Svarīgs juridisks paziņojums

|

31980L1335

Komisijas Pirmā Direktīva (1980. gada 22. decembris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz analīzes metodēm, kas vajadzīgas, lai pārbaudītu kosmētikas līdzekļu sastāvu

Oficiālais Vēstnesis L 383 , 31/12/1980 Lpp. 0027 - 0046 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 13 Sējums 11 Lpp. 0087  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 15 Sējums 2 Lpp. 0215  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 13 Sējums 11 Lpp. 0087  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 15 Sējums 2 Lpp. 0215  Speciālizdevums grieķu valodā Nodaļa 13 Sējums 11 Lpp. 0014  CS.ES Nodaļa 13 Sējums 006 Lpp. 109  - 128 ET.ES Nodaļa 13 Sējums 006 Lpp. 109  - 128 HU.ES Nodaļa 13 Sējums 006 Lpp. 109  - 128 LT.ES Nodaļa 13 Sējums 006 Lpp. 109  - 128 LV.ES Nodaļa 13 Sējums 006 Lpp. 109  - 128 MT.ES Nodaļa 13 Sējums 006 Lpp. 109  - 128 PL.ES Nodaļa 13 Sējums 006 Lpp. 109  - 128 SK.ES Nodaļa 13 Sējums 006 Lpp. 109  - 128 SL.ES Nodaļa 13 Sējums 006 Lpp. 109  - 128

		Komisijas Pirmā Direktīva(1980. gada 22. decembris)par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz analīzes metodēm, kas vajadzīgas, lai pārbaudītu kosmētikas līdzekļu sastāvu(80/1335/EEK)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1976. gada 27. jūlija Direktīvu 76/768/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kosmētikas līdzekļiem [1], kas grozīta ar Direktīvu 79/661/EEK [2], un jo īpaši tās 8. panta 1. punktu,tā kā Direktīvā 76/768/EEK paredzēta oficiāla kosmētikas līdzekļu testēšana, kuras mērķis ir nodrošināt, lai tiktu ievēroti saskaņā ar Kopienas noteikumiem paredzētie nosacījumi, kas attiecas uz kosmētikas līdzekļu sastāvu;tā kā pēc iespējas īsā laikā būtu jānosaka visas vajadzīgās analīzes metodes; tā kā pirmais solis šajā virzienā ir noteikt metodes paraugu ņemšanai, laboratorijas paraugu apstrādei, brīvo nātrija un kālija hidroksīdu kvalitatīvai un kvantitatīvai noteikšanai, to skābeņskābes un sārmu metālu sāļu kvalitatīvai un kvantitatīvai noteikšanai matu kopšanas līdzekļos, hloroforma kvantitatīvai noteikšanai zobu pastās un cinka kvantitatīvai noteikšanai, un fenolsulfoskābes kvalitatīvai un kvantitatīvai noteikšanai;tā kā šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi komiteja, kura izveidota, lai Direktīvu 76/768/EEK pielāgotu tehnikas attīstībai,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDalībvalstis veic visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka, oficiāli testējot kosmētikas līdzekļus:- ņem paraugus,- testa paraugus laboratorijā sagatavo,- kvalitatīvi un kvantitatīvi noteic brīvo nātrija un kālija hidroksīdu,- kvalitatīvi un kvantitatīvi noteic skābeņskābes un sārmu metālu sāļus matu kopšanas līdzekļos,- kvantitatīvi noteic hloroformu zobu pastās,- kvantitatīvi noteic cinku,- kvalitatīvi un kvantitatīvi noteic fenolsulfonskābi,saskaņā ar pielikumā aprakstītajām metodēm.2. pantsDalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības ne vēlāk kā līdz 1982. gada 31. decembrim.Par tiem dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.3. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1980. gada 22. decembrīKomisijas vārdā —Komisijas loceklisRichard Burke[1] OV L 262, 27.9.1976., 169. lpp.[2] OV L 192, 31.7.1979., 35. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSI. KOSMĒTIKAS LĪDZEKĻU PARAUGU ŅEMŠANA1. PIEMĒROŠANAS JOMA UN NOZAREKosmētikas līdzekļu paraugu ņemšana ir aprakstīta, ņemot vērā to analīzes dažādajās laboratorijās.2. DEFINĪCIJAS2.1. Atsevišķais paraugs:vienība, kas ņemta no pārdošanai piedāvātas partijas.2.2. Kopējais paraugs:tādu paraugu kopums, kuriem ir viens un tas pats partijas numurs.2.3. Laboratorijas paraugs:kopējā parauga reprezentatīva frakcija, kas jāanalizē atsevišķās laboratorijās.2.4. Analizējamais daudzums:reprezentatīvs laboratorijas parauga daudzums, kas vajadzīgs vienai analīzei.2.5. Trauks:priekšmets, kurā ievietots produkts un kurš ar to nepārtraukti saskaras.3. PARAUGU ŅEMŠANA3.1. Kosmētikas līdzekļu paraugus ņem to oriģinālajos traukos, ko neatvērtus nosūta laboratorijai.3.2. Attiecībā uz kosmētikas līdzekļiem, ko laiž tirgū neiepakotus vai pārdod mazumtirdzniecībā iepakojumā, kurš atšķiras no ražotāja oriģinālā iepakojuma, lietošanas vai pārdošanas vietā jāizsniedz attiecīgas paraugu ņemšanas instrukcijas.3.3. Atsevišķo paraugu skaitu, kas vajadzīgs, lai sagatavotu laboratorijas paraugu, nosaka ar analītisko metodi un katrā laboratorijā veicot vairākas analīzes.4. PARAUGU IDENTIFIKĀCIJA4.1. Paraugi jāapzīmogo gan to ņemšanas, gan identifikācijas vietā saskaņā ar attiecīgajā dalībvalstī spēkā esošajiem noteikumiem.4.2. Katram atsevišķam paraugam pievieno šādas norādes:- kosmētikas līdzekļa nosaukums,- parauga ņemšanas diena, laiks un vieta,- par parauga ņemšanu atbildīgās personas vārds,- kontroles iestādes nosaukums.4.3. Ziņojumu par paraugu ņemšanu izstrādā saskaņā ar attiecīgajā dalībvalstī spēkā esošajiem noteikumiem.5. PARAUGU GLABĀŠANA5.1. Atsevišķie paraugi jāglabā saskaņā ar ražotāja instrukcijām, kas sniegtas uz etiķetes.5.2. Ja vien nav precizēti citi nosacījumi, tad laboratorijas paraugus glabā tumšā vietā 10 līdz 25 °C temperatūrā.5.3. Atsevišķos paraugus drīkst atvērt tikai tieši pirms analīzes.II. ANALIZĒJAMO DAUDZUMU SAGATAVOŠANA LABORATORIJĀ1. VISPĀRĪGI NOTEIKUMI1.1. Ja iespējams, katru atsevišķo paraugu analizē atsevišķi. Ja atsevišķais paraugs ir pārāk mazs, tad jāizmanto minimāls atsevišķo paraugu skaits. Pirms ņem analizējamo daudzumu, tie labi jāsajauc.1.2. Inertā gāzē atver trauku, ja tā norādīts analīzes metodē, un pēc iespējas ātri vajadzīgā skaitā paņem analizējamos daudzumus. Analīze jāizdara pēc iespējas drīz. Ja paraugs jāsaglabā, tad inertā gāzē vēlreiz jānoslēdz trauks.1.3. Kosmētikas līdzekļi var būt šķidrā vai cietā, vai pusšķidrā stāvoklī. Ja sākotnēji homogēns kosmētikas līdzeklis sadalās pa fāzēm, tad, pirms ņem analizējamo daudzumu, tas vēlreiz jāhomogenizē.1.4. Ja kosmētikas līdzekli laiž pārdošanā īpašā veidā un tāpēc to nevar apstrādāt saskaņā ar šīm instrukcijām, un ja attiecīgās pārbaudes metodes nav paredzētas, tad var pieņemt oriģinālu procedūru ar noteikumu, ka to apraksta analīzes ziņojumā.2. ŠĶIDRIE KOSMĒTIKAS LĪDZEKĻI2.1. Tie var būt tādi kosmētikas līdzekļi kā šķīdumi eļļā, spirtā un ūdenī, tualetes ūdeņi, losjoni vai pieniņi, un tie var būt iepakoti flakonos, pudelēs, ampulās vai tūbiņās.2.2. Analizējamo daudzumu ņem šādi:- pirms atver trauku, to spēcīgi sakrata,- atver trauku,- dažus mililitrus šķidruma ielej mēģenē, lai vizuāli novērtētu tā īpašības nolūkā paņemt analizējamo daudzumu,- noslēdz trauku, vai- paņem vajadzīgos analizējamos daudzumus,- rūpīgi noslēdz trauku.3. PUSŠĶIDRIE KOSMĒTIKAS LĪDZEKĻI3.1. Tie var būt tādi kosmētikas līdzekļi kā pastas, krēmi, emulsijas un želejas, un tie var būt iepakoti tūbiņās, plastikas pudelēs vai burciņās.3.2. Analizējamo daudzumu ņem:3.2.1. no traukiem ar šauru kaklu - noņem vismaz pirmo centimetru kosmētikas līdzekļa, izspiež analizējamo daudzumu un tūlīt noslēdz trauku,3.2.2. no traukiem ar platu kaklu - vienmērīgi nokasa virsmu, atdalot virsējo slāni, izņem analizējamo daudzumu un tūlīt noslēdz trauku.4. CIETIE KOSMĒTIKAS LĪDZEKĻI4.1. Tie var būt tādi kosmētikas līdzekļi kā birstoši pūderi, presēti pūderi, zīmuļi, un tie var būt dažādos traukos.4.2. Analizējamo daudzumu ņem:4.2.1. birstošu pūderi pirms izpakošanas vai atvēršanas spēcīgi sakratot. Atver un atdala analizējamo daudzumu.4.2.2. No presēta pūdera vai zīmuļa vienmērīgi nokasa virsējo slāni. Analizējamo daudzumu ņem no atsegtā slāņa.5. PAAUGSTINĀTĀ SPIEDIENĀ PILDĪTI KOSMĒTIKAS LĪDZEKĻI (aerosoli)5.1. Šie produkti ir definēti Padomes 1975. gada 20. maija Direktīvas 75/324/EEK [1] 2. pantā.5.2. Analizējamais daudzums:Kad aerosola trauks ir spēcīgi sakratīts, reprezentatīvu daudzumu no tā satura ar piemērotu savienotāju (skat., piemēram, 1. attēlu: īpašos gadījumos analīzes metodē var paredzēt citus savienotājus) pārnes uz stikla pudeli, kas pārklāta ar plastiku (4. attēls) un kam pielikts aerosola ventilis, bet kam nav sifona caurules. Pārnesot daudzumu, pudeli tur ar ventili uz leju. Tā pārnesot, saturs kļūst skaidri redzams vienā no šādiem četriem veidiem:5.2.1. Aerosols homogēna šķīduma veidā tiešai analīzei.5.2.2. Aerosols, kas sastāv no divām šķidrām fāzēm. Katru fāzi var analizēt pēc tam, kad apakšējā fāze ir pārnesta uz citu pudeli. Šajā gadījumā pirmo pudeli tur ar ventili uz leju. Tādā gadījumā apakšējā fāze bieži ir ūdeņaina, un tajā nav propelenta (piem., butāna un ūdens maisījuma).5.2.3. Aerosols, kas satur suspendētu pulveri. Šķidro fāzi var analizēt pēc pulvera atdalīšanas.5.2.4. Kosmētikas līdzeklis putu vai krēma veidā. Vispirms pudelē precīzi iesver 5 līdz 10 g 2-metoksietanola. Šī viela novērš putu veidošanos degazācijas laikā un dod iespēju izvadīt propelentās gāzes, nezaudējot šķidrumu.5.3. PiederumiSavienotājs (1. attēls) ir izgatavots no dūralumīnija vai misiņa. Tas konstruēts tā, ka ar polietilēna adapteru to var pielāgot dažādām ventiļu sistēmām. Piemēram, var lietot citus savienotājus. (Skat. 2. un 3. attēlu.)Pudele (4. attēls) izgatavota no parastā stikla, kas no ārpuses pārklāts ar caurspīdīgas plastikas aizsargslāni. Tās tilpums ir no 50 līdz 100 ml. Tai pielikts aerosola ventilis bez sifona caurules.5.4. MetodeLai varētu pārnest pietiekamu daudzumu parauga, no pudeles izpūš gaisu. Šajā nolūkā pa savienotāju ievada aptuveni 10 ml dihlordifluormetāna vai butāna (atkarībā no analizējamā kosmētikas līdzekļa) un, turot pudeli ar ventili augstākajā stāvoklī, pilnīgi degazē, līdz izzūd šķidrā fāze. Noņem savienotāju. Nosver pudeli ("a" grami). Spēcīgi sakrata aerosolu, no kura ņemams paraugs. Pievieno savienotāju pie paraugam ņemamā aerosola trauka ventiļa (trauku turot ar ventili uz augšu), pieliek pudeli (ar kaklu uz leju) pie savienotāja. Piepilda apmēram divas trešdaļas pudeles. Ja pārnešana beidzas priekšlaicīgi tāpēc, ka izlīdzinājies spiediens, to var atjaunot, atdzesējot pudeli. Noņem savienotāju, nosver pudeli ("b" grami) un nosaka pārnestā aerosola parauga svaru, m1 (m1 = b – a).Šādi iegūto paraugu var izmantot:1) standarta ķīmiskajai analīzei;2) gaistošo komponentu analīzei gāzu hromatogrāfijā.5.4.1. Ķīmiskā analīzeTurot pudeli ar ventili uz augšu, dara turpmāko:- degazē. Ja degazējot rodas putas, izmanto pudeli, kurā pa savienotāju ar šļirci iepriekš ievadīts precīzi nosvērts daudzums (5 līdz 10 g) 2-metoksietanola,- pabeidz gaistošo komponentu atdalīšanu bez zudumiem, kratot ūdens vannā, kurā uztur 40 °C temperatūru. Noņem savienotāju,- vēlreiz nosver pudeli (c grami), lai noteiktu atlikuma masu m2 (m2 = c - a)(NB:aprēķinot atlikuma masu, atņem izmantotā 2-metoksietanola masu),- noņemot ventili, atver pudeli,- pilnīgi izšķīdina atlikumu zināmā daudzumā attiecīga šķīdinātāja,- veic alikvotās daļas kvantitatīvu analīzi.Aprēķinos izmanto šādas formulas:R =r × mmunQ =,kur:m1 = pudelē ievadītā aerosola masa;m2 = atlikuma masa pēc karsēšanas 40 °C temperatūrā;r = attiecīgās vielas procentuālais daudzums m2 (ko noteic pēc attiecīgās metodes);R = attiecīgās vielas procentuālais daudzums analīzei saņemtajā aerosolā;Q = attiecīgās vielas kopējā masa aerosola traukā;P = aerosola (atsevišķā parauga) tīrā sākuma masa.5.4.2. Gaistošo komponentu analīze gāzu hromatogrāfijā5.4.2.1. PrincipsAr gāzu hromatogrāfijas šļirci no pudeles paņem attiecīgu daudzumu. Šļirces saturu ievada gāzu hromatogrāfā.5.4.2.2. PiederumiA2 sērijas 25 μl vai 50 μ (5. attēls), vai līdzvērtīga gāzu hromatogrāfijas šļirce precīzai parauga tilpuma nomērīšanai. Šai šļircei adatas galā pielikts ventilis. Ar savienotāju, kas piestiprināts pie pudeles, un pie šļirces piestiprinātu polietilēna cauruli (garums 8 mm, iekšējais diametrs 2,5 mm), šļirce savienota ar pudeli.5.4.2.3. MetodeKad pudelē iepildīts attiecīgs daudzums aerosola, šļirces konisko galu pievieno pie pudeles, kā aprakstīts 5.4.2.2. iedaļā. Atver ventili un iesūknē atbilstīgu daudzumu šķidruma. Izvada gāzes burbuļus, vairākas reizes apgriežot virzuli (vajadzības gadījumā atdzesē šļirci). Kad šļircē ir attiecīgais daudzums šķidruma bez burbuļiem, aizver ventili un atvieno šļirci no pudeles. Pieliek adatu, ievada šļirci gāzu hromatogrāfa inžektorā, atver ventili un ievada šļirces saturu.5.4.2.4. Iekšējais standartsJa vajadzīgs iekšējais standarts, to ievada pudelē (ar parastu stikla šļirci, izmantojot savienotāju).+++++ TIFF +++++Savienotājs P1+++++ TIFF +++++Savienotājs M2pārejai starp aptveramajiem un aptverošajiem ventiļiem+++++ TIFF +++++Savienotājs M1pārejai starp diviem aptveramajiem ventiļiem+++++ TIFF +++++PudeleIetilpība no 50 līdz 100 ml+++++ TIFF +++++Šļirce gāzes paraugamIII. BRĪVO NĀTRIJA UN KĀLIJA HIDROKSĪDU KVANTITATĪVA UN KVALITATĪVA NOTEIKŠANA1. PIEMĒROŠANAS JOMA UN NOZAREAr šo metodi precizē procedūru kvalitatīvai lielu daudzumu brīvo nātrija un/vai kālija hidroksīdu noteikšanai kosmētikas līdzekļos un kvantitatīvai brīvo nātrija un/vai kālija hidroksīdu noteikšanai matu ieveidošanas līdzekļos un šķīdinātājos, kas paredzēti nagu valnīša atbīdīšanai.2. NOTEIKŠANABrīvo nātrija un kālija hidroksīdu noteic pēc skābes standartšķīduma tilpuma, kas vajadzīgs, lai ar zināmiem nosacījumiem neitralizētu kosmētikas līdzekli, iegūto daudzumu izsakot % m/m brīvā nātrija hidroksīda.3. PRINCIPSParaugu izšķīdina vai disperģē ūdenī un titrē ar skābes standartšķīdumu. Pievienojot skābi, reģistrē pH vērtību: vienkārša nātrija vai kālija hidroksīda šķīduma beigu punkts ir krass lēciens pH vērtībā.Vienkāršās titrēšanas līkni var izmainīt:a) amonjaks un citas vājas organiskās bāzes, kurām pašām titrēšanas līkne ir bez krasa lēciena. Pēc šīs metodes amonjaku atdala, destilējot vakuumā istabas temperatūrā;b) vāju skābju sāļi, kas titrēšanas līknē var radīt vairākus lēcienus. Tādos gadījumos tikai līknes sākumdaļa līdz pirmajam lēcienam atbilst brīvā nātrija vai kālija hidroksīda hidroksiljona neitralizācijai.Ja vāju neorganisko skābju sāļi rada būtiski traucējošu ietekmi, tad veic alternatīvu titrēšanu spirtā.Lai gan teorētiski ir iespējams, ka augsto pH līmeni nosaka citas stipras šķīstošas bāzes, piemēram, litija hidroksīds, četraizvietotais amonija hidroksīds, to klātbūtnes varbūtība šā veida kosmētikas līdzekļos ir ļoti maza.4. KVALITATĪVĀ NOTEIKŠANA4.1. Reaģenti4.1.1. Sārma standarta buferšķīdums ar pH 9,18 25 °C temperatūrā: 0,05 M nātrija tetraborāta dekahidrāta.4.2. Iekārta4.2.1. Parastie laboratorijas stikla trauki4.2.2. pH metrs4.2.3. Stikla membrānas elektrods4.2.4. Kalomela standartelektrods.4.3. ProcedūraKalibrē pH metru ar elektrodiem, izmantojot standarta buferšķīdumu.Sagatavo analizējamā kosmētikas līdzekļa 10 % šķīdumu vai dispersiju ūdenī un izfiltrē. Izmēra pH. Ja pH ir 12 vai vairāk, tad jāizdara kvantitatīva noteikšana.5. KVANTITATĪVA NOTEIKŠANA5.1. Titrēšana ūdens vidē5.1.1. Reaģents5.1.1.1. Standarta 0,1 n sālsskābe5.1.2. Iekārta5.1.2.1. Parastie laboratorijas stikla trauki5.1.2.2. pH metrs, vēlams ar pašrakstītāju5.1.2.3. Stikla membrānas elektrods5.1.2.4. Kalomela standartelektrods.5.1.3. ProcedūraVārglāzē ar 150 ml tilpumu precīzi iesver analizējamo daudzumu no 0,5 līdz 1,0 g. Ja klāt ir amonjaks, pievieno dažus vārķermeņus, liek vārglāzi vakuumeksikatorā, pievieno ūdensstrūklas sūkni, līdz amonjaka smarža vairs nav konstatējama (apmēram trīs stundas).Pievieno 100 ml ūdens, izšķīdina vai iemaisa atlikumu un, titrējot ar 0,1 n sālsskābes šķīdumu (5.1.1.1. iedaļa), reģistrē pH izmaiņas (5.1.2.2. iedaļa).5.1.4. AprēķinsNoteic lēciena punktus titrēšanas līknēs. Ja pirmais lēciena punkts ir zem pH 7 līmeņa, tad paraugā nav nātrija vai kālija hidroksīda.Ja līknē ir divi vai vairāki lēciena punkti, tad nozīmīgs ir tikai pirmais.Atzīmē titranta tilpumu šajā pirmajā lēciena punktā.Titranta tilpumu apzīmē ar V, izsaka ml,analizējamā daudzuma masu gramos apzīmē ar M.Nātrija un/vai kālija hidroksīdu saturu paraugā izsaka % un aprēķina pēc formulas:% = 0,4.Iespējams, ka pretēji norādēm par nātrija un/vai kālija hidroksīdu klātbūtni lielā daudzumā, titrēšanas līknē neparādās skaidrs lēciena punkts. Tādā gadījumā kvantitatīvā noteikšana būtu jāatkārto izopropanolā.5.2. Titrēšana izopropanolā5.2.1. Reaģenti5.2.1.1. Izopropanols5.2.1.2. 1,0 N sālsskābes standartšķīdums5.2.1.3. Atšķaidot 1,0 N sālsskābi ar izopropanolu, tieši pirms lietošanas sagatavo 0,1 N sālsskābi izopropanolā.5.2.2. Iekārta5.2.2.1. Parastie laboratorijas stikla trauki5.2.2.2. pH metrs, vēlams ar pašrakstītāju5.2.2.3. Stikla membrānas elektrods5.2.2.4. Kalomela standartelektrods.5.2.3. ProcedūraVārglāzē ar 150 ml tilpumu precīzi iesver analizējamo daudzumu no 0,5 līdz 1,0 g. Ja klāt ir amonjaks, pievieno dažus vārķermeņus, liek vārglāzi vakuumeksikatorā, pievieno ūdensstrūklas sūkni, līdz amonjaka smarža vairs nav konstatējama (apmēram trīs stundas).Pievieno 100 ml izopropanola, izšķīdina vai iemaisa atlikumu un, titrējot ar 0,1 N sālsskābes šķīdumu (5.2.1.3. iedaļa), reģistrē pH izmaiņas (5.2.2.2. iedaļa).5.2.4. AprēķinsTāpat kā norādīts 5.1.4. iedaļā. Pirmais lēciena punkts ir apmēram pH 9 līmenī.5.3. Atkārtojamība [2]Ja nātrija vai kālija hidroksīda saturs nātrija hidroksīda izteiksmē ir 5 % m/m, tad no viena parauga divās paralēlās kvantitatīvās noteikšanās iegūto rezultātu starpībai nevajadzētu pārsniegt absolūtu 0,25 % vērtību.IV. SKĀBEŅSKĀBES UN TĀS SĀRMU METĀLU SĀĻU KVANTITATĪVA UN KVALITATĪVA NOTEIKŠANA MATU KOPŠANAS LĪDZEKĻOS1. PIEMĒROŠANAS JOMA UN NOZARETurpmāk aprakstītā metode ir piemērota skābeņskābes un tās sārmu metālu sāļu kvantitatīvai un kvalitatīvai noteikšanai matu kopšanas līdzekļos. To var izmantot bezkrāsainiem ūdens/spirta šķīdumiem un losjoniem, kas satur aptuveni 5 % skābeņskābes vai līdzvērtīgu daudzumu sārmu metālu oksalāta.2. NOTEIKŠANAAr šo metodi kvantitatīvi noteikto skābeņskābes un/vai tās sārmu metālu sāļu saturu izsaka parauga brīvās skābeņskābes masas procentos (m/m).3. PRINCIPSPēc visu to virsmas aktīvo anjonu aģentu atdalīšanas, kuri ir kopā ar p-toluidīna hidrohlorīdu, skābeņskābe un/vai oksalāti nogulsnējas kā kalcija oksalāts, pēc tam šķīdumu izfiltrē. Nogulsnes izšķīdina sērskābē un titrē ar kālija permanganātu.4. REAĢENTIVisiem reaģentiem jābūt ar analītisku kvalitāti.4.1. Amonija acetāta šķīdums, 5 % (m/m)4.2. Kalcija hlorīda šķīdums, 10 % (m/m)4.3. Etanols, 95 % (V/V)4.4. Tetrahlorogleklis4.5. Dietilēteris4.6. p-toluidīna dihidrohlorīda šķīdums, 6,8 % (m/m)4.7. 0,1 N kālija permanganāta šķīdums4.8. Sērskābe, 20 % (m/m)4.9. Sālsskābe, 10 % (m/m)4.10. Nātrija acetāta trihidrāts4.11. Ledus etiķskābe4.12. Sērskābe (1:1)4.13. Piesātināts bārija hidroksīda šķīdums5. IEKĀRTA5.1. Dalāmās piltuves, 500 ml5.2. Vārglāzes, 50 ml un 600 ml5.3. Stikla filtrtīģelis, G-45.4. Mērcilindri, 25 ml un 100 ml5.5. Pipetes, 10 ml5.6. Bunzena kolbas, 500 ml5.7. Ūdensstrūklas sūknis5.8. Termometrs ar iedaļām no 0 līdz 100 °C5.9. Magnētiskais maisītājs ar sildelementu5.10. Magnētiskie stienīši ar teflona pārklājumu5.11. Birete, 25 ml5.12. Koniskās kolbas, 250 ml6. PROCEDŪRA6.1. Iesver 6 līdz 7 g parauga 50 ml vārglāzē, ar atšķaidītu sālsskābi (4.9. iedaļa) noregulē pH uz 3 un ar 100 ml destilēta ūdens ieskalo dalāmajā piltuvē. Pēc kārtas pievieno 25 ml etanola (4.3. iedaļa), 25 ml p-toluidīna dihidrohlorīda šķīduma (4.6. iedaļa) un 25 līdz 30 ml oglekļa tetrahlorīda (4.4. iedaļa) un maisījumu spēcīgi sakrata.6.2. Kad fāzes ir atdalītas, atdala apakšējo (organisko) fāzi, atkārto ekstrakciju ar 6.1. iedaļā minētajiem reaģentiem un atkal atdala organisko fāzi.6.3. Ūdens šķīdumu ieskalo 600 ml vārglāzē un, vārot šķīdumu, atdala visu oglekļa tetrahlorīdu, kas vēl nav atdalīts.6.4. Pievieno 50 ml amonija acetāta šķīduma (4.1. iedaļa), karsē šķīdumu līdz viršanai (5.9. iedaļa) un verdošajā šķīdumā iemaisa 10 ml karsta kalcija hlorīda šķīduma (4.2. iedaļa); ļauj nogulsnēties nogulsnēm.6.5. Pievienojot dažus pilienus kalcija hlorīda šķīduma (4.2. iedaļa), pārbauda, vai nogulsnēšanās ir pilnīga, ļauj atdzist līdz istabas temperatūrai, tad iemaisa 200 ml etanola (4.3. iedaļa; 5.10. iedaļa) atstāj uz 30 minūtēm.6.6. Izfiltrē šķidrumu caur stikla filtrtīģeli (5.3. iedaļa), ar nelielu daudzumu karsta ūdens (50 līdz 60 °C) nogulsnes pārnes uz filtrtīģeli un mazgā ar aukstu ūdeni.6.7. Nogulsnes piecas reizes mazgā ar mazu daudzumu etanola (4.3. iedaļa) un pēc tam piecas reizes ar mazu daudzumu dietilētera (4.5. iedaļa), un izšķīdina nogulsnes 50 mililitros karstas sērskābes (4.8. iedaļa), sērskābi pazeminātā spiedienā izfiltrējot caur filtrtīģeli.6.8. Šķīdumu bez zudumiem pārnes uz konisko kolbu (5.11. iedaļa) un titrē ar kālija permanganāta šķīdumu (4.7. iedaļa), līdz redzams gaiši rozā.7. APRĒĶINSMasas procentos izteiktu skābeņskābes saturu paraugā aprēķina pēc formulas% skābeņskābes =,kur:A  ir 0,1 N kālija permanganāta patēriņš, ko mēra saskaņā ar 6.8. iedaļu;E  ir analizējamā parauga daudzums gramos (6.1. iedaļa);4,50179  ir skābeņskābes pārvēršanas koeficients.8. ATKĀRTOJAMĪBA [3]Ja skābeņskābes saturs ir aptuveni 5 %, tad no viena parauga divās paralēlās kvantitatīvās noteikšanās iegūto rezultātu starpībai nevajadzētu pārsniegt absolūtu 0,15 % vērtību.9. KVALITATĪVĀ NOTEIKŠANA9.1. PrincipsSkābeņskābe un/vai oksalāti nogulsnējas kā kalcija oksalāts un šķīst sērskābē. Šķīdumam pievieno mazliet kālija permanganāta šķīduma, kas kļūst bezkrāsains un izraisa oglekļa dioksīda veidošanos. Minēto oglekļa dioksīdu laižot caur bārija hidroksīda šķīdumu, veidojas baltas bārija karbonāta nogulsnes (duļķes).9.2. Procedūra9.2.1. Analizējamo parauga daudzumu apstrādā, kā aprakstīts 6.1. līdz 6.3. iedaļā; tādējādi atdala visus klāt esošos mazgāšanas līdzekļus.9.2.2. Aptuveni 10 mililitriem šķīduma, kas iegūts saskaņā ar 9.2.1. iedaļu, pievieno lāpstiņas galu nātrija acetāta (4.10. iedaļa), un šķīdumu skābina ar dažiem pilieniem ledus etiķskābes (4.11. iedaļa).9.2.3. Pievieno 10 % kalcija hlorīda šķīduma (4.2. iedaļa) un izfiltrē. Kalcija oksalāta nogulsnes izšķīdina 2 mililitros sērskābes (1:1) (4.12. iedaļa).9.2.4. Šķīdumu pārnes uz mēģeni un pa pilienam pievieno aptuveni 0,5 ml 0,1 N kālija permanganāta šķīduma (4.7. iedaļa). Ja šķīdumā ir oksalāts, tad šķīdums zaudē krāsu - sākumā pamazām, pēc tam strauji.9.2.5. Tūlīt pēc tam, kad pievienots kālija permanganāts, mēģeni aiztaisa ar aizbāzni, kurā ir piemērota stikla caurule, mazliet pasilda mēģenes saturu un savāc izveidojušos oglekļa dioksīdu piesātinātā bārija hidroksīda šķīdumā (4.13. iedaļa). Ja pēc trim līdz piecām minūtēm redzamas baltas bārija karbonāta duļķes, tad šķīdumā ir skābeņskābe.V. HLOROFORMA KVANTITATĪVA NOTEIKŠANA ZOBU PASTĀ1. PIEMĒROŠANAS JOMA UN NOZAREŠo metodi izmanto, lai gāzu hromatogrāfijā kvantitatīvi noteiktu hloroformu zobu pastā. Šī metode ir piemērota hloroforma kvantitatīvai noteikšanai, ja tā līmenis ir 5 % vai mazāks.2. NOTEIKŠANAAr šo metodi kvantitatīvi noteikto hloroforma saturu izsaka kosmētikas līdzekļa masas procentos.3. PRINCIPSZobu pastu suspendē dimetilformamīda un metanola maisījumā, kam pievieno zināmu daudzumu acetonitrila, kurš ir iekšējais standarts. Pēc centrifugēšanas daļu šķidrās fāzes ņem gāzu hromatogrāfijai un aprēķina hloroforma saturu.4. REAĢENTIVisiem reaģentiem jābūt ar analītisku kvalitāti.4.1. PorapakQ, Chromosorb 101 vai līdzvērtīgs ar daļiņu izmēru no 80 līdz 1004.2. Acetonitrils4.3. Hloroforms4.4. Dimetilformamīds4.5. Metanols4.6. Iekšējais standartšķīdumsAr pipeti 50 ml standarta kolbā iepilina 5 ml dimetilformamīda (4.4. iedaļa) un pievieno aptuveni 300 mg (M mg) precīzi nosvērta acetonitrila. Uzpilda līdz zīmei ar dimetilformamīdu un samaisa.4.7. Šķīdums, kas vajadzīgs, lai noteiktu relatīvo signāla attiecību pret masas vienību. Ar pipeti 10 ml standarta kolbā iepilina 5 ml iekšējā standartšķīduma (4.6. iedaļa) un pievieno aptuveni 300 mg (M1 mg) precīzi nosvērta hloroforma. Uzpilda līdz zīmei ar dimetilformamīdu un samaisa.5. IEKĀRTA UN APRĪKOJUMS5.1. Analītiskie svari5.2. Gāzu hromatogrāfs ar liesmas jonizācijas detektoru5.3. Mikrošļirce ar ietilpību no 5 līdz 10 μl un 0,1 μl iedaļām5.4. Mērpipetes ar 1, 4 un 5 ml ietilpību5.5. Mērkolbas, 10 un 50 ml5.6. Mēģenes, apmēram 20 ml, ar skrūvējamiem vāciņiem, Sovirel France nr. 20 vai līdzvērtīgas. Skrūvējamā vāciņa iekšpusē ir blīvējoša plāksnīte, kas no vienas puses pārklāta ar teflonu.5.7. Centrifūga.6. PROCEDŪRA6.1. Piemēroti apstākļi gāzu hromatogrāfijas veikšanai6.1.1. Kolonnas materiāls: stiklsgarums: 150 cmiekšējais diametrs: 4 mmārējais diametrs: 6 mm.6.1.2. Kolonnu pilda, izmantojot vibratoru, ar PorapakQ, Chromosorb 101 vai līdzvērtīgu materiālu, kura daļiņu izmēri ir no 80 līdz 100 (4.1. iedaļa).6.1.3. Liesmu jonizācijas detektora jutību noregulē tā, lai, ievadot 3 μl šķīduma (4.7. iedaļa), acetonitrila pīķa augstums būtu aptuveni trīs ceturtdaļas no pilnas novirzes.6.1.4. Gāzes:Nesējgāze, slāpeklis, plūsmas ātrums 65 ml/min.Gāzu pieplūdi detektoram noregulē tā, lai gaisa vai skābekļa plūsma no piecām līdz 10 reizēm pārsniegtu ūdeņraža plūsmu.6.1.5. Temperatūra:inžektorā | 210 oC |detektorā | 210 oC |kolonnas termostatā | 175 oC. |6.1.6. Pašrakstītāja ātrums:aptuveni 100 cm stundā.6.2. Parauga sagatavošanaAnalizējamo paraugu ņem no neatvērtas tūbiņas. Noņem vienu trešo daļu no satura, tūbiņai uzskrūvē atpakaļ vāciņu, rūpīgi sajauc tūbiņā un tad paņem analizējamo daudzumu.6.3. Kvantitatīva noteikšana6.3.1. Aizskrūvējamā mēģenē (5.6. iedaļa) līdz tuvākajiem 10 mg iesver 6 līdz 7 g (Mo g) zobu pastas, kas apstrādāta saskaņā ar 6.2. iedaļu, un pievieno trīs mazas stikla lodītes.6.3.2. Ar pipeti mēģenē iepilina tieši 5 ml iekšējā standartšķīduma (4.6. iedaļa), 4 ml dimetilformamīda (4.4. iedaļa) un 1 ml metanola (4.5. iedaļa), aizskrūvē mēģeni un sajauc.6.3.3. Krata pusstundu ar mehānisko kratītāju un aizskrūvēto mēģeni centrifugē 15 minūtes tādā ātrumā, lai fāzes pilnīgi atdalītos.Piezīme:dažreiz šķidrā fāze paliek duļķaina arī pēc centrifugēšanas. To var mazliet labot, šķidrajai fāzei pievienojot 1 līdz 2 g nātrija hlorīda, ļaujot nogulsnēties un vēlreiz centrifugējot.6.3.4. Apstākļos, kas aprakstīti 6.1. iedaļā, ievada 3 μl minētā šķīduma (6.3.3. iedaļa). Atkārto minēto darbību. Ar iepriekš aprakstītajiem nosacījumiem izdalīšanas laiku var izteikt ar šādām orientējošām vērtībām:metanols | apmēram viena minūte |acetonitrils | apmēram 2,5 minūtes |hloroforms | apmēram sešas minūtes |dimetilformamīds | > 15 minūtes |6.3.5. Relatīvā signāla attiecības pret masas vienību noteikšanaLai noteiktu relatīvo signāla attiecību pret masas vienību, ievada 3 μl šķīduma (4.7. iedaļa). Atkārto šo darbību. Relatīvo signāla attiecību pret masas vienību noteic katru dienu.7. APRĒĶINI7.1. Relatīvā signāla attiecības pret masas vienību aprēķināšana7.1.1. Izmēra acetonitrila un hloroforma pīķu augstumu un platumu pīķu pusaugstumā, un aprēķina abu pīķu laukumu pēc formulas: augstums × platums pusaugstumā.7.1.2. Noteic acetonitrila un hloroforma pīķu laukumu hromatogrammās, kas iegūtas saskaņā ar 6.3.5. iedaļu, un aprēķina relatīvo signāla attiecību fs pēc šādas formulas:f==As./MAi. M,kur:fs = hloroforma relatīvā signāla attiecība pret masas vienību;As = hloroforma pīķa laukums (6.3.5. iedaļa);A1 = acetonitrila pīķa laukums (6.3.5. iedaļa);Ms = hloroforma daudzums miligramos 10 mililitros šķīduma, kas norādīts 6.3.5. iedaļā (= M1);Mi = acetonitrila daudzums miligramos 10 mililitros šķīduma, kas norādīts 6.3.5. iedaļā (= 1/10 M).Aprēķina iegūto rādījumu vidējo.7.2.2. Hloroforma satura aprēķināšana7.2.1. Saskaņā ar 7.1.1. iedaļu aprēķina hloroforma un acetonitrila pīķu laukumu hromatogrammās, kas iegūtas saskaņā ar 6.3.4. iedaļā aprakstīto procedūru.7.2.2. Hloroforma saturu zobu pastā aprēķina pēc šādas formulas:% X =f. M. Ai· 100 % =f. Ai. M. 100,kur:% X = hloroforma saturs zobu pastā, kas izteikts masas procentos;As = hloroforma pīķa laukums (6.3.4. iedaļa);Ai = acetonitrila pīķa laukums (6.3.4. iedaļa);Msx = 6.3.1. iedaļā norādītā parauga masa mg (= 1000 Mo);Mi = acetonitrila daudzums miligramos 10 mililitros šķīduma, kas iegūts saskaņā ar 6.3.2. iedaļu (1/10 M).Aprēķina noteikto līmeņu vidējo un rezultātu izsaka ar 0,1 % precizitāti.8. ATKĀRTOJAMĪBA [4]Ja hloroforma saturs ir aptuveni 3 %, tad no viena parauga divās paralēlās kvantitatīvās noteikšanās iegūto rezultātu starpībai nevajadzētu pārsniegt absolūtu 0,3 % vērtību.VI. CINKA KVANTITATĪVĀ NOTEIKŠANA1. PIEMĒROŠANAS JOMA UN NOZAREŠī metode ir piemērota hlorīda, sulfāta vai 4-hidroksibenzolsulfonāta vai vairāku minēto cinka sāļu formā esoša cinka kvantitatīvajai noteikšanai kosmētikas līdzekļos.2. NOTEIKŠANACinka saturu paraugā bis(2-metil-8-hinolīnoksīda) formā kvantitatīvi noteic gravimetriski un izsaka cinka masas procentos paraugā.3. PRINCIPSŠķīdumā esošais cinks skābā vidē nogulsnējas cinka bis(2-metil-8-hinolīnoksīda) formā. Pēc filtrēšanas nogulsnes izžāvē un nosver.4. REAĢENTIVisiem reaģentiem jābūt ar analītisku kvalitāti.4.1. d= 0 · 914.2. Ledus etiķskābe4.3. Amonija acetāts4.4. 2-metilhinolīn-8-ols4.5. Amonjaka šķīdums, 6 % (m/v)Pārnes 240 g koncentrēta amonjaka (4.1. iedaļa) uz 1000 ml mērkolbu, uzpilda līdz zīmei ar destilētu ūdeni un samaisa.4.6. 0,2 M amonija acetāta šķīdumsIzšķīdina 15,4 g amonija acetāta (4.3. iedaļa) destilētā ūdenī, uzpilda līdz zīmei 1000 ml mērkolbā un samaisa.4.7. 2-metilhinolīn-8-ola šķīdumsIzšķīdina 5 g 2-metilhinolīn-8-ola 12 ml ledus etiķskābes un ar destilētu ūdeni pārnes uz 100 ml mērkolbu. Uzpilda ar destilētu ūdeni līdz zīmei un samaisa.5. IEKĀRTA UN APRĪKOJUMS5.1. Mērkolbas, 100 un 1000 ml5.2. Vārglāzes, 400 ml5.3. Mērcilindri, 50 un 150 ml5.4. Mērpipetes, 10 ml5.5. Stikla filtrtīģeļi G-45.6. Bunzena kolbas, 500 ml5.7. Ūdensstrūklas sūknis5.8. Termometrs ar iedaļām no 0 līdz 100 °C5.9. Eksikators ar piemērotu žāvētāju un mitruma indikatoru, piemēram, silikagelu vai līdzvērtīgu5.10. Žāvējamais skapis, kas noregulēts uz 150 ± 2 °C temperatūru5.11. pH metrs5.12. Plītiņa.6. PROCEDŪRA6.1. Iesver 400 ml vārglāzē 5 līdz 10 g (M gramus) analizējamā parauga, kas satur apmēram 50 līdz 100 mg cinka, pievieno 50 ml destilēta ūdens un samaisa.6.2. Uz katriem 10 mg cinka, kas ir šķīdumā (6.1. iedaļa), pievieno 2 ml 2-metilhinolīn-8-ola šķīduma (4.7. iedaļa) un samaisa.6.3. Šķīdumu atšķaida ar 150 ml destilēta ūdens, uzsilda līdz 60 °C (5.12. iedaļa) un, nepārtraukti maisot, pievieno 45 ml 0,2M amonija acetāta šķīduma (4.6. iedaļa).6.4. Nepārtraukti maisot, ar 6 % amonjaka šķīdumu (4.5. iedaļa) šķīduma pH noregulē intervālā no 5,7 līdz 5,9; šķīduma pH mēra ar pH metru.6.5. Šķīdumam 30 minūtes ļauj nostāties. Ar ūdensstrūklas sūkni izfiltrē caur G-4 filtrtīģeli, kas iepriekš izžāvēts (150 °C) un pēc atdzišanas nosvērts (M0 grami), un mazgā nogulsnes ar 150 ml destilēta ūdens 95 °C temperatūrā.6.6. Tīģeli liek žāvējamā skapī 150 °C un žāvē vienu stundu.6.7. Izņem tīģeli no žāvējamā skapja, liek eksikatorā (5.9. iedaļa) un, kad tas ir atdzisis līdz istabas temperatūrai, noteic tā masu (M1 grami).7. APRĒĶINSParauga cinka saturu masas procentos (% m/m) aprēķina pēc šādas formulas:% cinka =× 17,12,kur:M = saskaņā ar 6.1. iedaļu ņemtā parauga masa gramos;M0 = tukšā un sausā filtrtīģeļa (6.5. iedaļa) masa gramos;M1 = filtrtīģeļa un nogulšņu masa gramos (6.7. iedaļa).8. ATKĀRTOJAMĪBA [5]No viena parauga ar aptuveni 1 % (m/m) cinka saturu divās paralēlās kvantitatīvās noteikšanās iegūto rezultātu starpībai nevajadzētu pārsniegt absolūtu 0,1 % vērtību.VII. 4-HIDROKSIBENZOLSULFOSKĀBES KVANTITATĪVA UN KVALITATĪVA NOTEIKŠANA1. PIEMĒROŠANAS JOMA UN NOZAREŠī metode ir piemērota 4-hidroksibenzolsulfoskābes kvalitatīvai un kvantitatīvai noteikšanai tādos kosmētikas līdzekļos kā aerosoli un sejas losjoni.2. NOTEIKŠANAAr šo metodi kvantitatīvi noteikto 4-hidroksibenzolsulfoskābes saturu izsaka cinka 4-hidroksibenzolsulfonāta masas procentos kosmētikas līdzeklī.3. PRINCIPSAnalizējamo daudzumu koncentrē pazeminātā spiedienā, šķīdina ūdenī un attīra, ekstrahējot ar hloroformu. Filtrēta ūdens šķīduma alikvotās daļas jodometrijā kvantitatīvi noteic 4-hidroksibenzolsulfoskābi.4. REAĢENTIVisiem reaģentiem jābūt ar analītisku kvalitāti.4.1. d= 1,184.2. Hloroforms4.3. Butān-1-ols4.4. Ledus etiķskābe4.5. Kālija jodīds4.6. Kālija bromīds4.7. Nātrija karbonāts4.8. Sulfanilskābe4.9. Nātrija nitrāts4.10. 0,1 n kālija bromāts4.11. 0,1 n nātrija tiosulfāta šķīdums4.12. Cietes šķīdums ūdenī, 1 % (m/v)4.13. Nātrija karbonāta ūdens šķīdums, 2 % (m/v)4.14. Nātrija nitrīta ūdens šķīdums, 4,5 % (m/v)4.15. Ditizona šķīdums hloroformā, 0,05 % (m/v)4.16. Attīstīšanas šķīdinātājs: butān-1-ols/ledus etiķskābe/ūdens (tilpumu attiecībā 4:1:5); samaisa dalāmajā piltuvē, tad izlej apakšējo fāzi.4.17. Pauli reaģents.Karsējot izšķīdina 4,5 g sulfanilskābes (4.8. iedaļa) 45 ml koncentrētas sālsskābes (4.1. iedaļa) un šķīdumu atšķaida ar ūdeni līdz 500 ml. Traukā ar ledus ūdeni atdzesē 10 ml šķīduma un maisot pievieno 10 ml auksta nātrija nitrīta šķīduma (4.14. iedaļa). Ļauj šķīdumam nostāties 15 minūtes 0 °C (šajā temperatūrā šķīdums ir stabils no vienas dienas līdz trijām dienām) un tieši pirms izsmidzināšanas (7.5. iedaļa) pievieno 20 ml nātrija karbonāta šķīduma (4.13. iedaļa).4.18. Gatavas ar celulozi pārklātas plāksnes plānslāņa hromatogrāfijai; izmēri: 20 × 20 cm, adsorbenta slāņa biezums: 0,25 mm;5. IEKĀRTA UN APRĪKOJUMS5.1. Apaļkolbas ar slīpēta stikla aizbāzni, 100 ml5.2. Dalāmā piltuve, 100 ml5.3. Koniskā kolba ar slīpēta stikla aizbāzni, 250 ml5.4. Birete, 25 ml5.5. Mērpipetes, 1, 2 un 10 ml5.6. Mērpipete, 5 ml5.7. Mikrošļirce, 10 μl ar 0,1 μl iedalām5.8. Termometrs ar iedaļām no 0 līdz 100 °C5.9. Ūdens vanna ar sildelementu5.10. Labi vēdināms žāvējamais skapis, kas noregulēts uz 80 °C temperatūru5.11. Standarta iekārta plānslāņa hromatogrāfijai.6. PARAUGU SAGATAVOŠANAPēc še turpmāk aprakstītās metodes hidroksibenzolsulfoskābes kvalitatīvai un kvantitatīvai noteikšanai aerosolos izmanto atlikumu, ko iegūst, no aerosola trauka izlaižot šķīdinātājus un propelentus, kuri normālā spiedienā iztvaiko.7. KVALITATĪVĀ NOTEIKŠANA7.1. Ar mikrošļirci (5.7. iedaļa) liek 5 μl atlikuma (6. iedaļa) vai parauga sešos punktos uz starta līnijas 1 cm no plānslāņa plāksnes (4.18. iedaļa) apakšējās malas.7.2. Liek plāksni attīstīšanas kamerā, kur jau ir attīstīšanas šķīdinātājs (4.16. iedaļa), un attīsta, līdz šķīdinātāja fronte ir 15 cm no starta līnijas.7.3. Izņem plāksni no vannas un žāvē 80° C, līdz vairs nav konstatējams etiķskābes tvaiks. Apsmidzina plāksni ar nātrija karbonāta šķīdumu (4.13. iedaļa) un žāvē gaisā.7.4. Pusi plāksnes pārsedz ar stiklu un nepārsegto daļu apsmidzina ar 0,05 % ditizona šķīdumu (4.15. iedaļa).Purpursarkanu plankumu veidošanās hromatogrammā liecina par cinka jonu klātbūtni.7.5. Apsmidzināto plāksnes pusi pārsedz ar stiklu un otru pusi apsmidzina ar Pauli reaģentu (4.17. iedaļa). Hromatogrammā par 4-hidroksibenzolsulfoskābes klātbūtni liecina dzeltenbrūns plankums ar aptuvenu Rf vērtību 0,26, savukārt par 3-hidroksibenzolsulfoskābes klātbūtni liecina dzeltens plankums ar aptuvenu Rf vērtību 0,45.8. KVANTITATĪVA NOTEIKŠANA8.1. Iesver 10 g parauga vai atlikuma (6. iedaļa) 100 ml apaļkolbā un ar rotācijas ietvaicētāju vakuumā ietvaicē gandrīz sausu virs ūdens vannas, kurā uztur 40°C.8.2. Ar pipeti kolbā iepilina 10,0 ml (V1 ml) ūdens un karsējot izšķīdina ietvaicēšanas atlikumu (8.1. iedaļa).8.3. Kvantitatīvi pārnes šķīdumu uz dalāmo piltuvi (5.2. iedaļa) un divas reizes ekstrahē ūdens šķīdumu ar 20 ml hloroforma devu (4.2. iedaļa). Pēc katras ekstrakcijas izlej hloroforma fāzi.8.4. Izfiltrē ūdens šķīdumu caur kroku filtru. Atkarībā no prognozējamā hidroksibenzolsulfoskābes satura ar pipeti iepilina 1,0 vai 2,0 ml (V2) filtrāta 250 ml koniskajā kolbā (5.3. iedaļa) un atšķaida ar ūdeni līdz 75 ml.8.5. Pievieno 2,5 ml 36 % sālsskābes (4.1. iedaļa) un 2,5 g kālija bromīda (4.6. iedaļa), samaisa un ūdens vannā uzsilda līdz 50°C.8.6. No biretes pievieno 0,1 n kālija bromāta (4.10. iedaļa), līdz šķīdums, kurš vēl ir 50°C temperatūrā, kļūst dzeltens.8.7. Pievieno vēl 3,0 ml kālija bromāta šķīduma (4.10. iedaļa), aizbāž kolbu un ļauj 10 minūtes nostāties ūdens vannā.Ja pēc 10 minūtēm šķīdums zaudē krāsu, pievieno vēl 2,0 ml kālija bromāta šķīduma (4.10. iedaļa), aizbāž kolbu un 10 minūtes karsē virs ūdens vannas, kurā uztur 50° C. Reģistrē kopējo pievienotā kālija bromāta šķīduma daudzumu (a).8.8. Atdzesē šķīdumu līdz istabas temperatūrai, pievieno 2 g kālija jodīda (4.5. iedaļa) un samaisa.8.9. Radušos jodu titrē ar 0,1 n nātrija tiosulfāta šķīdumu (4.11. iedaļa). Titrēšanas beigu posmā pievieno dažus pilienus cietes šķīduma (4.12. iedaļa), kas ir indikators. Reģistrē izlietotā nātrija tiosulfāta daudzumu (b).9. APRĒĶINSAprēķina cinka hidroksibenzolsulfonāta saturu paraugā vai atlikumā (6. iedaļa) masas procentos (% m/m) pēc šādas formulas:% (m/m) cinka hidroksibenzolsulfonāta =× V× 0,00514 × 100m × V,kur:a = kopējais pievienotā 0,1 n kālija bromāta šķīduma (8.7. iedaļa) daudzums mililitros,b = attitrēšanai izlietotā 0,1 n nātrija tiosulfāta (8.9. iedaļa) daudzums mililitros,m = analizējamā kosmētikas līdzekļa vai atlikuma (8.1. iedaļa) daudzums mililitros,V1 = saskaņā ar 8.2. iedaļu iegūtā šķīduma tilpums mililitros,V2 = analīzei izlietotā izšķīdinātā ietvaicēšanas atlikuma (8.4.) tilpums mililitros.Piezīme.Attiecībā uz aerosoliem mērījuma rezultātā jānorāda atlikums (6. iedaļa) % (m/m) no sākotnējā kosmētikas līdzekļa daudzuma. Šajā aprēķinā vadās pēc aerosolu paraugu ņemšanas noteikumiem.10. ATKĀRTOJAMĪBA [6]No viena parauga, kas satur aptuveni 5 % (m/m) cinka hidroksibenzolsulfonāta, divās paralēlās kvantitatīvās noteikšanās iegūto rezultātu starpībai nevajadzētu pārsniegt absolūtu 0,5 % vērtību.11. REZULTĀTU INTERPRETĀCIJASaskaņā ar Padomes Direktīvu 76/768/EEK, kas attiecas uz kosmētikas līdzekļiem, cinka 4-hidroksibenzolsulfonāta maksimālā pieļaujamā koncentrācija sejas losjonos un dezodorantos ir 6 % (m/m). Šāds formulējums nozīmē, ka papildus hidroksibenzolsulfoskābes saturam jānoteic arī cinka saturs. Reizinot aprēķināto cinka hidroksibenzolsulfonāta saturu (9. iedaļa) ar koeficientu 0,1588, iegūst minimālo cinka saturu % (m/m), kādam, ņemot vērā noteikto hidroksibenzolsulfoskābes saturu, teorētiski jābūt kosmētikas līdzeklī. Cinka saturs, ko faktiski noteic gravimetriski (skat. attiecīgos noteikumus), tomēr var būt augstāks, jo kosmētikas līdzekļos var izmantot arī cinka hlorīdu un cinka sulfātu.[1] OV L 147, 9.6.1975., 40. lpp.[2] Skat. ISO/DIS 5725.[3] Skat. ISO/DIS 5725.[4] Skat. ISO/DIS 5725.[5] ISO/DIS 5725.[6] Skat. ISO/DIS 5725.--------------------------------------------------


Svarīgs juridisks paziņojums

|

32002L0070

Komisijas Direktīva 2002/70/EK (2002. gada 26. jūlijs), ar ko nosaka prasības dioksīnu un dioksīniem līdzīgu PCB koncentrācijas noteikšanai barībāDokuments attiecas uz EEZ

Oficiālais Vēstnesis L 209 , 06/08/2002 Lpp. 0015 - 0021 CS.ES Nodaļa 3 Sējums 36 Lpp. 430  - 436 ET.ES Nodaļa 3 Sējums 36 Lpp. 430  - 436 HU.ES Nodaļa 3 Sējums 36 Lpp. 430  - 436 LT.ES Nodaļa 3 Sējums 36 Lpp. 430  - 436 LV.ES Nodaļa 3 Sējums 36 Lpp. 430  - 436 MT.ES Nodaļa 3 Sējums 36 Lpp. 430  - 436 PL.ES Nodaļa 3 Sējums 36 Lpp. 430  - 436 SK.ES Nodaļa 3 Sējums 36 Lpp. 430  - 436 SL.ES Nodaļa 3 Sējums 36 Lpp. 430  - 436

		Komisijas Direktīva 2002/70/EK(2002. gada 26. jūlijs),ar ko nosaka prasības dioksīnu un dioksīniem līdzīgu PCB koncentrācijas noteikšanai barībā(Dokuments attiecas uz EEZ)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1970. gada 20. jūlija Direktīvu 70/373/EEK par Kopienas paraugu ņemšanas un analīzes metožu ieviešanu barības oficiālai kontrolei [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Austrijas, Somijas un Zviedrijas Pievienošanās aktu, un jo īpaši tās 2. pantu,tā kā:(1) Padomes Direktīvā 1999/29/EK par nevēlamām vielām un produktiem dzīvnieku uzturā [2], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2001/102/EK [3], ir noteikta dioksīnu un furānu maksimāli pieļaujamā koncentrācija vairākos barības līdzekļos.(2) Jāparedz prasības attiecībā uz analīzes metodēm, lai nodrošinātu to, ka laboratorijās izmanto tādas analīzes metodes, kuru efektivitāte ir salīdzināma.(3) Noteikumi par paraugu ņemšanu un analīzes metodēm ir izstrādāti, pamatojoties uz pašreizējām zinātnes atziņām, un tos var pielāgot zinātnes un tehnikas attīstībai.(4) Šajā direktīvā izklāstītie noteikumi attiecas tikai uz dioksīnu un dioksīniem līdzīgu PCB analīzi, lai īstenotu Direktīvu 2001/102/EK, ar ko groza Direktīvu 1999/29/EK par kaitīgajām vielām un produktiem dzīvnieku barībā.(5) Jāīsteno aktīva izpēte pilnīgu, ticamu datu ieguvei par dioksīniem līdzīgu PCB klātbūtni barības līdzekļos un barībā. Tāpēc jāizstrādā prasības, kas attiecas uz analīzes metodēm, kuras jāizmanto dioksīniem līdzīgu PCB kvantitatīvā noteikšanā barības līdzekļos un barībā.(6) Skrīninga analīzes metodi ar pārbaudītu, plaši pieņemamu apstiprinājumu un lielu jaudu var izmantot, lai atlasītu paraugus ar ievērojamu dioksīnu koncentrāciju. Dioksīnu koncentrācija šajos paraugos jānoteic ar kādu apstiprinājuma analīzes metodi. Tāpēc ir lietderīgi noteikt prasības apstiprinājuma analīzes metodēm un skrīninga metodei.(7) Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pastāvīgās pārtikas aprites un dzīvnieku veselības komitejas atzinumu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDalībvalstis nodrošina to, ka oficiālai dioksīnu un furānu koncentrācijas kontrolei paraugus ņem un dioksīniem līdzīgu PCB koncentrāciju barībā noteic saskaņā ar metodēm, kas aprakstītas I pielikumā.2. pantsDalībvalstis nodrošina to, ka paraugu sagatavošanas un analīzes metodes, ko izmanto, lai oficiāli kontrolētu dioksīnu un furānu koncentrāciju barībā un noteiktu dioksīniem līdzīgu PCB koncentrāciju barībā, atbilst kritērijiem, kuri aprakstīti II pielikumā.3. pantsDalībvalstīs vēlākais līdz 2003. gada 28. februārim stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem minētos aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu, vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.4. pantsŠī direktīva stājas spēkā 20. dienā pēc publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.5. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2002. gada 26. jūlijāKomisijas vārdā —Komisijas loceklisDavid Byrne[1] OV L 170, 3.8.1970., 2. lpp.[2] OV L 115, 4.5.1999., 32. lpp.[3] OV L 6, 10.1.2002., 45. lpp.--------------------------------------------------I PIELIKUMSPARAUGU ŅEMŠANAS METODES DIOKSĪNU (PCDD/PCDF) KONCENTRĀCIJAS OFICIĀLAI KONTROLEI UN DIOKSĪNIEM LĪDZĪGU PCB KVANTITATĪVAI NOTEIKŠANAI DAŽU VEIDU BARĪBĀ1. Mērķis un piemērošanas joma.Paraugus, kas paredzēti dioksīnu (PCDD/PCDF) satura oficiālajai kontrolei un dioksīniem līdzīgu PCB [1] satura noteikšanai barībā, ņem saskaņā ar noteikumiem, kuri izklāstīti Komisijas 1976. gada 1. marta Direktīvā 76/371/EEK, ar ko nosaka Kopienas paraugu ņemšanas metodes barības oficiālai kontrolei [2]. Tā iegūtos kopparaugus uzskata par raksturīgiem tām partijām vai apakšpartijām, no kurām tie ņemti. Atbilstību maksimāli pieļaujamajai koncentrācijai, kas noteikta Direktīvā 1999/29/EK, konstatē, pamatojoties uz laboratorijas paraugos noteikto koncentrāciju.2. Partijas vai apakšpartijas atbilstība specifikācijai.Ja kontroles laboratorijā pirmajā analīzē iegūtais rezultāts ir līdz 20 % mazāks vai lielākas nekā maksimāli pieļaujamā koncentrācija, tad laboratorijas paraugu apstiprinājumam analizē atkārtoti un aprēķina vidējo rezultātu. Partiju pieņem, ja pirmās analīzes rezultāts ir vairāk nekā par 20 % mazāks nekā maksimāli pieļaujamā koncentrācija vai — gadījumos, kad vajadzīga atkārtota analīze — rezultātu vidējā vērtība atbilst attiecīgajai maksimāli pieļaujamajai koncentrācijai, kura noteikta Direktīvā 1999/29/EK.[1] PVO TEF tabula, kurā novērtēts risks cilvēkam, pamatojoties uz 1997. gada 15. līdz 18. jūnijā Stokholmā, Zviedrijā, notikušās Pasaules Veselības organizācijas sanāksmes secinājumiem (Van den Berg et al., (1998) Toxic Equivalency Factors (TEFs) for PCBs, PCDDs, PCDFs for Humans and for Wildlife. Environmental Health Perspectives, 106(12), 775).Lietotie saīsinājumi: T – tetra, Pe – penta, Hx – heksa, Hp – hepta, O – okta, CDD – hlordibenzo-p-dioksīns, CDF – hlordibenzofurāns, CB – hlorbifenils.[2] OV L 102, 15.4.1976., 1. lpp.--------------------------------------------------II PIELIKUMSPARAUGU SAGATAVOŠANA UN PRASĪBAS, KAS ATTIECAS UZ ANALĪZES METODĒM, KURAS IZMANTO DIOKSĪNU (PCDD/PCDF) KONCENTRĀCIJAS OFICIĀLĀ KONTROLĒ UN DIOKSĪNIEM LĪDZĪGU PCB KVANTITATĪVĀ NOTEIKŠANĀ DAŽU VEIDU BARĪBĀ1. Mērķis un piemērošanas joma.Šīs prasības jāpiemēro, ja barības līdzekļus un barību analizē, lai kvantitatīvi noteiktu dioksīnus (polihlordibenzo-p-dioksīnus (PCDD) un polihlordibenzofurānus (PCDF)) un dioksīniem līdzīgus polihlorbifenilus (PCB).Dioksīnu klātbūtnes uzraudzību barībā var veikt saskaņā ar stratēģiju, kas paredz izmantot skrīninga metodi, ar kuru atlasa paraugus, kur dioksīnu un dioksīniem līdzīgu PCB koncentrācija ir par 30 % līdz 40 % mazāka vai lielāka nekā vajadzīgā koncentrācija. Paraugos, kuros dioksīnu koncentrācija ir ievērojama, tā jānoteic/jāapstiprina ar apstiprinājuma metodi.Skrīninga metodes ir metodes, ko izmanto dioksīnu un dioksīniem līdzīgus PCB kvalitatīvai noteikšanai ar noteiktu ticamību. Šīs metodes ir jaudīgas, un tās izmanto potenciāli pozitīvu paraugu atlasīšanai. Tās ir īpaši izstrādātas, lai nevarētu iegūt šķietami negatīvus rezultātus.Apstiprinājuma metodes ir metodes, ar ko iegūst pilnīgu vai papildu informāciju, pēc kuras dioksīnus un dioksīniem līdzīgus PCB ar noteiktu ticamību var precīzi noteikt kvalitatīvi un kvantitatīvi.2. Papildu informācija.Tā kā vides un bioloģiskajos paraugos (to skaitā barības līdzekļu/barības paraugos) parasti ir dažādu dioksīniem radniecīgu vielu sarežģīti maisījumi, lai atvieglotu riska novērtēšanu, ir radīts toksiskuma ekvivalences koeficientu (TEF) jēdziens. Ar TEF izsaka 2,3,7,8-aizvietoto PCDD un PCDFmaisījumu koncentrāciju un pēdējā laikā dažu to dioksīniem līdzīgu neorto- un mono-orto- hloraizvietoto PCB koncentrāciju, kuriem ir dioksīniem līdzīga aktivitāte 2,3,7,8-TCDD toksiskuma ekvivalentos (TEQ) (skatīt 1. zemsvītras piezīmi I pielikumā).Atsevišķo vielu koncentrācijas paraugā reizina ar attiecīgo TEF un pēc tam summē, lai iegūtu kopējo dioksīniem līdzīgo savienojumu koncentrāciju, ko izsaka ar TEQ.Lai aprēķinātu "augšējo robežu", par katras kvantitatīvi nenoteiktās radniecīgās vielas daļu TEQ jāizmanto kvantitatīvās noteikšanas robeža.Lai aprēķinātu "apakšējo robežu", par katras kvantitatīvi nenoteiktās radniecīgās vielas daļu TEQ jāizmanto nulle.Lai aprēķinātu "vidējo robežu", par katras kvantitatīvi nenoteiktās radniecīgās vielas daļu TEQ jāizmanto puse noteikšanas robežas.3. Kvalitātes nodrošināšanas prasības, kas ievērojamas, sagatavojot paraugus.Piemēro vispārīgos noteikumus par paraugu sagatavošanu analīzei, kas izklāstīti pielikumā Komisijas 1981. gada 30. jūlija Direktīvai 81/680/EEK, ar ko groza Direktīvu 71/250/EEK, Direktīvu 71/393/EEK, Direktīvu 72/199/EEK, Direktīvu 73/46/EEK, Direktīvu 74/203/EEK, Direktīvu 75/84/EEK, Direktīvu 76/372/EEK un Direktīvu 78/633/EEK, ar kurām nosaka Kopienas analīzes metodes barības oficiālai kontrolei [1].Turklāt jāizpilda šādas prasības:- paraugi jāglabā un jātransportē stikla, alumīnija, polipropilēna vai polietilēna traukos. No parauga trauka jānotīra papīra putekļu zīmes. Stikla trauki jāskalo ar šķīdinātājiem, kuros iepriekš pārbaudīta dioksīnu klātbūtne,- jāizdara tukšā analīze, izpildot visu analīzes procedūru bez parauga,- ekstrakcijai izmantojamā parauga masai jābūt pietiekamai, lai tas atbilstu prasībām, kuras attiecas uz jutību.4. Prasības laboratorijām.- Laboratorijas pierāda metodes efektivitāti vajadzīgās koncentrācijas diapazonā, kas ir, piemēram, 0,5 ×, 1 × un 2 × vajadzīgā koncentrācija un ka šajā diapazonā ir pieņemams atkārtotu analīžu variāciju koeficients. Sīki izstrādātus piemērotības kritērijus skatīt 5. punktā.- Apstiprinājuma metodes kvantitatīvās noteikšanas robeža ir aptuveni viena piektdaļa no nosakāmās koncentrācijas vērtības, lai nodrošinātu, ka vajadzīgā līmeņa diapazonā ir pieņemami variāciju koeficienti.- Kvalitātes iekšējās kontroles nolūkos regulāri izdara tukšo paraugu analīzes un kontrolparaugu analīzes ar standartpiedevu metodi vai kontrolparaugu analīzes (ja iespējams, ieteicams izmantot sertificētu standartmateriālu).- Sekmīga piedalīšanās starplaboratoriju testēšanā, kurā novērtē laboratorijas kompetenci, vislabāk liecina par spēju izdarīt specifiskas analīzes. Tomēr sekmīga piedalīšanās starplaboratoriju testēšanā, kurā analizē, piemēram, augsnes, grunts vai notekūdeņu paraugus, ne vienmēr apliecina kompetenci arī pārtikas un barības paraugu jomā, jo tajos ir zemāks piesārņojuma līmenis. Tāpēc obligāti ir pastāvīgi jāpiedalās starplaboratoriju testēšanā, kurā kvantitatīvi noteic dioksīnus un dioksīniem līdzīgus PCB attiecīgajās barības/pārtikas matricās.- Laboratorijas akreditē atzīta organizācija, kas darbojas saskaņā ar ISO Guide 58, lai nodrošinātu to, ka laboratorijās piemēro analīžu kvalitātes nodrošināšanu. Laboratorijas jāakreditē, ievērojot ISO/IEC/17025:1999 standartu.5. Prasības, kas ievērojamas, veicot analīzes procedūras dioksīnu un dioksīniem līdzīgu PCB noteikšanai.Analīzes procedūru piemērotības pamatprasības:- liela jutība un zemas noteikšanas robežas. PCDD un PCDF mazākajam noteicamajam daudzumam jābūt TEQ pikogramos (10–12 g), jo daži šie savienojumi ir ārkārtīgi toksiski. Ir zināms, ka PCB koncentrācija ir augstāka par PCDD un PCDF koncentrāciju. Attiecībā uz lielāko daļu PCB radniecīgo vielu pietiekama jutība ir nanogramos (10–9 g). Tomēr, lai kvantitatīvi noteiktu toksiskākās dioksīniem līdzīgo PCB radniecīgās vielas (jo īpaši orto- neaizvietotās radniecīgās vielas), vajadzīga tāda pati jutība kā PCDD un PCDF noteikšanai,- augsta selektivitāte (specifiskums). PCDD, PCDF un dioksīniem līdzīgie PCB jāatšķir no daudziem citiem vienlaikus ekstrahētiem un iespējami traucējošiem savienojumiem, kuru koncentrācija līdz vairākām kārtām pārsniedz noteicamās vielas koncentrāciju. Ja izmanto gāzu hromatogrāfijas/masspektrometrijas (GC/MS) metodes, jādiferencē tādas atšķirīgas radniecīgas vielas kā toksiskās (piemēram, septiņpadsmit 2,3,7,8-aizvietotie PCDD un PCDF un dioksīniem līdzīgie PCB) un citas radniecīgas vielas. Izmantojot biotestus, jāspēj selektīvi noteikt TEQ vērtības, ko izsaka ar PCDD, PCDF un dioksīniem līdzīgo PCB summu,- liela precizitāte (pareizība un precizitāte). Kvantitatīvajā noteikšanā jāiegūst pareizs patiesās koncentrācijas novērtējums paraugā. Liela precizitāte (mērījuma precizitāte: mērāmā lieluma izmērītās vērtības un tā patiesās vai pieņemtās vērtības sakritība) ir vajadzīga, lai noteiktās TEQ mazās ticamības dēļ nevarētu noraidīt parauga analīzes rezultātus. Precizitāti izsaka ar pareizību (starpību starp analizējamās vielas vidējo vērtību, kas izmērīta, analizējot sertificētu standartmateriālu, un tās sertificēto vērtību, kuru izsaka procentos no sertificētās vērtības) un precizitāti (precizitāti parasti aprēķina, izsakot ar standartnovirzi, tostarp atkārtojamības un reproducējamības atandartnovirzi, un tā rāda, cik precīzi sakrīt rezultāti, ko eksperimentāli iegūst, noteiktos apstākļos vairākkārt atkārtojot analīzes procedūru).Par skrīninga metodēm var izmantot gan biotestus, gan GC/MS metodes; par apstiprinošajām metodēm izmanto augstas izšķirtspējas gāzu hromatogrāfijas/augstas izšķirtspējas masspektrometrijas (HRGC/HRMS) metodes. Kopējās TEQ vērtībai jāatbilst šādiem kritērijiem:| Skrīninga metodes | Apstiprinājuma metodes |Šķietami negatīvi rezultāti | < 1 % | |Ticamība | | No – 20 % līdz + 20 % |Variāciju koeficients | < 30 % | < 15 % |6. Īpašas prasības, kas attiecas uz GC/MS metodēm, kuras izmanto skrīningam vai apstiprināšanai:- lai analīzes procedūra būtu derīga, pašā analīzes sākumā, piemēram, pirms ekstrakcijas, jāpievieno ar 13C iezīmēti 2,3,7,8-hloraizvietoti iekšējie PCDD/F standarti (un, ja kvantitatīvi jānoteic dioksīniem līdzīgi PCB, tad ar 13C iezīmēti dioksīniem līdzīgu PCB iekšējie standarti). Katrai tetra- līdz oktahloratvasināto PCDD/F homologu grupai jāpievieno vismaz viena radniecīga viela (un, ja kvantitatīvi jānoteic dioksīniem līdzīgi PCB, tad vismaz viena radniecīga viela katrai dioksīniem līdzīgu PCB homologu grupai) (alternatīvi jāpievieno vismaz viena radniecīga viela uz katru masspektrometrijai izraudzīto reģistrējamo jonu funkciju, ko izmanto PDDD/F un dioksīniem līdzīgu PCB uzraudzībai). Piemērojot apstiprinājuma metodes, priekšroka noteikti dodama visu septiņpadsmit ar 13C iezīmēto 2,3,7,8-aizvietoto iekšējo PCDD/F standartu lietojumam un visu divpadsmit ar 13C iezīmēto dioksīniem līdzīgo PCB iekšējo standartu lietojumam (ja kvantitatīvi jānoteic dioksīniem līdzīgi PCB).Izmantojot attiecīgus kalibrēšanas šķīdumus, signāla relatīvā attiecība pret masas vienību jānoteic arī tām radniecīgajām vielām, kurām nepievieno ar 13C iezīmētu analogu,- pirms ekstrakcijas iekšējie standarti obligāti jāpievieno augu izcelsmes barībai un dzīvnieku izcelsmes barībai, kas satur mazāk nekā 10 % tauku. Dzīvnieku izcelsmes barībai, kas satur vairāk nekā 10 % tauku, iekšējos standartus var pievienot vai nu pirms ekstrakcijas, vai pēc tauku ekstrakcijas. Ekstrakcijas efektivitāte jāizvērtē atkarībā no tā, kurā analīzes posmā ievada iekšējos standartus, un no tā, vai rezultātus izsaka produktam vai taukiem,- pirms GC/MS analīzes jāpievieno viens vai divi atgūstamības (surogāta) standarti,- atgūstamība jākontrolē. Attiecībā uz apstiprinājuma metodēm atsevišķo iekšējo standartu atgūstamībai jābūt diapazonā no 60 % līdz 120 %. Lielāka vai mazāka atsevišķu radniecīgo vielu, jo īpaši dažu hepta- un oktahloratvasināto dibenzodioksīnu un dibenzofurānu atgūstamība ir pieņemama ar nosacījumu, ka to daļa TEQ vērtībā nepārsniedz 10 % no kopējās TEQ vērtības (to nosaka tikai pēc PCDD/F). Ja piemēro skrīninga metodes, atgūstamībai jābūt diapazonā no 30 % līdz 140 %,- dioksīni no tādiem traucējošiem hloratvasinātiem savienojumiem kā PCB un hloratvasinātiem difenilēteriem jāatdala ar piemērotām hromatogrāfijas metodēm (ieteicams ar florisila, alumīnija oksīda un/vai aktīvās ogles kolonnu),- izomēru atdalīšanai gāzu hromatogrāfijā jābūt pietiekamai (1,2,3,4,7,8-HxCDF signāla attiecība pret 1,2,3,6,7,8-HxCDF signālu < 25 %),- kvantitatīvā noteikšana jāveic saskaņā ar EPA 1613. metodes B pārskatīto redakciju — tetra- līdz oktahloratvasinātie dioksīni un furāni pēc atšķaidīšanas HRGC/HRMS — vai saskaņā ar citu metodi, kurai ir līdzvērtīgi efektivitātes kritēriji,- starpība starp augšējo robežu un apakšējo robežu nedrīkst pārsniegt 20 % attiecībā uz barību, kurā piesārņojums ar dioksīniem ir vienāds ar maksimāli pieļaujamo koncentrāciju vai pārsniedz to. Barībā, kurā piesārņojuma līmenis ir ievērojami zem maksimāli pieļaujamā, starpība drīkst būt diapazonā no 25 % līdz 40 %.7. Skrīninga analīzes metodes.7.1. Ievads.Skrīninga metodi var izmantot dažādām analītiskām pieejām: tikai skrīningam un kvantitatīvai noteikšanai.SkrīningsParauga signālu salīdzina ar standartparauga signālu vajadzīgajā koncentrācijā. Paraugus, kuru signāls ir zem par standarta signāla, uzskata par negatīviem, bet tos, kuru signāls pārsniedz standarta signālu, par iespējami pozitīviem. Prasības:- katrā analīžu sērijā jāiekļauj tukšais(-ie) paraugs(-i) un standartparaugs(-i), ko ekstrahē un analizē vienlaicīgi identos apstākļos. Standartparauga signālam ievērojami jāpārsniedz tukšā parauga signāls,- jāiekļauj papildu standartparaugi, kuros attiecīgā koncentrācija ir 0,5 × un 2 × lielāka par vajadzīgo koncentrāciju, lai pierādītu analīzes efektivitāti vajadzīgajā diapazonā nolūkā kontrolēt vajadzīgo koncentrāciju,- analizējot citas matricas, jāpierāda standartparauga(-u) piemērotība, vēlams, iekļaujot paraugus, kuros ar HRGC/HRMS noteiktā TEQ ir aptuveni tāda pati kā standartparaugā vai tukšajā paraugā, kam pievienots standarts, kurā ir šāda koncentrācija,- tā kā biotestos nevar izmantot iekšējos standartus, lai noteiktu vienas analīžu sērijas rezultātu standartnovirzi, ļoti liela nozīme ir atkārtojamības pārbaudēm. Variāciju koeficients nedrīkst pārsniegt 30 %,- attiecībā uz biotestiem jādefinē noteicamie savienojumi, iespējamie traucējumi un maksimāli pieļaujamā koncentrācija tukšajā paraugā.Kvantitatīvā noteikšanaKvantitatīvai noteikšanai vajadzīga standartatšķaidījumu rinda, divkārša vai trīskārša attīrīšana un mērīšana, kā arī tukšā parauga un atgūstamības kontrole. Rezultātu var izteikt ar TEQ, pieņemot, ka savienojumi, kas dod signālu, atbilst TEQ principam. To var izpildīt, izmantojot TCDD (vai dioksīnu/furānu standartmaisījumu), lai uzzīmētu kalibrēšanas līkni, pēc kuras aprēķina TEQ līmeni ekstraktā un tātad paraugā. Pēc tam to koriģē atbilstīgi TEQ līmenim, ko aprēķina tukšajam paraugam (ņemot vērā lietoto šķīdinātāju un ķimikāliju piemaisījumus), un atgūstamībai (ko aprēķina pēc TEQ līmeņa kvalitātes kontroles paraugā, kurā ir aptuveni vajadzīgā koncentrācija). Svarīgi norādīt, ka daļu atgūstamības acīmredzamo zudumu var rasties matricas ietekmē un/vai starpības dēļ starp TEF vērtībām biotestos un oficiālajiem TEF vērtībām, ko noteikusi PVO.7.2. Prasības, kas attiecas uz skrīninga analīzes metodēm:- skrīningam var izmantot GC/MS analīzes metodes un biotestus. Attiecībā uz GC/MS metodēm jāievēro prasības, kas noteiktas 6. punktā. Šūnu biotestiem īpašas prasības noteiktas 7.3. punktā un komplektu biotestiem — 7.4. punktā,- vajadzīga informācija par šķietami pozitīvu un šķietami negatīvu rezultātu skaitu no liela paraugu daudzuma, kurā ir paraugi, kuros noteicamā koncentrācija ir zem un virs maksimāli pieļaujamās koncentrācijas vai iedarbības koncentrācijas salīdzinājumā ar TEQ saturu, ko kvantitatīvi noteic ar apstiprinājuma analīzes metodi. Faktisko šķietami negatīvo rezultātu jābūt mazāk par 1 %. Šķietami pozitīvo rezultātu skaitam jābūt pietiekami mazam, lai būtu lietderīgi izmantot skrīningu,- pozitīvie rezultāti vienmēr jāapstiprina ar kādu apstiprinājuma analīzes metodi (HRGC/HRMS). Turklāt plaša TEQ diapazona paraugi jāapstiprina ar HRGC/HRMS (aptuveni 2 % līdz 10 % negatīvo paraugu). Informācijai par biotestu un HRGC/HRMS rezultātu atbilstību jābūt pieejamai.7.3. Īpašas prasības, kas attiecas uz šūnu biotestiem:- ja veic biotestus, katrā analīzes kārtā jāizmanto TCDD vai dioksīnu/furānu maisījumu standarta koncentrāciju rinda (pilnas devas — signāla līkne ar R2 > 0,95). Tomēr, analizējot paraugus ar mazu koncentrāciju, skrīningam var izmantot izvērstu līkni nelielu koncentrāciju apgabalam,- TCDD standartkoncentrācija (aptuveni trīskārša kvantitatīvās noteikšanas robeža) kvalitātes kontroles lapā jāizmanto par biotesta rezultātu konstantā periodā. Alternatīva varētu būt standartparauga relatīvais signāls salīdzinājumā ar TCDD kalibrēšanas līkni, jo šūnu signāls var būt atkarīgs no daudziem faktoriem,- jāizveido un jāpārbauda katra veida standartmateriālu kvalitātes kontroles grafiki, lai pārliecinātos, ka rezultāts atbilst izvirzītajām pamatnostādnēm,- jo īpaši attiecībā uz kvantitatīvajiem aprēķiniem izmantotā parauga atšķaidījuma inducētajam signālam jābūt signāla līknes lineārajā daļā. Paraugi, kuru signāls ir virs signāla līknes lineārās daļas, jāatšķaida un jāanalizē atkārtoti. Tāpēc ieteicams vienā reizē analizēt vismaz trīs atšķaidījumus vai vairāk,- katram parauga atšķaidījumam, ja to analizē trijos atkārtojumos, rezultāta procentuālā standartnovirze nedrīkst pārsniegt 15 %, un — ja to analizē trijās neatkarīgās analīzēs — 30 %,- var paredzēt, ka noteikšanas robeža ir šķīdinātāja tukšā parauga vai fona signāla trīskārša standartnovirze. Cita pieeja ir izmantot signālu, kas pārsniedz fona līmeni (indukcijas koeficients pieci × tukšā parauga signāls), ko aprēķina pēc dienas kalibrēšanas līknes. Var paredzēt, ka kvantitatīvās noteikšanas robeža ir šķīdinātāja tukšā parauga vai fona signāla pieckārša vai seškārša standartnovirze, vai izmantot signālu, kas nepārprotami pārsniedz fona līmeni (indukcijas koeficients 10 × šķīdinātāja tukšā parauga signāls), ko aprēķina pēc dienas kalibrēšanas līknes.7.4. Īpašas prasības, kas attiecas uz biotestiem, kuros izmanto komplektus [2]:- jāievēro izgatavotāja norādījumi par paraugu sagatavošanu un analīzēm,- testu komplektus nedrīkst izmantot pēc derīguma termiņa,- nedrīkst izmantot materiālus vai sastāvdaļas, ko paredzēts izmantot citos komplektos,- testu komplekti jāglabā norādītā diapazona glabāšanas temperatūrā un jāizmanto norādītajā darba temperatūrā,- ir paredzēts, ka imūntestos kvalitatīvās noteikšanas robeža, pamatojoties uz tukšā parauga desmit atkārtotajām analīzēm, ir vienāda ar vidējās un trīskāršas standartnovirzes summu, kas dalīta ar lineārās regresijas vienādojuma virziena koeficientu,- laboratorijas analīzēs jāizmanto etalonstandarti, lai pārliecinātos, ka reakcija uz standartu ir pieņemamās robežās.8. Rezultātu paziņošana.Ciktāl saskaņā ar izmantoto analīzes procedūru iespējams, analīžu rezultātos jānorāda atsevišķu PCDD/F un PCB radniecīgu vielu koncentrācija, norādot apakšējo, augšējo un vidējo robežu, lai ziņojumā iekļautu maksimāli daudz informācijas par rezultātiem un tā dotu iespēju tos interpretēt saskaņā ar īpašām prasībām.Ziņojumā jānorāda arī lipīdu saturs paraugā un lipīdu ekstrakcijas metode.Ja atgūstamība ir ārpus 6. punktā minētā diapazona, gadījumos, kad ir pārsniegta maksimāli pieļaujamā koncentrācija, un citos gadījumos pēc pieprasījuma jānorāda atsevišķu iekšējo standartu atgūstamība.[1] OV L 246, 29.8.1981., 32. lpp.[2] Vēl nav sniegti pierādījumi, ka tirdzniecībā pieejamiem biotestu komplektiem ir pietiekamu jutība un ticamība, lai tos izmantotu dioksīnu klātbūtnes skrīningam vajadzīgajos līmeņos pārtikas un barības paraugos.--------------------------------------------------


Svarīgs juridisks paziņojums

|

31986L0431

Komisijas Septītā Direktīva 86/431/EEK (1986. gada 24. jūnijs), ar ko tehnikas attīstībai pielāgo Padomes Direktīvu 67/548/EEK par normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu vielu klasifikāciju, iepakošanu un marķēšanu

Oficiālais Vēstnesis L 247 , 01/09/1986 Lpp. 0001 - 0041 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 13 Sējums 16 Lpp. 0003  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 13 Sējums 16 Lpp. 0003  CS.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 220  - 225 ET.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 220  - 225 HU.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 220  - 225 LT.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 220  - 225 LV.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 220  - 225 MT.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 220  - 225 PL.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 220  - 225 SK.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 220  - 225 SL.ES Nodaļa 13 Sējums 008 Lpp. 220  - 225

		Komisijas Septītā Direktīva 86/431/EEK(1986. gada 24. jūnijs),ar ko tehnikas attīstībai pielāgo Padomes Direktīvu 67/548/EEK par normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu vielu klasifikāciju, iepakošanu un marķēšanuEIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes Direktīvu 67/548/EEK (1967. gada 27. jūnijs) par normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu vielu klasifikāciju, iepakošanu un marķēšanu [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 79/831/EEK [2], un jo īpaši tās 19. pantu,tā kā Direktīvas 67/548/EEK I pielikumā ir ietverts bīstamu vielu saraksts kopā ar informāciju par katras vielas klasifikācijas un marķēšanas procedūru; tā kā, pārbaudot šo bīstamo vielu sarakstu, atklājās, ka saraksts ir jāprecizē, ņemot vērā jaunākās zinātnes un tehnikas atziņas, proti, ir jāmaina dažu vielu klasifikācija un marķējums, jāpaskaidro daži apzīmējumi, jāgroza daži CAS (Chemical Abstract Service) numuri un jāpapildina saraksts ar jaunām vielām;tā kā Direktīvas 67/548/EEK II pielikumā ir ietverti brīdinājuma simboli un norādes; tā kā, ņemot vērā jaunākās zinātnes atziņas, ir iespējams skaidrāk formulēt dažas brīdinājuma norādes vācu valodā;tā kā Direktīvas 67/548/EEK III un IV pielikumā ir formulētas norādes sakarā ar īpašiem riska faktoriem (R-norādes) un drošības ieteikumi (S-norādes); tā kā ir iespējams skaidrāk formulēt dažus R-norādes un S-norādes dāņu valodā; tā kā, ņemot vērā jaunākās zinātnes atziņas, ir jāievieš jauni drošības ieteikumi;tā kā Direktīvas 67/548/EEK VI pielikuma D daļā ir ietverti norādījumi par bīstamu vielu un preparātu klasifikāciju un marķēšanu; tā kā šajā pielikumā ir jāprecizē daži kritēriji, pēc kuriem izvēlas brīdinājumus par konkrētiem riska faktoriem (R-norādes), un jāformulē kritēriji, pēc kuriem izvēlas jaunus drošības ieteikumus (S-norādes);tā kā šīs direktīvas noteikumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi Komiteja, kas atbild par to, kā tehnikas attīstībai pielāgot direktīvas par tehnisko šķēršļu novēršanu bīstamu vielu un preparātu tirdzniecībā,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsAr šo izdara šādus grozījumus Direktīvā 67/548/EEK.1. Direktīvas I pielikums (Bīstamu vielu saraksts)1. Direktīvas I pielikuma priekšvārdā pēc D piezīmes pievieno šādu E piezīmi:"E piezīmeJa uz vielām attiecas E piezīme, tad pirms norādes uz risku R 20, R 21, R 22, R 23, R 24, R 25, R 26, R 27 un R 28, kā arī pirms jebkuras to kombinācijas jābūt vārdam "arī".Piemēri:R 23: | "Arī uzrāda toksicitāti, to ieelpojot." |R 27/R 28: | "Arī ļoti toksisks, nonākot saskarē ar ādu vai barības vadā."" |2. Turpmāk uzskaitīto vielu apzīmējumus, CAS numurus, klasifikāciju un marķējumu, kas iekļauti I pielikumā, aizstāj ar šīs direktīvas I pielikumā iekļautajiem šķirkļiem.Nr. 016-023-00-4Nr. 016-027-00-6Nr. 048-008-00-3Nr. 601-020-00-8Nr. 602-010-00-6Nr. 602-021-00-6Nr. 603-026-00-6Nr. 603-046-00-5Nr. 603-070-00-6Nr. 608-003-00-4Nr. 609-002-00-1Nr. 612-022-00-3Nr. 612-042-00-23. Vielas, kas uzskaitītas šīs direktīvas II pielikumā, pievieno I pielikumam.2. Direktīvas II pielikums (Brīdinājuma simboli un norādes)Vācu tekstā terminu "Gesundheitsschädlich" blakus "Xn" simbolam II pielikuma aizstāj ar terminu "Mindergiftig (Gesundheitsschädlich)".3. Direktīvas III pielikums (Konkrēti bīstamu vielu radītā riska faktori)1. Dāņu tekstā III pielikumā norādītos šķirkļus aizstāj ar šeit norādītajiem R-norādēm:"R 21 | Farlig ved hudkontakt |R 24 | Giftig ved hudkontakt |R 27 | Meget giftig ved hudkontakt |R 33 | Kan ophobes i kroppen efter gentagen brug |R 39 | Fare for varig skade pe helbred |R 40 | Mulighed for varig skade pe helbred |R 42 | Kan give allergi ved indending |R 43 | Kan give allergi ved kontakt med huden." |2. Dāņu tekstā III pielikumā norādītos šķirkļus aizstāj ar šeit norādītajām R-norāžu kombinācijām:"R 20/21 | Farlig ved indending og ved hudkontakt |R 21/22 | Farlig ved hudkontakt og ved indtagelse |R 20/21/22 | Farlig ved indending, ved hudkontakt og ved indtagelse |R 23/24 | Giftig ved indending og ved hudkontakt |R 24/25 | Giftig ved hudkontakt og ved indtagelse |R 23/24/25 | Giftig ved indending, ved hudkontakt og ved indtagelse |R 26/27 | Meget giftig ved indending og ved hudkontakt |R 27/28 | Meget giftig ved hudkontakt og ved indtagelse |R 26/27/28 | Meget giftig ved indending, ved hudkontakt og ved indtagelse |R 42/43 | Kan give allergi ved indending og ved kontakt med huden". |4. IV pielikums (Drošības ieteikumi attiecībā uz bīstamām ķīmiskām vielām)1. Direktīvas IV pielikumu papildina ar šādu norādi:ES : Evitese la exposición – recábense instrucciones especiales antes del usoDA : Undgå enhver kontakt – indhent særlige anvisninger før brugDE : Exposition vermeiden – vor Gebrauch besondere Anweisungen einholenGR : Αποφεύγετε την έκθεση – εφοδιαστείτε με ειδικές οδηγίες πριν τη χρησιμοποίησηEN : Avoid exposure – obtain special instruction before useFR : Éviter l’exposition – se procurer des instructions spéciales avant l’utilisationIT : Evitare l’esposizione – procurarsi speciali istruzioni prima dell’usoNL : Blootstelling vermijden – vóór gebruik speciale aanwijzingen raadplegenPT : Evitar a exposição – obter instruções especiais antes da utilização".2. Dāņu tekstā IV pielikumā norādītos šķirkļus aizstāj ar šeit iekļautajām S-norādēm:"S 26 | Kommer stoffet i øjnene, skylles straks grundigt med vand og læge kontaktes |S 28 | Kommer stof på huden vaskes straks med store mængder… (angives af producenten eller importøren) |S 30 | Hæld aldrig vand på eller i produktet |S 36 | Brug særligt arbejdstøj |S 37 | Brug egnede beskyttelseshandsker under arbejdet |S 38 | Brug egnet åndedrætsværn, hvis effektiv ventilation ikke er mulig |S 39 | Brug beskyttelsesbriller/ansigtsskærm under arbejdet |S 41 | Undgå at indånde røgen ved brand eller eksplosion |S 43 | Brug… ved brandslukning (Den nøjagtige type brandslukningsudstyr angives af producenten eller importøren. Såfremt vand ikke må bruges tilføjes: ‘Brug ikke vand’) |S 45 | Ved ulykkestilfælde eller ved ildebefindende er omgående lægebehandling nødvendig; vis etiketten, hvis det er muligt". |3. Dāņu tekstā IV pielikumā norādītos šķirkļus aizstāj ar šeit iekļautajām S-norāžu kombinācijām:"S 20/21 | Der må ikke spises, drikkes eller ryges under brugen |S 36/37 | Brug særligt arbejdstøj og egnede beskyttelses-handsker |S 36/39 | Brug særligt arbejdstøj og egnede beskyttelses-briller/ensigtsskærm |S 37/39 | Brug egnede beskyttelseshandsker og -briller/ansigtsskærm under arbejdet |S 36/37/39 | Brug særligt arbejdstøj, egnede beskyttelses-handsker og - briller/ansigtsskærm". |5. VI pielikuma D daļa (Norādījumi par bīstamu vielu un preparātu klasifikāciju un marķēšanu)1. Minētās daļas 2.4.10. nodaļas (kairinošas vielas) otrajā ievilkumā (R 36 "Kairina acis", izmantošanas kritēriji) pēdējā teikuma pēdējos sešus vārdus "šim rādītājam jābūt vienādam ar trīs" aizstāj ar vārdkopu "šim rādītājam jābūt vienādam ar 2,5 vai lielākam".2. Minētās daļas 4. nodaļas beigās aiz vispārējiem kritērijiem, pēc kuriem izvēlas drošības ieteikumu formulējumu S 52, pievieno šādus vispārējos S 53 izmantošanas kritērijus:"S 53 : Sargies no kaitīgas iedarbības – pirms lietošanas izlasīt pamācību- Izmantojamība- kancerogēnas, mutagēnas un/vai teratogēnas vielas un preparāti- Izmantošanas kritēriji- obligāti jānorāda iepriekš minētajām vielām un preparātiem, kam noteikti brīdinājuma uzraksti R 45, R 46 un/vai R 47".2. pantsDalībvalstis līdz 1987. gada 1. jūlijam pieņem un publicē noteikumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Par to dalībvalstis uzreiz informē Komisiju.Tās ievieš šos noteikumus līdz 1987. gada 31. decembrim.3. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1986. gada 24. jūnijāKomisijas vārdā —Komisijas loceklisStanley Clinton-Davis[1] OJ N 196, 16. 8. 1967, p. 1.[2] OJ N L 259, 15. 10. 1979, p. 10.--------------------------------------------------ANEXA I - ANEXO I - BILAG I - ANHANG I – ΠΑΡΑΡΤΗΜΑ I - ANNEX I - ANNEXE I - ALLEGATO I - BIJLAGE I – ANEXO ISkat. Komisijas Direktīvu 93/72/EEK, OV L 258, 16.10.1993., 29. lpp.--------------------------------------------------ANEXA II - ANEXO II - BILAG II - ANHANG II – ΠΑΡΑΡΤΗΜΑ II – ANNEX II - ANNEXE II - ALLEGATO II - BIJLAGE II – ANEXO IISkat. Komisijas Direktīvu 93/72/EEK, OV L 258, 16.10.1993., 29. lpp.--------------------------------------------------


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/95/EK (2003. gada 27. janvāris) par dažu bīstamu vielu izmantošanas ierobežošanu elektriskās un elektroniskās iekārtās

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32002L0095

Oficiālais Vēstnesis L 037 , 13/02/2003 Lpp. 0019 - 0023

		Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/95/EK(2003. gada 27. janvāris)par dažu bīstamu vielu izmantošanas ierobežošanu elektriskās un elektroniskās iekārtāsEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 95. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu [3],saskaņā ar Līguma 251. pantā izklāstīto procedūru, ievērojot Samierināšanas komitejas 2002. gada 8. novembrī apstiprināto kopīgo dokumentu [4],tā kā:(1) Atšķirības tiesību aktos vai administratīvos pasākumos, ko pieņēmušas dalībvalstis attiecībā uz bīstamu vielu izmantošanas ierobežošanu elektriskās un elektroniskās iekārtās, varētu rādīt šķēršļus tirdzniecībai un traucēt konkurenci Kopienā un, tādējādi, var tieši ietekmēt iekšējā tirgus izveidi un darbību. Tādēļ lietderīgi būtu tuvināt dalībvalstu tiesību aktus šajā jomā un veicināt cilvēku veselības aizsardzību un ekoloģiski nekaitīgu elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumu reģenerāciju un apglabāšanu.(2) Eiropas Padome savā sanāksmē Nicā 2000. gada 7., 8. un 9. decembrī apstiprināja Padomes 2000. gada 4. decembra Rezolūciju par piesardzības principu.(3) Komisijas 1996. gada 30. jūlija Paziņojums par Kopienas atkritumu apsaimniekošanas stratēģijas pārskatīšanu uzsver vajadzību samazināt bīstamo vielu saturu atkritumos un norāda potenciālo ieguvumu no noteikumiem, kas visā Kopienā ierobežotu šādu vielu esamību produkcijā un ražošanas procesos.(4) Padomes 1988. gada 25. janvāra Rezolūcija par Kopienas rīcības programmu, lai apkarotu kadmija radīto vides piesārņojumu [5], aicina Komisiju nekavējoties veikt īpašu pasākumu izstrādi šādai programmai. Jāaizsargā arī cilvēku veselība un tādējādi jāīsteno stratēģija, kas jo īpaši ierobežo kadmija izmantošanu un veicina aizstājēju izpēti. Rezolūcija uzsver, ka kadmija izmantošana jāaizliedz, izņemot gadījumus, kad nepastāv piemērotas un drošākas alternatīvas.(5) Pieejamie pierādījumi norāda, ka pasākumi attiecībā uz elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumu (EEIA) savākšanu, apstrādi, pārstrādi un apglabāšanu, kā izklāstīts Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 27. janvāra Direktīvā 2002/96/EK par elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumiem [6], ir vajadzīgi, lai mazinātu atkritumu apsaimniekošanas problēmas, kas saistītas ar attiecīgajiem smagajiem metāliem un attiecīgajiem liesmas slāpētājiem. Tomēr, neraugoties uz šiem pasākumiem, ievērojama EEIA daļa turpinās atrasties esošajos novadīšanas maršrutos. Pat ja EEIA savāktu un nodotu pārstrādes procesiem atsevišķi, to dzīvsudraba, kadmija, svina, hroma VI, polibromdifenila un polibromēta difenilētera (PBDE) saturs varētu apdraudēt veselību vai vidi.(6) Ņemot vērā tehniskās un ekonomiskās īstenošanas iespējas, visefektīvākais ar minēto vielu saistītā veselības un vides apdraudējuma ievērojama samazinājuma nodrošināšanas veids, ar kādu var sasniegt izvēlēto aizsardzības līmeni Kopienā, ir šo vielu aizvietošana elektriskās un elektroniskās iekārtās ar drošiem vai drošākiem materiāliem. Šo bīstamo vielu izmantošanas ierobežošana var palielināt EEIE pārstrādes iespējas un saimniecisko rentabilitāti un samazināt negatīvo ietekmi uz darbinieku veselību pārstrādes uzņēmumos.(7) Vielas, uz kurām attiecas šī direktīva, ir zinātniski labi izpētītas un novērtētas, un uz tām ir bijuši attiecināti dažādi pasākumi gan Kopienas līmenī, gan valstu līmeņos.(8) Šajā direktīvā paredzētajos pasākumos ņemtas vērā starptautiskās pamatnostādnes un ieteikumi, un tie balstās uz pieejamās zinātniskās un tehniskās informācijas novērtējumu. Pasākumi ir vajadzīgi, lai sasniegtu izvēlēto cilvēku un dzīvnieku veselības un vides aizsardzības līmeni, ņemot vērā riskus, kas Kopienā var rasties, ja nebūtu attiecīgu pasākumu. Pasākumi regulāri jāpārskata un, vajadzības gadījumā, jāpielāgo, lai ņemtu vēru pieejamo tehnisko un zinātnisko informāciju.(9) Šī direktīva jāpiemēro, neskarot Kopienas tiesību aktus attiecībā uz drošības un veselības aizsardzības prasībām un īpašus Kopienas tiesību aktus attiecībā uz atkritumu apsaimniekošanu, jo īpaši Padomes Direktīvu 91/157/EEK (1991. gada 18. marts) par baterijām un akumulatoriem, kuros ir dažas bīstamas vielas [7].(10) Jāņem vērā smago metālu, PBDE un polibromdifenilu nesaturošu elektrisko un elektronisko iekārtu tehnisko attīstību. Līdzko pieejami zinātniski pierādījumi, ņemot vērā piesardzības principu, jāizvērtē citu bīstamu vielu aizliegšana un to aizvietošana ar videi nekaitīgākām alternatīvām, kas nodrošina vismaz tādu pašu patērētāju aizsardzības līmeni.(11) Atbrīvojumi no aizvietošanas prasības jāatļauj, ja aizvietošana nav iespējama no zinātniskā un tehniskā viedokļa, vai ja negatīvā ietekme, ko attiecībā uz vidi vai veselību rada aizvietošana, var atsvērt cilvēku un vides ieguvumus no aizvietošanas. Bīstamo vielu aizvietošana elektriskās un elektroniskās iekārtās arī jāveic tā, lai tā būtu saderīga ar elektrisko un elektronisko iekārtu (EEI) lietotāju veselību un drošību.(12) Ņemot vērā to, ka ražojuma atkārtota lietošana, renovācija un ekspluatācijas laika pagarināšana ir lietderīga, jābūt pieejamām rezerves detaļām.(13) To atbrīvojumu pielāgošana zinātnes un tehnikas attīstībai, kas attiecas uz prasībām saistībā ar pakāpenisku bīstamo vielu ierobežošanu un to aizliegšanu, jāīsteno Komisijai saskaņā ar komitejas procedūru.(14) Šīs direktīvas īstenošanai vajadzīgos pasākumus jāpieņem saskaņā ar Padomes Lēmumu 1999/468/EK (1999. gada 28. jūnijs), ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību [8],IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsMērķiŠīs direktīvas mērķis ir tuvināt dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz bīstamu vielu izmantošanas ierobežojumiem elektriskās un elektroniskās iekārtās un veicināt cilvēku veselības aizsardzību un videi nekaitīgu elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumu reģenerāciju un apglabāšanu.2. pantsDarbības joma1. Neskarot 6. pantu, šī direktīva attiecas uz elektriskām un elektroniskām iekārtām, kas ietilpst Direktīvas Nr. 2002/96/EK (EEIA) IA pielikumā noteiktajā 1., 2., 3., 4., 5., 6., 7. un 10. kategorijā, kā arī uz elektriskām spuldzēm un gaismekļiem mājsaimniecībās.2. Šo direktīvu piemēro, neskarot Kopienas tiesību aktus attiecībā uz drošības un veselības aizsardzības prasībām un īpašus Kopienas tiesību aktus attiecībā uz atkritumu apsaimniekošanu.3. Šī direktīva neattiecas uz rezerves detaļām to elektrisko un elektronisko iekārtu remontam vai atkārtotai izmantošanai, kas laistas tirgū pirms 2006. gada 1. jūlija.3. pantsDefinīcijasŠajā direktīvā piemēro šādas definīcijas:a) "elektriskas un elektroniskas iekārtas" vai "EEI" nozīmē tās iekārtas, kas ir atkarīgas no elektriskās strāvas vai elektromagnētiskajiem laukiem, lai pienācīgi darbotos, un tās iekārtas šādas strāvas un šādu lauku ražošanai, pārsūtīšanai un mērīšanai, kas ietilpst Direktīvas 2002/96/EK IA pielikumā noteiktajās kategorijās, un kas paredzētas pielietošanai ar nominālo spriegumu, kurš nepārsniedz 1000 voltus attiecībā uz maiņstrāvu un 1500 voltus attiecībā uz līdzstrāvu;b) "ražotājs" nozīmē jebkuru personu, kura, neatkarīgi no pielietojamā pārdošanas paņēmiena, ieskaitot distances saziņas līdzekļus atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 97/7/EK (1997. gada 20. maijs) par patērētāju aizsardzību saistībā ar distances līgumiem [9]:i) ražo un ar savu personīgo firmas zīmi pārdod elektriskās un elektroniskās iekārtas;ii) ar savu personīgo firmas zīmi pārdod tālāk iekārtas, ko ražojuši citi piegādātāji, tālākpārdevēju neuzskatot par "ražotāju", ja ražotāja firmas zīme ir uz iekārtas, kā paredzēts i) daļā; vaiiii) importē vai eksportē elektriskās un elektroniskās iekārtas dalībvalstī, veicot uzņēmējdarbību.To, kas ekskluzīvi nodrošina finansēšanu saskaņā ar jebkādu finansēšanas nolīgumu vai atbilstoši tam, neuzskata par "ražotāju", izņemot ja tas arī rīkojas kā ražotājs i) līdz iii) daļas nozīmē.4. pantsProfilakse1. Dalībvalstis nodrošina, ka no 2006. gada 1. jūlija jaunās elektriskās un elektroniskās iekārtas, kas laistas tirgū, nesatur svinu, dzīvsudrabu, kadmiju, sešvērtīgo hromu, polibromdifenilu (PBB) vai polibromētu difenilēteri (PBDE). Valstu pasākumi, kas ierobežo vai aizliedz šo vielu izmantošanu elektriskās un elektroniskās iekārtās, un kas pieņemti saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem pirms šīs direktīvas pieņemšanas, var tikt saglabāti līdz 2006. gada 1. jūlijam.2. Šā panta 1. punkts neattiecas uz pielikumā minētajiem izmantošanas veidiem.3. Pamatojoties uz Komisijas priekšlikumu, Eiropas Parlaments un Padome, līdzko kļūst pieejami zinātniski pierādījumi, saskaņā ar ķimikāliju politikas principiem, kas noteikti Eiropas Savienības Sestajā vides rīcības programmā, lemj par bīstamo vielu aizliegšanu un par to aizvietošanu ar videi nekaitīgākām alternatīvām, kas nodrošina vismaz tādu pašu patērētāju aizsardzības līmeni.5. pantsPielāgošana zinātnes un tehnikas attīstībai1. Saskaņā ar 7. panta 2. punktā minēto procedūru pieņem visus grozījumus, kas, lai pielāgotu pielikumu zinātnes un tehnikas attīstībai, vajadzīgi šādos nolūkos:a) pēc vajadzības, to maksimālo koncentrācijas vērtību ieviešanai, līdz kurām elektrisko un elektronisko iekārtu konkrētajos materiālos vai detaļās pieļaujama 4. panta 1. punktā minēto vielu klātbūtne;b) elektrisko un elektronisko iekārtu materiālu un detaļu atbrīvošanai no 4. panta 1. punkta prasībām, ja to likvidēšana vai aizvietošana, izmantojot plānojuma izmaiņas vai tādus materiālus un tādas detaļas, kurām nevajag nevienu no minētajā pantā minētajiem materiāliem vai vielām, tehniski vai zinātniski nav realizējama, vai ja aizvietošanas radītā negatīva ietekme attiecībā uz vidi, veselību un/vai patērētāju drošību var atsvērt tās radītos ieguvumus attiecībā uz vidi, veselību un/vai patērētāju drošību;c) katra pielikuma atbrīvojuma pārskatīšanai vismaz reizi katros četros gados vai četrus gadus pēc tam, kad sarakstam pievienots punkts ar mērķi apsvērt elektrisko un elektronisko iekārtu materiālu un detaļu dzēšanu no pielikuma, ja to likvidēšana vai aizvietošana, izmantojot plānojuma izmaiņas vai materiālus un detaļas, kam nav vajadzīgi 4. panta 1. punktā minētie materiāli vai vielas, ir tehniski vai zinātniski iespējama ar nosacījumu, ka aizvietošanas radītā negatīvā ietekme uz vidi, veselību un/vai patērētāju drošību neatsver iespējamos tās radītos ieguvumus attiecībā uz vidi, veselību un/vai patērētāju drošību.2. Pirms pielikums tiek grozīts atbilstoši 1. punktam, Komisija, cita starpā, apspriežas ar elektrisko un elektronisko iekārtu ražotājiem, pārstrādātājiem, apstrādes darbu veicējiem, vides aizsardzības organizācijām un darbinieku un patērētāju savienībām. Atsauksmes nosūta 7. panta 1. punktā minētajai komitejai. Komisija par saņemto informāciju sniedz ziņojumu.6. pantsPārskatīšanaKomisija līdz 2005. gada 13. februārim pārskata šajā direktīvā paredzētos pasākumus, lai vajadzības gadījumā ņemtu vērā jaunus zinātniskus pierādījumus.Līdz minētajam datumam Komisija stāda priekšā priekšlikumus attiecībā uz to iekārtu iekļaušanu šīs direktīvas darbības jomā, kas ietilpst Direktīvas 2002/96/EK (EEIA) IA pielikumā noteiktajā 8. un 9. kategorijā.Komisija arī pēta vajadzību pielāgot 4. panta 1. punktā noteikto vielu sarakstu, pamatojoties uz zinātniskiem faktiem un ņemot vērā piesardzības principu, un attiecīgos gadījumos iesniedz priekšlikumus Eiropas Parlamentam un Padomei attiecībā uz šādiem pielāgojumiem.Īpašu uzmanību pārskatīšanas laikā velta elektriskajās un elektroniskajās iekārtās izmantojamo bīstamo vielu un materiālu ietekmei uz vidi un uz cilvēku veselību. Komisija pēta šādu vielu un materiālu aizstāšanas īstenošanas iespējas un attiecīgos gadījumos iesniedz priekšlikumus Eiropas Parlamentam un Padomei, lai paplašinātu 4. panta darbības jomu7. pantsKomiteja1. Komisijai palīdz komiteja, kas izveidota saskaņā ar Padomes Direktīvas 75/442/EEK [10] 18. pantu.2. Ja izdarīta atsauce uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5. un 7. pantu, ņemot vērā tā 8. panta noteikumus.Lēmuma 1999/468/EK 5. panta 6. punktā noteiktais laika posms ir trīs mēneši.3. Komiteja pieņem savu reglamentu.8. pantsSankcijasDalībvalstis nosaka sankcijas, kas piemērojamas to valstu noteikumu pārkāpumiem, kuri pieņemti saskaņā ar šo direktīvu. Tādā veidā noteiktām sankcijām jābūt efektīvām, samērīgām un preventīvām.9. pantsPāreja1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas nepieciešami, lai līdz 2004. gada 13. februārim izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka metodes, kā izdarīt šādas atsauces.2. Dalībvalstis dara zināmus Komisijai visu to pieņemto normatīvo un administratīvo aktu noteikumus, kas pieņemti jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.10. pantsStāšanās spēkāŠī direktīva stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.11. pantsAdresātiŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2003. gada 27. janvārīEiropas Parlamenta vārdā —priekšsēdētājsP. CoxPadomes vārdā —priekšsēdētājsG. Drys[1] OV C 365 E, 19.12.2000., 195. lpp. un OV C 240 E, 28.8.2001., 303. lpp.[2] OV C 116, 20.4.2001., 38. lpp.[3] OV C 148, 18.5.2001., 1. lpp.[4] Eiropas Parlamenta 2001. gada 15. maija atzinums (OV C 34 E, 7.2.2002., 109. lpp.), Padomes 2001. gada 4. decembra kopējā nostāja (OV C 90 E, 16.2.2002., 12. lpp.) un Eiropas Parlamenta 2002. gada 10. aprīļa lēmums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts). Eiropas Parlamenta 2002. gada 18. decembra lēmums un Padomes 2002. gada 16. decembra lēmums.[5] OV C 30, 4.2.1988., 1. lpp.[6] OV L 37, 13.2.2003., 24. lpp.[7] OV L 78, 26.3.1991., 38. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 98/101/EK (OV L 1, 5.1.1999., 1. lpp.).[8] OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp.[9] OV L 144, 4.6.1997., 19. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2002/65/EK (OV L 271, 9.10.2002., 16. lpp.).[10] OV L 194, 25.7.1975., 39. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSSvina, dzīvsudraba, kadmija un sešvērtīgā hroma izmantošanas veidi, kas ir atbrīvoti no 4. panta 1. punkta prasībām1. Dzīvsudrabs kompaktās dienasgaismas lampās, nepārsniedzot 5 mg uz vienu lampu.2. Dzīvsudrabs taisnas formas dienasgaismas lampās, kas paredzētas vispārējiem mērķiem, nepārsniedzot šādus lielumus:—halofosfāts | 10 mg |—trifosfāts ar normālu ekspluatācijas laiku | 5 mg |—trifosfāts ar ilgu ekspluatācijas laiku | 8 mg. |3. Dzīvsudrabs taisnas formas dienasgaismas lampās, kas paredzētas īpašiem mērķiem.4. Dzīvsudrabs citās lampās, kas nav atsevišķi minētas šajā pielikumā.5. Svins katoda staru lampas stiklā, elektroniskās detaļās un luminiscences spuldzēs.6. Svins kā leģētājs elements tēraudā, kas satur līdz 0,35 % svina no svara, alumīnijā, kas satur līdz 0,4 % svina no svara, un tāda vara sakausējuma veidā, kas satur līdz 4 % svina no svara.7. - Svins augstas kušanas temperatūras veida lodmetālos (t.i., alvas–svina lodmetāla kausējums, kas satur vairāk nekā 85 % svina),- svins lodmetālos serveriem, uzglabāšanas sistēmām un datu masīvu glabāšanas sistēmām (atbrīvojums piešķirts līdz 2010. gadam),- svins lodmetālos tīkla infrastruktūras ierīcēm komutācijai, signalizēšanai, pārsūtīšanai un arī tīkla vadībai attiecībā uz telekomunikāciju,- svins keramikas elektroniskos elementos (piemēram, pjezoelektroniskās ierīcēs).8. Kadmija platējums ar izņēmumu attiecībā uz izmantošanu, kas aizliegta saskaņā ar Direktīvu 91/338/EEK [1], ar ko groza Direktīvu 76/769/EEK [2] attiecībā uz dažu bīstamu vielu un preparātu tirgū laišanas un lietošanas ierobežojumiem.9. Sešvērtīgais hroms oglekļa tērauda atdzesēšanas sistēmas pretkorozijai absorbcijas ledusskapjos.10. Ievērojot 7. panta 2. punktā minēto procedūru, Komisija vērtē šādus pielietojumus:- deka–BDE,- dzīvsudrabu taisnas formas dienasgaismas lampās, kas paredzētas īpašiem mērķiem,- svinu lodmetālos serveriem, uzglabāšanas sistēmās un datu masīvu uzglabāšanas sistēmās, tīkla infrastruktūras iekārtās komutācijai, signalizēšanai, pārraide un arī tīkla vadībai attiecībā uz telekomunikācijām (lai noteiktu konkrētu termiņu šim atbrīvojumam), un- spuldzēs,prioritāri, lai pēc iespējas drīz noteiktu, vai šie punkti attiecīgi jāgroza.[1] OV L 186, 12.7.1991., 59. lpp.[2] OV L 262, 27.9.1976., 201. lpp.--------------------------------------------------


title: Padomes direktīva (1989. gada 13. februāris), par pienākumiem saistībā ar gada pārskata dokumentu publicēšanu, kas attiecas uz tādu kredītiestāžu un finanšu iestāžu kādā dalībvalstī reģistrētām filiālēm, kuru galvenais birojs nav minētajā dalībvalstī

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31989L0117

Oficiālais Vēstnesis L 044 , 16/02/1989 Lpp. 0040 - 0042 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 6 Sējums 2 Lpp. 0200  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 6 Sējums 2 Lpp. 0200

		Padomes direktīva(1989. gada 13. februāris),par pienākumiem saistībā ar gada pārskata dokumentu publicēšanu, kas attiecas uz tādu kredītiestāžu un finanšu iestāžu kādā dalībvalstī reģistrētām filiālēm, kuru galvenais birojs nav minētajā dalībvalstī(89/117/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, jo īpaši tā 54. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],sadarbībā ar Eiropas Parlamentu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā Eiropas iekšējā tirgus izveide paredz to, ka ir jābūt vienādai attieksmei pret tādu kredītiestāžu un finanšu iestāžu filiālēm, kuru galvenais birojs ir citās dalībvalstīs, un tādu kredītiestāžu un finanšu iestāžu filiālēm, kuru galvenais birojs ir tajā pašā dalībvalstī; tā kā attiecībā uz gada pārskata dokumentu publicēšanu tas nozīmē, ka ir pietiekami, ja tādu kredītiestāžu un finanšu iestāžu filiāles, kuru galvenais birojs ir citās dalībvalstīs, publicē visus savas iestādes gada pārskata dokumentus kopā;tā kā kādā atsevišķā dokumentā, kas koordinē informācijas izpaušanas prasības attiecībā uz filiālēm, cita starpā ir noteikums par dažiem tādiem dokumentiem un ziņām, kas attiecas uz kādā dalībvalstī reģistrētām filiālēm un kas ir jāpublicē dažu veidu uzņēmējsabiedrībām, tostarp bankām un citām finanšu iestādēm, ko regulē citas dalībvalsts likumi. Tā kā saistībā ar grāmatvedības dokumentu atklātību ir norādīts, ka ir jāpieņem īpaši noteikumi attiecībā uz bankām un citām finanšu iestādēm;tā kā dažu dalībvalstu pašreizējā prakse prasīt, lai to kredītiestāžu un finanšu iestāžu filiāles, kuru galvenie biroji ir ārpus minētajām dalībvalstīm, publicē pašu filiāļu darbības gada pārskatus, vairs nav pamatota, kopš pieņemta Padomes Direktīva 86/635/EEK (1986. gada 8. decembris) par banku un citu finanšu iestāžu gada pārskatiem un konsolidētajiem pārskatiem [4]; tā kā filiāles gada pārskatu publikācija sabiedrībai, un jo īpaši kreditoriem, noteikti nevar sniegt pietiekamu priekšstatu par attiecīgā uzņēmuma finanšu stāvokli, jo par daļu nevar spriest atrauti no veselā;tā kā no otras puses, ņemot vērā pašreizējo integrācijas līmeni, nevar ignorēt vajadzību pēc attiecīgas informācijas par tādu kredītiestāžu un finanšu iestāžu kādā dalībvalstī reģistrētu filiāļu darbību, kuru galvenais birojs ir ārpus minētās dalībvalsts; tā kā šādas informācijas apjoms tomēr būtu jāierobežo tā, lai novērstu konkurences traucējumus;tā kā šī direktīva tomēr reglamentē tikai informācijas izpaušanas prasības attiecībā uz gada pārskatiem un nekādi neiespaido kredītiestāžu un finanšu iestāžu filiāļu pienākumus sniegt informāciju saskaņā ar citām prasībām, kas izriet, piemēram, no tiesību aktiem sociālajā jomā attiecībā uz darbinieku tiesībām uz informāciju, no uzņēmējvalstu tiesībām uzraudzīt kredītiestādes vai finanšu iestādes, no nodokļu likumiem, kā arī pienākums sniegt informāciju statistikas nolūkiem;tā kā līdztiesīga konkurence attiecībā uz tādu kredītiestāžu un finanšu iestāžu filiālēm, kuru galvenie biroji ir valstīs, kas nav dalībvalstis, nozīmē to, ka šādām filiālēm, no vienas puses, publicējot gada pārskata dokumentus, ir jāievēro Kopienas standarts vai tam līdzvērtīgs standarts, bet, no otras puses, to, ka šādām filiālēm nav jāpublicē gada pārskati attiecībā uz pašu filiāļu darbību, ja tās izpilda iepriekšminēto nosacījumu;tā kā var rasties novērtēšanas problēmas sakarā ar līdzvērtību, kas saskaņā ar šo direktīvu prasīta attiecībā uz to kredītiestāžu un finanšu iestāžu gada pārskatu dokumentiem, kuru galvenie biroji ir valstīs, kas nav dalībvalstis; tā kā tādēļ, lai atrisinātu šo un citas problēmas, kas rodas šīs direktīvas piemērošanas jomā, jo īpaši īstenojot to, dalībvalstu un Komisijas pārstāvjiem ir kopīgi jāsadarbojas Kontaktkomitejā; tā kā, lai ierobežotu šādu komiteju skaitu, šāda sadarbība būtu jāveic komitejā, kas izveidota saskaņā ar 52. pantu Padomes Direktīvā 78/660/EEK (1978. gada 25. jūlijs), kas attiecas uz noteiktu veidu sabiedrību gada pārskatiem [5], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 84/569/EEK [6]; tā kā gadījumos, kad jārisina problēmas attiecībā uz kredītiestādēm, komiteja tomēr attiecīgi jāveido,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsPiemērošanas joma1. Koordinācijas pasākumi, ko paredz šī direktīva, attiecas uz filiālēm, ko kādā dalībvalstī reģistrējušas tādas kredītiestādes un finanšu iestādes Direktīvas 86/635/EEK 2. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkta nozīmē, kuru galvenie biroji ir ārpus minētās dalībvalsts. Ja kādas kredītiestādes vai finanšu iestādes galvenais birojs ir kādā valstī, kas nav dalībvalsts, šo direktīvu piemēro, ciktāl kredītiestādes vai finanšu iestādes juridiskā forma ir līdzīga juridiskajām formām, kas konkrēti norādītas iepriekšminētajā 2. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā.2. Direktīvas 77/780/EEK [7] 1. panta trešais ievilkums mutatis mutandis attiecas uz kredītiestāžu un finanšu iestāžu filiālēm, uz ko attiecas šī direktīva.2. pantsNoteikumi attiecībā uz tādu kredītiestāžu un finanšu iestāžu filiālēm, kuru galvenie biroji ir citās dalībvalstīs1. Dalībvalstis prasa, lai to kredītiestāžu un finanšu iestāžu filiāles, kuru galvenie biroji ir citās dalībvalstīs, saskaņā ar Direktīvas 86/635/EEK 44. pantu publicē attiecīgās kredītiestādes vai finanšu iestādes dokumentus, kas minēti iepriekš norādītajā pantā (gada pārskatus, konsolidētos pārskatus, gada ziņojumus, konsolidētos gada ziņojumus, par gada pārskatu un konsolidēto pārskatu revīziju atbildīgo personu atzinumus).2. Šādi dokumenti ir jāsagatavo un to revīzija jāveic tā, kā saskaņā ar Direktīvu 86/635/EEK prasa tās dalībvalsts likumi, kur atrodas attiecīgās kredītiestādes vai finanšu iestādes galvenais birojs.3. Nevar prasīt, lai filiāles publicē gada pārskatus attiecībā uz pašu filiāļu veikto darbību.4. Dalībvalstis pirms turpmākas koordinācijas var prasīt, lai filiāles publicē šādu papildu informāciju:- filiāles ieņēmumus un izmaksas, kas izriet no Direktīvas 86/635/EEK 27. panta 1., 3., 4., 6., 7., 8. un 15. posteņa un 28. panta A4, A9, B1 līdz B4 un B7 posteņa,- filiāles nodarbināto darbinieku vidējo skaitu,- kopējās uz filiāli attiecināmās prasības un saistības, kas sadalītas prasībās un saistībās pret kredītiestādēm un pret klientiem, norādot šādu prasību un saistību kopējo summu, kas izteikta tās dalībvalsts valūtā, kurā filiāle ir reģistrēta,- aktīvu kopsummu un summas, kas atbilst aktīvu 2., 3., 4., 5. un 6. postenim un pasīvu 1., 2. un 3. postenim, kā arī ārpusbilances 1. un 2. postenim, kā konkretizēts Direktīvas 86/635/EEK 4. pantā un analogos pantos; aktīvu 2., 5. un 6. posteņa gadījumā vērtspapīrus sadala atkarībā no tā, vai tie ir vai nav uzskatāmi par ilgtermiņa ieguldījumiem Direktīvas 86/635/EEK 35. panta nozīmē.Ja tiek prasīta šāda informācija, tās precizitāte un atbilstība gada pārskatiem ir jāpārbauda vienai vai vairākām personām, kas saskaņā ar tās dalībvalsts likumiem, kur filiāle ir reģistrēta, ir tiesīgas pārbaudīt pārskatus.3. pantsNoteikumi attiecībā uz tādu kredītiestāžu un finanšu iestāžu filiālēm, kuru galvenie biroji ir valstīs, kas nav dalībvalstis1. Dalībvalstis prasa, lai to kredītiestāžu un finanšu iestāžu filiāles, kuru galvenie biroji ir trešās valstīs, 2. panta 1. punktā minētos dokumentus, kas sagatavoti un kuru revīzija veikta saskaņā ar tās valsts likumiem, kur atrodas galvenais birojs, publicē saskaņā ar šajos likumos paredzētajiem noteikumiem.2. Ja šādi dokumenti atbilst vai ir līdzvērtīgi dokumentiem, kas sagatavoti saskaņā ar Direktīvu 86/635/EEK, un ja valstī, kas nav dalībvalsts un kurā atrodas galvenais birojs, attiecībā uz Kopienas kredītiestādēm un finanšu iestādēm tiek ievērots savstarpības nosacījums, piemēro 2. panta 3. punktu.3. Gadījumos, kas nav minēti 2. punktā, dalībvalstis var prasīt, lai filiāles publicē gada pārskatus attiecībā uz pašu filiāļu veikto darbību.4. Gadījumos, kas paredzēti 2. un 3. punktā, dalībvalstis var prasīt, lai filiāles publicē informāciju, kas minēta 2. panta 4. punktā, un dotāciju kapitāla apjomu.5. Direktīvas 77/780/EEK 9. panta 1. un 3. punktu analogi piemēro kredītiestāžu un finanšu iestāžu filiālēm, uz ko attiecas šī direktīva.4. pantsPublikācijas valodaDalībvalstis var prasīt, lai šajā direktīvā paredzētos dokumentus publicē attiecīgajā valsts valodā vai valodās un lai to tulkojumi ir apstiprināti.5. pantsKontaktkomitejas uzdevumiKontaktkomitejai, ko nodibina saskaņā ar Direktīvas 78/660/EEK 52. pantu un kuras sastāvs ir atbilstoši noteikts, ir arī šādi uzdevumi:a) neskarot Līguma 169. un 170. pantu, sekmēt saskaņotu šīs direktīvas piemērošanu, regulārās sanāksmēs risinot galvenokārt praktiskus jautājumus, kas radušies sakarā ar tās piemērošanu, piemēram, dokumentu līdzvērtības novērtēšana, un sekmēt lēmumu pieņemšanu par 1. panta 1. punktā minēto juridisko formu salīdzināmību un līdzvērtību;b) vajadzības gadījumā konsultēt Komisiju par šās direktīvas papildinājumiem vai grozījumiem.Nobeiguma noteikumi6. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības līdz 1991. gada 1. janvārim. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.2. Dalībvalstis var noteikt, ka 1. punktā minētos noteikumus pirmoreiz piemēro tā finanšu gada pārskatiem, kurš sākas 1993. gada 1. janvārī vai 1993. gadā.3. Dalībvalstis Komisijai dara zināmus tos savu tiesību aktu svarīgākos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.7. pantsPiecus gadus pēc dienas, kas minēta 6. panta 2. punktā, Padome pēc Komisijas priekšlikuma izskata 2. panta 4. punktu un, vajadzības gadījumā, pēc Komisijas priekšlikuma sadarbībā ar Eiropas Parlamentu groza to, ņemot vērā pieredzi, kas gūta, piemērojot šo direktīvu, un mērķi atcelt prasību pēc papildu informācijas, kas minēta 2. panta 4. punktā, ievērojot panākumus, kas sasniegti banku un finanšu iestāžu pārskatu saskaņošanā.8. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1989. gada 13. februārīPadomes vārdā —priekšsēdētājsC. Solchaga Catalan[1] OV C 230, 11.9.1986., 4. lpp.[2] OV C 319, 30.11.1987., 64. lpp. un OV C 290, 14.11.1988., 66. lpp.[3] OV C 345, 21.12.1987., 73. lpp.[4] OV L 372, 31.12.1986., 1. lpp.[5] OV L 222, 14.8.1978., 11. lpp.[6] OV L 314, 4.12.1984., 28. lpp.[7] OV L 322, 17.12.1977., 30. lpp.--------------------------------------------------