title: Padomes Direktīva (1980. gada 17. novembris) par statistikas pārskatiem attiecībā uz preču pārvadājumiem pa iekšējiem ūdensceļiem

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31980L1119

Oficiālais Vēstnesis L 339 , 15/12/1980 Lpp. 0030 - 0053 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 7 Sējums 2 Lpp. 0127  Speciālizdevums grieķu valodā Nodaļa 16 Sējums 2 Lpp. 0003  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 7 Sējums 2 Lpp. 0127  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 07 Sējums 2 Lpp. 0213  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 07 Sējums 2 Lpp. 0213

		Padomes Direktīva(1980. gada 17. novembris)par statistikas pārskatiem attiecībā uz preču pārvadājumiem pa iekšējiem ūdensceļiem(80/1119/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 213. pantu,ņemot vērā Komisijas iesniegto direktīvas projektu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],tā kā, lai Komisija veiktu uzdevumus, kas tai uzticēti saskaņā ar Līgumu, tās rīcībā jābūt atbilstīgiem, sinhronizētiem un regulāriem statistikas datiem par apjomiem un pārmaiņām kravu pārvadājumos, kurus dalībvalstīs veic pa iekšējiem ūdensceļiem; tā kā šiem datiem jābūt salīdzināmiem gan valstu starpā, gan ar datiem par citiem pārvadājumu veidiem, un tiem jāattiecas uz iekšzemes, starptautiskajiem un tranzīta pārvadājumiem;tā kā gada gaitā mainīgais pieprasījums pēc transporta pakalpojumiem un mainīgie kuģojamības apstākļi ietekmē kravu pārvadājumus, noteikti statistikas dati būtu jāiesniedz biežāk nekā reizi gadā;tā kā, lai nodrošinātu pietiekamu informāciju par tirgu attiecībā uz kravu pārvadājumiem pa iekšējiem ūdensceļiem, šādos statistikas datos būtu atsevišķi jānorāda informācija par galvenajiem transporta ceļiem;tā kā dalībvalstīs jau pieejamie statistikas dati par kravu pārvadājumiem būtu jāturpina saskaņot Kopienas mērogā;tā kā, lai veicinātu ierosināto noteikumu īstenošanu, būtu jānosaka konkrēti termiņi vajadzīgās statistikas informācijas sniegšanai;tā kā Komisijai būtu jāiesniedz ziņojums, lai Padome varētu pārbaudīt, kādā mērā iespējams sasniegt šīs direktīvas mērķus, izmantojot iesniegtos statistikas datus; tā kā tādēļ būtu jāparedz iespēja tajā ieteikt uzlabojumus attiecībā uz minētās statistikas informācijas apkopošanas metodēm; tā kā Padomei pēc Komisijas priekšlikuma būtu jāpieņem lēmums par statistikas datu apkopošanu attiecībā uz jūras kuģu veiktajiem kravu pārvadājumiem pa iekšējiem ūdensceļiem, kā arī par tiem starptautiskajiem pārvadājumiem reģionu starpā, kurus veic pa šādiem ūdensceļiem;tā kā statistikas dati vajadzīgi, lai novērtētu kravu pārvadājumu apjomus un pārmaiņas tajos; tā kā tādēļ Kopienai sākumposmā būtu jāsniedz finansiāls ieguldījums dalībvalstīm attiecībā uz veicamo darbu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pants1. Dalībvalstis, kurās ir viens vai vairāki iekšējie ūdensceļi, veic statistiskus apsekojumus par turpmāk uzskaitītajiem pārvadājumiem ar iekšējo ūdensceļu kuģiem neatkarīgi no tā, kurā valstī tie reģistrēti vai licencēti:- par kravu komercpārvadājumiem un kravu pašpārvadājumiem,- par attiecīgajā valstī iekrautām vai izkrautām kravām, vai kravu tranzīta pārvadājumiem pa tās iekšzemes ūdensceļiem.2. Šajā direktīvā termini lietoti šādā nozīmē:a) iekšējais ūdensceļš - ūdenstece, kanāls vai ezers, kura dabiskās vai cilvēka darbības radītās īpašības dara to derīgu kuģošanai galvenokārt ar iekšējo ūdensceļu kuģiem;b) iekšējo ūdensceļu kuģis - kuģis ar pašpiedziņu vai bez tās, reģistrēts vai licencēts kā iekšējo ūdensceļu kuģis, kurš var būt vai nebūt lihteris un kurš savas konstrukcijas vai korpusa uzbūves dēļ ir piemērots kuģošanai vienīgi piekrastes ūdeņos.3. Šī direktīva neattiecas uz:- kravu pārvadājumiem ar kuģiem, kuru pilnā kravnesība ir mazāka par 50 tonnām,- kuģiem, kuri pārvadā galvenokārt pasažierus,- prāmjiem,- kuģiem, kurus tikai nekomerciāliem nolūkiem izmanto ostu administrācijas un valsts iestādes,- kuģiem, kurus izmanto vienīgi uzglabāšanai vai degvielas iepildīšanai,- kuģiem, kurus neizmanto kravu pārvadājumiem, kā zvejas kuģiem, bagarkuģiem, peldošām darbnīcām, peldošām mītnēm un izpriecu kuģiem.4. Pirmos statistiskus apsekojumus veic no 1981. gada 1. janvāra.2. pants1. Reģistrē šādus datus:a) kravu svars tonnās;b) galvenie transporta ceļi:- iekšzemes pārvadājumos, kur kravas gan iekrauj, gan izkrauj vienā un tajā pašā deklarētājā dalībvalstī, neatkarīgi no kuģa maršruta,- starptautiskajos pārvadājumos, kur kravas vai nu iekrauj, vai izkrauj deklarētājā dalībvalstī, atsevišķi norādot iekrautās un izkrautās kravas,- tranzīta pārvadājumos, kur kravas ved caur deklarētājā dalībvalsts teritoriju, tās neiekraujot, neizkraujot un nepārkraujot.Lihteru gadījumā kravas uzskata par iekrautām vietā, kur lihteri nolaiž ūdenī vai izceļ no pārvedējkuģa klāja, un izkrautām vietā, kur lihteri sāk vilkt pārvedējkuģis vai kur to uzceļ uz pārvedējkuģa klāja;c) preču īpašības saskaņā ar I pielikuma tabulas kreisās puses slejā norādītajām preču grupām;d) valsts piederību, t. i., valsti, kurā reģistrēts vai licencēts kravas kuģis, vai vismaz valsti, kurā ir kuģa īpašnieka pastāvīgā dzīvesvieta;e) kuģa veidu saskaņā ar šādu nomenklatūru:- pašpiedziņas liellaiva:- pašpiedziņas tankkuģis,- cita veida pašpiedziņas liellaiva,- velkamā liellaiva:- velkamais tankkuģis,- cita veida velkamā liellaiva,- stumjama liellaiva (ieskaitot stumjamu vai velkamu liellaivu):- stumjamais tankkuģis,- cita veida stumjama liellaiva (ieskaitot lihteri),- citi kravas kuģi.Ar terminu "tankkuģis" apzīmē visus kuģus, kas paredzēti šķidro vai sašķidrināto kravu, bet ne sauskravu pārvadājumiem;f) iekšzemes pārvadājumos - valsts mēroga iekraušanas un izkraušanas reģionus saskaņā ar II pielikumā sniegto ģeogrāfisko klasifikāciju;g) starptautiskajos un tranzīta pārvadājumos - iekraušanas un izkraušanas valstis, kā uzskaitīts III pielikumā;h) pa valsts ūdensceļiem veikto attālumu kilometros.2. Dalībvalstīm, kurās kravu kopējais apjoms, ko ik gadus pārvadā pa iekšējiem ūdensceļiem starptautiskajos vai tranzīta pārvadājumos, nepārsniedz vienu miljonu tonnu, nav pienākuma iesniegt saskaņā ar šīs direktīvas noteikumiem prasītos statistikas pārskatus.3. pants1. Izņemot informāciju, kam piemēro statistikas konfidencialitāti saskaņā ar valsts tiesību aktiem, dalībvalstis paziņo Komisijai statistikas rezultātus iespējami īsā laikā un ne vēlāk kā piecus mēnešus pēc attiecīgo pārskata periodu beigām.2. Rezultātus iesniedz, izmantojot tabulas, kas veidotas pēc IV pielikumā norādītajiem paraugiem.3. Datorizētus rezultātus drīkst iesniegt mašīnlasāmā formā, kuras veidu un formātu nosaka Komisija, apspriežoties ar attiecīgajām dalībvalstīm.4. pants1. Dalībvalstis līdz 1980. gada 31. decembrim iesniedz Komisijai sīku to metožu aprakstu, kuras izmantos statistikas pārskatu datu apstrādei un tonnkilometru aprēķināšanai.2. Komisija sadarbībā ar dalībvalstīm izskata pārskatu aktualizētās metodoloģiskās un tehniskās problēmas, lai rastu risinājumus, kuri dara statistikas datus pēc iespējas atbilstīgākus un salīdzināmākus.5. pants1. Komisija publicē attiecīgos statistikas apsekojumu rezultātus.2. Līdz 1983. gada 1. janvārim Komisija iesniedz Padomei ziņojumu par pieredzi, kas gūta darbā saskaņā ar šo direktīvu, un ierosina vajadzīgos uzlabojumus.3. Divu gadu laikā pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā Padome pēc Komisijas priekšlikuma pieņem lēmumu par statistikas pārskatu ieviešanu attiecībā uz jūras kuģu veiktajiem kravu pārvadājumiem pa iekšējiem ūdensceļiem, kā arī par tiem starptautiskajiem pārvadājumiem reģionu starpā, kurus veic pa šādiem ūdensceļiem.6. pantsPirmajos trīs gados, kad veic šajā direktīvā paredzētos statistikas apsekojumus, sniedz finansiālu ieguldījumu sakarā ar dalībvalstu izdevumiem, nepārsniedzot šim nolūkam Eiropas Kopienu budžetā paredzētās apropriācijas.7. pantsDalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai līdz 1981. gada 1. janvārim izpildītu šīs direktīvas prasības.8. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1980. gada 17. novembrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsJ. Santer[1] OV C 85, 8.4.1980., 75. lpp.[2] Atzinums sniegts 1980. gada 30. septembrī (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).--------------------------------------------------I PIELIKUMSPREČU GRUPU UZSKAITĪJUMSPreču grupa | NST/R [1]nodaļa | NST/R [1]grupas | Apraksts |1 | 0 | 01 | Labība |2 | 02, 03 | Kartupeļi, citi svaigi vai saldēti augļi un dārzeņi |3 | 00, 06 | Dzīvi dzīvnieki, cukurbietes |4 | 05 | Kokmateriāli un korķis |5 | 04, 09 | Tekstilmateriāli, tekstilpreces un ķīmiskās šķiedras, citi neapstrādāti dzīvnieku un augu izcelsmes materiāli |6 | 1 | 11, 12, 13, 14, 16, 17 | Pārtikas produkti un dzīvnieku barība |7 | 18 | Eļļas augu sēklas un eļļas augu augļi, un tauki |8 | 2 | 21, 22, 23 | Cietais minerālvielu kurināmais |9 | 3 | 31 | Jēlnafta |10 | 32, 33, 34 | Naftas produkti |11 | 4 | 41, 46 | Dzelzsrūda, dzelzs un tērauda atkritumi un domnu krāšņu putekļi |12 | 45 | Krāsaino metālu rūdas un atkritumi |13 | 5 | 51, 52, 53, 54, 55, 56 | Metāla ražojumi |14 | 6 | 64, 69 | Cements, kaļķi, rūpnieciski celtniecības būvmateriāli |15 | 61, 62, 63, 65 | Neapstrādātas un apstrādātas minerālvielas |16 | 7 | 71, 72 | Dabiskie un ķīmiskie mēslošanas līdzekļi |17 | 8 | 83 | Akmeņogļu ķimikālijas, darva |18 | 81, 82, 89 | Ķīmiskas vielas, kas nav akmeņogļu ķimikālijas un darva |19 | 84 | Papīra masa un makulatūra |20 | 9 | 91, 92, 93 | Samontēti vai nemontēti transporta līdzekļi un transporta iekārtas, mehānismi, aparatūra, motori un to daļas |21 | 94 | Metāla izstrādājumi |22 | 95 | Stikls, stikla izstrādājumi, keramikas izstrādājumi |23 | 96, 97 | Ādas, tekstilizstrādājumi, apģērbi un citi rūpnieciskie izstrādājumi |24 | 99 | Dažādi izstrādājumi |[1] Publicējis Eiropas Kopienu Statistikas birojs (1968. gada teksts franču valodā).--------------------------------------------------II PIELIKUMSREĢIONU ĢEOGRĀFISKĀ KLASIFIKĀCIJABeļģijaVlaams gewest, izņemot AntverpeniAntwerpenRégion wallonneRégion bruxelloise/Brussels gewestVācijas Federatīvā RepublikaSchleswig-HolsteinHamburgNordostteil von NiedersachsenWestteil von NiedersachsenSüdostteil von NiedersachsenBremen (Land)Nordteil von Nordrhein-WestfalenRuhrgebietSüdwestteil von Hordhein-WestfalenOstteil von Nordrhein-Westfalen (Sieger-Sauerland und Ostteil von Westfalen)Nordteil von HessenSüdteil von HessenNordteil von Rheinland-PfalzSüdteil von Rheinland-PfalzNordbadenSüdbadenWürttembergNordbayern (Franken)Ostbayern (Oberpfalz und Niederbayern)Südbayern (Schwaben und Oberbayern)SaarlandBerlin (West)FrancijaÎle-de-FranceChampagne-ArdennesPicardieHaute-NormandieCentreBasse-NormandieBourgogneNord-Pas-de-CalaisLorraineAlsaceFranche-ComtéPays de la LoireBretagnePoitou-CharentesAquitaineMidi-PyrénéesLimousinRhône-AlpesAuvergneLanguedoc-RoussillonProvence-Alpes-Côte d'AzurItālijaPiemonteValle d'AostaLiguriaLombardiaTrention-Alto AdigeVenetoFriuli-Venezia GiuliaEmilia-RomagnaToscanaUmbriaMarcheLazioCampaniaAbruzzoMolisePugliaBasilicataCalabriaSiciliaSardegnaLuksemburgaLuxembourgNīderlandeNoordWest, izņemot Rijnmond un IJmond reģionuRijnmondIJmondZuidwestZuidOostApvienotā KaralisteNorthYorkshire and HumbersideEast MidlandsEast AngliaSouth-EastSouth-WestWest MidlandsNorth-WestWalesScotlandNorthern Ireland--------------------------------------------------III PIELIKUMSVALSTU UN VALSTU GRUPU UZSKAITĪJUMSI. Eiropas Kopienas01. Beļģija02. Dānija03. Vācijas Federatīvā Republika04. Grieķija05. Francija06. Īrija07. Itālija08. Luksemburga09. Nīderlande10. Apvienotā KaralisteII. 11. ŠveiceIII. 12. AustrijaIV. Tirdzniecības partnervalstis13. PSRS14. Polija15. Vācijas Demokrātiskā Republika16. Čehoslovākija17. Ungārija18. Rumānija19. Bulgārija20. DienvidslāvijaV. 21. Citas Eiropas valstisVI. 22. Amerikas Savienotās ValstisVII. 23. Citas valstis--------------------------------------------------IV PIELIKUMSPARAUGTABULAS1.A TABULA+++++ TIFF +++++1.B TABULA+++++ TIFF +++++2. TABULA+++++ TIFF +++++3. TABULA+++++ TIFF +++++4.A TABULA+++++ TIFF +++++4.B TABULA+++++ TIFF +++++5.A TABULA+++++ TIFF +++++5.B TABULA+++++ TIFF +++++6.A TABULA+++++ TIFF +++++6.B TABULA+++++ TIFF +++++7.A TABULA+++++ TIFF +++++7.B TABULA+++++ TIFF +++++8.A TABULA+++++ TIFF +++++8.B TABULA+++++ TIFF +++++9. TABULA+++++ TIFF +++++10.A TABULA+++++ TIFF +++++10.B TABULA+++++ TIFF +++++11. TABULA+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 96/40/EK (1996. gada 25. jūnijs), ar kuru tiek ieviests inspektoru, kas veic ostas valsts kontroli, personas apliecību kopējs modelisDokuments attiecas uz EEZ.

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31996L0040

Oficiālais Vēstnesis L 196 , 07/08/1996 Lpp. 0008 - 0009

		Komisijas Direktīva 96/40/EK(1996. gada 25. jūnijs),ar kuru tiek ieviests inspektoru, kas veic ostas valsts kontroli, personas apliecību kopējs modelis(Dokuments attiecas uz EEZ)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1995. gada 19. jūnija Direktīvu 95/21/EK, kas nosaka, kā kuģošanai Kopienas ostās un dalībvalstu jurisdikcijai pakļautos ūdeņos piemērot starptautiskos standartus attiecībā uz kuģu drošību, piesārņojuma novēršanu un dzīves un darba apstākļiem uz kuģiem (ostas valsts kontrole) [1], un jo īpaši Direktīvas 12. panta 4. punktu,tā kā Direktīva 95/21/EK paredz ieviest ostas valsts kontroles inspektoru personas apliecību kopēju modeli;tā kā personas apliecībā jāiekļauj vismaz šāda informācija: izdevējas iestādes nosaukums, personas apliecības turētāja pilns vārds, fotogrāfija un paraksts, kā arī atzinums par to, ka apliecības turētājs ir pilnvarots veikt pārbaudes saskaņā ar valsts tiesību aktiem, kas pieņemti atbilstīgi minētai direktīvai;tā kā, lai kuģu kapteiņi un apkalpes locekļi varētu iepazīties ar datiem par inspektoru, ierakstiem apliecībā jābūt tulkotiem angliski, ja angļu valoda nav apliecības galvenā valoda;tā kā personas apliecību forma būtu jāprecizē pašām dalībvalstīm;tā kā šajā direktīvā paredzētie pasākumi saskan ar tās komitejas viedokli, kas izveidota atbilstīgi Padomes Direktīvas 93/75/EEK [2] 12. pantam,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsPersonas apliecība, kas minēta Direktīvas 95/21/EK 12. panta 4. punktā, atbilst šīs direktīvas pielikumā noteiktajām prasībām.2. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai vēlākais līdz 1997. gada 1. februārim izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem šos tiesību aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu, vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarīt šādas atsauces.2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.3. pantsŠī direktīva stājas spēkā 20. dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.4. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1996. gada 25. jūnijāKomisijas vārdā —Komisijas loceklisNeil Kinnock[1] OV L 157, 7.7.1995., 1. lpp.[2] OV L 247, 5.10.1993., 19. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSPRASĪBAS, KĀDĀM JĀATBILST PERSONAS APLIECĪBĀM, KO IZDOD INSPEKTORIEM, KURI VEIC OSTAS VALSTS KONTROLI(skat. Direktīvas 95/21/EK 12. panta 4. punktu)Personas apliecībā iekļauj vismaz šādu informāciju:a) izdevējas iestādes nosaukums;b) personas apliecības turētāja pilns vārds;c) personas apliecības turētāja nesena fotogrāfija;d) personas apliecības turētāja paraksts;e) atzinums par to, ka personas apliecības turētājs ir pilnvarots veikt pārbaudes saskaņā ar valsts tiesību aktiem, kas pieņemti atbilstīgi direktīvai.Ierakstiem apliecībā jābūt tulkotiem angliski, ja angļu valoda nav personas apliecības galvenā valoda.Personas apliecības precīzu formu nosaka kompetentās iestādes.--------------------------------------------------


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/35/ES ( 2011. gada 5. aprīlis ) par akciju sabiedrību apvienošanos  Dokuments attiecas uz EEZ

text:
               29.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 110/1

         EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA 2011/35/ES
   (2011. gada 5. aprīlis)
   par akciju sabiedrību apvienošanos
   (kodificēta redakcija)
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 50. panta 2. punkta g) apakšpunktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
   ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
   saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (2),
   tā kā:

               (1)

               Padomes Trešā direktīva 78/855/EEK (1978. gada 9. oktobris), kas pamatojas uz Līguma 54. panta 3. punkta g) apakšpunktu un attiecas uz akciju sabiedrību apvienošanos (3), ir vairākkārt būtiski grozīta (4). Skaidrības un praktisku iemeslu dēļ minētā direktīva būtu jākodificē.

               (2)

               Koordinēšana, kas ir paredzēta Līguma 50. panta 2. punkta g) apakšpunktā un vispārējā programmā uzņēmējdarbības veikšanas brīvības ierobežojumu aizliegšanai (5), tika sākta ar Padomes Pirmo direktīvu 68/151/EEK (1968. gada 9. marts) par to, kā vienādošanas nolūkā koordinēt nodrošinājumus, ko dalībvalstis prasa no sabiedrībām Līguma 58. panta otrās daļas nozīmē, lai aizsargātu sabiedrību dalībnieku un trešo personu intereses (6).

               (3)

               Minēto koordinēšanu attiecībā uz akciju sabiedrību veidošanu un to kapitāla uzturēšanu un mainīšanu turpināja ar Padomes Otro direktīvu 77/91/EEK (1976. gada 13. decembris) par to, kā vienādošanas nolūkā koordinēt nodrošinājumus, ko saistībā ar akciju sabiedrību veidošanu un to kapitāla saglabāšanu un mainīšanu dalībvalstis prasa no sabiedrībām Līguma 58. panta otrās daļas nozīmē, lai aizsargātu sabiedrību dalībnieku un trešo personu intereses (7), un – attiecībā uz noteiktu veidu sabiedrību gada pārskatiem – ar Padomes Ceturto direktīvu 78/660/EK (1978. gada 25. jūlijs), kas pamatojas uz Līguma 54. panta 3. punkta g) apakšpunktu un attiecas uz noteiktu veidu sabiedrību gada pārskatiem (8).

               (4)

               Akcionāru un trešo personu interešu aizsardzība prasa, lai būtu saskaņoti dalībvalstu tiesību akti attiecībā uz akciju sabiedrību apvienošanos un lai apvienošanās būtu paredzēta visu dalībvalstu tiesību aktos.

               (5)

               Saistībā ar šādu koordinēšanu ir jo īpaši svarīgi, lai apvienošanās procesā iesaistīto sabiedrību akcionāri būtu pietiekami informēti, cik vien tas objektīvi iespējams, un lai to tiesības tiktu attiecīgi aizsargātas. Tomēr nav pamata prasīt, lai neatkarīgs eksperts veiktu apvienošanās noteikumu projekta pārbaudi akcionāriem, ja visi akcionāri vienojas, ka bez tā var iztikt.

               (6)

               Darbinieku tiesību aizsardzību sabiedrību, uzņēmējdarbības vai uzņēmējdarbības daļas pārvietošanas gadījumā šobrīd reglamentē Padomes Direktīva 2001/23/EK (2001. gada 12. marts) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku tiesību aizsardzību uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā (9).

               (7)

               Kreditori, tostarp parādzīmju turētāji, un personas, kurām ir citi prasījumi pret sabiedrībām, kas gatavojas apvienoties, būtu jāpasargā tā, lai apvienošanās nekaitētu viņu interesēm.

               (8)

               Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/101/EK (2009. gada 16. septembris) par to, kā vienādošanas nolūkā koordinēt nodrošinājumus, ko dalībvalstis prasa no sabiedrībām Līguma 48. panta otrās daļas nozīmē, lai aizsargātu sabiedrību dalībnieku un trešo personu intereses (10), prasības par informācijas nodošanu atklātībai būtu jāpaplašina, iekļaujot apvienošanos, lai trešās personas tiktu pietiekami informētas.

               (9)

               Akcionāriem un trešām personām piešķirtās garantijas saistībā ar apvienošanos būtu jāpaplašina nolūkā aptvert konkrētas juridiskas norises, kas svarīgākajos aspektos ir līdzīgas apvienošanās gadījumiem, lai nevarētu apiet pienākumu nodrošināt šādu aizsardzību.

               (10)

               Lai nodrošinātu noteiktību tiesību aktos par attiecībām starp attiecīgajām sabiedrībām, starp šīm sabiedrībām un trešām personām, kā arī starp akcionāriem, būtu jāierobežo gadījumi atzīšanai par spēkā neesošu, paredzot trūkumu novēršanu, kad vien iespējams, un ierobežojot termiņu, kurā var prasīt atzīšanu par spēkā neesošu.

               (11)

               Šī direktīva nedrīkstētu iespaidot dalībvalstu pienākumus attiecībā uz termiņiem, kad tām attiecīgās direktīvas jātransponē savos tiesību aktos, kā izklāstīts I pielikuma B daļā,

         IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.
   I   NODAĻA

      DARBĪBAS JOMA

   1. pants
   1.   Šajā direktīvā paredzētie koordinēšanas pasākumi attiecas uz dalībvalstu normatīvajiem un administratīvajiem aktiem attiecībā uz šādām sabiedrībām:

               —

               Beļģijā:

                           —

                              la société anonyme / de naamloze vennootschap,

               —

               Bulgārijā:

                           —

                              акционерно дружество,

               —

               Čehijas Republikā:

                           —

                              akciová společnost,

               —

               Dānijā:

                           —

                              aktieselskaber,

               —

               Vācijā:

                           —

                              die Aktiengesellschaft,

               —

               Igaunijā:

                           —

                              aktisaselts,

               —

               Īrijā:

                           —

                              public companies limited by shares un public companies limited by guarantee having a share capital,

               —

               Grieķijā:

                           —

                              ανώνυμη εταιρία,

               —

               Spānijā:

                           —

                              la sociedad anonima,

               —

               Francijā:

                           —

                              la société anonyme,

               —

               Itālijā:

                           —

                              la società per azioni,

               —

               Kiprā:

                           —

                              Δημόσιες εταιρείες περιορισμένης ευθύνης με μετοχές, δημόσιες εταιρείες, περιορισμένης ευθύνης με εγγύηση που διαθέτουν μετοχικό κεφάλαιο,

               —

               Latvijā:

                           —

                           akciju sabiedrība,

               —

               Lietuvā:

                           —

                              akcinė bendrovė,

               —

               Luksemburgā:

                           —

                              la société anonyme,

               —

               Ungārijā:

                           —

                              észvénytársaság,

               —

               Maltā:

                           —

                              kumpannija pubblika / public limited liability company, kumpannija privata / private limited liability company,

               —

               Nīderlandē:

                           —

                              de naamloze vennootschap,

               —

               Austrijā:

                           —

                              die Aktiengesellschaft,

               —

               Polijā:

                           —

                              spółka akcyjna,

               —

               Portugālē:

                           —

                              a sociedade anónima,

               —

               Rumānijā:

                           —

                              societate pe acțiuni,

               —

               Slovēnijā:

                           —

                              delniška družba,

               —

               Slovākijā:

                           —

                              akciová spoločnosť,

               —

               Somijā:

                           —

                              julkinen osakeyhtiö / publikt aktiebolag,

               —

               Zviedrijā:

                           —

                              aktiebolag,

               —

               Apvienotajā Karalistē:

                           —

                              public companies limited by shares un public companies limited by guarantee having a share capital.

         2.   Dalībvalstīm nav jāattiecina šī direktīva uz kooperatīviem, kas uzskaitīti 1. punktā kā sabiedrības veids. Ciktāl dalībvalstu tiesību aktos izmanto šo iespēju, šādām sabiedrībām visos Direktīvas 2009/101/EK 5. pantā minētajos dokumentos jāiekļauj vārds “kooperatīvs”.
   3.   Dalībvalstīm šī direktīva nav jāpiemēro gadījumos, ja sabiedrībai vai sabiedrībām, ko iegādājas vai kas pārstās pastāvēt, notiek bankrota procedūra, maksātnespējīgu sabiedrību likvidācijas process, tiesas process, apvienošanas vai līdzīgi procesi.
   II   NODAĻA

      NOTEIKUMI PAR APVIENOŠANOS, VIENAI SABIEDRĪBAI IEGĀDĀJOTIES VIENU VAI VAIRĀKAS SABIEDRĪBAS, UN APVIENOŠANĀS, VEIDOJOT JAUNU SABIEDRĪBU

   2. pants
   Dalībvalstis attiecībā uz sabiedrībām, ko reglamentē valsts tiesību akti, paredz noteikumus, kas reglamentē apvienošanos, vienai sabiedrībai iegādājoties vienu vai vairākas sabiedrības, kā arī apvienošanos, veidojot jaunu sabiedrību.
   3. pants
   1.   Šajā direktīvā “apvienošanās iegādājoties” nozīmē darbību, ar kuru viena vai vairākas sabiedrības pārstāj eksistēt, bet netiek likvidētas un nodod otrai sabiedrībai visus aktīvus un pasīvus, apmaiņai izsniedzot iegūstamās sabiedrības vai sabiedrību akcionāriem ieguvējas sabiedrības akcijas un maksājumu skaidrā naudā, ja tāds ir, nepārsniedzot 10 % no šādi izsniegto akciju nominālvērtības vai, ja tām nav nominālvērtības, to uzskaites vērtības.
   2.   Dalībvalsts tiesību aktos var paredzēt, ka apvienošanās iegādājoties var notikt arī tad, ja viena vai vairākas iegūstamās sabiedrības tiek likvidētas, ar noteikumu, ka šī iespēja attiecas tikai uz sabiedrībām, kas vēl nav sākušas savu aktīvu sadalīšanu akcionāriem.
   4. pants
   1.   Šajā direktīvā “apvienošanās, veidojot jaunu sabiedrību” nozīmē darbību, kad vairākas sabiedrības pārstāj eksistēt, bet netiek likvidētas un sabiedrībai, ko tās izveido, nodod visus aktīvus un pasīvus, apmaiņai izsniedzot saviem akcionāriem jaunās sabiedrības akcijas un maksājumu skaidrā naudā, ja tāds ir, nepārsniedzot 10 % no izsniegto akciju nominālvērtības vai, ja tām nav nominālvērtības, no to uzskaites vērtības.
   2.   Dalībvalstu tiesību akti var paredzēt, ka apvienošanās, veidojot jaunu sabiedrību, var notikt arī tad, ja viena vai vairākas sabiedrības, kas pārstāj eksistēt, tiek likvidētas, ar nosacījumu, ka šī iespēja attiecas tikai uz sabiedrībām, kas vēl nav sākušas savu aktīvu sadalīšanu akcionāriem.
   III   NODAĻA

      APVIENOŠANĀS IEGĀDĀJOTIES

   5. pants
   1.   Apvienošanās procesā iesaistīto sabiedrību pārvaldes vai vadības struktūras rakstiski sagatavo apvienošanās noteikumu projektu.
   2.   Apvienošanās noteikumu projektā norāda vismaz:

               a)

               katras apvienošanās procesā iesaistītās sabiedrības veidu, nosaukumu un juridisko adresi;

               b)

               akciju apmaiņas attiecību un jebkura skaidras naudas maksājuma apjomu;

               c)

               noteikumus par akciju piešķiršanu ieguvējā sabiedrībā;

               d)

               datumu, no kura šādu akciju turēšana dod tiesības akciju turētājiem piedalīties peļņas sadalē, un jebkādus nosacījumus, kas saistīti ar šīm tiesībām;

               e)

               datumu, no kura iegūstamās sabiedrības darījumi uzskaites vajadzībām tiek uzskatīti par ieguvējas sabiedrības darījumiem;

               f)

               tiesības, ko ieguvēja sabiedrība piešķir to akciju turētājiem, kuras dod īpašas tiesības, kā arī tiesības tādu vērtspapīru turētājiem, kuri nav akcijas, vai ieteiktos pasākumus attiecībā uz šiem turētājiem;

               g)

               jebkuras priekšrocības, kas piešķirtas 10. panta 1. punktā minētajiem ekspertiem un apvienošanās procesā iesaistīto sabiedrību pārvaldes, vadības, pārraudzības vai kontroles struktūru locekļiem.

         6. pants
   Apvienošanās noteikumu projekts ir jāpublicē atbilstoši katras dalībvalsts tiesību aktiem saskaņā ar Direktīvas 2009/101/EK 3. pantu katrai apvienošanās procesā iesaistītajai sabiedrībai vismaz vienu mēnesi pirms dienas, kad paredzēta kopsapulce, kurā par to lems.
   Ikvienu apvienošanās procesā iesaistīto sabiedrību atbrīvo no Direktīvas 2009/101/EK 3. pantā paredzētās publikācijas prasības, ja tā nepārtrauktu laikposmu, kurš sākas vismaz mēnesi pirms dienas, kad paredzēta kopsapulce, kurā ir paredzēts lemt par apvienošanās noteikumu projektu, un kurš beidzas ne agrāk kā šīs kopsapulces noslēguma dienā, šādas apvienošanās noteikumu projektu dara publiski pieejamu bez maksas savā interneta vietnē. Dalībvalstis uz šādu atbrīvojumu attiecina tikai tās prasības un ierobežojumus, kas ir nepieciešami, lai nodrošinātu interneta vietnes drošību un dokumentu autentiskumu, kā arī tikai tiktāl, ciktāl tas ir samērojams ar minēto mērķu sasniegšanu.
   Atkāpjoties no šā panta otrās daļas, dalībvalstis var pieprasīt, lai publikācija tiktu veikta, izmantojot Direktīvas 2009/101/EK 3. panta 5. punktā minēto centrālo elektronisko platformu. Dalībvalstis var alternatīvi pieprasīt, lai šāda publikācija tiktu ievietota jebkurā citā interneta vietnē, ko dalībvalstis ir šajā nolūkā norādījušas. Ja dalībvalstis izmanto kādu no šīm iespējām, tās nodrošina, ka sabiedrībām netiek prasīta īpaša maksa par šādu publicēšanu.
   Ja izmanto interneta vietni, kas nav centrālā elektroniskā platforma, centrālajā elektroniskajā platformā vismaz mēnesi pirms dienas, kad paredzēta kopsapulce, publicē atsauci, kura nodrošina piekļuvi attiecīgajai interneta vietnei. Šajā atsaucē ietver dienu, kad apvienošanās noteikumu projekts publicēts interneta vietnē, un tā ir sabiedrībai pieejama bez maksas. Sabiedrībām netiek prasīta īpaša maksa par šādu publicēšanu.
   Šā panta trešajā un ceturtajā daļā paredzētais aizliegums prasīt no sabiedrībām īpašu maksu par publicēšanu neietekmē to, ka dalībvalstis var likt sabiedrībām segt izmaksas par centrālo elektronisko platformu.
   Dalībvalstis var pieprasīt, lai noteiktu laiku pēc kopsapulces sabiedrība saglabā informāciju savā interneta vietnē vai, attiecīgā gadījumā, centrālajā elektroniskajā platformā vai citā interneta vietnē, ko attiecīgā dalībvalsts ir šajā nolūkā norādījusi. Dalībvalstis var noteikt, kādas sekas ir tad, ja tehnisku iemeslu vai citu faktoru dēļ uz laiku tiek pārtraukta piekļuve interneta vietnei vai centrālajai elektroniskajai platformai.
   7. pants
   1.   Katras apvienošanās procesā iesaistītās sabiedrības kopsapulce dod vismaz piekrišanu apvienošanai. Dalībvalstu tiesību akti paredz, ka šāda piekrišanas lēmuma pieņemšanai vajadzīgas ne mazāk kā divu trešdaļu vairākuma balsis, kas piesaistītas vai nu akcijām, vai pārstāvētajam parakstītajam kapitālam.
   Tomēr dalībvalstu tiesību akti var paredzēt, ka pietiek ar šā punkta pirmajā daļā minēto balsu vienkāršu vairākumu, ja ir pārstāvēta vismaz puse no parakstītā kapitāla. Turklāt attiecīgā gadījumā piemēro noteikumus, kas reglamentē memoranda un statūtu grozīšanu.
   2.   Ja ir vairāk par vienu akciju šķiru, lēmumu par apvienošanos nodod atsevišķai balsošanai vismaz tiem katras šķiras akcionāriem, kuru tiesības ietekmē šis darījums.
   3.   Lēmums attiecas gan uz apvienošanās noteikumu projekta apstiprināšanu, gan uz jebkuriem memoranda un statūtu grozījumiem, kas nepieciešami apvienošanās sakarā.
   8. pants
   Dalībvalsts tiesību aktos nav jāprasa, lai ieguvējas sabiedrības kopsapulce apstiprina apvienošanos, ja izpildīti šādi nosacījumi:

               a)

               publikācija, kas paredzēta 6. pantā, attiecībā uz ieguvēju sabiedrību jāveic vismaz vienu mēnesi pirms dienas, kad paredzēta iegūstamās sabiedrības vai sabiedrību kopsapulce, kurā lems par apvienošanās noteikumu projektu;

               b)

               vismaz vienu mēnesi pirms a) punktā minētās dienas visiem ieguvējas sabiedrības akcionāriem jābūt tiesīgiem pārbaudīt 11. panta 1. punktā minētos dokumentus ieguvējas sabiedrības juridiskajā adresē;

               c)

               vienam vai vairākiem ieguvējas sabiedrības akcionāriem, kuri ir parakstītā kapitāla minimālās procentuālās daļas turētāji, jābūt tiesīgiem pieprasīt sasaukt ieguvējas sabiedrības kopsapulci, lai lemtu par apvienošanās apstiprināšanu; šo minimālo procentuālo daļu nedrīkst noteikt lielāku par 5 %. Tomēr dalībvalstis var paredzēt, ka šajos aprēķinos neņem vērā akcijas, kas nedod balsstiesības.

         Šā panta pirmās daļas b) punkta nolūkā piemēro 11. panta 2., 3. un 4. punktu.
   9. pants
   1.   Katras apvienošanās procesā iesaistītās sabiedrības pārvaldes vai vadības struktūras rakstiski sagatavo sīki izstrādātu ziņojumu, paskaidrojot apvienošanās noteikumu projektu un izklāstot to juridisko un ekonomisko pamatojumu, jo īpaši akciju apmaiņas proporciju.
   Minētajā ziņojumā norāda arī radušās novērtēšanas grūtības.
   2.   Katras iesaistītās sabiedrības pārvaldes vai vadības struktūras informē attiecīgās sabiedrības kopsapulci un pārējo iesaistīto sabiedrību pārvaldes vai vadības struktūras, lai tās savukārt varētu savās kopsapulcēs informēt par jebkurām būtiskām izmaiņām aktīvos un pasīvos laikposmā no apvienošanās noteikumu projekta sagatavošanas līdz kopsapulcei, kurā ir jālemj par apvienošanās noteikumu projektu.
   3.   Dalībvalstis var paredzēt, ka 1. punktā minētais ziņojums un/vai 2. punktā minētā informācija netiek pieprasīta, ja par to ir vienojušies katras apvienošanās procesā iesaistītās sabiedrības visi akcionāri un citu tādu vērtspapīru turētāji, kas dod balsstiesības.
   10. pants
   1.   Viens vai vairāki eksperti, kuri darbojas katras apvienošanās procesā iesaistītās sabiedrības vārdā, bet neatkarīgi no tām un kurus izraudzījusies vai apstiprinājusi juridiska vai administratīva iestāde, izpēta apvienošanās noteikumu projektu un sagatavo rakstisku ziņojumu akcionāriem. Tomēr dalībvalsts tiesību akti var paredzēt iecelt vienu vai vairākus neatkarīgus ekspertus visām apvienošanās procesā iesaistītajām sabiedrībām, ja pēc šo sabiedrību kopīga lūguma šādu iecelšanu veic juridiska vai administratīva iestāde. Atkarībā no katras dalībvalsts tiesību aktiem šādi eksperti var būt fiziskas vai juridiskas personas vai sabiedrības, vai firmas.
   2.   Šā panta 1. punktā minētajā ziņojumā ekspertiem ir jebkurā gadījumā jānorāda, vai, viņuprāt, akciju apmaiņas proporcija ir godīga un saprātīga. Ekspertu ziņojumā vismaz:

               a)

               jānorāda metode vai metodes, kas izmantotas, lai nonāktu pie ieteiktās akciju apmaiņas proporcijas;

               b)

               jāziņo, vai šāda metode vai metodes konkrētajā gadījumā ir pieņemamas, jānorāda vērtības, kas iegūtas, izmantojot katru metodi, un jāizsaka viedoklis par šādu metožu relatīvo nozīmi, iegūstot vērtību, par kuru izlemts.

         Ziņojumā norāda arī radušās novērtēšanas grūtības.
   3.   Katram ekspertam ir tiesības iegūt no apvienošanās procesā iesaistītajām sabiedrībām visu vajadzīgo informāciju un dokumentus un veikt jebkuru vajadzīgo izmeklēšanu.
   4.   Ne apvienošanās noteikumu projekta pārbaude, ne eksperta ziņojums nav vajadzīgs, ja tā ir vienojušies katras apvienošanās procesā iesaistītās sabiedrības visi akcionāri un citu tādu vērtspapīru turētāji, kas dod balsstiesības.
   11. pants
   1.   Visiem akcionāriem ir tiesības pārbaudīt vismaz turpmāk minētos dokumentus juridiskajā adresē vismaz vienu mēnesi pirms dienas, kad paredzēta kopsapulce, kas lems par apvienošanās noteikumu projektu:

               a)

               apvienošanās noteikumu projektu;

               b)

               apvienošanās procesā iesaistīto sabiedrību gada pārskatus un gada ziņojumus par trim iepriekšējiem finanšu gadiem;

               c)

               attiecīgā gadījumā – grāmatvedības ziņojumu, kas sagatavots dienā, kura nedrīkst būt agrāk par trešā mēneša pirmo dienu pēc apvienošanās noteikumu projekta dienas, ja pēdējie gada pārskati attiecas uz finanšu gadu, kas beidzies vairāk nekā sešus mēnešus pirms šīs dienas;

               d)

               attiecīgā gadījumā – apvienošanās procesā iesaistīto sabiedrību pārvaldes vai vadības struktūru ziņojumus, kas paredzēti 9. pantā;

               e)

               vajadzības gadījumā – 10. panta 1. punktā minēto ziņojumu.

         Šā punkta pirmās daļas c) apapkšpunkta nolūkā grāmatvedības ziņojumu neprasa, ja sabiedrība publicē pusgada finanšu pārskatu saskaņā ar 5. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2004/109/EK (2004. gada 15. decembris) par atklātības prasību saskaņošanu attiecībā uz informāciju par emitentiem, kuru vērtspapīrus atļauts tirgot regulētā tirgū (11), un dara to pieejamu akcionāriem saskaņā ar šo punktu. Turklāt dalībvalstis var paredzēt, ka grāmatvedības ziņojums nav vajadzīgs, ja tā ir vienojušies katras apvienošanās procesā iesaistītās sabiedrības visi akcionāri un citu tādu vērtspapīru turētāji, kas dod balsstiesības.
   2.   Grāmatvedības ziņojumu, kas minēts 1. punkta pirmās daļas c) apakšpunktā, sagatavo, izmantojot tās pašas metodes un to pašu formu kā pēdējā gada bilancē.
   Tomēr dalībvalsts tiesību akti var paredzēt, ka:

               a)

               nav jāveic jauna inventarizācija;

               b)

               pēdējā bilancē norādītos vērtējumus maina vienīgi tādēļ, lai atspoguļotu ierakstus grāmatvedības uzskaitē; tomēr ņem vērā:

                           —

                           pagaidu vērtības samazināšanos un krājumus,

                           —

                           patiesās vērtības materiālās izmaiņas, kas nav uzrādītas grāmatvedības uzskaitē.

         3.   Katram akcionāram ir tiesības pēc pieprasījuma un par brīvu saņemt pilnas vai – pēc vēlēšanās – daļējas 1. punktā minēto dokumentu kopijas.
   Ja akcionārs ir piekritis, ka sabiedrība informācijas sniegšanai izmanto elektroniskos līdzekļus, šādas kopijas var nosūtīt pa elektronisko pastu.
   4.   Sabiedrību atbrīvo no prasības 1. punktā minētos dokumentus darīt pieejamus tās juridiskajā adresē, ja tā nepārtrauktu laikposmu, kurš sākas vismaz mēnesi pirms dienas, kad paredzēta kopsapulce, kurā ir paredzēts lemt par apvienošanās noteikumu projektu, un kurš beidzas ne agrāk kā šīs kopsapulces noslēguma dienā, šos dokumentus dara pieejamus savā interneta vietnē. Dalībvalstis uz šādu atbrīvojumu attiecina tikai tās prasības un ierobežojumus, kas ir nepieciešami, lai nodrošinātu interneta vietnes drošību un dokumentu autentiskumu, kā arī tikai tiktāl, ciktāl tas ir samērojams ar minēto mērķu sasniegšanu.
   Šā panta 3. punktu nepiemēro, ja interneta vietnē akcionāriem dota iespēja lejupielādēt un izdrukāt 1. punktā minētos dokumentus laikposmā, kas minēts šā punkta pirmajā daļā. Tomēr šādā gadījumā dalībvalstis var paredzēt, ka sabiedrība minētos dokumentus dara pieejamus juridiskajā adresē, lai akcionāri varētu ar tiem iepazīties.
   Dalībvalstis var pieprasīt, lai noteiktu laiku pēc kopsapulces sabiedrība saglabā informāciju savā interneta vietnē. Dalībvalstis var noteikt, kādas sekas ir tad, ja tehnisku iemeslu vai citu faktoru dēļ uz laiku tiek pārtraukta piekļuve interneta vietnei.
   12. pants
   Katras apvienošanās procesā iesaistītās sabiedrības darbinieku tiesību aizsardzību reglamentē saskaņā ar Direktīvu 2001/23/EK.
   13. pants
   1.   Dalībvalstu tiesību aktiem jāparedz piemērota sistēma to apvienošanās procesā iesaistīto sabiedrību kreditoru interešu aizsardzībai, kuru prasījumi pieteikti pirms apvienošanās noteikumu projekta publicēšanas un publicēšanas brīdī vēl nav jāpilda.
   2.   Šajā nolūkā ar dalībvalstu tiesību aktiem vismaz nodrošina, ka šādiem kreditoriem ir tiesības saņemt adekvātus aizsardzības pasākumus, ja sabiedrību, kas apvienojas, finansiālā situācija rada aizsardzības nepieciešamību un ja kreditoriem jau nav pieejama šāda aizsardzība.
   Dalībvalstis paredz nosacījumus 1. punktā un šā punkta pirmajā daļā noteiktajai aizsardzībai. Jebkurā gadījumā dalībvalstis nodrošina, ka kreditori drīkst lūgt attiecīgā administratīvā vai tiesu iestādē atbilstīgu aizsardzību, ja tie var ticami pierādīt, ka apvienošanās dēļ viņu prasījumi ir apdraudēti un ka no sabiedrības nav saņemta atbilstīga aizsardzība.
   3.   Šāda aizsardzība var būt atšķirīga ieguvējas sabiedrības kreditoriem un iegūstamās sabiedrības kreditoriem.
   14. pants
   Neskarot noteikumus par savu tiesību kolektīvu izmantošanu, 13. pants attiecas uz parādzīmju turētājiem apvienošanās procesā iesaistītajās sabiedrībās, izņemot gadījumus, kad apvienošanos apstiprinājusi parādzīmju turētāju sapulce, ja šāda sapulce paredzēta attiecīgās valsts tiesību aktos, vai šādi parādzīmju turētāji individuāli.
   15. pants
   Tādu vērtspapīru, kas nav akcijas, ar kurām saistītas īpašas tiesības, turētājiem ieguvējā sabiedrībā jādod vismaz līdzvērtīgas tiesības tām, kādas tiem bija iegūstamajā sabiedrībā, izņemot gadījumus, kad pārmaiņas šajās tiesībās nav apstiprinājusi šādu vērtspapīru turētāju sapulce, ja šāda sapulce paredzēta attiecīgās valsts tiesību aktos, vai šādi vērtspapīru turētāji individuāli, vai – ja vien turētājiem nav tiesības, kas garantē, ka pārpērk viņu vērtspapīrus, – ieguvēja sabiedrība.
   16. pants
   1.   Ja dalībvalsts tiesību akti neparedz apvienošanās likumības profilaktisku pārraudzību, ko veic tiesu vai administratīvās iestādes, vai ja šāda pārraudzība neattiecas uz visiem apvienošanās procesam nepieciešamajiem juridiskajiem dokumentiem, to kopsapulču protokolus, kuras lemj par apvienošanos, un – attiecīgā gadījumā – apvienošanās līgumu pēc šādām kopsapulcēmu sagatavo un apliecina tiesību aktos noteiktā kārtībā. Gadījumos, kad apvienošanās nav jāapstiprina visu apvienošanās procesā iesaistīto sabiedrību kopsapulcēm, apvienošanās noteikumu projektu sagatavo un apliecina tiesību aktos noteiktā kārtībā.
   2.   Notāram vai iestādei, kas ir kompetenta sagatavot un apliecināt dokumentu tiesību aktos noteiktā kārtībā, ir jāpārbauda un jāapliecina, ka pastāv un ir derīgi juridiskie dokumenti un formalitātes, kas prasītas no sabiedrības, kuras labā attiecīgais notārs vai iestāde darbojas, un apvienošanās noteikumu projekts.
   17. pants
   Dalībvalstu tiesību akti nosaka dienu, kad apvienošanās stājas spēkā.
   18. pants
   1.   Attiecībā uz katru no apvienošanās procesā iesaistītajām sabiedrībām par apvienošanos jāpaziņo katras dalībvalsts tiesību aktos noteiktā kārtībā saskaņā ar Direktīvas 2009/101/EK 3. pantu.
   2.   Ieguvēja sabiedrība var pati veikt ar publicēšanu saistītās formalitātes attiecībā uz sabiedrību vai sabiedrībām, ko iegādājas.
   19. pants
   1.   Apvienošanās ipso jure un vienlaikus rada šādas sekas:

               a)

               iegūstamās sabiedrības aktīvi un pasīvi tiek nodoti ieguvējai sabiedrībai gan starp iegūstamo sabiedrību un ieguvēju sabiedrību, gan attiecībā uz trešām personām;

               b)

               iegūstamās sabiedrības akcionāri kļūst par ieguvējas sabiedrības akcionāriem;

               c)

               iegūstamā sabiedrība pārstāj pastāvēt.

         2.   Ieguvējas sabiedrības akcijas nemaina pret iegūstamās sabiedrības akcijām, kuru turētājs ir vai nu:

               a)

               ieguvēja sabiedrība pati vai ar tādas personas starpniecību, kas darbojas pati savā vārdā, bet tās interesēs; vai

               b)

               iegūstamā sabiedrība pati vai ar tādas personas starpniecību, kas darbojas pati savā vārdā, bet tās interesēs.

         3.   Iepriekšminētais neiespaido dalībvalstu tiesību aktus, kas pieprasa pabeigt īpašas formalitātes konkrētu iegādātās sabiedrības aktīvu, tiesību un pienākumu nodošanai, lai tas būtu spēkā pret trešām personām. Ieguvēja sabiedrība var pati kārtot šīs formalitātes; tomēr dalībvalstu tiesību akti var atļaut iegūstamajai sabiedrībai turpināt kārtot šīs formalitātes ierobežotā laikā, ko, izņemot ārkārtējus gadījumus, nevar noteikt ilgāku par sešiem mēnešiem no dienas, kad apvienošanās stājas spēkā.
   20. pants
   Dalībvalstu tiesību aktos ir jāparedz vismaz noteikumi par iegūstamās sabiedrības pārvaldes vai vadības struktūru locekļu civiltiesisko atbildību pret šīs sabiedrības akcionāriem attiecībā uz šo struktūru locekļu pārkāpumiem, sagatavojot un īstenojot apvienošanos.
   21. pants
   Dalībvalstu tiesību aktos ir jāparedz vismaz noteikumi par to iegūstamās sabiedrības ekspertu civiltiesisko atbildību, kuri atbildīgi par 10. panta 1. punktā minētā ziņojuma sagatavošanu šīs sabiedrības vārdā, pret šīs sabiedrības akcionāriem attiecībā uz šo ekspertu pārkāpumiem, veicot savus pienākumus.
   22. pants
   1.   Dalībvalstu tiesību aktos noteikumus par apvienošanās spēkā neesamību var paredzēt vienīgi saskaņā ar šādiem nosacījumiem:

               a)

               atzīšanai par spēkā neesošu jānotiek ar tiesas spriedumu;

               b)

               apvienošanos, kas stājusies spēkā saskaņā ar 17. pantu, var pasludināt par spēkā neesošu tikai tad, ja nav bijusi tās likumības profilaktiska pārraudzība, ko veic tiesu vai administratīvās iestādes, vai ja tā nav veikta un apliecināta tiesību aktos noteiktā kārtībā, vai ja ir redzams, ka kopsapulces lēmums nav spēkā vai ir atceļams saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem;

               c)

               procedūras atzīšanai par spēkā neesošu nevar sākt vēlāk kā sešus mēnešus pēc dienas, kad apvienošanās stājas spēkā, tāpat kā tās nevar sākt pret personu, kas apliecina spēkā neesamības faktu, vai tad, ja situācija ir izlabota;

               d)

               ja ir iespējams labot trūkumu, kas var apvienošanos padarīt par spēkā neesošu, kompetenta tiesa iesaistītajām sabiedrībām dod laiku, lai izlabotu situāciju;

               e)

               spriedumu, ar ko apvienošanos pasludina par spēkā neesošu, publicē katras dalībvalsts tiesību aktos noteiktajā kārtībā saskaņā ar Direktīvas 2009/101/EK 3. pantu;

               f)

               ja dalībvalsts tiesību akti atļauj trešai personai apstrīdēt šādu spriedumu, minētā trešā persona to var darīt tikai sešos mēnešos pēc sprieduma publicēšanas saskaņā ar Direktīvā 2009/101/EK noteikto kārtību;

               g)

               spriedums, ar ko apvienošanos pasludina par spēkā neesošu, pats par sevi neietekmē saistības, kas jāpilda ieguvējai sabiedrībai vai kas saistītas ar šo sabiedrību, ja šīs saistības radušās pirms sprieduma publicēšanas un pēc dienas, kad apvienošanās ir stājusies spēkā;

               h)

               apvienošanās procesā iesaistītās sabiedrības ir solidāri atbildīgas par g) apakšpunktā minētajām ieguvējas sabiedrības saistībām.

         2.   Atkāpjoties no 1. punkta a) apakšpunkta, dalībvalsts tiesību akti var arī paredzēt, ka apvienošanās spēkā neesamību pasludina administratīva iestāde, ja šādu var pārsūdzēt tiesā. Šā panta 1. punkta b) apakšpunkts un d) līdz h) apakšpunkts pēc analoģijas attiecas uz administratīvu iestādi. Šādu procedūru atzīšanai par spēkā neesošu nevar sākt vēlāk kā sešus mēnešus pēc dienas, kad apvienošanās ir stājusies spēkā.
   3.   Tas neietekmē to dalībvalstu tiesību aktus par apvienošanās spēkā neesamību, kas izsludināti pēc jebkādas citas pārraudzības, kura nav likumības profilaktiskā pārraudzība, ko veic tiesu vai administratīvās iestādes.
   IV   NODAĻA

      APVIENOŠANĀS, VEIDOJOT JAUNU SABIEDRĪBU

   23. pants
   1.   Uz apvienošanos, veidojot jaunu sabiedrību, attiecas šīs direktīvas 5., 6., 7. pants un 9. līdz 22. pants, neskarot Direktīvas 2009/101/EK 12. un 13. pantu. Šim nolūkam “apvienojošās sabiedrības” un “iegūstamā sabiedrība” nozīmē sabiedrības, kas pārstās pastāvēt, un “ieguvēja sabiedrība” nozīmē jauno sabiedrību.
   Šīs direktīvas 5. panta 2. punkta a) apakšpunkts attiecas arī uz jauno sabiedrību.
   2.   Apvienošanās noteikumu projektu un, ja tie ir atsevišķi dokumenti, jaunās sabiedrības memorandu vai memoranda projektu un statūtus vai statūtu projektu apstiprina katras tādas sabiedrības kopsapulcē, kas pārstās pastāvēt.
   V   NODAĻA

      TĀDAS SABIEDRĪBAS IEGĀDE, KURĀ OTRAI SABIEDRĪBAI PIEDER 90 % VAI VAIRĀK AKCIJU

   24. pants
   Dalībvalstis attiecībā uz to jurisdikcijā esošajām sabiedrībām paredz noteikumus darbībai, kad viena vai vairākas sabiedrības beidz pastāvēt, netiekot likvidētas, un nodod visus savus aktīvus un pasīvus citai sabiedrībai, kurai pieder tās visas akcijas un citi vērtspapīri, kas dod balsstiesības kopsapulcēs. Šādas darbības reglamentē III nodaļas noteikumi. Tomēr dalībvalstis neizvirza prasības, kas izklāstītas 5. panta 2. punkta b), c) un d) apakšpunktā, 9. un 10. pantā, 11. panta 1. punkta d) un e) apakšpunktā, 19. panta 1. punkta b) apakšpunktā, kā arī 20. un 21. pantā.
   25. pants
   Dalībvalstis nepiemēro 7. pantu attiecībā uz 24. pantā minētajām darbībām, ja ir izpildīti šādi nosacījumi:

               a)

               vismaz vienu mēnesi, pirms darbība tiek veikta, ir jāveic 6. pantā paredzētā publikācija attiecībā uz katru darbībā iesaistīto sabiedrību;

               b)

               ieguvējas sabiedrības akcionāriem ir jābūt tiesībām vismaz vienu mēnesi, pirms darbība tiek veikta, pārbaudīt 11. panta 1. punkta a), b) un c) apakšpunktā minētos dokumentus sabiedrības juridiskajā adresē;

               c)

               jāpiemēro 8. panta pirmās daļas c) punkts.

         Šā panta pirmās daļas b) punkta nolūkā piemēro 11. panta 2., 3. un 4. punktu.
   26. pants
   Dalībvalstis var piemērot 24. un 25. pantu darbībām, kad viena vai vairākas sabiedrības pārstāj pastāvēt, bet netiek likvidētas un nodod visus savus aktīvus un pasīvus citai sabiedrībai, ja iegūstamās sabiedrības vai sabiedrību visu 24. pantā minēto akciju un citu vērtspapīru turētāji ir ieguvēja sabiedrība un/vai personas, kas šīs akcijas un vērtspapīrus tur savā vārdā, bet šīs sabiedrības interesēs.
   27. pants
   Ja apvienošanos iegūstot veic sabiedrība, kurai katrā no šīm sabiedrībām ir vismaz 90 % akciju, bet ne visas akcijas, un citi vērtspapīri, kuru turēšana dod balsstiesības iegūto sabiedrību kopsapulcēs, dalībvalstis nepieprasa, lai apvienošanos apstiprinātu ieguvējas sabiedrības kopsapulce, ja ir izpildīti šādi nosacījumi:

               a)

               publikācija, kas paredzēta 6. pantā, attiecībā uz ieguvēju sabiedrību jāveic vismaz vienu mēnesi pirms dienas, kad paredzēta iegūstamās sabiedrības vai sabiedrību kopsapulce, kurā lems par apvienošanās noteikumu projektu;

               b)

               vismaz vienu mēnesi pirms a) punktā minētās dienas visiem ieguvējas sabiedrības akcionāriem jābūt tiesīgiem pārbaudīt 11. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā un – attiecīgā gadījumā – c), d) un e) apakšpunktā minētos dokumentus sabiedrības juridiskajā adresē;

               c)

               jāpiemēro 8. panta pirmās daļas c) punkts.

         Šā panta pirmās daļas b) punkta nolūkā piemēro 11. panta 2., 3. un 4. punktu.
   28. pants
   Dalībvalstis neizvirza 9., 10. un 11. pantā noteiktās prasības attiecībā uz apvienošanos 27. panta nozīmē, ja ir izpildīti šādi nosacījumi:

               a)

               iegūstamās sabiedrības mazākuma akcionāriem ir jābūt tiesībām uz to, ka viņu akcijas iegādājas ieguvēja sabiedrība;

               b)

               ja viņi izmanto šīs tiesības, viņiem jābūt tiesīgiem saņemt kompensāciju, kas atbilst viņu akciju vērtībai;

               c)

               pastāvot domstarpībām par šādu kompensāciju, ir jābūt iespējai, ka kompensācijas vērtību nosaka tiesa vai administratīvā iestāde, ko šajā nolūkā norādījusi dalībvalsts.

         Dalībvalstij nav jāpiemēro šā panta pirmā daļa, ja tās tiesību akti ļauj ieguvējai sabiedrībai pirms iepriekšēja publiska pārņemšanas piedāvājuma pieprasīt visiem iegūstamās sabiedrības vai iegūstamo sabiedrību atlikušo vērtspapīru turētājiem pārdot tai šos vērtspapīrus par taisnīgu cenu pirms apvienošanās.
   29. pants
   Dalībvalstis var piemērot 27. un 28. pantu darbībām, kad viena vai vairākas sabiedrības pārstāj pastāvēt, bet netiek likvidētas un nodod visus savus aktīvus un pasīvus citai sabiedrībai, ja 90 % vai vairāk, bet ne visu iegūstamās sabiedrības vai iegūstamo sabiedrību 27. pantā minēto akciju un citu vērtspapīru turētāji ir šī ieguvēja sabiedrība un/vai personas, kas šīs akcijas un vērtspapīrus tur savā vārdā, bet šīs sabiedrības interesēs.
   VI   NODAĻA

      CITAS DARBĪBAS, KO UZSKATA PAR APVIENOŠANOS

   30. pants
   Ja vienā no 2. pantā minētajām darbībām dalībvalsts tiesību akti pieļauj maksājumu skaidrā naudā, kas pārsniedz 10 %, piemēro III un IV nodaļu un 27., 28. un 29. pantu.
   31. pants
   Ja dalībvalsts tiesību akti pieļauj vienu no 2., 24. un 30. pantā minētajām darbībām, visām sabiedrībām, kas veic nodošanu, nepārstājot eksistēt, piemēro III nodaļu, izņemot 19. panta 1. punkta c) apakšpunktu, IV nodaļu vai V nodaļu.
   VII   NODAĻA

      NOBEIGUMA NOTEIKUMI

   32. pants
   Ar šo atceļ Direktīvu 78/855/EEK, kā tā grozīta ar I pielikuma A daļā norādītajiem aktiem, neskarot dalībvalstu pienākumus attiecībā uz I pielikuma B daļā norādītajiem termiņiem, kad tām attiecīgās direktīvas jātransponē savos tiesību aktos.
   Atsauces uz atcelto direktīvu uzskata par atsaucēm uz šo direktīvu un tās lasa saskaņā ar atbilstības tabulu II pielikumā.
   33. pants
   Šī direktīva stājas spēkā 2011. gada 1. jūlijā.
   34. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Strasbūrā, 2011. gada 5. aprīlī

            Eiropas Parlamenta vārdā –

            priekšsēdētājs

         J. BUZEK

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētāja

         GYŐRI E.

      (1)  OV C 51, 17.2.2011., 36. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta 2011. gada 18. janvāra nostāja (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēta) un Padomes 2011. gada 21. marta lēmums.

      (3)  OV L 295, 20.10.1978., 36. lpp.

      (4)  Sk. I pielikuma A daļu.

      (5)  OV 2, 15.1.1962., 36./62. lpp.

      (6)  OV L 65, 14.3.1968., 8. lpp.

      (7)  OV L 26, 31.1.1977., 1. lpp.

      (8)  OV L 222, 14.8.1978., 11. lpp.

      (9)  OV L 82, 22.3.2001., 16. lpp.

      (10)  OV L 258, 1.10.2009., 11. lpp.

      (11)  OV L 390, 31.12.2004., 38. lpp.

      I PIELIKUMS
      A   DAĻA

         Atceltā direktīva ar tās turpmāko grozījumu sarakstu

      (kā minēts 32. pantā)

                  Padomes Direktīva 78/855/EEK
                  (OV L 295, 20.10.1978., 36. lpp.)

                  1979. gada Pievienošanās akts, I pielikuma III.C punkts
                  (OV L 291, 19.11.1977., 89. lpp.)

                  1985. gada Pievienošanās akts, I pielikuma II.d) punkts
                  (OV L 302, 15.11.1985., 157. lpp.)

                  1994. gada Pievienošanās akts, I pielikuma XI.A.3. punkts
                  (OV L 241, 29.8.1994., 194. lpp.)

                  2003. gada Pievienošanās akts, II pielikuma 4.A.3. punkts
                  (OV L 263, 23.9.2003., 338. lpp.)

                  Padomes Direktīva 2006/99/EK
                  (OV L 363, 20.12.2006., 137. lpp.)

                  tikai attiecībā uz atsaucēm uz Direktīvu 78/855/EEK 1. pantā un pielikuma A daļas 3. punktā

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2007/63/EK
                  (OV L 300, 17.11.2007., 47. lpp.)

                  tikai 2. pants

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/109/EK
                  (OV L 259, 2.10.2009., 14. lpp.)

                  tikai 2. pants

            B   DAĻA

         Termiņi transponēšanai valstu tiesību aktos

      (kā minēts 32. pantā)

                  Direktīva

                  Termiņš transponēšanai

                  78/855/EK

                  1981. gada 13. oktobris

                  2006/99/EK

                  2007. gada 1. janvāris

                  2007/63/EK

                  2008. gada 31. decembris

                  2009/109/EK

                  2011. gada 30. jūnijs

      II PIELIKUMS

         Atbilstības tabula

                  Direktīva 78/855/EEK

                  Šī direktīva

                  1. pants

                  1. pants

                  2. līdz 4. pants

                  2. līdz 4. pants

                  5. līdz 22. pants

                  5. līdz 22. pants

                  23. panta 1. punkts

                  23. panta 1. punkta pirmā daļa

                  23. panta 2. punkts

                  23. panta 1. punkta otrā daļa

                  23. panta 3. punkts

                  23. panta 2. punkts

                  24. līdz 29. pants

                  24. līdz 29. pants

                  30. līdz 31. pants

                  30. līdz 31. pants

                  32. pants

                  —

                  —

                  32. pants

                  —

                  33. pants

                  33. pants

                  34. pants

                  —

                  I pielikums

                  —

                  II pielikums


title: Padomes Direktīva (1970. gada 8. jūnijs) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju stūres iekārtu

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31970L0311

Oficiālais Vēstnesis L 133 , 18/06/1970 Lpp. 0010 - 0013 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 13 Sējums 1 Lpp. 0139  Speciālizdevums dāņu valodā: Sērija I Nodaļa 1970(II) Lpp. 0323  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 13 Sējums 1 Lpp. 0139  Speciālizdevums angļu valodā: Sērija I Nodaļa 1970(II) Lpp. 0375  Speciālizdevums grieķu valodā Nodaļa 13 Sējums 1 Lpp. 0093  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 13 Sējums 1 Lpp. 0221  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 13 Sējums 1 Lpp. 0221

		Padomes Direktīva(1970. gada 8. jūnijs)par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju stūres iekārtu(70/311/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo sevišķi tā 100. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],tā kā tehniskās prasības, kam mehāniskajiem transportlīdzekļiem jāatbilst, ievērojot valsts tiesību aktus, inter alia attiecas uz stūres iekārtu;tā kā šīs prasības katrā dalībvalstī ir citādākas; tā kā tādēļ ir vajadzīgs, lai visas dalībvalstis pieņem vienādas prasības kā papildinājumu vai aizvietotāju esošajiem tiesību aktiem, lai varētu izmantot tipa apstiprinājuma kārtību, kas minēta Padomes Direktīvā (1970. gada 6. februāris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju tipa apstiprinājumu [3], piemērojot atbilstoši katram transportlīdzekļu tipam,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsŠajā direktīvā "transportlīdzeklis" nozīmē jebkuru mehānisko transportlīdzekli, kas domāts lietošanai uz ceļa, ar virsbūvi vai bez tās, kuram ir vismaz 4 riteņi un maksimālais projektētais ātrums pārsniedz 25 km/h, un to piekabes, izņemot transportlīdzekļus, kas brauc pa sliedēm, lauksaimniecības traktorus un mašīnas un transportlīdzekļus, kas iesaistīti sabiedrisko darbu veikšanā.2. pantsJa stūres iekārtā ir ievērotas pielikumā noteiktās prasības, neviena dalībvalsts nedrīkst atteikties izsniegt transportlīdzeklim EEK vai valsts tipa apstiprinājumu.3. pantsLai pielāgotos tehnikas attīstībai, pielikumos vajadzīgos grozījumus izdara saskaņā ar procedūru, kas minēta 13. pantā Padomes 1970. gada 6. februāra direktīvā par mehānisku transportlīdzekļu un to piekabju tipa apstiprināšanu.4. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā noteikumi, kas satur vajadzīgās prasības, lai nodrošinātu atbilstību šīs direktīvas prasībām astoņpadsmit mēnešu laikā no tās paziņošanas brīža, un tūlīt informē par to Komisiju.2. Dalībvalstis Komisijai dara zināmus galvenos tiesību aktus, ko tās pieņem jomā, uz ko atteicas šī direktīva.5. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1970. gada 8. jūnijāPadomes vārdā –priekšsēdētājsP.Harmel[1] OV C 160, 18.12.1969., 7. lpp.[2] OV C 10, 27.1.1970., 18. lpp.[3] OV L 42, 23.2.1970., 1. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMS1. DEFINĪCIJAS1.1. Stūres iekārtaStūres iekārta nozīmē transportlīdzekļa visu veidu ierīces, kas nosaka tā kustības virzienu.Stūres iekārta sastāv no:- stūrēšanas ierīces,- stūres mehānisma,- vadāmiem riteņiem,- ja nepieciešams, īpašas ierīces papildu vai neatkarīgai enerģijas padevei.1.1.1. Stūrēšanas ierīce"Stūrēšanas ierīce" ir tā daļa, ko tieši darbina vadītājs, lai stūrētu transportlīdzekli.1.1.2. Stūres mehānisms1.1.2.1. Mehānisko transportlīdzekļu gadījumā "stūres mehānisms" ir visas sastāvdaļas starp stūrēšanas ierīci un vadāmajiem riteņiem, izņemot īpašo ierīci, kas minēta 1.1.4. punktā. Stūres mehānisms var būt mehānisks, hidraulisks, pneimatisks, elektrisks vai jaukts.1.1.2.2. Piekabes gadījumā "stūres mehānisms" ir visas sastāvdaļas, kas uz vadāmajiem riteņiem pārnes vajadzīgo spēku, lai mainītu transportlīdzekļa kustības virzienu.1.1.3. Vadāmie riteņi"Vadāmie riteņi" ir riteņi, kuru pagriezienu var tieši vai netieši mainīt attiecībā pret transportlīdzekli, lai mainītu transportlīdzekļa kustības virzienu.1.1.4. Īpašā ierīce"Īpašā ierīce" ir tā stūres iekārtas daļa, kas dod papildu vai neatkarīgo enerģiju. Papildu vai neatkarīgo enerģiju var dot jebkura mehāniska, hidrauliska, pneimatiska, elektriska vai jaukta sistēma (piemēram, eļļas sūknis, gaisa sūknis vai akumulators).1.2. Dažādi stūres iekārtu tipi1.2.1. Atkarībā no vadāmo riteņu noliekšanai vajadzīgās enerģijas avota izšķir šādu tipu stūres iekārtas:1.2.1.1. rokas stūres iekārtas, kurās stūrēšanai vajadzīgo enerģiju nodrošina tikai vadītāja muskuļi;1.2.1.2. stūres iekārtas ar stūres palīgiekārtu, kurās stūrēšanai vajadzīgo enerģiju nodrošina vadītāja muskuļi un īpašā ierīce, kas minēta 1.1.4. punktā;1.2.1.3. stūres iekārtas ar pastiprinātāju, kurās enerģiju stūrēšanai dod tikai īpašā ierīce, kas minēta 1.1.4. punktā.1.3. Stūrēšanas spēks"Stūres spēks" ir spēks, kādu vadītājs pieliek stūrēšanas ierīcei, lai stūrētu transportlīdzekli.2. UZBŪVES, MONTĀŽAS UN PĀRBAUDES PRASĪBAS2.1. Vispārējas prasības2.1.1. Stūres ierīcei ir jānodrošina viegla un droša rīkošanās ar transportlīdzekli; vajadzības gadījumā transportlīdzeklis ir jāaprīko ar stūres palīgiekārtu.2.2. Sīki izstrādātas prasības2.2.1. Stūrēšanas ierīce2.2.1.1. Stūrēšanas ierīcei jābūt viegli lietojamai un ar to jābūt viegli rīkoties. Tai jābūt projektētai tā, lai riteņus var novirzīt pakāpeniski. Stūrēšanas ierīces kustības virzienam jāatbilst vēlamajai transportlīdzekļa braukšanas virziena maiņai.2.2.1.2. Stūrēšanas spēks, kas vajadzīgs, lai apbrauktu apli ar 12 metru rādiusu, sākot no stāvokļa taisni uz priekšu, nedrīkst pārsniegt 25 kilogramus.Ja ir stūres palīgiekārta, papildu enerģijas apgādes pārtraukuma gadījumā vajadzīgais stūrēšanas spēks nedrīkst pārsniegt 60 kilogramus.2.2.1.3. Lai pārbaudītu atbilstību 2.2.1.2. punkta prasībām, transportlīdzeklim jāapraksta kustība pa spirāli ar ātrumu 10 km stundā, sākot no stāvokļa taisni uz priekšu. Stūres ratam pielikto stūrēšanas spēku atzīmē līdz mirklim, kad stūres rats sasniedz stāvokli, kurā transportlīdzeklis uzsāk aprakstīt apli ar 12 metru rādiusu; stūrēšanas spēks nedrīkst pārsniegt noteiktos lielumus. Manevra ilgums (laiks no stūres ierīces darbināšanas sākuma līdz mirklim, kad tā sasniedz stāvokli, kurā izdara mērījumus) nedrīkst pārsniegt četras sekundes normālos nosacījumos un sešas sekundes, ja palīgiekārta ir bojāta. Viens manevrs jāizdara pa kreisi un viens pa labi.Testa vajadzībām transportlīdzeklis jāpiekrauj līdz tehniski pieļaujamam maksimālajam svaram; riepu spiedienam un arī svara sadalījumam uz asīm jābūt tādam, kā norādījis ražotājs.2.2.2. Stūres mehānisms2.2.2.1. Ir jābūt iespējai stūrēt transportlīdzekli pat gadījumā, ja pilnīgi vai daļēji nedarbojas stūres mehānisma hidrauliskās, pneimatiskās vai elektriskās sastāvdaļas.2.2.2.2. Mehāniskajam stūres mehānismam jābūt tā konstruētam, lai atbilstu visām ekspluatācijas prasībām. Tam jābūt viegli pieejamam apkopei un pārbaudei.2.2.3. Vadāmie riteņi2.2.3.1 Aizmugures riteņi nedrīkst būt vienīgie vadāmie riteņi.2.2.3.2. Ar mehāniskajiem transportlīdzekļiem, kuru aizmugures riteņi ir arī vadāmie riteņi, ir jāizdara šāda pārbaude:2.2.3.2.1. Vadītājam ir jāspēj noturēt aizmugures riteņus taisnā līnijā, neizdarot nenormālu stūrēšanas koriģēšanu, uz līdzena un horizontāla ceļa ar ātrumu 80 kilometri stundā vai ar maksimālo projektēto ātrumu, ja tas ir mazāks par 80 kilometriem stundā.2.2.3.3 Arī ar piekabēm ir jāizdara 2.2.3.2.1. punktā norādītā pārbaude ar ātrumu 80 kilometri stundā vai ar tehniski atļauto ražotāja noteikto ātrumu, ja tas ir mazāks par 80 kilometriem stundā, šādos gadījumos:- ja piekabe ir aprīkota ar vairāk kā vienu asi, kurai ir vadāmie riteņi,- ja piekabe ir puspiekabe, kas aprīkota ar vismaz vienu asi, kurai ir vadāmie riteņi [1].2.2.4. Īpašā ierīce2.2.4.1. Stūres iekārta ar pastiprinātāju nav atļauta.2.2.4.2. Ja stūres palīgiekārtai nav sava papildu enerģijas avota, tai ir jāiekļauj enerģijas rezervuārs. Ja enerģijas avots ir saspiests gaiss, saspiestā gaisa rezervuārs jāaizsargā ar vienvirziena vārstu.2.2.4.3 Jābūt iespējamam stūrēt transportlīdzekli, pat ja īpašā ierīce nedarbojas.[1] Kā precizēts kļūdu labojumā, kas publicēts 1970. gada 3. septembra OV L 196.--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 98/39/EK (1998. gada 5. jūnijs), ar ko tehnikas attīstībai pielāgo Padomes Direktīvu 75/321/EEK attiecībā uz lauksaimniecības un mežsaimniecības riteņtraktoru stūres iekārtu

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31998L0039

Oficiālais Vēstnesis L 170 , 16/06/1998 Lpp. 0015 - 0015

		Komisijas Direktīva 98/39/EK(1998. gada 5. jūnijs),ar ko tehnikas attīstībai pielāgo Padomes Direktīvu 75/321/EEK attiecībā uz lauksaimniecības un mežsaimniecības riteņtraktoru stūres iekārtu(Dokuments attiecas uz EEZ)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1975. gada 20. maija Direktīvu 75/321/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz lauksaimniecības un mežsaimniecības riteņtraktoru stūres iekārtu [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/54/EK [2], un jo īpaši tās 4. pantu,tā kā pašlaik pieņemts uzskatīt, ka kļūmes motorā var izraisīt traucējumus īpašās palīgiekārtas darbībā, kas var bloķēt stūri;tā kā tādēļ būtu attiecīgi jāgroza Direktīva 75/321/EEK;tā kā šīs direktīvas noteikumi saskan ar atzinumu, ko paudusi Komiteja pielāgošanai tehnikas attīstībai, kas izveidota ar Padomes Direktīvu 74/150/EEK [3], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 97/54/EK,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvas 75/321/EEK pielikuma 2.2.4.1.2. punkta pirmo teikumu aizstāj ar šādu:"Ja traktors ir aprīkots ar stūres iekārtu ar pastiprinātāju, kā tas norādīts 1.2.1.3. punktā, un, ja šī iekārta ir apgādāta tikai ar hidraulisko stūres pārvadu, īpašas iekārtas vai motora kļūmes gadījumā jānodrošina iespēja veikt divus 2.2.1.3. punktā minētos manevrus ar īpašas papildiekārtas palīdzību".2. pants1. No 1999. gada 1. maija neviena dalībvalsts nedrīkst:- atteikties piešķirt EK tipa apstiprinājumu, izdot Padomes Direktīvas 74/150/EEK 10. panta 1. punkta trešajā ievilkumā minēto dokumentu vai piešķirt valsts tipa apstiprinājumu kādam traktora tipam, kā arī:- aizliegt sākt traktoru ekspluatāciju,ja šie traktori atbilst ar šo direktīvu grozītās Direktīvas 75/321/EEK prasībām.2. No 1999. gada 1. oktobra dalībvalstis:- vairs nedrīkst izdot Direktīvas 74/150/EEK 10. panta 1. punkta trešajā ievilkumā minēto dokumentu nevienam traktora tipam, kas neatbilst ar šo direktīvu grozītās Direktīvas 75/321/EEK prasībām,- var atteikties piešķirt valsts tipa apstiprinājumu jebkuram traktora tipam, kas neatbilst ar šo direktīvu grozītās Direktīvas 75/321/EEK prasībām.3. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai, vēlākais, 1999. gada 30. aprīlī izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.Pieņemot šos noteikumus, dalībvalstis tajos ietver atsauci uz šo direktīvu, vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka kārtību, kā izdarīt šādas atsauces.2. Dalībvalstis paziņo Komisijai galvenos noteikumus savos tiesību aktos, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.4. pantsŠī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.5. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1998. gada 5. jūnijāKomisijas vārdā —Komisijas loceklisMartin Bangemann[1] OV L 147, 9.6.1975., 24. lpp.[2] OV L 277, 10.10.1997., 24. lpp.[3] OV L 84, 28.3.1974., 10. lpp.--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva 2001/23/EK (2001. gada 12. marts) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku tiesību aizsardzību uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32001L0023

Oficiālais Vēstnesis L 082 , 22/03/2001 Lpp. 0016 - 0020

		Padomes Direktīva 2001/23/EK(2001. gada 12. marts)par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku tiesību aizsardzību uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumāEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 94. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],tā kā:(1) Padomes Direktīva 77/187/EEK (1977. gada 14. februāris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku tiesību aizsardzību uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā [3] ir būtiski grozīta [4]. Tādēļ skaidrības un lietderības labad tā būtu jāsistematizē.(2) Ekonomikas attīstības tendences gan atsevišķās valstīs, gan visā Kopienā rada pārmaiņas uzņēmumu struktūrā, kad īpašuma tiesību pārejas vai apvienošanas rezultātā uzņēmumus, uzņēmējsabiedrības vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļas pārņem citi darba devēji.(3) Ir jāparedz darbinieku aizsardzība darba devēja maiņas gadījumā, jo īpaši jānodrošina darbinieku tiesību aizsardzība.(4) Starp dalībvalstīm vēl joprojām šajā ziņā pastāv atšķirības attiecībā uz darbinieku aizsardzības pakāpi, un tās būtu jāsamazina.(5) Kopienas Harta par darba ņēmēju sociālajām pamattiesībām ( "Sociālā harta" ), kas pieņemta 1989. gada 9. decembrī, 7., 17. un 18. punktā nosaka, ka: "Iekšējā tirgus izveidei jāuzlabo darba ņēmēju dzīves un darba apstākļi Eiropas Kopienā. Uzlabošanai vajadzības gadījumā jāattiecas uz dažiem nodarbinātības reglamentēšanas aspektiem, tādiem kā kolektīvās atlaišanas kārtība, kā arī tiem, kas attiecas uz bankrotu. Darba ņēmēju informēšana, konsultēšana un līdzdalība īstenojama atbilstīgi, ievērojot dažādās dalībvalstīs spēkā esošo praksi. Šāda informēšana, konsultēšana un līdzdalība īstenojama savlaicīgi, īpaši saistībā ar uzņēmumu pārstrukturēšanas darbībām vai apvienošanu, kas ietekmē darba ņēmēju nodarbinātību".(6) Padome 1977. gadā ir pieņēmusi Direktīvu 77/187/EEK, lai veicinātu to attiecīgo valstu tiesību aktu saskaņošanu, kas nodrošina darbinieku tiesību aizsardzību un pieprasa personām, kas nodod īpašumtiesības, un īpašumtiesību saņēmējiem savlaicīgi par to informēt un konsultēt darbinieku pārstāvjus.(7) Minētā direktīva pēc tam ir grozīta, ņemot vērā ietekmi uz iekšējo tirgu, dalībvalstu likumdošanas tendences attiecībā uz ekonomiskās grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanu, Eiropas Kopienu Tiesas praksi, Padomes 1975. gada 17. februāra Direktīvu 75/129/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kolektīvo atlaišanu [5] un tiesību aktus, kuri ir jau spēkā lielākajā daļā dalībvalstu.(8) Tiesiskās drošības un pārskatāmības apsvērumi prasa, lai īpašuma tiesību nodošanas juridiskā koncepcija būtu skaidrota, ņemot vērā Tiesas praksi. Šis skaidrojums nav mainījis Direktīvas 77/187/EEK darbības jomu, kāda tā ir saskaņā ar Tiesas interpretāciju.(9) Sociālā hartā atzīst, ka ir svarīgi cīnīties pret visu veidu diskrimināciju, sevišķi to, kas balstās uz dzimumu, ādas krāsu, rasi, uzskatiem un reliģisko pārliecību.(10) Šī direktīva neskar I pielikuma B daļā izklāstītos termiņus, kādos dalībvalstīm jāpiemēro Direktīva 77/187/EEK, un aktu, ar kuru to groza,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.I NODAĻAPiemērošanas joma un definīcijas1. pants1. a) Šī direktīva attiecas uz jebkuru uzņēmuma, uzņēmējsabiedrības vai uzņēmuma vai uzņēmējsabiedrības daļas īpašumtiesību pāreju citam darba devējam īpašumtiesību nodošanas vai uzņēmumu apvienošanas dēļ;b) saskaņā ar a) apakšpunktu un citiem šā panta noteikumiem, īpašumtiesību nodošana šīs direktīvas nozīmē notiek tad, ja pāriet īpašumtiesības uz ekonomisku vienību, kas saglabā savu identitāti, paredzot organizētu resursu sagrupēšanu ar mērķi turpināt saimniecisko darbību neatkarīgi no tā, vai tā ir pamata vai palīgdarbība;c) šī direktīva attiecas uz privātiem un valsts uzņēmumiem, kas iesaistīti saimnieciskā darbībā, neatkarīgi no tā, vai tie darbojas nolūkā gūt peļņu. Valsts pārvaldes iestāžu veikta administratīva pārkārtošana vai administratīvo funkciju pārdale starp valsts pārvaldes iestādēm nav īpašumtiesību pāreja šīs direktīvas nozīmē.2. Šo direktīvu piemēro, ja un ciktāl uzņēmums, uzņēmējsabiedrība vai uzņēmuma vai uzņēmējsabiedrības daļa īpašumtiesības, uz kuru pāriet, atrodas Līguma darbības teritorijā.3. Šī direktīva neattiecas uz jūras kuğiem.2. pants1. Šajā direktīvā:a) "persona, kas nodod īpašumtiesības" ir jebkura fiziska vai juridiska persona, kas, nododot 1. panta 1. punktā norādītās īpašumtiesības, beidz būt par darba devēju attiecībā uz uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmuma vai uzņēmējsabiedrības daļu;b) "īpašumtiesību saņēmējs" ir jebkura fiziska vai juridiska persona, kas 1. panta 1. punktā norādītās īpašumtiesību nodošanas dēļ kļūst par darba devēju uzņēmumā, uzņēmējsabiedrībā vai uzņēmuma vai uzņēmējsabiedrības daļā;c) "darbinieku pārstāvji" un līdzīgi termini ir darbinieku pārstāvji, kas paredzēti dalībvalstu normatīvajos aktos vai praksē;d) "darbinieks" ir katra persona, kuru kā darbinieku aizsargā attiecīgās valsts darba tiesības.2. Šī direktīva neierobežo valstu tiesību aktus attiecībā uz darba līguma vai darba attiecību definīciju.Tomēr dalībvalstis neizslēdz no šīs direktīvas darbības jomas darba līgumus vai darba attiecības tikai saistībā ar:a) esošo vai paredzēto darba stundu skaitu;b) to, ka darba attiecības reglamentē terminēti darba līgumi Padomes Direktīvas 91/383/EEK (1991. gada 25. jūnijs) par papildu pasākumiem, kas ieviešami, lai uzlabotu darba drošību un veselības aizsardzību darba ņēmējiem ar terminētām vai pagaidu darba attiecībām [6], 1. panta 1. punkta nozīmē, vai;c) to, ka ir pagaidu darba attiecības Direktīvas 91/383/EEK 1. panta 2. punkta nozīmē, bet uzņēmums, uzņēmējsabiedrība vai uzņēmuma vai uzņēmējsabiedrības daļa, kura īpašuma tiesības nodod, pilnīgi vai daļēji ir pagaidu darba devējs.II NODAĻADarbinieku tiesību aizsardzība3. pants1. Īpašumtiesības nododošās personas tiesības un pienākumi, kas izriet no darba līguma vai darba attiecībām, kas pastāv īpašumtiesību pārejas dienā, sakarā ar īpašumtiesību nodošanu pāriet īpašumtiesību saņēmējam.Dalībvalstis var noteikt, ka persona, kas nodod īpašumtiesības un īpašumtiesību saņēmējs pēc to nodošanas dienas ir solidāri atbildīgi par pienākumiem, kuri ir izrietējuši no darba līguma vai darba attiecībām, kas pastāv īpašumtiesību pārejas dienā.2. Dalībvalstis var veikt attiecīgus pasākumus, lai nodrošinātu, ka persona, kas nodod īpašumtiesības, dara zināmas to saņēmējam visas tiesības un pienākumus, kuras saskaņā ar šo pantu pāries īpašumtiesību saņēmējam, ciktāl šīs tiesības un pienākumi ir zināmi vai tiem vajadzētu būt zināmiem personai, kas nodod īpašumtiesības, to nodošanas laikā. Ja persona, kas nodod īpašumtiesības, nepaziņo saņēmējam kādas no šādām tiesībām un pienākumiem, tas neietekmē šo tiesību vai pienākumu pāreju un jebkura darbinieka tiesības saistībā ar tiem vērsties pret īpašumtiesību saņēmēju un/vai personu, kas nodod īpašumtiesības.3. Pēc īpašumtiesību pārejas to saņēmējs turpina ievērot tos pašus koplīguma noteikumus un nosacījumus, kas saskaņā ar līgumu attiecās uz personu, kas nodod īpašumtiesības, līdz koplīguma izbeigšanai vai termiņa beigām, vai līdz brīdim, kad stājas spēkā cits koplīgums.Dalībvalstis drīkst ierobežot šādu noteikumu un nosacījumu ievērošanas termiņu ar nosacījumu, ka tas nav mazāks par vienu gadu.4. a) Ja vien dalībvalstis nenosaka citādi, tad 1. un 3. punktu nepiemēro darbinieku tiesībām uz vecuma, invaliditātes vai apgādnieka zaudējuma pabalstu saskaņā ar uzņēmuma vai starpuzņēmumu papildu pensiju programmām ārpus dalībvalstu normatīvajos aktos paredzētās sociālā nodrošinājuma sistēmas;b) ja arī tās neparedz, ka 1. un 3. punktu nepiemēro attiecībā uz tādām tiesībām saskaņā ar a) apakšpunktu, tomēr dalībvalstis paredz vajadzīgos pasākumus, lai aizsargātu darbinieku intereses un to darbinieku intereses, kas vairs nestrādā personas, kas nodod īpašumtiesības, uzņēmumā laikā, kad notiek īpašumtiesību pāreja, attiecībā uz šo personu tiesībām uz tūlītēju vai perspektīvu vecuma pabalstiem, tostarp apgādnieka zaudējuma pabalstu, saskaņā ar a) apakšpunktā minētajām papildu programmām.4. pants1. Uzņēmuma, uzņēmējsabiedrības vai uzņēmuma vai uzņēmējsabiedrības daļas īpašumtiesību nodošana pati par sevi nevar būt par pamatu atlaišanai, ko veic persona, kura nodod īpašumtiesības, vai īpašumtiesību saņēmējs. Šis noteikums nekavē atlaišanu, ko izraisa darbaspēka izmaiņas ekonomisku, tehnisku vai organizatorisku iemeslu dēļ.Dalībvalstis drīkst noteikt, ka pirmo daļu nepiemēro konkrētu kategoriju darbiniekiem, uz kuriem neattiecas dalībvalstu normatīvie akti vai prakse attiecībā uz aizsardzību pret atlaišanu.2. Ja darba līgums vai darba attiecības ir izbeigtas tāpēc, ka īpašumtiesību pāreja saistās ar būtiskām darba apstākļu izmaiņām, kas kaitē darbinieku veselībai, tad darba devējs ir atbildīgs par darba līguma vai darba attiecību izbeigšanu.5. pants1. Ja vien dalībvalstis neparedz citādi, tad 3. un 4. pantu nepiemēro attiecībā uz uzņēmuma, uzņēmējsabiedrības vai uzņēmuma vai uzņēmējsabiedrības daļas īpašumtiesību nodošanu, kur pret personu, kas nodod īpašumtiesības, uzsākta bankrota procedūra vai citas maksātnespējas procedūras, kas sāktas nolūkā veikt minētās personas aktīvu realizāciju un atrodas kompetentas valsts iestādes uzraudzībā (tas var būt kompetentas valsts iestādes pilnvarots administrators).2. Ja 3. un 4. pantu attiecina uz īpašumtiesību nodošanu laikā, kad notiek maksātnespējas process, kas ir uzsākts pret personu, kura nodod īpašumtiesības (neatkarīgi no tā, vai šis process ir sākts, lai realizētu īpašumtiesības nododošās personas aktīvus), un ja šādu procesu uzrauga kompetenta valsts iestāde (kas var būt ar valsts tiesību aktiem noteikts administrators), tad dalībvalsts var paredzēt, ka:a) neskatoties uz 3. panta 1. punktu, īpašumtiesības nododošās personas parādus, kas izriet no darba līgumiem vai darba attiecībām un ir maksājami līdz īpašumtiesību nodošanai vai pirms maksātnespējas procesa sākšanas, nenodod īpašumtiesību saņēmējam, ja saskaņā ar minētās dalībvalsts tiesību aktiem šāda rīcība rada aizsardzību, kas ir vismaz līdzvērtīga tai, kas paredzēta situācijās, uz ko attiecas Padomes Direktīva 80/987/EEK (1980. gada 20. oktobris) par dalībvalstu normatīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā [7], un/vai, alternatīvi, ka;b) īpašumtiesību saņēmējs, persona, kas nodod īpašumtiesības, vai persona vai personas, kuras izpilda īpašumtiesības nododošās personas funkcijas, no vienas puses, un darbinieku pārstāvji, no otras puses, var vienoties par izmaiņām darbinieku nodarbinātības noteikumos un nosacījumos tiktāl, ciktāl spēkā esošie tiesību akti vai prakse atļauj, lai saglabātu darba iespējas, nodrošinot uzņēmuma, uzņēmējsabiedrības vai uzņēmuma vai uzņēmējsabiedrības daļas izdzīvošanu.3. Dalībvalsts var piemērot 20.b punktu jebkurai īpašumtiesību nodošanai, ja persona, kas nodod īpašumtiesības, ir nopietnas ekonomiskas krīzes situācijā, kā noteikts valsts tiesību aktos, ar noteikumu, ka par situāciju ir paziņojusi kompetenta valsts iestāde, un dalībvalsts var piemērot tiesas uzraudzību ar nosacījumu, ka šādi noteikumi jau pastāvēja valsts tiesību aktos 1998. gada 17. jūlijā.Komisija līdz 2003. gada 17. jūlijam iesniedz Padomei ziņojumu par šā noteikuma darbības sekām, kā arī jebkādus attiecīgus priekšlikumus.4. Dalībvalstis veic attiecīgus pasākumus, lai neļautu maksātnespējas procesu izmantot ļaunprātīgi, atņemot darbiniekiem tiesības, kas paredzētas šajā direktīvā.6. pants1. Ja uzņēmums, uzņēmējsabiedrība vai uzņēmuma vai uzņēmējsabiedrības daļa saglabā savu autonomiju, tad darbinieku pārstāvju vai pārstāvības statusu un pienākumus, ko ietekmējusi īpašumtiesību nodošana, saglabā atbilstīgi tiem pašiem noteikumiem un nosacījumiem, kas bija spēkā pirms īpašumtiesību pārejas, pamatojoties uz normatīvajiem un administratīvajiem aktiem vai vienošanos, ja ir izpildīti nepieciešamie nosacījumi darbinieku pārstāvības izveidei.Pirmo daļu nepiemēro, ja saskaņā ar normatīvajiem un administratīvajiem aktiem vai dalībvalstu praksi, vai arī vienojoties ar darbinieku pārstāvjiem, ir izpildīti vajadzīgie nosacījumi, lai atkārtoti nozīmētu darbinieku pārstāvjus vai atjaunotu darbinieku pārstāvību.Ja pret personu, kas nodod īpašumtiesības, ir uzsākta bankrota procedūra vai cits maksātnespējas risinājums, ar mērķi veikt īpašumtiesības nododošās personas aktīvu realizāciju, un tā atrodas kompetentas valsts iestādes uzraudzībā (kas var būt kompetentas valsts iestādes pilnvarots administrators), dalībvalstis var veikt vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka darbinieki, ko ir skārusi īpašumtiesību pāreja, ir pienācīgi pārstāvēti līdz darbinieku pārstāvju jaunai ievēlēšanai vai iecelšanai.Ja uzņēmums, uzņēmējsabiedrība vai uzņēmuma vai uzņēmējsabiedrības daļa nesaglabā savu autonomiju, dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka tie darbinieki, ko skārusi īpašumtiesību pāreja, un kas bija pārstāvēti līdz tai, ir pienācīgi pārstāvēti laikposmā līdz darbinieku pārstāvības atjaunošanai vai atkārtotai nozīmēšanai saskaņā ar valstu tiesību aktiem un praksi.2. Ja īpašumtiesību pārejas ietekmēto darbinieku pārstāvjiem pilnvaru laiks izbeidzas īpašumtiesību nodošanas rezultātā, pārstāvji bauda aizsardzību, kā to paredz dalībvalstu normatīvie un administratīvie akti un prakse.III NODAļĂInformācija un konsultācijas7. pants1. Personai, kas nodod īpašumtiesības un īpašumtiesību saņēmējam, jāsniedz attiecīgajiem īpašumtiesību pārejas skarto darbinieku pārstāvjiem šāda informācija:- īpašumtiesību pārejas datums vai paredzamais datums,- īpašumtiesību pārejas pamatojums,- īpašumtiesību pārejas tiesiskās, ekonomiskās un sociālās sekas darbiniekiem,- visi saistībā ar darbiniekiem paredzamie pasākumi.Personai, kas nodod īpašumtiesības, jāsniedz šī informācija savu darbinieku pārstāvjiem savlaicīgi pirms īpašumtiesību pārejas.Īpašumtiesību saņēmējam savlaicīgi jāsniedz šī informācija savu darbinieku pārstāvjiem un jebkurā gadījumā — pirms īpašumtiesību pāreja tieši ietekmē viņa darbiniekus attiecībā uz darba un nodarbinātības nosacījumiem.2. Ja persona, kas nodod īpašumtiesības, vai īpašuma tiesību saņēmējs paredz veikt pasākumus, kas attiecas uz tā darbiniekiem, tad, nolūkā panākt vienošanos par šādiem pasākumiem, savlaicīgi apspriežas ar savu darbinieku pārstāvjiem.3. Dalībvalstis, kuru normatīvie un administratīvie akti paredz, ka darbinieku pārstāvji var vērsties šķīrējtiesā, lai panāktu lēmumu par pasākumiem, kas jāveic attiecībā uz darbiniekiem, var ierobežot 1. un 2. punktā paredzētos pienākumus, attiecinot tos tikai uz gadījumiem, ja īpašumtiesību pāreja rada uzņēmumā izmaiņas, kas ievērojamu darbinieku skaitu var nostādīt neizdevīgā stāvoklī.Informācija un konsultācijas jāsniedz vismaz par tiem pasākumiem, kas paredzēti attiecībā uz darbiniekiem.Informācija jāsniedz un konsultācijas jārīko savlaicīgi, iekams uzņēmumā notiek pirmajā daļā minētās izmaiņas.4. Pienākumus, kas noteikti šajā pantā, uzliek neatkarīgi no tā, vai lēmumu, kas izraisa īpašumtiesību pāreju, pieņem darba devējs vai uzņēmums, kas kontrolē darba devēju.Izskatot šajā direktīvā noteikto prasību pārkāpumus attiecībā uz informāciju un konsultācijām, kā atrunu nevar pieņemt argumentu, ka pārkāpums noticis tāpēc, ka informāciju nav nodrošinājis uzņēmums, kas kontrolē darba devēju.5. Dalībvalstis var ierobežot 1., 2. un 3. punktā noteiktos pienākumus, attiecinot tos tikai uz tiem uzņēmumiem vai uzņēmējsabiedrībām, kuru darbinieku skaits atbilst nosacījumiem, lai ievēlētu vai ieceltu koleğiālu struktūru, kas pārstāv darbiniekus.6. Dalībvalstis nosaka, ka gadījumā, ja no darbiniekiem neatkarīgu iemeslu dēļ uzņēmumā vai uzņēmējsabiedrībā nav viņu pārstāvju, tad šie darbinieki iepriekš ir jāinformē par:- īpašumtiesību pārejas datumu vai paredzamo datumu,- īpašumtiesību pārejas pamatojumu,- īpašumtiesību pārejas tiesiskajām, ekonomiskajām un sociālajām sekām darbiniekiem,- visiem paredzamiem pasākumiem saistībā ar darbiniekiem.IV NODAĻANobeiguma noteikumi8. pantsŠī direktīva neietekmē dalībvalstu tiesības piemērot vai ieviest normatīvus un administratīvus aktus, kas ir labvēlīgāki darbiniekiem, kā arī veicināt vai atļaut darbiniekiem labvēlīgākus koplīgumus vai līgumus starp darba devējiem un darba ņēmējiem.9. pantsDalībvalstis savās tiesību sistēmās ievieš vajadzīgos pasākumus, lai visiem darbiniekiem un darbinieku pārstāvjiem, kas uzskata, ka viņu intereses ir aizskartas, jo nav izpildītas šīs direktīvas prasības, būtu iespējas celt prasību tiesā pēc tam, kad izmantota citu kompetentu iestāžu palīdzība.10. pantsKomisija iesniedz Padomei šīs direktīvas noteikumu ietekmes analīzi līdz 2006. gada 17. jūlijam. Tā ierosina jebkādus grozījumus, kas liekas vajadzīgi.11. pantsDalībvalstis dara zināmus Komisijai normatīvo un administratīvo aktu noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.12. pantsDirektīvu 77/187/EEK, kas grozīta ar I pielikuma A daļā minēto direktīvu, atceļ, neskarot dalībvalstu pienākumus, kas attiecas uz I pielikuma B daļā noteiktajiem izpildes termiņiem.Atsauces uz atcelto direktīvu uzskata par atsaucēm uz šo direktīvu, un tās jālasa saskaņā ar korelācijas tabulu II pielikumā.13. pantsŠī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.14. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2001. gada 12. martāPadomes vārdā —priekšsēdētājsB. Ringholm[1] Atzinums pieņemts 2000. gada 25. oktobrī (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).[2] OV C 367, 20.12.2000., 21. lpp.[3] OV L 61, 5.3.1977., 26. lpp.[4] Sk. I pielikuma A daļu[5] OV L 48, 22.2.1975., 29. lpp. Direktīva, kas ir aizstāta ar Direktīvu 98/59/EK (OV L 225, 12.8.1998., 16. lpp.)[6] OV L 206, 29.7.1991., 19. lpp.[7] OV L 283, 20.10.1980., 23. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar 1994. gada Iestāšanās aktu--------------------------------------------------I PIELIKUMSA DAĻAAtceltā direktīva un direktīva, ar kuru to groza(minētas 12. pantā)Padomes Direktīva 77/187/EEK (OV L 61, 5.3.1977., 26. lpp.)Padomes Direktīva 98/50/EK (OV L 201, 17.7.1998., 88. lpp.)B DAĻATermiņi transponēšanai valstu tiesību aktos(minēti 12. pantā)Direktīva | Termiņš transponēšanai |77/187/EEK | 1979. gada 16. februāris |98/50/EK | 2001. gada 17. jūlijs |--------------------------------------------------II PIELIKUMSKORELĀCIJAS TABULADirektīva 77/187/EEK | Šī direktīva |1. pants | 1. pants |2. pants | 2. pants |3. pants | 3. pants |4. pants | 4. pants |4.a pants | 5. pants |5. pants | 6. pants |6. pants | 7. pants |7. pants | 8. pants |7.a pants | 9. pants |7.b pants | 10. pants |8. pants | 11. pants |— | 12. pants |— | 13. pants |— | 14. pants |— | I PIELIKUMS |— | II PIELIKUMS |--------------------------------------------------