzņēmumos, veikalos vai sabiedriskās ēdināšanas uzņēmumos un lieto to pārtikas produktu izgatavošanai, kas paredzēti pārdošanai tieši gala patērētājam vai lietošanai uz vietas;tā kā jānosaka olu produktu ražošanas, glabāšanas un pārvadāšanas veselības prasības; tā kā jo īpaši svarīgi ir noteikt normas, kas reglamentē uzņēmumu atzīšanu;tā kā svarīgi ir arī noteikt veselības prasības, kas jāpiemēro olu produktiem;tā kā minētie noteikumi tieši tādā pašā veidā jāpiemēro Kopienas iekšējā tirdzniecībā un tirdzniecībā dalībvalstīs;tā kā galvenokārt ražotāju pienākums ir nodrošināt, lai olu produkti atbilstu veselības prasībām, kas noteiktas šajā direktīvā; tā kā dalībvalstu kompetentajām iestādēm, veicot pārbaudes un ekspertīzi, jāraugās, lai ražotāji izpildītu iepriekšminētās prasības; tā kā noteikumos, kas reglamentē šīs pārbaudes un ekspertīzi, jāņem vērā iekšējā tirgus prasības;tā kā jāveic izlases veida pārbaude, lai kvalitatīvi noteiktu to vielu atliekas, kas ir kaitīgas cilvēka veselībai;tā kā jāievieš Kopienas kontrolpasākumi, lai garantētu šajā direktīvā noteikto standartu vienādu piemērošanu visās dalībvalstīs;tā kā Kopienas iekšējās tirdzniecības sakarā nosūtītājam, saņēmējam vai to pārstāvim gadījumos, kad izceļas strīds ar galamērķa dalībvalstu kompetentajām iestādēm, jādod iespēja lūgt eksperta viedokli;tā kā olu produktiem, kas ražoti trešā valstī un ko paredzēts laist tirgū Kopienas teritorijā, nedrīkst piemērot labvēlīgāku sistēmu, nekā noteikts šajā direktīvā; tā kā jāparedz Kopienas procedūra uzņēmumu pārbaudei trešās valstīs;tā kā jāuzdod Komisijai pieņemt konkrētus šīs direktīvas īstenošanas pasākumus; tā kā šajā nolūkā jānosaka procedūras, kā izveidot ciešu un efektīvu sadarbību starp Komisiju un dalībvalstīm Pastāvīgajā veterinārijas komitejā,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsŠī direktīva nosaka higiēnas un veselības prasības attiecībā uz olu produktu ražošanu un laišanu tirgū tiešam patēriņam pārtikā vai pārtikas produktu izgatavošanai.Šī direktīva tomēr neattiecas uz:- gatavo pārtikas produkciju, kas izgatavota no 2. pantā definētajiem olu produktiem un kas atbilst 3. panta noteikumiem,- olu produktiem, kurus iegūst mazos uzņēmumos un kurus bez apstrādes izmanto to pārtikas produktu izgatavošanā, kas paredzēti tiešai pārdošanai patērētājam, neizmantojot starpnieku, vai ko lieto uz vietas tūlīt pēc pagatavošanas.2. pantsŠajā direktīvā ir spēkā definīcija Regulas (EEK) Nr. 2772/75 [8] 1. panta 2. punktā. Spēkā ir arī šādas definīcijas:1. Olu produkti: lietošanai pārtikā paredzēti produkti, kas iegūti no olām, to dažādās sastāvdaļas vai maisījumi pēc čaumalas un zemčaumalas plēves noņemšanas; tie var būt daļēji papildināti ar citiem pārtikas produktiem vai piedevām; tie var būt šķidri, iebiezināti, žāvēti, kristalizēti, saldēti, ātrsaldēti vai sarecināti.2. Ražošanas saimniecība: neierobežojot Regulu (EEK) Nr. 2782/75 [9], saimniecība, kas ražo olas lietošanai pārtikā.3. Uzņēmums: uzņēmums, kas atzīts olu produktu ražošanai un/vai apstrādei.4. Ieplīsušas olas: olas ar bojātu, bet nepārplīsušu čaumalu, ar neskartu zemčaumalas plēvi.5. Partija: to olu produktu daudzums, kas pagatavoti vienādos apstākļos un jo īpaši apstrādāti vienā nepārtrauktā procesā.6. Sūtījums: olu produktu daudzums vienreizējai piegādei uz vienu galamērķi, lai veiktu turpmāku pārstrādi pārtikas rūpniecībā vai izmantotu tiešam patēriņam pārtikā.7. Nosūtītājvalsts: dalībvalsts vai trešā valsts, no kuras nosūta olu produktus uz citu dalībvalsti.8. Galamērķa valsts: dalībvalsts, uz kuru nosūta olu produktus no citas dalībvalsts vai no trešās valsts.9. Iepakošana: olu produktu ievietošana jebkura veida iepakojumā.10. Kompetenta iestāde: veterinārais dienests vai jebkurš cits līdzvērtīgs dienests, kuru attiecīgā dalībvalsts nozīmējusi pārraudzīt šīs direktīvas noteikumu ievērošanu.11. Laišana tirgū: olu produktu realizācija atbilstoši Regulas (EEK) Nr. 2772/75 1. panta 5. punkta definīcijai.3. pantsDalībvalstis nodrošina, ka tikai tādus olu produktus, kas atbilst šādām vispārīgām prasībām, ražo pārtikai vai izmanto pārtikas produktu ražošanā:a) tiem jābūt iegūtiem no vistu, pīļu, zosu, tītaru, pērļu vistiņu vai paipalu olām, bet tie nedrīkst būt dažādu putnu sugu olu sajaukums;b) tiem klāt jābūt norādei par olas sastāvdaļu procentu gadījumā, ja šie olu produkti ir daļēji papildināti ar citiem pārtikas produktiem vai piedevām ar noteikumu, ka tās atbilst 12. panta prasībām;c) tiem jābūt apstrādātiem un pagatavotiem saskaņā ar 6. pantu atzītā uzņēmumā, kas atbilst pielikuma I un II nodaļas prasībām un kas atbilst šīs direktīvas prasībām;d) tiem jābūt pagatavotiem higiēniskos apstākļos, kas atbilst pielikuma III un V nodaļas prasībām, no olām, kas atbilst pielikuma IV nodaļā noteiktajām prasībām;e) tiem jābūt apstrādātiem procesā, kas atļauts saskaņā ar 14. pantā noteikto procedūru, ar kuru tie cita starpā atbilst analītiskajām specifikācijām, kuras noteiktas pielikuma VI nodaļā.Tomēr vajadzības gadījumā tādu tehnisku iemeslu dēļ, kas saistīti ar dažu no olu produktiem iegūtu pārtikas produktu pagatavošanu, kompetentā iestāde, pamatojoties uz kritērijiem, kurus nosaka saskaņā ar 14. punktā noteikto procedūru, nolemj, ka dažiem olu produktiem apstrāde nav jāveic; šādā gadījumā olu produktus tūlīt jāizlieto uzņēmumā, kur no tiem ir paredzēts ražot citus pārtikas produktus;f) tiem jāatbilst analītiskajām specifikācijām, kas noteiktas pielikuma VI nodaļā;g) tiem jābūt veiktai veselības pārbaudei saskaņā ar pielikuma VII nodaļu;h) tiem jābūt iepakotiem saskaņā ar pielikuma VIII nodaļu;i) tie jāuzglabā un jāpārvadā saskaņā ar pielikuma IX un X nodaļu;j) uz tiem jābūt veselības marķējumam, kas paredzēts pielikuma XI nodaļā, un gadījumos, kad tie domāti tiešam patēriņam pārtikā, tiem jāatbilst prasībām Padomes 1978. gada 18. decembra Direktīvā 79/112/EEK par dalībvalstu likumu tuvināšanu attiecībā uz galapatērētājam pārdodamu pārtikas produktu marķēšanu, noformējumu un reklāmu [10], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 86/197/EEK [11].4. pantsKompetentās iestādes nodrošina, lai olu produktu izgatavotāji pieņemtu visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības un jo īpaši, lai:- ņemtu laboratoriskās pārbaudes paraugus nolūkā pārbaudīt, vai ir ievērotas analītiskās specifikācijas, kas noteiktas pielikuma VI nodaļā,- olu produktus, kurus nedrīkst glabāt apkārtējās vides temperatūrā, pārvadātu un uzglabātu pielikuma IX un X nodaļā noteiktajā temperatūrā,- noteiktu, cik ilgā laikā ir nodrošināta olu produktu saglabāšanās,- reģistrētu dažādu pārbaužu un testu rezultātus un divus gadus glabātu tos uzrādīšanai kompetentajām iestādēm,- katra partija būtu marķēta tā, lai varētu noteikt tās apstrādes dienu; partijas identifikācijas zīmei jābūtapstrādes protokolā un XI nodaļā paredzētajā veselības marķējumā.5. pants1. Dalībvalstis nodrošina, ka tiek veiktas pārbaudes, lai kvalitatīvi noteiktu farmakoloģiskas vai endokrīnas iedarbības vielu atliekas un antibiotiku, pesticīdu, mazgāšanas līdzekļu un citu to vielu atliekas, kas ir kaitīgas vai kas var mainīt olu produktu organoleptiskās īpašības vai padarīt to lietošanu bīstamu vai kaitīgu cilvēka veselībai.2. Ja pārbaudītajos olu produktos konstatē atliekvielu pēdas, kas pārsniedz atļauto daudzumu, kurš noteikts saskaņā ar 4. punktu, tos nedrīkst ļaut izmantot lietošanai pārtikā un laist tirgū vai nu pārtikas produktu ražošanai, vai arī tiešam patēriņam pārtikā.3. Testi attiecībā uz atliekvielām jāveic saskaņā ar pārbaudītām un zinātniski atzītām metodēm, jo īpaši ar Kopienas direktīvās vai citos starptautisko standartos noteiktām metodēm.Kad Zinātniskā veterinārā komiteja ir sniegusi atzinumu, šos testus attiecībā uz atliekvielām jāspēj novērtēt, izmantojot standartmetodes, kas noteiktas saskaņā ar 14. pantā noteikto procedūru.Saskaņā ar to pašu procedūru katrā dalībvalstī jānozīmē vismaz viena references laboratorija, kas veic pārbaudi attiecībā uz atliekvielām gadījumos, kad piemēro 7. un 8. pantu.Komisija šīs standartmetodes un references laboratoriju sarakstu publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.4. Padome pēc Komisijas priekšlikuma ar kvalificētu balsu vairākumu pieņem:- sīki izstrādātus kontrolpasākumus,- šīs direktīvas 2. punktā minēto vielu pielaides robežu,- paraugu ņemšanas biežumu.6. pants1. Dalībvalstis sagatavo savu atzīto uzņēmumiem sarakstu, katram no tiem ir atzīšanas numurs. Šo sarakstu dalībvalstis nosūta pārējām dalībvalstīm un Komisijai.Neviena dalībvalsts uzņēmumu neatzīst, iekams nav nodrošināta šīs direktīvas prasību izpilde. Dalībvalstis atzīšanu atsauc, ja vairs netiek izpildīti nosacījumi, ar kādiem to piešķīra. Par atzīšanas atsaukumu informē pārējās dalībvalstis un Komisiju.2. Kompetentā iestāde ir atbildīga par regulārām ekspertīzēm un pārbaudēm uzņēmumos un iepakošanas centros, tai vienmēr ir brīvi pieejamas visas uzņēmumu daļas, lai pārliecinātos, ka tiek ievērotas šīs direktīvas prasības.Ja, veicot šādu ekspertīzi, atklāj, ka nav ievērotas visas šīs direktīvas prasības, kompetentā iestāde atbilstoši rīkojas, lai stāvokli labotu.7. pants1. Eksperti no Komisijas sadarbībā ar kompetentajām iestādēm var veikt pārbaudes uz vietas, ciktāl tas ir nepieciešams, lai nodrošinātu šīs direktīvas vienādu piemērošanu; viņi jo īpaši var pārbaudīt, vai uzņēmumi un iepakošanas centri, kas atzīti saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 2772/75 5. panta 3. punktu, faktiski atbilst šai direktīvai.Dalībvalsts, kuras teritorijā veic pārbaudi, sniedz ekspertiem visu palīdzību, kas vajadzīga, lai viņi varētu veikt savus uzdevumus. Komisija informē attiecīgo dalībvalsti par šo pārbaužu rezultātiem.Attiecīgā dalībvalsts veic visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai ņemtu vērā pārbaudes rezultātus. Ja šī dalībvalsts minētos pasākumus neveic, Komisija saskaņā ar 13. pantā noteikto procedūru var nolemt, ka šai dalībvalstij jāaptur olu produktu laišana tirgū no uzņēmumiem, kas neatbilst šai direktīvai.2. Pirms veic 1. punktā minētās pārbaudes, saskaņā ar 14. pantā noteikto procedūru nosaka vispārīgos noteikumus par šā panta piemērošanu un sagatavo Komisijas ieteikumu, ietverot tajā noteikumus, kas jāievēro, veicot 1. punktā paredzētās pārbaudes.8. pants1. Neierobežojot 6. un 7. pantu, galamērķa valsts gadījumos, kad ir nopietns iemesls aizdomām par pārkāpumiem, veic olu produktu nediskriminējošu ekspertīzi, lai pārbaudītu, vai sūtījums atbilst šīs direktīvas prasībām.2. Šīs direktīvas 1. punktā minēto ekspertīzi veic šo preču galamērķī vai citā piemērotā vietā, ar noteikumu, ka pēdējā minētajā gadījumā vietas izvēle cik iespējams maz traucē preču pārvadājumus.Šāda ekspertīze jāveic, cik iespējams drīz, lai nevajadzīgi neaizkavētu olu produktu laišanu tirgū vai lai kavēšanās dēļ nemazinātos produktu kvalitāte.3. Ja, veicot ekspertīzi saskaņā ar 1. un 2. punktu, atklāj, ka olu produkti neatbilst šīs direktīvas prasībām, galamērķa valsts kompetentā iestāde nosūtītājam, saņēmējam vai to pārstāvim var ļaut izvēlēties, vai izņemt šo sūtījumu no tirgus, lai varētu veikt turpmāku apstrādi, vai izmantot to citiem mērķiem, ja tas pieļaujams, ņemot vērā ar veselības aizsardzību saistītus apsvērumus. Ja ne, tad jāpiedāvā šos olu produktus iznīcināt. Katrā ziņā kompetentā iestāde veic piesardzības pasākumus, lai novērstu šādu olu produktu neatbilstošu izlietošanu.4. a) Lēmumi par minēto pasākumu veikšanu un to pamatojums jāpaziņo nosūtītājam, saņēmējam vai to pārstāvim. Ja kāda no šīm personām to pieprasa, jānorāda šo lēmumu iemesli, un tie nekavējoties jānosūta rakstveidā kopā ar ziņām par tiesiskās aizsardzības līdzekļiem, kas saskaņā ar likumu tai ir pieejami, to veidiem un termiņu, kādā jāuzsāk darbība.Šī direktīva neietekmē nosūtītājam, saņēmējam vai to pārstāvim pieejamos tiesiskās aizsardzības līdzekļus.b) Ja šo lēmumu iemesls ir īpaši smags risks cilvēka veselībai, tie nekavējoties jādara zināmi nosūtītājdalībvalsts kompetentajai iestādei un Komisijai.c) Kad tie ir paziņoti, var veikt attiecīgus pasākumus saskaņā ar 13. pantā noteikto procedūru, jo īpaši lai koordinētu citās dalībvalstīs veiktos pasākumus attiecībā uz attiecīgajiem olu produktiem.5. Dalībvalstis nosūtītājiem, kuru olu produktus nedrīkst laist tirgū tās ekspertīzes rezultātā, kas paredzēta 1. punktā, piešķir tiesības saņemt eksperta atzinumu.Ekspertam jābūt tādas dalībvalsts pilsonim, kas nav nosūtītājvalsts vai galamērķa valsts.Pēc dalībvalstu priekšlikuma Komisija sagatavo to ekspertu sarakstu, kuriem var uzdot sniegt šādus atzinumus. Saskaņā ar 14. pantā noteikto procedūru pieņem sīki izstrādātus noteikumus par to, kā piemērot šo punktu.9. pantsJa dalībvalsts pēc tam, kad ir veikta ekspertīze saskaņā ar 8. pantu, uzskata, ka šīs direktīvas noteikumi vairs neievēro kādā citas dalībvalsts uzņēmumā, tā attiecīgi informē minētās citas valsts kompetento iestādi. Šī iestāde veic vajadzīgos pasākumus un paziņo pirmās dalībvalsts kompetentajai iestādei par pieņemtajiem lēmumiem un šādu lēmumu iemesliem.Ja pirmajai dalībvalstij ir bažas, ka šādi pasākumi nav veikti vai nav atbilstoši, abas dalībvalstis kopā meklē veidus un līdzekļus, kā šo stāvokli labot, vajadzības gadījumā attiecīgajā uzņēmumā veic ekspertīzi.Dalībvalstis informē Komisiju par strīdiem un panāktajiem atrisinājumiem.Ja šīs dalībvalstis nespēj vienoties, viena no tām šo jautājumu pieņemamā termiņā nodod Komisijai, kas vienam vai vairākiem ekspertiem dod norādījumus sniegt atzinumu.Kamēr atzinums nav sniegts, nosūtītājdalībvalsts pastiprināti pārbauda olu produktus no attiecīgajiem uzņēmumiem, un pēc galamērķa dalībvalsts pieprasījuma Komisija nekavējoties dod norādījumus ekspertam doties uz nosūtītājuzņēmumu, lai ierosinātu veikt attiecīgus pagaidu aizsargpasākumus.Ņemot vērā ceturtajā daļā paredzēto atzinumu vai saskaņā ar 7. panta 1. punktu veiktās pārbaudes rezultātu dalībvalstīm saskaņā ar 13. pantā noteikto procedūru var dot atļauju īslaicīgi liegt ievest to teritorijā olu produktus no šāda uzņēmuma.Šo atļauju var atcelt saskaņā ar 13. pantā noteikto procedūru, pamatojoties uz papildu atzinumu, ko sniedz viens vai vairāki eksperti.Eksperti ir tādas dalībvalsts pilsoņi, kas nav iesaistīta strīdā.Sīki izstrādātus noteikumus par to, kā piemērot šo pantu, pieņem saskaņā ar 14. pantā noteikto procedūru.10. pantsŠīs direktīvas pielikumu pēc Komisijas priekšlikuma groza Padome, pieņemot lēmumu ar kvalificētu balsu vairākumu.11. pants1. Līdz šīs direktīvas noteikumu piemērošanai turpina piemērot valsts likumdošanas aktus, kas reglamentē olu produktu importu no trešām valstīm, un tie nedrīkst būt labvēlīgāki kā valsts likumdošanas akti, kas reglamentē Kopienas iekšējo tirdzniecību.2. Ekspertīze uz vietas veic eksperti no dalībvalstīm un Komisijas. Dalībvalstu ekspertus, kuriem uzdots veikt šo ekspertīzi, ieceļ Komisija pēc dalībvalstu priekšlikuma. Ekspertīzi veic Kopienas vārdā, un Kopiena uzņemas ar to saistītās izmaksas.3. Saskaņā ar 14. pantā noteikto procedūru sagatavo to uzņēmumu sarakstu, kas atbilst pielikumā noteiktajām prasībām.4. Veselības sertifikāts, ko pievieno produktiem, tos importējot, kā arī produktiem pievienotā veselības marķējuma noformējums un saturs atbilst paraugam, ko izstrādā saskaņā ar 14. pantā noteikto procedūru.12. pantsPēc Komisijas priekšlikuma Padome ar kvalificētu balstu vairākumu lemj, kuras piedevas, kas iekļautas to piedevu sarakstā, kuras ir atļautas ar spēkā esošajiem Kopienas noteikumiem par piedevām, kuras atļauts izmantot pārtikas produktos, drīkst izmantot olu produktos, kas noteikti 3. panta a) apakšpunktā, un par sīki izstrādātiem šādas izmantošanas noteikumiem.Līdz šā lēmuma pieņemšanai, spēkā joprojām ir valsts tiesību normas, kas reglamentē minēto izmantošanu.13. pants1. Ja jāpiemēro šajā pantā noteiktā procedūra, šo jautājumu tūlīt nodod Pastāvīgajai veterinārijas komitejai, kas izveidota ar Padomes 1968. gada 15. oktobra Lēmumu, (še turpmāk "Komiteja") pēc tās priekšsēdētāja ierosmes vai dalībvalsts pieprasījuma.2. Komisijas pārstāvis iesniedz Komitejai veicamo pasākumu projektu. Atzinumu par projektu Komiteja sniedz termiņā, ko priekšsēdētājs var noteikt atkarībā no jautājuma steidzamības. Atzinumu sniedz ar balsu vairākumu, kā Līguma 148. panta 2. punktā noteikts attiecībā uz lēmumiem, kuri Padomei jāpieņem pēc Komisijas priekšlikuma. Dalībvalstu pārstāvju balsis Komitejā vērtē, kā noteikts minētajā pantā. Priekšsēdētājs nebalso.3. Komisija pieņem paredzētos pasākumus, ja tie ir saskaņā ar Komitejas atzinumu.4. Ja paredzētie pasākumi nav saskaņā ar Komitejas atzinumu vai ja atzinums nav sniegts, Komisija tūlīt iesniedz Padomei priekšlikumu par veicamajiem pasākumiem. Padome pieņem lēmumu ar kvalificētu balsu vairākumu.Ja 15 dienu laikā no priekšlikuma iesniegšanas dienas Padome nav pieņēmusi lēmumu, Komisija apstiprina ierosinātos pasākumus, izņemot gadījumus, kad Padome ar vienkāršu balsu vairākumu pieņēmusi lēmumu pret tiem.14. pants1. Ja jāpiemēro šajā pantā noteiktā procedūra, priekšsēdētājs pēc savas ierosmes vai pēc dalībvalsts pieprasījuma nekavējoties nodod jautājumu izskatīšanai Komitejā.2. Komisijas pārstāvis iesniedz Komitejai veicamo pasākumu projektu. Atzinumu par projektu Komiteja sniedz termiņā, ko priekšsēdētājs var noteikt atkarībā no jautājuma steidzamības. Atzinumu sniedz ar balsu vairākumu, kas noteikt Līguma 148. panta 2. punktā attiecībā uz lēmumiem, kuri Padomei jāpieņem pēc Komisijas priekšlikuma. Dalībvalstu pārstāvju balsis Komitejā vērtē, kā noteikts minētajā pantā. Priekšsēdētājs nebalso.3. Komisija pieņem paredzētos pasākumus, ja tie ir saskaņā ar Komitejas atzinumu.4. Ja paredzētie pasākumi nav saskaņā ar Komitejas atzinumu vai ja atzinums nav sniegts, Komisija tūlīt iesniedz Padomei priekšlikumu par veicamajiem pasākumiem. Padome pieņem lēmumu ar kvalificētu balsu vairākumu.Ja trīs mēnešu laikā no priekšlikuma iesniegšanas dienas Padome nav pieņēmusi lēmumu, Komisija apstiprina ierosinātos pasākumus, izņemot gadījumus, kad Padome ar vienkāršu balsu vairākumu pieņēmusi lēmumu pret tiem.15. pantsDalībvalstīs līdz 1991. gada 31. decembrim stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.Komisija ne vēlāk kā 1994. gada 31. decembrī iesniedz Padomei ziņojumu par šajā jautājumā iegūto pieredzi, vajadzības gadījumā pievienojot priekšlikumus, kas paredzēti, lai attiecīgi pielāgotu šīs direktīvas pielikumu, īpaši ņemot vērā zinātnes un tehnoloģijas attīstību.16. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 1989. gada 20. jūnijāPadomes vārdā —priekšsēdētājsC. Romero Herrera[1] OV C 67, 14.3.1987., 9. lpp. un OV C 53, 2.3.1989., 10. lpp.[2] OV C 187, 18.7.1988., 184. lpp.[3] OV C 232, 31.8.1987., 1. lpp.[4] OV L 282, 1.11.1975., 49. lpp.[5] OV L 370, 30.12.1987., 14. lpp.[6] OV L 282, 1.11.1975., 104. lpp.[7] OV L 377, 31.12.1987., 44. lpp.[8] OV L 282, 1.11.1975., 56. lpp.[9] OV L 282, 1.11.1975., 100. lpp.[10] OV L 33, 8.2.1979., 1. lpp.[11] OV L 144, 29.5.1986., 38. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSI NODAĻAVISPĀRĪGI ATZĪŠANAS UN DARBĪBAS NOSACĪJUMIUzņēmumiem ir vajadzīgs vismaz:1) apgabalos, kur uzglabā olas un kur ražo vai uzglabā olu produktus:a) ūdensnecaurlaidīgs grīdu segums, kas ir viegli tīrāms un dezinficējams, nepūstošs un ieklāts tā, lai atvieglotu ūdens novadīšanu; ūdens jānovada uz notekcaurulēm ar restēm un lūkām, lai neizplatītos smakas;b) gludas, izturīgas, ūdensnecaurlaidīgas sienas ar gaišu krāsotu mazgājamu pārklājumu, kas ir vismaz divus metrus augsts un sniedzas vismaz līdz uzglabāšanas augstumam dzesētavās vai saldētavās un glabātavās. Sienām savienojuma vietā ar grīdu jābūt noapaļotām vai līdzīgi veidotām, lai atvieglotu tīrīšanu;c) durvis no materiāla, kas nebojājas, un, ja tās ir no koka, ar gludu un ūdensnecaurlaidīgu pārklājumu abās pusēs;d) viegli tīrāmi griesti, kas ir būvēti un apdarināti tā, lai nepieļautu netīrumu uzkrāšanos un pelējuma veidošanos, iespējamu krāsojuma lobīšanos un ūdens tvaika kondensāciju;e) piemērota ventilācija un, ja vajadzīgs, jaudīgas ierīces tvaika nosūkšanai;f) piemērots dabīgais vai mākslīgais apgaismojums;g) cik iespējams tuvu darba vietām:- pietiekami daudz iekārtu roku tīrīšanai un dezinficēšanai, kā arī mazgāšanai ar karstu ūdeni. Krāni nedrīkst būt darbināmi ar plaukstām vai rokām. Roku tīrīšanai paredzētajām iekārtām jābūt apgādātām ar tekošu karsto un auksto ūdeni vai ūdeni, kas iepriekš sajaukts līdz vajadzīgai temperatūrai, tīrīšanas un dezinfekcijas līdzekļiem, kā arī vienreizējas lietošanas roku dvieļiem,- iekārtas instrumentu dezinfekcijai;2) pietiekami daudz ģērbtuvju ar gludām, ūdensnecaurlaidīgām un mazgājamām sienām un grīdām, kā arī pietiekami daudz izlietņu un ūdensklozeta tualešu. Tualetes nedrīkst būt tieši savienotas ar darba telpām. Izlietnēs jābūt tekošam karstajam un aukstajam ūdenim vai arī ūdenim, kas iepriekš sajaukts līdz vajadzīgajai temperatūrai, līdzekļiem roku tīrīšanai un dezinfekcijai, kā arī vienreizējas lietošanas roku dvieļiem. Izlietņu krāni nedrīkst būt darbināmi ar rokām. Tualetes telpu tuvumā jābūt pietiekami daudz izlietņu;3) atsevišķa telpa un piemērotas iekārtas fiksētu un pārvietojamu tvertņu un cisternu tīrīšanai un dezinfekcijai. Tomēr šī telpa un iekārtas nav vajadzīgas, ja tvertnes un cisternas ir paredzēts tīrīt un dezinficēt citos centros;4) iekārtas, kas paredzēta vienīgi tam, lai piegādātu dzeramo ūdeni tādā nozīmē, kas noteikta Padomes 1980. gada 15. jūlija Direktīvā 80/778/EEK par lietošanai pārtikā paredzētā ūdens kvalitāti [1];Iekārtas, kas piegādā nedzeramo ūdeni, tomēr ir atļauts izmantot tvaika ražošanai, ugunsdzēsības vajadzībām un saldēšanas iekārtu dzesēšanai ar noteikumu, ka šim nolūkam uzstādīto cauruļu izvietojums nepieļauj iespēju šo ūdeni izmantot citiem mērķiem un ka nekādā gadījumā netiks piesārņoti olu produkti. Šis tvaiks un ūdens nedrīkst saskarties ar olu produktiem vai tikt izmantots to tvertņu, iekārtu vai aprīkojuma tīrīšanai un dezinfekcijai, kas saskaras ar olu produktiem. Nedzeramā ūdens piegādes caurulēm jābūt skaidri atšķiramām no dzeramā ūdens piegādes caurulēm;5) piemērots aizsargaprīkojums pret tādiem kaitēkļiem kā kukaiņi un grauzēji;6) aprīkojumam, savienojumiem un instrumentiem vai to virsmām, kam ir paredzēts saskarties ar olu produktiem, jābūt izgatavotām no gluda materiāla, kuru ir viegli mazgāt, tīrīt un dezinficēt, kurš ir izturīgs pret koroziju un no kura olu produktos nevar nonākt vielas tādos daudzumos, kādi ir bīstami cilvēku veselībai, izraisīt olu produktu sastāva bojāšanos vai nelabvēlīgi ietekmēt to organoleptiskās īpašības.II NODAĻAĪPAŠI UZŅĒMUMU ATZĪŠANAS NOSACĪJUMIPapildus to vispārīgo nosacījumu izpildei, kas noteikti I nodaļā, uzņēmumiem ir vajadzīgas vismaz:1) piemērotas telpas, kas ir pietiekami lielas, lai atsevišķi uzglabātu olas un gatavos olu produktus, vajadzības gadījumā ar dzesēšanas iekārtām, lai olu produktus uzglabātu atbilstošā temperatūrā; saldētavām jābūt ar termometru vai tālvadības pašrakstītājtermometru;2) ja izmanto netīras olas, šo olu mazgāšanas un dezinfekcijas iekārtas; saskaņā ar 14. pantā noteikto procedūru izveido to produktu sarakstu, kuriem ir atļauts veikt šādu dezinfekciju;3) a) a) īpaša telpa ar atbilstošām iekārtām olu pārsišanai un to satura savākšanai, kā arī čaumalas daļu un zemčaumalas plēves noņemšanai;b) atsevišķa telpa citām darbībām, kas nav minētas a) apakšpunktā.Ja olu produktus pasterizē, pasterizāciju var veikt a) apakšpunktā minētajā telpā gadījumā, ja uzņēmumā ir noslēgta pasterizācijas sistēma; citos gadījumos pasterizāciju veic b) apakšpunktā minētajā telpā. Pēdējā minētajā gadījumā jādara viss, lai nepieļautu olu produktu piesārņošanu pēc pasterizācijas;4) piemērotas iekārtas olu satura pārvietošanai uzņēmumā;5) šajā direktīvā paredzētajos gadījumos kompetentās iestādes apstiprinātas olu produktu apstrādes ierīces, kam ir vismaz:a) attiecībā uz pasterizāciju:- automātiska temperatūras kontrolierīce,- pašrakstītājtermometrs,- automātiska drošības ierīce, kas novērš nepietiekamas termiskas apstrādes iespēju,b) attiecībā uz nepārtrauktās pasterizācijas sistēmu šīm iekārtām jābūt arī ar:- piemērotu drošības sistēmu, kas nepieļauj pasterizētu olu produktu sajaukšanos ar nepilnīgi pasterizētiem olu produktiem, un- automātisku drošības sistēmas kontrolierīci, kas novērš minēto sajaukšanos;6) telpa citu pārtikas produktu un piedevu glabāšanai;7) ja produktus iepako vienreizlietojamās tvertnēs, piemērota vieta un, vajadzības gadījumā, atsevišķa telpai šo tvertņu un to izgatavošanai paredzēto izejvielu glabāšanai;8) iekārtas tukšo čaumalu, kā arī lietošanai pārtikā nederīgu olu un olu produktu tūlītējai aizvākšanai un atsevišķai glabāšanai;9) piemērots aprīkojums higiēniskai olu produktu iepakošanai;10) lai veiktu analīzes un pārbaudes atbilstoši šīs direktīvas prasībām par izejvielām un olu produktiem, uzņēmumā jābūt attiecīgai laboratorijai. Ja tādas nav, tad šim uzņēmumam jānodrošina minētajām prasībām atbilstošas laboratorijas pakalpojumi. Tādā gadījumā uzņēmums attiecīgi informē kompetento iestādi;11) vajadzības gadījumā piemērota iekārta to saldēto olu produktu atkausēšanai, kuri jāapstrādā un ar kuriem jāveic turpmākas manipulācijas atzītā uzņēmumā,12) atsevišķa telpa tīrīšanas un dezinfekcijas līdzekļu glabāšanai.III NODAĻAHIGIĒNAS PRASĪBAS SAISTĪBĀ AR UZŅĒMUMU TELPĀM, APRĪKOJUMU UN PERSONĀLUAttiecībā uz personālu, telpām un aprīkojumu jāpieprasa ievērot augstākās pakāpes tīrību:1) personālam, kas apstrādā olas un olu produktus vai veic ar tiem manipulācijas, jo īpaši jāvalkā tīrs darba apģērbs un galvassega. Šiem darbiniekiem katru darba dienu vairākas reizes un katrreiz, atsākot darbu, jāmazgā un jādezinficē rokas.Jāaizliedz smēķēt, ēst, spļaudīties vai košļāt vietās, kur notiek darbs ar olām un olu produktiem un kur tos uzglabā;2) uzņēmumos nedrīkst iekļūt dzīvnieki. Visi grauzēji, kukaiņi vai citi parazīti sistemātiski jāiznīcina;3) telpas, aprīkojums un instrumenti, ko izmanto darbā ar olu produktiem, jātur tīri un labā tehniskā stāvoklī. Aprīkojums un instrumenti rūpīgi jātīra un jādezinficē, ja vajadzīgs, vairākas reizes darba dienā, darba dienas beigās un pirms atkārtotas izmantošanas, ja tie ir netīri. Noslēgtām cauruļvadu sistēmām, kas paredzētas olu produktu pārvietošanai, ir vajadzīga atbilstoša tīrīšanas iekārta, kura nodrošina visu daļu tīrīšanu un dezinfekciju. Pēc tīrīšanas un dezinfekcijas caurules jāizskalo ar dzeramo ūdeni;4) telpas, instrumentus un aprīkojumu drīkst izmantot tikai olu produktu apstrādei, izņemot citu pārtikas produktu apstrādi vai nu vienlaikus, vai arī citā laikā pēc tam, kad ir saņemta kompetentās iestādes atļauja, un ar noteikumu, ka tiek veikti visi vajadzīgie pasākumi, lai nepieļautu, ka produktus, uz ko attiecas šī direktīva, piesārņo vai ar tiem notiek kaitīgas izmaiņas;5) vienmēr jāizmanto dzeramais ūdens; tomēr nedzeramo ūdeni izņēmuma gadījumos var izmantot tvaika ražošanai ar noteikumu, ka šim nolūkam ierīkotās caurules ir tādas, ka šo ūdeni nevar izmantot citiem mērķiem un nerodas olu vai olu produktu piesārņošanas draudi. Turklāt nedzeramo ūdeni izņēmuma gadījumos var atļaut izmantot saldēšanas iekārtu dzesēšanai. Nedzeramā ūdens piegādes caurulēm jābūt skaidri atšķiramām no dzeramā ūdens piegādes caurulēm;6) mazgāšanas līdzekļus, dezinfekcijas līdzekļus un līdzīgas vielas jāizmanto un jāuzglabā tā, lai tās kaitīgi neietekmētu instrumentus, aprīkojumu un olu produktus. Pēc šo vielu lietošanas instrumenti un aprīkojums rūpīgi jānoskalo ar dzeramo ūdeni;7) ar olām vai olu produktiem jāaizliedz strādāt cilvēkiem, kas ir iespējami piesārņojuma avoti;8) jāpieprasa, lai visas personas, kas ir nodarbinātas darbā ar olām vai olu produktiem, uzrādītu medicīnisku izziņu, kas apliecina, ka nav iemesla, kādēļ viņam vai viņai šādu darbu nevajadzētu veikt. Medicīniskā izziņa katru gadu jāatjauno, ja vien saskaņā ar 14. pantā noteikto procedūru nav atzīta cita veselības pārbaudes kārtība, kas dod līdzvērtīgas garantijas.IV NODAĻAPRASĪBAS ATTIECĪBĀ UZ OLĀM, KAS PAREDZĒTAS OLU PRODUKTU RAŽOŠANAI1) Olām, ko izmanto olu produktu ražošanā, jābūt fasētām iepakojumā, kas atbilst Komisijas 1969. gada 17. janvāra Regulai (EEK) Nr. 95/69, ar ko ievieš Regulu (EEK) Nr. 1619/68 par olu tirdzniecības standartiem [2], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EEK) Nr. 3906/86 [3].2) a) a) Olu produktu ražošanai drīkst izmantot tikai neinkubētas olas, kas ir derīgas lietošanai pārtikā; to čaumalām jābūt pilnībā attīstītām un bez plīsumiem;b) atkāpjoties no a) apakšpunkta, ieplīsušas olas var izmantot olu produktu ražošanā ar nosacījumu, ka tās no fasēšanas centriem un ražošanas saimniecības piegādā tieši atzītam uzņēmumam, kur tās cik iespējams drīz pārsit.3) Olas un olu produkti, kas nav derīgi lietošanai pārtikā, jāizņem un jādenaturē tā, lai tos nevarētu izmantot pārtikai. Tie tūlīt jānovieto telpā, kas paredzēta II nodaļas 8) punktā.V NODAĻAĪPAŠAS HIGIĒNAS PRASĪBAS OLU PRODUKTU RAŽOŠANĀVisas darbības jāveic tā, lai nepieļautu piesārņošanu olu produktu ražošanas, apstrādes un glabāšanas laikā, un jo īpaši:1) olas un olu produkti, kas nodoti turpmākai apstrādei atzītā uzņēmumā, tūlīt pēc saņemšanas līdz pārstrādei jāglabā II nodaļas 1) punktā paredzētajās telpās. Temperatūrai šajās telpās jābūt tādai, lai nodrošinātu, ka tie netiek piesārņoti. Plātes ar olām čaumalās nedrīkst novietot tieši uz grīdas;2) olām jābūt izsaiņotām un, vajadzības gadījumā, nomazgātām un dezinficētām telpā, kas ir nodalīta no olu pārsišanas telpas; iepakojumu nedrīkst ienest olu pārsišanas telpā;3) olas jāsasit II nodaļas 3) punkta a) apakšpunktā paredzētajā telpā; ieplīsušās olas, kas minēts IV nodaļas 2) punkta b) apakšpunktā, jāapstrādā nekavējoties;4) netīras olas pirms pārsišanas jānotīra; tas jāveic telpā, kas ir nodalīta no olu pārsišanas telpas vai telpas, kur notiek darbs ar atdalītu olu saturu. Tīrīšanas procedūrām jābūt tādām, lai nepieļautu minēto olu saturu piesārņošanu vai atšķaidīšanu. Čaumalām pārsišanas laikā jābūt pietiekami sausām, lai olu saturs neatšķaidītos ar tīrīšanas ūdens atliekām;5) ar olām, kas nav vistu vai tītaru, vai pērļu vistiņu olas, jārīkojas, un tās jāapstrādā atsevišķi. Kad tiek atsākta vistu olu vai tītaru un pērļu vistiņu olu pārstrāde, viss aprīkojums jānotīra un jādezinficē;6) neatkarīgi no izmantotās metodes olas jāpārsit tā, lai olu saturu cik iespējams nepiesārņotu. Tādēļ olu saturu nedrīkst iegūt ar centrifugēšanu vai olu sasišanu, un centrifugēšanu nedrīkst izmantot, lai no tukšajām čaumalām iegūtu olu baltumu atliekas. Čaumalu vai zemčaumalu plēvju pārpalikumi jāglabā cik iespējams tālu no olu produktiem, un tie nedrīkst pārsniegt VI nodaļas 2. punkta c) apakšpunktā noteikto daudzumu;7) pēc pārsišanas visas olu produkta sastāvdaļas cik iespējams drīz jāapstrādā; termiskā apstrāde ir olu produkta apstrāde piemērotā temperatūrā pietiekami ilgu laiku, lai likvidētu visus klātesošos patogēnos mikroorganismus. Termiskās apstrādes laikā pastāvīgi jāreģistrē temperatūra. Uzskaites datus par to, ka katrai partijai ir veikta apstrāde, jāglabā divus gadus tā, lai tie būtu pieejami kompetentajai iestādei. Nepietiekami apstrādātai partijai var tūlīt apstrādi veikt vēlreiz tajā pašā uzņēmumā ar noteikumu, ka pēc atkārtotās apstrādes tā būs derīga lietošanai pārtikā; ja tiek konstatēts, ka partija nav derīga lietošanai pārtikā, tā jādenaturē saskaņā ar IV nodaļas 3) punktu;8) ja apstrādi neveic tūlīt pēc olu pārsišanas, olu saturs jāglabā pietiekami higiēniskos apstākļos vai nu sasaldēts, vai temperatūrā, kas nepārsniedz 4 °C. Uzglabāšanas laiks 4 °C temperatūrā nedrīkst pārsniegt 48 stundas, izņemot gadījumus, kad no sastāvdaļām atdala cukuru;9) ja konkrētas ražošanas metodes to prasa, Komisija atbilstoši 14. pantam līdz 1991. gada 31. decembrim nosaka, kurus olu produktus no atzīta uzņēmuma drīkst apstrādāt citā atzītā uzņēmumā ar noteikumu, ka tiek ievēroti šādi vispārīgi nosacījumi:a) tiklīdz olu produkti ir iegūti, tie vai nu dziļi jāsasaldē, vai jāatdzesē līdz temperatūrai, kas pēdējā minētajā gadījumā nepārsniedz 4 °C, tie jāapstrādā galamērķī 48 stundu laikā pēc to olu pārsišanas dienas, no kurām tie ir iegūti, izņemot gadījumus, kad no sastāvdaļām atdala cukuru;b) tie jāiepako, jāpārbauda, jāpārvadā un ar tiem jārīkojas saskaņā ar šīs direktīvas prasībām;c) tie jāmarķē saskaņā ar XI nodaļā noteiktajām prasībām. Šo preču veids jānorāda šādi: "nepasterizēti olu produkti apstrādājami galamērķī pārsišanas datums un laiks";10) ar turpmākām pārstrādes darbībām pēc apstrādes jānodrošina, lai olu produkti netiktu piesārņoti; šķidrie produkti vai koncentrētie produkti, kas nav stabilizēti tā, lai tos uzglabātu istabas temperatūrā, tūlīt vai pēc fermentācijas procesa vai nu jāizžāvē, vai jāatdzesē līdz temperatūrai, kas nepārsniedz 4 °C; sasaldējamie produkti jāsasaldē tūlīt pēc apstrādes;11) olu produkti jāglabā šajā direktīvā noteiktajā temperatūrā, līdz tos izmanto citu pārtikas produktu izgatavošanai;12) atzītos uzņēmumos ir aizliegts pagatavot olu produktus no izejvielām, kas nav piemērotas pārtikas produktu izgatavošanai, pat ja tos neizmanto pārtikai.VI NODAĻAANALĪTISKĀS SPECIFIKĀCIJAS1. Mikrobioloģiskie kritērijiVisām olu produktu partijām pēc apstrādes jāveic mikrobioloģiskās pārbaudes, ņemot paraugus apstrādes uzņēmumos, lai garantētu, ka tās atbilst šādiem kritērijiem:a) salmonella: nekonstatē 25 g vai ml olu produkta;b) citi kritēriji:- aerobās mezofilās baktērijas: M = 105 uz 1 g vai 1 ml,- enterobaktērijas: M = 102 uz 1 g vai 1 ml,- stafilokoki: nekonstatē 1 g olu produkta,M = maksimāli pieļaujamais baktēriju skaits; rezultātu uzskata par neapmierinošu, ja baktēriju skaits vienā vai vairākās parauga vienībās ir M vai lielāks.2. Citi kritērijiJāpārbauda visas olu produktu partijas, ņemot paraugus apstrādes uzņēmumos, lai nodrošinātu, ka tās atbilst šādiem kritērijiem:a) 3-OH-sviestskābes koncentrācija nepārveidota olu produkta sausnā nedrīkst pārsniegt 10 mg/kg;b) lai pirms apstrādes nodrošinātu higiēnisku rīcību ar olām un olu produktiem, piemēro šādus standartus:- pienskābes saturs nedrīkst pārsniegt 1000 mg/kg olu produkta sausnas (attiecas tikai uz neapstrādātu produktu),- dzintarskābes saturs nedrīkst pārsniegt 25 mg/kg olu produkta sausnas.Fermentētiem produktiem šie lielumi tomēr ir tādi, kādi fiksēti pirms fermentācijas procesa;c) olu čaumalu pārpalikumu, olu zemčaumalas plēvju un visu citu olu produkta daļiņu daudzums nedrīkst pārsniegt 100 mg/kg olu produkta;d) šīs direktīvas 5. panta 1. punktā minēto vielu atlieku daudzumi nedrīkst pārsniegt 5. panta 4. punktā minētās pielaides.3. Līdz 1991. gada 31. decembrim Komisija saskaņā ar 14. pantā noteikto procedūru noteiks:- analīzes un pārbaudes metodes,- izlases pārbaužu plānus,- ņemamo paraugu skaitu,- analītiskās pielaides.Līdz šo lēmumu pieņemšanai dalībvalstis par standartmetodēm atzīs visas starptautiski atzītās analīzes un pārbaudes metodes.VII NODAĻAVESELĪBAS PĀRBAUDE UN PRODUKCIJAS UZRAUDZĪBA1. Uzņēmumi strādā kompetentās iestādes uzraudzībā.Pārraudzība, ko veic kompetentā iestāde, iekļauj visus uzraudzības pasākumus, kurus uzskata par nepieciešamiem, lai nodrošinātu, ka olu produktu ražotāji atbilsts šīs direktīvas prasībām, un jo īpaši, veicot:- olu izcelsmes un olu produktu galamērķa, un 4. panta ceturtajā ievilkumā minēto uzskaites datu pārbaudes,- olu produktu izgatavošanai paredzēto olu ekspertīzi,- to olu produktu ekspertīzi, kurus nosūta no uzņēmuma,- telpu, iekārtu un instrumentu tīrības un personāla higiēnas pārbaudi,- laboratoriskām pārbaudēm vajadzīgo paraugu ņemšanu, lai nodrošinātu, ka olas un olu produkti atbilst šīs direktīvas prasībām; šo pārbaužu rezultāti jāievada reģistrā un jāpaziņo olu produktu ražotājam.2. Pēc kompetentās iestādes pieprasījuma olu produktu ražotājiem jāpalielina 4. panta pirmajā ievilkumā minēto laboratorisko pārbaužu biežums, kad to uzskata par vajadzīgu, lai nodrošinātu higiēnisku olu produktu ražošanu.VIII NODAĻAOLU PRODUKTU IEPAKOŠANA1. Olu produkti jāiepako pietiekami higiēniskos apstākļos, lai nodrošinātu, ka tie netiek piesārņoti.Tvertnēm jāatbilst visām higiēnas normām, ieskaitot šādas:- tās nedrīkst bojāt olu produktu organoleptiskās īpašības,- tās nedrīkst būt tādas, kas var pārnest uz olu produktiem cilvēka veselībai kaitīgas vielas,- tām jābūt pietiekami izturīgām, lai pienācīgi aizsargātu olu produktus.2. Telpā, kurā uzglabā tvertnes, nedrīkst būt putekļi un parazīti; vienreizlietojamas taras izgatavošanai paredzētos materiālus nedrīkst glabāt uz grīdas.3. Olu produktiem izmantojamām tvertnēm pirms pildīšanas jābūt tīrām; atkārtoti izmantojamās tvertnes pirms pildīšanas jāiztīra, jādezinficē un jāizskalo.4. Tvertnes darba telpā jāienes higiēniski un jāizmanto bez nevajadzīgas vilcināšanās.5. Tūlīt pēc iepakošanas šīs tvertnes jānoslēdz un jānovieto II nodaļas 1) punktā minētajās glabāšanas telpās.6. Olu produktiem paredzētās tvertnes vajadzības gadījumā var izmantot citiem pārtikas produktiem ar noteikumu, ka tās iztīra un dezinficē, lai nepiesārņotu olu produktus.7. Tvertnēm, ko izmanto neiepakotu olu produktu pārvadāšanai, jāatbilst visām higiēnas normām un jo īpaši šādām:- to iekšējām virsmām un visām citām daļām, kas var saskarties ar olu produktiem, jābūt izgatavotām no gluda materiāla, kuru ir viegli mazgāt, tīrīt un dezinficēt, kurš ir izturīgs pret koroziju un no kura olu produktos nevar nonākt vielas tādos daudzumos, kādi ir bīstami cilvēku veselībai, izraisa olu produktu sastāva bojāšanos vai kaitīgi ietekmē tā organoleptiskās īpašības,- tām jābūt darinātām tā, lai olu produktus varētu pilnībā izņemt; ja tvertnes ir ar krāniem, tiem jābūt viegli noņemamiem, izjaucamiem, mazgājamiem, tīrāmiem un dezinficējamiem,- tās jāizmazgā, jāiztīra, jādezinficē un jāizskalo uzreiz pēc katras izmantošanas reizes un, vajadzības gadījumā, pirms atkārtotas izmantošanas,- pēc piepildīšanas tvertnes pienācīgi jānoslēdz, un tām jāpaliek noslēgtām arī pārvadājot, līdz tās izmanto,- tās jāizmanto vienīgi olu produktu pārvadāšanai.Tomēr, neierobežojot šīs nodaļas noteikumus, Komisija pirmo reizi un šajā gadījumā līdz 1990. gada 31. decembrim saskaņā ar 14. pantā paredzēto procedūru un ciktāl tas kaitīgi neietekmē attiecīgos olu produktus un citus pārtikas produktus, vajadzības gadījumā nosaka īpašus nosacījumus, kas jāizpilda attiecībā uz šīm tvertnēm, lai tās varētu izmantot citu pārtikas produktu pārvadāšanai, jo īpaši nosacījumus saistībā ar:- tvertņu mazgāšanu, tīrīšanu un dezinficēšanu pirms atkārtotas izmantošanas,- pārvadāšanas nosacījumiem,- to, cik ilgi tās drīkst izmantot.Līdz stājas spēkā otrajā daļā paredzētie lēmumi un, vēlākais, līdz 1991. gada 31. decembrim:- šajā sakarā joprojām piemēro valsts tiesību normas, kas atļauj izmantot tvertnes pārtikas produktu, kuri nav olu produkti, pārvadāšanai valsts teritorijā, kā arī dalībvalstu noslēgtie divpusējie līgumi, vienlaikus pildot vispārīgos Līguma noteikumus,- dalībvalstis, kuru tiesību normas paredz šādu atļauju, nedrīkst ne ierobežot, ne aizliegt transportam iebraukt to teritorijā no citām dalībvalstīm, kuras paredz tādu pašu atļauju,- dalībvalstis, kas aizliedz savā teritorijā transportu, kas tvertnēs, kuras paredzētas olu produktu pārvadāšanai, pārvadā citus pārtikas produktus, drīkst piemērot tādas pašas prasības olu produktu transportam, kas iebrauc no citas dalībvalsts.IX NODAĻAUZGLABĀŠANA1. Olu produkti jāuzglabā glabāšanas telpās, kas minētas II nodaļas 1) punktā.2. Olu produkti, kuriem noteikta konkrēta glabāšanas temperatūra, jātur šādā temperatūrā. Glabāšanas temperatūra nepārtraukti jāreģistrē, dzesēšanas ātrumam jābūt tādam, lai produkts cik iespējams drīz sasniegtu vajadzīgo temperatūru, un tvertnes jāuzglabā tā, lai ap tām varētu brīvi cirkulēt gaiss.3. Temperatūra glabātavā nedrīkst pārsniegt šādus lielumus:—dziļi saldētiem produktiem: | – 18 °C, |—saldētiem produktiem: | – 12 °C, |—dzesinātiem produktiem: | + 4 °C, |—dehidrētiem produktiem (izņemot olu baltumus): | + 15 °C. |X NODAĻAPĀRVADĀŠANA1. Olu produktu pārvadājumos izmantotajiem transportlīdzekļiem un tvertnēm jābūt konstruētiem un aprīkotiem tā, lai visā pārvadāšanas laikā varētu uzturēt temperatūru, kas noteikta šajā direktīvā.2. Olu produkti jānosūta tā, lai pārvadāšanas laikā tie būtu aizsargāti no visa, kas tiem var kaitēt.3. Pārvadāšanas laikā jāuztur šīs direktīvas IX nodaļas 3. punktā noteiktā temperatūra.XI NODAĻAOLU PRODUKTU MARĶĒŠANA1. Neierobežojot Direktīvas 79/112/EEK noteikumus, uz visiem olu produktu sūtījumiem, ko izved no uzņēmuma, jābūt etiķetei ar šādām norādēm:i) vai nu:- augšējā daļā: — nosūtītājvalsts lielais sākumburts vai sākumburti, t. i., B/D/DK/EL/ESP/F/IRL/I/L/NL/P/UK, kam seko uzņēmuma atzīšanas numurs,- zemākajā daļā — viens no šiem burtu savienojumiem: CEE, EEK, EEG, EOK, EWG, EØF,ii) vai arī:- augšējā daļā — nosūtītājvalsts nosaukums ar lielajiem burtiem,- vidū — uzņēmuma atzīšanas numurs,- apakšējā daļā — viens no šiem burtu savienojumiem: CEE, EEK, EEG, EOK, EWG, EØF;iii) temperatūra, kādā šie olu produkti jāuzglabā, un laiks, cik ilgi tādā veidā tos drīkst uzglabāt.Etiķetei jābūt skaidrai, neizdzēšamai, un rakstu zīmēm viegli salasāmām.2. Pārvadājuma dokumentos jo īpaši jāietver:a) produktu veids ar sugu izcelsmes norādi;b) partijas numuri;c) galamērķis, kā arī pirmā adresāta vārds/nosaukums un adrese.3. Šai informācijai un informācijai veselīguma marķējumā jābūt galamērķa valsts oficiālajā valodā vai valodās.[1] OV L 229, 30.8.1980., 11. lpp.[2] OV L 13, 18.1.1969., 13. lpp.[3] OV L 364, 23.12.1986., 20. lpp.--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva 75/323/EEK (1975. gada 20. maijs) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz lauksaimniecības un mežsaimniecības riteņtraktoru elektroinstalācijas pieslēgumu, kas paredzēts lauksaimniecības vai mežsaimniecības darbarīku, mehānismu vai piekabju apgaismes ierīcēm vai gaismas signālierīcēm

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31975L0323

Oficiālais Vēstnesis L 147 , 09/06/1975 Lpp. 0038 - 0039 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 13 Sējums 4 Lpp. 0123  Speciālizdevums grieķu valodā Nodaļa 13 Sējums 3 Lpp. 0090  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 13 Sējums 4 Lpp. 0123  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 13 Sējums 4 Lpp. 0117  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 13 Sējums 4 Lpp. 0117

		Padomes Direktīva 75/323/EEK(1975. gada 20. maijs)par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz lauksaimniecības un mežsaimniecības riteņtraktoru elektroinstalācijas pieslēgumu, kas paredzēts lauksaimniecības vai mežsaimniecības darbarīku, mehānismu vai piekabju apgaismes ierīcēm vai gaismas signālierīcēmEIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 100. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],tā kā tehniskās prasības, kas attiecas uz traktoriem, ievērojot dalībvalstu tiesību aktus, inter alia, jāattiecina arī uz elektroinstalācijas pieslēgumu, kas paredzēts lauksaimniecības vai mežsaimniecības darbarīku, mašīnu vai piekabju apgaismes ierīcēm vai gaismas signālierīcēm;tā kā šīs prasības dažādās dalībvalstīs atšķiras; tā kā tāpēc visās dalībvalstīs papildus esošajiem noteikumiem vai to vietā būtu jāpieņem vienādas prasības, īpaši, lai dotu iespēju visiem traktoru tipiem piemērot EEK tipa apstiprināšanas procedūru, kas noteikta ar Padomes 1974. gada 4. marta Direktīvu 74/150/EEK [3] par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz lauksaimniecības un mežsaimniecības riteņtraktoru tipa apstiprinājumu;tā kā būtu jāpiemēro tehniskās prasības, ko ar ieteikumu ISO R/1724 – Elektriskie savienojumi transportlīdzekļiem ar 6 vai 12 V elektroiekārtām (pirmais izdevums, 1970. gada aprīlis) pieņēmusi Starptautiskā standartizācijas organizācija,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pants1. "Lauksaimniecības vai mežsaimniecības traktors" ir jebkurš mehāniskais transportlīdzeklis, kam ir riteņi vai kāpurķēdes un vismaz divas asis, un kura galvenā funkcija ir vilces spēka radīšana, un kurš īpaši projektēts, lai vilktu, stumtu, pārvietotu vai darbinātu noteiktus lauksaimniecības vai mežsaimniecības darbarīkus, mehānismus vai piekabes. Tas var būt aprīkots kravu un pasažieru pārvadāšanai.2. Šī direktīva attiecas tikai uz iepriekšējā punktā definētajiem traktoriem, kas aprīkoti ar pneimatiskām riepām un kam ir divas asis, un kuru maksimālais projektētais ātrums ir no 6 līdz 25 km/h.2. pantsNeviena dalībvalsts nedrīkst atteikt traktora EEK tipa vai dalībvalsts tipa apstiprinājumu, atsaucoties uz elektroinstalācijas pieslēgumu, kas paredzēts darbarīku, mašīnu vai piekabju apgaismes ierīcēm vai gaismas signālierīcēm, ja traktors aprīkots ar elektroinstalācijas pieslēgumu, kurš atbilst pielikumā noteiktajām prasībām.3. pantsNeviena dalībvalsts nedrīkst atteikt traktora reģistrāciju vai aizliegt tā pārdošanu, nodošanu ekspluatācijā vai lietošanu, atteikumu motivējot ar elektroinstalācijas pieslēgumu, kas paredzēts darbarīku, mašīnu vai piekabju apgaismes ierīcēm vai gaismas signālierīcēm, ja traktors ir aprīkots ar elektroinstalācijas pieslēgumu, kurš atbilst pielikumā noteiktajām prasībām.4. pantsGrozījumus, kas vajadzīgi, lai pielikuma prasības pielāgotu tehnikas attīstībai, pieņem saskaņā ar Direktīvas 74/150/EEK 13. pantā izklāstīto procedūru.5. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā noteikumi, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības 18 mēnešu laikā pēc tās paziņošanas, un tās par to tūlīt informē Komisiju.2. Dalībvalstis nodrošina, ka galvenos savu tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva, dara zināmus Komisijai.6. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1975. gada 20. maijāPadomes vārdā —priekšsēdētājsR.ryan[1] OV C 160, 18.12.1969., 29. lpp.[2] OV C 48, 16.4.1969., 21. lpp.[3] OV L 84, 28.3.1974., 10. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSTraktoram jābūt aprīkotam ar nekustīgi nostiprinātu rozeti, kurā ir septiņi kontakti, saskaņā ar ieteikumu ISO R/1724 (pirmais izdevums, 1970. gada aprīlis) kas ļauj lauksaimniecības vai mežsaimniecības darbarīku, mehānismu vai piekabju apgaismes ierīcēs vai gaismas signālierīcēs lietot 12 voltu elektroinstalācijas pieslēgumu.--------------------------------------------------