title: Komisijas Direktīva 2009/84/EK ( 2009. gada 28. jūlijs ), ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 98/8/EK, lai iekļautu tās I pielikumā aktīvo vielu sulfurilfluorīdu (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               29.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 197/67

      KOMISIJAS DIREKTĪVA 2009/84/EK
   (2009. gada 28. jūlijs),
   ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 98/8/EK, lai iekļautu tās I pielikumā aktīvo vielu sulfurilfluorīdu
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 16. februāra Direktīvu 98/8/EK par biocīdo produktu laišanu tirgū (1) un jo īpaši tās 16. panta 2. punkta otro daļu,
   tā kā:

               (1)

               Komisijas 2007. gada 4. decembra Regulā (EK) Nr. 1451/2007 par 10 gadu darba programmas otro fāzi, kas minēta 16. panta 2. punktā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 98/8/EK par biocīdo produktu laišanu tirgū (2), noteikts novērtējamo aktīvo vielu saraksts to iespējamai iekļaušanai Direktīvas 98/8/EK I, IA vai IB pielikumā. Minētajā sarakstā ir sulfurilfluorīds.

               (2)

               Ar Komisijas Direktīvu 2006/140/EK (3) sulfurilfluorīds kā aktīvā viela ir iekļauts Direktīvas 98/8/EK I pielikumā izmantošanai koksnes konservantos, kas ir Direktīvas 98/8/EK V pielikumā definētais 8. produktu veids.

               (3)

               Saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1451/2007 sulfurilfluorīds tagad ir novērtēts atbilstoši Direktīvas 98/8/EK 11. panta 2. punktam izmantošanai insekticīdos, kas ir minētās direktīvas V pielikumā definētais 18. produktu veids.

               (4)

               Par ziņotāju dalībvalsti tika izraudzīta Zviedrija, kura saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1451/2007 14. panta 4. un 6. punktu 2007. gada 19. jūnijā iesniedza Komisijai kompetentās iestādes sagatavotu ziņojumu un attiecīgu ieteikumu.

               (5)

               Dalībvalstis un Komisija ir izskatījušas kompetentās iestādes ziņojumu. Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1451/2007 15. panta 4. punktu Biocīdo produktu pastāvīgā komiteja izskatīšanas gaitā gūtos secinājumus 2009. gada 20. februārī iekļāva novērtējuma ziņojumā.

               (6)

               Veikto pārbaužu rezultāti liecina, ka biocīdie produkti, kurus izmanto kā insekticīdus un kuri satur sulfurilfluorīdu, varētu atbilst Direktīvas 98/8/EK 5. pantā noteiktajām prasībām. Tāpēc ieteicams iekļaut sulfurilfluorīdu I pielikumā, lai nodrošinātu, ka biocīdiem produktiem, ko izmanto kā insekticīdus un kas satur sulfurilfluorīdu, visās dalībvalstīs atļaujas var piešķirt, grozīt vai anulēt saskaņā ar Direktīvas 98/8/EK 16. panta 3. punktu.

               (7)

               Ņemot vērā novērtējuma ziņojumā izklāstītos secinājumus, ir lietderīgi noteikt, ka produktus, kuri satur sulfurilfluorīdu un kurus izmanto kā insekticīdus, atļauts lietot tikai apmācītiem profesionāļiem saskaņā ar Direktīvas 98/8/EK 10. panta 2. punkta i) apakšpunkta e) punktu un ka atļauju piešķiršanas procesā attiecībā uz šādiem produktiem jāveic īpaši riska mazināšanas pasākumi, lai nodrošinātu strādājošo un apkārtējo cilvēku drošību.

               (8)

               Turklāt ir lietderīgi paredzēt veikt pastāvīgu sulfurilfluorīda monitoringu troposfēras gaisā un regulāri paziņot Komisijai minētajā monitoringā iegūtos rezultātus.

               (9)

               Svarīgi, ka šīs direktīvas noteikumi tiek piemēroti vienlaicīgi visās dalībvalstīs, lai nodrošinātu vienlīdzīgu attieksmi pret tirgū esošajiem biocīdajiem produktiem, kas kā aktīvo vielu satur sulfurilfluorīdu, un kopumā veicinātu biocīdo produktu tirgus sekmīgu darbību.

               (10)

               Pirms aktīvās vielas iekļaušanas I pielikumā jāparedz pietiekami ilgs laiks, kurā dalībvalstis un citas ieinteresētās personas varētu sagatavoties attiecīgo jauno prasību ievērošanai un varētu nodrošināt, ka pieteikumu iesniedzējiem, kas sagatavojuši dokumentāciju, ir iespējams pilnībā izmantot datu aizsardzībai noteikto 10 gadu termiņu, kas saskaņā ar Direktīvas 98/8/EK 12. panta 1. punkta c) apakšpunkta ii) punktu sākas no iekļaušanas dienas.

               (11)

               Pēc iekļaušanas dalībvalstīm jādod pietiekams laiks Direktīvas 98/8/EK 16. panta 3. punkta īstenošanai, un jo īpaši lai piešķirtu, grozītu vai anulētu atļaujas sulfurilfluorīdu saturošiem 18. produktu veida biocīdiem ar nolūku nodrošināt, ka tās ievēro Direktīvu 98/8/EK.

               (12)

               Tādēļ Direktīva 98/8/EK būtu attiecīgi jāgroza.

               (13)

               Šajā direktīvā noteiktie pasākumi ir saskaņā ar Biocīdo produktu pastāvīgās komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 98/8/EK I pielikumu groza saskaņā ar šīs direktīvas pielikumu.
   2. pants
   1.   Dalībvalstis vēlākais līdz 2010. gada 30. jūnijam pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības.
   Dalībvalstis piemēro minētos tiesību aktus no 2011. gada 1. jūlija.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos tiesību aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka to, kā izdarīt šādas atsauces.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   3. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   4. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2009. gada 28. jūlijā

            Komisijas vārdā –

            Komisijas loceklis

         Stavros DIMAS

      (1)  OV L 123, 24.4.1998., 1. lpp.

      (2)  OV L 325, 11.12.2007., 3. lpp.

      (3)  OV L 414, 30.12.2006., 78. lpp.

      PIELIKUMS
      Direktīvas 98/8/EK I pielikumā pievieno šādu ierakstu Nr. 1:

                     Nr.

                     Vispārpieņemtais nosaukums

                        IUPAC nosaukums
                     Identifikācijas numuri

                     Aktīvās vielas minimālā tīrības pakāpe tirgū laižamajā biocīdajā produktā

                     Iekļaušanas datums

                     Termiņš, līdz kuram jānodrošina atbilstība 16. panta 3. punkta prasībām
                     (izņemot produktus, kas satur vairākas aktīvās vielas, kuriem termiņu, līdz kuram jānodrošina atbilstība 16. panta 3. punktam, nosaka pēc pēdējā iekļaušanas lēmuma, kas attiecas uz to sastāvā esošajām aktīvajām vielām)

                     Iekļaušanas termiņa beigu datums

                     Produkta veids

                     Īpaši noteikumi (1)

                     “994 g/kg

                     2011. gada 1. jūlijs

                     2013. gada 30. jūnijs

                     2021. gada 30. jūnijs

                     18

                     Dalībvalstis nodrošina, ka attiecībā uz atļaujām ir paredzēti šādi nosacījumi:

                                 1.

                                 Produktus pārdod tikai apmācītiem profesionāļiem, un vienīgi tie drīkst izmantot šos produktus.

                                 2.

                                 Jāveic pienācīgi pasākumi, lai fumigācijas un izmantoto ēku vai citu slēgtu telpu vēdināšanas procesā aizsargātu fumigatorus un apkārtējos cilvēkus.

                                 3.

                                 Uz produktu marķējuma un/vai drošības datu lapās norāda, ka, pirms veikt fumigāciju slēgtās telpās, jāaizvāc visi pārtikas produkti.

                                 4.

                                 Troposfērā tiek veikts sulfurilfluorīda koncentrāciju monitorings.

                                 5.

                                 Dalībvalstis arī nodrošina, ka, sākot vēlākais piecus gadus pēc atļaujas saņemšanas, pārskatus par iepriekš 4. punktā minētā monitoringa rezultātiem atļaujas saņēmēji katru piekto gadu nosūta tieši Komisijai. Analīzē mazākā nosakāmā koncentrācija ir vismaz 0, 5 ppt (ekvivalents 2,1 ng sulfurilfluorīda daudzumam m3 troposfērā).”

         (1)  Par VI pielikuma vienoto principu īstenošanu, novērtēšanas ziņojumu saturu un to secinājumiem sk. Komisijas tīmekļa vietnē: http://ec.europa.eu/comm/environment/biocides/index.htm


title: Padomes direktīva (1974. gada 4. jūnijs), ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus pagaidu pasākumiem attiecībā uz darbībām ar toksiskiem produktiem, to tirdzniecību un izplatīšanu, kā arī attiecībā uz darbībām saistībā ar šādu produktu profesionālu izmantošanu, tostarp starpniecību

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31974L0556

Oficiālais Vēstnesis L 307 , 18/11/1974 Lpp. 0001 - 0004 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 6 Sējums 1 Lpp. 0163  Speciālizdevums grieķu valodā Nodaļa 06 Sējums 1 Lpp. 0180  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 6 Sējums 1 Lpp. 0163  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 06 Sējums 1 Lpp. 0174  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 06 Sējums 1 Lpp. 0174

		Padomes direktīva(1974. gada 4. jūnijs),ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus pagaidu pasākumiem attiecībā uz darbībām ar toksiskiem produktiem, to tirdzniecību un izplatīšanu, kā arī attiecībā uz darbībām saistībā ar šādu produktu profesionālu izmantošanu, tostarp starpniecību(74/556/EEK)EIROPAS KOPIENAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 49. pantu, 54. panta 2. punktu, 57. pantu, 63. panta 2. punktu, 66. pantu un 235. pantu,ņemot vērā Vispārīgo programmu par ierobežojumu atcelšanu iespējai veikt uzņēmējdarbību [1], un jo īpaši tās V sadaļas otro un trešo daļu,ņemot vērā Vispārīgo programmu par ierobežojumu atcelšanu iespējai sniegt pakalpojumus [2], un jo īpaši tās VI sadaļas otro un trešo daļu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [3],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [4],tā kā Vispārīgā programma bez ierobežojumu atcelšanas noteikumu izklāsta paredz, ka būtu jāpārbauda, vai šādu atcelšanu vajadzētu sākt, to būtu jāpavada vai tai būtu jāseko diplomu, sertifikātu un citu dokumentāru kvalifikācijas pierādījumu savstarpējai atzīšanai un normatīvu un administratīvu aktu par attiecīgo darbību uzsākšanu un veikšanu saskaņošanai, kā arī vai līdz tādai atzīšanai vai saskaņošanai būtu jāparedz pagaidu pasākumi; tā kā dažas Padomes direktīvas, kas attiecas uz iespēju veikt uzņēmējdarbību un iespēju sniegt pakalpojumus, paredz pieņemt direktīvas attiecībā uz to darbību savstarpēju atzīšanu, kas saistītas ar toksisku produktu tirdzniecību un izplatīšanu, kā arī šādu produktu profesionālu izmantošanu;tā kā, jo īpaši Padomes Direktīva 64/427/EEK (1964. gada 7. jūlijs) [5] 5, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus pašnodarbinātu personu darbībai ražošanas un apstrādes rūpniecībā, kura ietilpst ISIC (Starptautiskās standartizētās ekonomikas nozaru klasifikācijas) galvenajā nozarē no 23. līdz 40. iedalījumam (Rūpniecība un sīkražošana), un Direktīva 68/336/EEK (1968. gada 15. oktobris) [6], ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus pašnodarbinātu personu darbībai pārtikas un dzērienu ražošanā (ISIC galvenās nozares 20. un 21. iedalījums), neizslēdz toksisku produktu izmantošanu darbā; tā kā šajās direktīvās paredzētos pagaidu pasākumus var piemērot arī toksisku produktu izmantošanā, ja tā pieprasa šo darbību veikšana;tā kā dažas dalībvalstis attiecībā uz toksisku produktu tirdzniecību un izplatīšanu, kā arī ar šādu produktu profesionālu izmantošanu saistītām darbībām, ieskaitot starpnieku darbību, dažreiz pieprasa, lai personas, kas ar to nodarbojas, būtu ar noteiktām prasmēm, kuras apliecina dokumentārs kvalifikācijas pierādījums vai sertifikāts, turpretim citas dalībvalstis neizvirza nekādas īpašas prasības, bet tikai pakļauj īpašiem nosacījumiem toksisku produktu glabāšanu vai rīcību ar tiem; tā kā tādēļ nav iespējams īstenot paredzēto saskaņošanu vienlaikus ar diskriminācijas likvidēšanu; tā kā tāda saskaņošana jāizdara vēlāk;tā kā, iztrūkstot tūlītējai saskaņošanai, tomēr vēlams atvieglot iespēju veikt uzņēmējdarbību un iespēju sniegt pakalpojumus attiecīgajās darbībās, pieņemot Vispārīgajās programmās paredzētos pagaidu pasākumus, jo īpaši, lai novērstu būtisku grūtību rašanos to dalībvalstu pilsoņiem, kurās nav attiecīgu nosacījumu tādu darbību uzsākšanai;tā kā, lai novērstu šādu grūtību rašanos, pagaidu pasākumu galvenajam mērķim vajadzētu būt atļaujai par pietiekamu kvalifikāciju apspriežamo darbību uzsākšanai uzņēmējdalībvalstīs, kurās ir noteikumi, kas reglamentē šādu darbību uzsākšanu, uzskatīt faktu, ka darbība veikta Kopienas dalībvalstī, kas nav uzņēmējdalībvalsts, pietiekami garā un nesenā laika posmā, lai nodrošinātu, ka attiecīgajām personām profesionālās zināšanas par toksisko produktu kaitīgo iespaidu uz cilvēku, dzīvnieku vai augu veselību vai nu tieši, vai netieši caur vidi ir līdzīgas tām, ko pieprasa no pašas uzņēmējdalībvalsts pilsoņiem;tā kā, ņemot vērā toksisko produktu atšķirīgās īpašības un to dažādo toksiskuma pakāpi attiecībā uz cilvēku, dzīvnieku vai augu veselību, zināšanas par jebkura atsevišķa produkta iespaidu vai pieredzi darbībā ar to nevar pamatoti uzskatīt par līdzvērtīgu kompetences pierādījumu citu šādu produktu vai visu šādu produktu izplatīšanā vai profesionālā izmantošanā; tā kā tādēļ uzņēmējdalībvalstij jābūt pilnvarām ierobežot pagaidu pasākumu apjomu produktiem, kas sastāv no tādiem pašiem aktīviem materiāliem vai kam ir līdzīgs iespaids uz cilvēku, dzīvnieku vai augu veselību vai nu tieši, vai netieši caur vidi;tā kā, ciktāl dalībvalstīs attiecīgo darbību uzsākšana vai veikšana algotiem darbiniekiem ir atkarīga arī no to vispārīgām, komerciālām vai profesionālām zināšanām vai prasmes, šī direktīva būtu jāattiecina arī uz šīs kategorijas personām, lai atvieglotu brīvu darbaspēka pārvietošanos un tādā veidā papildinātu pasākumus, kas paredzēti Padomes Regulā (EEK) Nr. 1612/68 (1968. gada 15. oktobris) par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā [7];tā kā šā paša iemesla dēļ noteikumi, kas attiecas uz pierādījumiem par labu reputāciju un pierādījumiem par iepriekšējo darbu bez bankrota, būtu jāpiemēro arī algotiem darbiniekiem;tā kā šajā direktīvā paredzēto pasākumu galvenais mērķis izzudīs, tiklīdz būs saskaņoti nosacījumi attiecīgo darbību uzsākšanai un veikšanai un sasniegta diplomu, sertifikātu un citu dokumentāru kvalifikācijas pierādījumu savstarpēja atzīšana,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pants1. Dalībvalstis pieņem šajā direktīvā definētos pagaidu pasākumus attiecībā uz iespēju to teritorijās veikt uzņēmējdarbību un sniegt pakalpojumus fiziskām personām un uzņēmumiem vai firmām, uz kurām attiecas Vispārīgās programmas I sadaļa (turpmāk "saņēmēji") un kuras vēlas veikt šā panta 2. punktā minētās darbības.2. Minētās darbības ietvertas Padomes Direktīva 74/557/EEK (1974. gada 4. jūnijs) par to, kā nodrošināt brīvību veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvību attiecībā uz pašnodarbinātu personu un starpnieku darbību toksisku produktu tirdzniecībā un izplatīšanā [8].Šī direktīva attiecas arī uz toksisku produktu profesionālu izmantošanu, ciktāl šādas darbības ir vai būs liberalizētas šādās direktīvās:- Padomes Direktīva 65/1/EEK (1964. gada 14. decembris), ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus par iespēju sniegt pakalpojumus zemkopībā un dārzkopībā [9],- Padomes Direktīva 667/654/EEK (1967. gada 24. oktobris), ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus par iespēju veikt uzņēmējdarbību un sniegt pakalpojumus attiecībā uz pašnodarbinātu personu darbību mežkopībā un mežizstrādē [10],- Padomes Direktīva 71/18/EEK (1970. gada 16. decembris), ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus par iespēju veikt uzņēmējdarbību attiecībā uz pašnodarbinātu personu darbību zemkopībā un dārzkopībā [11],- Padomes Direktīva 74/…/EEK (…) par iespēju veikt uzņēmējdarbību un iespēju sniegt pakalpojumus attiecībā uz pašnodarbinātu personu dažādo darbību (01. līdz 85. ISIC galvenā nozare), kas attiecas uz šajā direktīvā ietvertām darbībām, kuras ietilpst ISIC 859. nozarē un ir saistītas ar toksisku produktu izmantošanu.3. Pagaidu pasākumi, tāpat kā Padomes Direktīvas 74/557/EEK 7. panta 1. līdz 4. punkts, attiecas arī uz personām, kuras kā algoti darbinieki veic 2. punktā minētās darbības.2. pantsJa jebkuras 1. panta 2. punkta pirmajā daļā minētās darbības uzsākšana vai veikšana dalībvalstī ir atkarīga arī no vispārīgām, komerciālām vai profesionālām zināšanām vai prasmes, šī dalībvalsts pieņem par pietiekamu tādu zināšanu un prasmes pierādījumu faktu, ka attiecīgā darbība veikta citā dalībvalstī kādu no šādiem laika posmiem:a) piecus gadus pēc kārtas patstāvīgā statusā vai vadītāja statusā, šādu darbību nepārtraucot vairāk kā divus gadus pirms 4. panta 2. punktā minētā pieteikuma iesniegšanas;b) divus gadus pēc kārtas patstāvīgā statusā vai vadītāja statusā, ja saņēmējam ir sertifikāts par spējām un kompetenci attiecīgās darbības jomā, kas atļauj viņam veikt toksisku produktu tirdzniecību vai izplatīšanu izcelsmes dalībvalstī vai dalībvalstī, no kuras viņš nāk;c) trīs gadus pēc kārtas patstāvīgā statusā vai vadītāja statusā, ja saņēmējs pierāda, ka attiecīgajā darbībā viņš ir guvis iepriekšēju apmācību, saņemot sertifikātu, ko atzīst valsts vai ko kompetenta profesionāla vai tirdzniecības organizācija atzīst par pilnībā atbilstīgu tās prasībām;d) trīs gadus pēc kārtas nepatstāvīgā statusā, ja saņēmējam ir sertifikāts par prasmi un kompetenci attiecīgajā darbībā, kas atļauj viņam veikt toksisku produktu tirdzniecību vai izplatīšanu izcelsmes dalībvalstī vai dalībvalstī, no kuras viņš nāk;e) četrus gadus pēc kārtas nepatstāvīgā statusā, ja saņēmējs pierāda, ka attiecīgajā darbībā viņš ir guvis iepriekšēju apmācību, saņemot sertifikātu, ko atzīst valsts vai ko kompetenta profesionāla vai tirdzniecības organizācija atzīst par pilnībā atbilstīgu tās prasībām. Šis pants attiecas tikai uz galapatērētājam paredzētu iesaiņotu toksisko produktu tirdzniecību vai izplatīšanu.3. pantsJa dalībvalstī jebkuras 1. panta 2. punkta otrajā daļā minētās darbības uzsākšana vai veikšana ir atkarīga arī no vispārīgām, komerciālām vai profesionālām zināšanām vai prasmes, šī dalībvalsts pieņem par pietiekamu tādu zināšanu un prasmes pierādījumu faktu, ka attiecīgā darbība veikta citā dalībvalstī kādu no šādiem laika posmiem:a) sešus gadus pēc kārtas patstāvīgā statusā vai vadītāja statusā, šādu darbību nepārtraucot vairāk kā divus gadus pirms datuma, kad iesniedz 4. panta 2. punktā minēto pieteikumu;b) trīs gadus pēc kārtas patstāvīgā statusā vai vadītāja statusā, ja saņēmējam par prasmi un kompetenci attiecīgajā darbībā ir izsniegts sertifikāts, kas atļauj viņam veikt toksisku produktu profesionālu izmantošanu izcelsmes dalībvalstī vai dalībvalstī, no kuras viņš nāk;c) četrus gadus pēc kārtas patstāvīgā statusā vai vadītāja statusā, ja saņēmējs pierāda, ka attiecīgajā darbībā viņš ir guvis iepriekšēju apmācību, saņemot sertifikātu, ko atzīst valsts vai ko kompetenta profesionāla vai tirdzniecības organizācija atzīst par pilnībā atbilstīgu tās prasībām;d) četrus gadus pēc kārtas nepatstāvīgā statusā, ja saņēmējam par prasmi un kompetenci attiecīgajā darbībā ir izsniegts sertifikāts, kas atļauj viņam veikt toksisku produktu profesionālu izmantošanu izcelsmes dalībvalstī vai dalībvalstī, no kuras viņš nāk;e) piecus gadus pēc kārtas nepatstāvīgā statusā, ja saņēmējs pierāda, ka attiecīgajā darbībā viņš ir guvis iepriekšēju apmācību, saņemot sertifikātu, ko atzīst valsts vai ko kompetenta profesionāla vai tirdzniecības organizācija atzīst par pilnībā atbilstīgu tās prasībām.Nedrīkst piemērot a), c) un e) apakšpunkta noteikumus šādu sevišķi toksisku produktu profesionālā izmantošanā:- ciānūdeņražskābe (zilskābe) un tās šķīstošie sāļi,- fluorūdeņražskābe un tās šķīstošie sāļi,- akrilnitrils,- šķidrs amonjaks,- metilbromīds,- pikrīnhlorīds,- hidrogenfosfāts un produkti, kas to izdala,- etilēnoksīds,- oglekļa disulfīds,- tetrahlorogleklis,- trihloracetonitrils.Lai piemērotu b) un d) apakšpunkta noteikumus attiecībā uz šiem sevišķi toksiskiem produktiem, prasmes un kompetences sertifikātam jānosaka produkts vai produkti, ko saņēmējam ļauts izmantot izcelsmes dalībvalstī vai dalībvalstī, no kuras viņš nāk.Šajā gadījumā saņēmēja tāda darbība nav beigusies vairāk kā divus gadus pirms datuma, kad iesniedz 4. panta 2. punktā minēto pieteikumu.4. pants1. Personu uzskata par veikušu darbību vadītāja amatā 2. un 3. panta nozīmē, ja tā veikusi šādu darbību rūpniecības vai tirdzniecības uzņēmumā attiecīgajā nodarbes jomā:a) kā uzņēmuma vadītājs vai uzņēmuma filiāles vadītājs; vaib) kā īpašnieka vai uzņēmuma vadītāja pilnvarotais, ja šāda amata pienākumi līdzvērtīgi īpašnieka vai uzņēmuma vadītāja pienākumiem; vaic) vadītāja amatā ar pienākumiem, kas attiecas uz toksisku produktu tirdzniecību vai izplatīšanu, un ar atbildību vismaz par vienu uzņēmuma departamentu, vai vadītāja amatā ar atbildību par blakusproduktu izmantošanu.2. Pierādījumu, ka 2. un 3. panta nosacījumi ir izpildīti, apstiprina izcelsmes dalībvalsts vai dalībvalsts, no kuras attiecīgā persona nāk, kompetentās iestādes vai organizācijas izsniegts apliecinājums, kuru attiecīgā persona iesniedz, lai pamatotu savu pieteikumu atļaujai veikt attiecīgo darbību vai darbības uzņēmējdalībvalstīs. Vajadzības gadījumā tāds apliecinājums norāda, vai izcelsmes dalībvalstī vai dalībvalstī, no kuras attiecīgā persona nāk, atļauja ir ierobežota ar to darbību uzsākšanu, kas saistītas ar toksisku produktu izplatīšanu vai ar šādu produktu profesionālu izmantošanu, vai arī noteiktu toksisku produktu izmantošana minētajās darbībās nav pieļaujama.3. Dalībvalstis norāda iestādes un organizācijas, kas ir kompetentas izsniegt 2. punktā minētos sertifikātus 7. pantā noteiktajā termiņā, un par to tūlīt informē pārējās dalībvalstis un Komisiju.5. pantsJa izcelsmes dalībvalstī vai dalībvalstī, no kuras persona nākusi, 2. un 3. pantā noteiktais dokumentārais kvalifikācijas pierādījums vai 4. panta 2. punktā noteiktais apliecinājums atļauj tikai uzsākt darbības, kas saistītas ar toksisku produktu izplatīšanu vai kas saistītas ar šādu produktu profesionālu izmantošanu, vai nepieļauj noteiktu toksisku produktu profesionālu izmantošanu, uzņēmējdalībvalsts var piemērot tādus pašus ierobežojumus savā teritorijā un arī nepieļaut profesionāli izmantot toksiskus produktus, kas sastāv no tāda paša aktīvā materiāla kā produkti, ko izslēdz dokumentārie kvalifikācijas pierādījumi un apliecinājumi, vai kas atstāj līdzīgu kaitīgu iespaidu uz cilvēku, dzīvnieku vai augu veselību vai nu tieši, vai netieši caur vidi.6. pantsŠo direktīvu turpina piemērot, līdz stājas spēkā noteikumi par to valstu tiesību normu saskaņošanu, kas attiecas uz minēto darbību uzsākšanu un veikšanu.7. pants1. Dalībvalstīs sešu mēnešu laikā pēc šīs direktīvas paziņošanas stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu tās prasības, un par to tūlīt informē Komisiju.2. Dalībvalstis dara zināmus Komisijai galvenos savus tiesību aktus, ko tās pieņem jomā, kuru reglamentē šī direktīva. Komisija par to informē pārējās dalībvalstis.8. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 1974. gada 4. jūnijāPadomes vārdā —priekšsēdētājsJ. Ertl[1] OV 2, 15.1.1962., 36./62. lpp.[2] OV 2, 15.1.1962., 32./62. lpp.[3] OV C 63, 28.5.1969., 21. lpp.[4] OV C 10, 27.1.1970., 23. lpp.[5] OV 117, 23.7.1964., 1863./64. lpp.[6] OV L 260, 22.10.1968., 12. lpp.[7] OV L 257, 19.10.1968., 2. lpp.[8] OV L 307, 18.11.1974., 5. lpp.[9] OV 1, 8.1.1965., 1./65. lpp.[10] OV 263, 30.10.1967., 6. lpp.[11] OV L 8, 11.1.1971., 24. lpp.--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva (1980. gada 20. oktobris) par dalībvalstu normatīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31980L0987

Oficiālais Vēstnesis L 283 , 28/10/1980 Lpp. 0023 - 0027 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 5 Sējums 2 Lpp. 0121  Speciālizdevums grieķu valodā Nodaļa 05 Sējums 4 Lpp. 0035  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 5 Sējums 2 Lpp. 0121  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 05 Sējums 2 Lpp. 0219  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 05 Sējums 2 Lpp. 0219

		Padomes Direktīva(1980. gada 20. oktobris)par dalībvalstu normatīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā(80/987/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 100. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā ir jāparedz darbinieku aizsardzība to darba devēja maksātnespējas gadījumā, jo īpaši lai garantētu, ka apmierina to prasījumus attiecībā uz darba samaksu, ņemot vērā nepieciešamību līdzsvarot ekonomisko un sociālo attīstību Kopienā;tā kā starp dalībvalstīm vēl joprojām šajā ziņā pastāv atšķirības attiecībā uz darbinieku aizsardzības pakāpi; tā kā būtu jācenšas samazināt minētās atšķirības, jo tās var tieši iespaidot kopējā tirgus darbību;tā kā tādēļ šajā jomā būtu jāveicina likumu tuvināšana, vienlaikus turpinot uzlabošanu Līguma 117. panta nozīmē;tā kā sakarā ar ģeogrāfisko novietojumu un pašreizējo nodarbinātības struktūru šajā apgabalā darba tirgus Grenlandē būtiski atšķiras no darba tirgus citos Kopienas apgabalos;tā kā Grieķijas Republika iestāsies Eiropas Ekonomikas kopienā 1981. gada 1. janvārī, tad saskaņā ar Aktu par Grieķijas Republikas iestāšanās nosacījumiem un līgumu pielāgojumiem ir lietderīgi direktīvas pielikumā zem virsraksta "Grieķija" noteikt tās darbinieku kategorijas, kuru prasības var neievērot saskaņā ar šīs direktīvas 1. panta 2. punktu,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.I IEDAĻADarbības joma un definīcijas1. pants1. Šī direktīva attiecas uz tām darbinieku prasībām pret darba devējiem, kas atzīti par maksātnespējīgiem 2. panta 1. punkta nozīmē, kuras izriet no darba līgumiem vai darba attiecībām.2. Dalībvalstis izņēmuma kārtā drīkst neattiecināt šo direktīvu uz dažu kategoriju darbinieku prasījumiem, pamatojoties uz īpašiem darbinieku darba līgumiem vai darba attiecībām vai pastāvot cita veida garantijām, kas darbiniekiem nodrošina līdzvērtīgu aizsardzību tai, kura izriet no šīs direktīvas.Darbinieku kategorijas, kas minētas pirmajā daļā, ir uzskaitītas pielikumā.3. Šī direktīva neattiecas uz Grenlandi. Ja minētajā reģionā nodarbinātības struktūras attīstās, tad šo izņēmumu pārskata.2. pants1. Šajā direktīvā darba devēju uzskata par maksātnespējīgu, ja:a) ir iesniegts pieprasījums sākt attiecīgās dalībvalsts normatīvajos un administratīvajos aktos paredzētu procesu saistībā ar darba devēja mantu, lai kopīgi apmierinātu kreditoru prasījumus, dodot iespēju ņemt vērā prasījumus, kas minēti 1. panta 1. punktā, unb) kompetentā iestāde saskaņā ar minētajiem normatīvajiem un administratīvajiem aktiem ir:- vai nu nolēmusi sākt procesu,- vai noteikusi, ka darba devēja uzņēmums ir slēgts galīgi un ka pieejamā manta nav pietiekama, lai garantētu procesa sākšanu.2. Šī direktīva neierobežo valstu tiesību aktos definētos terminus "darbinieks", "darba devējs", "darba samaksa", "iegūtās tiesības" un "iegūstamās tiesības".II IEDAĻANoteikumi par iestādēm, kas dod galvojumu3. pants1. Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka saskaņā ar 4. pantu iestādes, kas dod galvojumu, garantē to, ka apmierina darbinieku prasījumus attiecībā uz darba samaksu atbilstīgi darba līgumiem vai darba attiecībām un darba samaksu par laikposmu pirms norādītā datuma.2. Pēc dalībvalstu izvēles 1. punktā minētais datums ir:- vai nu diena, kad darba devējs kļūst maksātnespējīgs,- vai diena, kad attiecīgajam darbiniekam izsniedz paziņojumu par darba līguma izbeigšanu darba devēja maksātnespējas dēļ,- vai diena, kad darba devējs kļūst maksātnespējīgs, vai arī diena, kad pārtraukts darba līgums vai darba attiecības ar attiecīgo darbinieku darba devēja maksātnespējas dēļ.4. pants1. Dalībvalstīm ir tiesības ierobežot 3. pantā minēto iestāžu, kas dod galvojumu, atbildību.2. Kad dalībvalstis īsteno 1. punktā minētās tiesības, tās:- 3. panta 2. punkta pirmajā ievilkumā minētajā gadījumā nodrošina darbinieku prasījumus attiecībā uz darba samaksu par pēdējiem trīs mēnešiem atbilstīgi darba līgumiem vai darba attiecībām sešos mēnešos pirms darba devēja maksātnespējas sākuma,- 3. panta 2. punkta otrajā ievilkumā minētajā gadījumā nodrošina darbinieku prasījumus attiecībā uz darba samaksu par pēdējiem trīs mēnešiem atbilstīgi darba līgumiem vai darba attiecībām pirms dienas, kad darbiniekam izsniedz paziņojumu par darba līguma izbeigšanu darba devēja maksātnespējas dēļ,- 3. panta 2. punkta trešajā ievilkumā minētajā gadījumā nodrošina darbinieku prasījumus attiecībā uz darba samaksu par pēdējiem 18 mēnešiem atbilstīgi darba līgumiem vai darba attiecībām pirms darba devēja maksātnespējas sākuma vai pirms dienas, kad darbiniekam izsniedz paziņojumu par darba līguma izbeigšanu darba devēja maksātnespējas dēļ. Šajā gadījumā dalībvalstis drīkst ierobežot saistības maksāt par darbu laikposmā, kas atbilst astoņām nedēļām vai vairākiem īsākiem laikposmiem, kuri kopā ilgst astoņas nedēļas.3. Tomēr dalībvalstis var noteikt darbinieku prasībām augstāko robežu, lai novērstu to, ka izmaksā summas, kas pārsniedz šīs direktīvas sociālos mērķus.Ja notikusi šāda izvēle, tad dalībvalstis informē Komisiju par metodēm augstākās robežas noteikšanai.5. pantsDalībvalstis paredz sīki izstrādātus noteikumus iestāžu, kas dod galvojumu, organizēšanai, finansēšanai un darbībai, jo īpaši ievērojot šādus principus:a) iestāžu aktīvi ir neatkarīgi no darba devēju apgrozāmā kapitāla, un tos neskar maksātnespējas procedūras;b) darba devēji piedalās finansēšanā, ja vien to pilnīgi nenodrošina valsts iestādes;c) iestāžu atbildība nedrīkst būt atkarīga no tā, vai ir izpildīti pienākumi piedalīties finansēšanā.III IEDAĻANoteikumi par sociālo nodrošinājumu6. pantsDalībvalstis var paredzēt, ka 3., 4. un 5. pants neattiecas uz maksājumiem saskaņā ar valstu sociālā nodrošinājuma sistēmām vai arī uzņēmumu vai starpuzņēmumu papildu pensiju programmām, kas nav saistītas ar valstu sociālā nodrošinājuma sistēmām.7. pantsDalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka gadījumā, ja darba devējs pirms savas maksātnespējas atzīšanas nav veicis obligātās iemaksas darbinieku apdrošināšanas institūcijām saskaņā ar valstu sociālā nodrošinājuma sistēmām, tad tas nelabvēlīgi neskar darbinieku tiesības uz pabalstiem no šīm apdrošināšanas institūcijām, ciktāl darbinieku iemaksas bija atskaitītas no izmaksātās atlīdzības.8. pantsDalībvalstis nodrošina, ka tiek veikti vajadzīgie pasākumi, lai aizsargātu darbinieku intereses un to personu intereses, kas jau ir atlaistas no darba devēja uzņēmuma dienā, kad darba devējs kļūst maksātnespējīgs, attiecībā uz viņu tiesībām uz tūlītēju vai gaidāmo vecuma pabalstu, to skaitā apgādnieka zaudējuma pabalstu, saskaņā ar uzņēmumu vai starpuzņēmumu pensiju programmām, kuras nav saistītas ar valstu sociālā nodrošinājuma sistēmām.IV IEDAĻAVispārīgi un nobeiguma noteikumi9. pantsŠī direktīva neietekmē dalībvalstu izvēli piemērot vai ieviest normatīvus vai administratīvus aktus, kas ir labvēlīgāki darbiniekiem.10. pantsŠī direktīva neietekmē dalībvalstu izvēli:a) veikt vajadzīgos pasākumus, lai novērstu pārkāpumus;b) atteikties no atbildības, kas minēta 3. pantā, vai saistību garantijas, kas minēta 7. pantā, vai samazināt tās, ja izrādās, ka saistību izpildi nevar attaisnot, jo darbinieks un darba devējs ir īpaši saistīti, un starp viņiem pastāv slepena noruna kopīgu interešu dēļ.11. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības 36 mēnešos pēc tās izziņošanas. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju.2. Dalībvalstis dara zināmus Komisijai normatīvo un administratīvo aktu noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.12. pantsDalībvalstis nodod Komisijai visu vajadzīgo informāciju 18 mēnešos pēc 11. panta 1. punktā minētā 36 mēnešu laikposma beigām, lai tai būtu iespējams izveidot ziņojumu par šīs direktīvas piemērošanu un iesniegt to Padomei.13. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 1980. gada 20. oktobrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsJ. Santer[1] OV C 135, 9.6.1978., 2. lpp.[2] OV C 39, 12.2.1979., 26. lpp.[3] OV C 105, 26.4.1979., 15. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSDarbinieku kategorijas, uz kuru prasījumiem saskaņā ar 1. panta 2. punktu var neattiecināt šīs direktīvas darbības jomuI Darbinieki ar īpašiem darba līgumiem vai darba attiecībāmA GRIEĶIJAZvejas kuģa kapteinis un komandas locekļi, ja tie saņem atlīdzību kā peļņas vai kuģa bruto izpeļņas daļu.B ĪRIJA1. Mājās strādājošie (t.i., personas, kas veic gabaldarbu savās mājās), ja viņiem nav rakstiska darba līguma.2. Darba devēja tuvi radinieki, kam nav rakstiska darba līguma, kas strādā privātā mājoklī vai lauku saimniecībā, kur dzīvo darba devējs un tuvie radinieki.3. Personas, kas parasti strādā mazāk nekā 18 stundu nedēļā pie viena vai vairākiem darba devējiem un kam samaksa par šo darbu nav iztikas pamatlīdzekļi.4. Personas, kas veic nepilna darba laika, sezonālo vai gadījuma darbu zvejniecības jomā.5. Darba devēja laulātais.C NĪDERLANDEMājkalpotāji, ko nodarbina fiziskas personas un kas strādā pie attiecīgās fiziskās personas mazāk nekā trīs dienas nedēļā.D APVIENOTĀ KARALISTE1. Zvejas kuģa kapteinis un komandas locekļi, ja tie saņem atlīdzību kā peļņas vai kuģa bruto izpeļņas daļu.2. Darba devēja laulātais.II Darbinieki, uz kuriem attiecas cita veida galvojumsA GRIEĶIJAJūras kuģu apkalpes locekļi.B ĪRIJA1. Vietējo vai citu valsts iestāžu vai transporta statūtsabiedrību pastāvīgie darbinieki un darbinieki, kuriem ir tiesības pensionēties.2. Skolotāji, kuriem ir tiesības pensionēties un kuri strādā: valsts skolās, vidusskolās, vispārizglītojošās kopapmācības skolās, pedagoģijas augstskolās.3. Valsts kases finansētas privātās ārstniecības iestādes pastāvīgie darbinieki un darbinieki, kuriem ir tiesības pensionēties.C ITĀLIJA1. Darbinieki, uz kuriem attiecas tiesību aktā paredzētas garantijas, ka viņiem turpinās izmaksāt algas tad, ja uzņēmumu skars ekonomiskas grūtības.2. Jūras kuģu apkalpes locekļi.D APVIENOTĀ KARALISTE1. Reģistrēti dokeri, kuri pilnībā vai lielākoties neveic tādu darbu, kas nav saistīts ar ostas dokera darbu.2. Jūras kuģu apkalpes locekļi.--------------------------------------------------


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/44/EK (2002. gada 25. jūnijs) par minimālajām veselības un drošības prasībām attiecībā uz darba ņēmēju pakļaušanu riskiem, ko rada fizikāli faktori (vibrācija) (sešpadsmitā atsevišķā direktīva Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punkta nozīmē)

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32002L0044

Oficiālais Vēstnesis L 177 , 06/07/2002 Lpp. 0013 - 0020

		Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/44/EK(2002. gada 25. jūnijs)par minimālajām veselības un drošības prasībām attiecībā uz darba ņēmēju pakļaušanu riskiem, ko rada fizikāli faktori (vibrācija) (sešpadsmitā atsevišķā direktīva Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punkta nozīmē)EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 137. panta 2. punktu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1], kas iesniegts pēc apspriešanās ar Darba drošības, higiēnas un veselības aizsardzības padomdevēju komiteju,ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],apspriedušies ar Reģionu komiteju,lemjot saskaņā ar Līguma [3] 251. pantā noteikto procedūru, ņemot vērā Samierināšanas komitejas 2002. gada 8. aprīlī apstiprināto kopīgo dokumentu,tā kā:(1) Līgums paredz, ka Padome ar direktīvām var pieņemt minimālās prasības, lai veicinātu uzlabojumus, jo īpaši darba vidē, lai garantētu augstāku darba ņēmēju veselības un drošības aizsardzības līmeni. Ar šādām direktīvām vairās uzlikt tādus administratīvus, finanšu un juridiskus ierobežojumus, kas traucētu veidoties un attīstīties maziem un vidējiem uzņēmumiem.(2) Komisijas paziņojums par tās rīcības programmu, kas attiecas uz to, kā īstenot Kopienas Hartu par darba ņēmēju sociālajām pamattiesībām, paredz minimālo veselības un drošības prasību ieviešanu attiecībā uz darba ņēmēju pakļaušanu riskiem, ko rada fizikāli faktori. Eiropas Parlaments 1990. gada septembrī pieņēma rezolūciju par šo rīcības programmu [4], aicinot Komisiju konkrēti izstrādāt īpašo direktīvu par riskiem, ko darba vietā rada troksnis un vibrācija, un jebkurš cits fizikāls faktors.(3) Uzskata, ka vispirms jāievieš pasākumi, kas aizsargā darba ņēmējus no riskiem, ko rada vibrāciju ietekme uz viņu veselību un drošību, jo īpaši uz muskuļu/kaulu struktūru un neiroloģiskiem un asinsrites traucējumiem. Šo pasākumu nolūks ir ne tikai individuāli nodrošināt katra darba ņēmēja veselību un drošību, bet arī radīt visu Kopienas darba ņēmēju minimālo aizsardzības pamatu, lai nepieļautu iespējamus konkurences traucējumus.(4) Šī direktīva nosaka minimālās prasības, tā dodot dalībvalstīm iespēju paturēt spēkā vai pieņemt labvēlīgākus noteikumus par darba ņēmēju aizsardzību, jo īpaši nosakot mazāku vibrācijas darbības vērtību dienā vai vibrācijas ekspozīcijas robežvērtību dienā. Šīs direktīvas īstenošana nedrīkst būt par attaisnojumu tam, ka pasliktinās katrā dalībvalstī pastāvošā situācija.(5) Aizsardzības sistēmai pret vibrāciju jāaprobežojas ar definētiem sasniedzamajiem mērķiem, pārmērīgi neiedziļinoties detaļās, ar principiem, kas jāievēro, un pamatvērtībām, kuras jāizmanto, lai minimālās prasības dalībvalstis varētu piemērot vienādi.(6) Vibrāciju iedarbības līmeni var efektīvāk samazināt, iekļaujot preventīvus pasākumus darba iecirkņu un vietu iekārtošanā un izvēloties darba aprīkojumu, procedūras un metodes tā, lai dotu prioritāti risku samazināšanai to rašanās vietā. Noteikumi, kas attiecas uz darba aprīkojumu un metodēm, tādējādi veicina attiecīgo darba ņēmēju aizsardzību.(7) Lai uzlabotu darba ņēmēju drošību un veselības aizsardzību, darba devējiem jāveic pielāgojumi, ņemot vērā tehnikas attīstību un zinātnes atziņas, kas attiecas uz risku, kurš saistīts ar vibrāciju iedarbību.(8) Attiecībā uz jūras un gaisa transportu ar pašlaik jaunāko tehnoloģiju nav iespējams jebkuros apstākļos ievērot visa ķermeņa vibrācijas ekspozīcijas robežvērtības; tāpēc dažos gadījumos jāparedz pienācīgi pamatoti izņēmumi.(9) Šī direktīva ir atsevišķā direktīva 16. panta 1. punkta nozīmē Padomes 1989. gada 12. jūnija Direktīvai 89/391/EEK par tādu pasākumu ieviešanu, kas veicina darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzības uzlabošanu darbā [5], minēto direktīvu tādēļ piemēro vibrācijas iedarbībai uz darba ņēmējiem, neierobežojot stingrākus un/vai īpašus noteikumus, kas iekļauti šajā direktīvā.(10) Šī direktīva ir praktisks līdzeklis, lai radītu iekšējā tirgus sociālo aspektu.(11) Pasākumi, kas vajadzīgi, lai īstenotu šo direktīvu, jāpieņem saskaņā ar Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmumu 1999/468/EK, ar ko nosaka procedūras Komisijai piešķirtās izpildvaras īstenošanai [6],IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.I IEDAĻAVISPĀRĪGI NOTEIKUMI1 pantsMērķis un piemērošanas joma1. Šī direktīva, kas ir 16. atsevišķā direktīva Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punkta nozīmē, paredz minimālās prasības attiecībā uz darba ņēmēju aizsardzību pret tiem riskiem viņu veselībai un drošībai, ko rada vai varētu radīt mehāniskas vibrācijas iedarbība.2. Šīs direktīvas prasības attiecas uz darbībām, kuras veicot, darba ņēmēji ir vai varētu būt pakļauti riskiem, ko rada mehāniska vibrācija viņu darbā laikā.3. Direktīva 89/391/EEK pilnībā attiecas uz visu 1. punktā minēto jomu, neierobežojot stingrākus un/vai īpašākus šīs direktīvas noteikumus.2. pantsDefinīcijasŠajā direktīvā šādiem terminiem ir šāda nozīme:a) "plaukstas — rokas vibrācija": mehāniska vibrācija, kas, pārejot uz cilvēka plaukstas — rokas sistēmu, izraisa riskus darba ņēmēju veselībai un drošībai, jo īpaši asinsvadu, kaulu vai locītavu darbības, neiroloģiskus vai muskuļu darbības traucējumus;b) "visa ķermeņa vibrācija": mehāniska vibrācija, kas, pārejot uz visu ķermeni, izraisa riskus darba ņēmēju veselībai un drošībai, jo īpaši muguras lejasdaļas saslimstību un mugurkaula traumas.3. pantsEkspozīcijas robežvērtības un darbības vērtības1. Plaukstas — rokas vibrācija:a) astoņu stundu salīdzināmajam periodam normēta ekspozīcijas robežvērtība dienā ir 5 m/s2;b) astoņu stundu ilgam salīdzināmajam periodam normēta ekspozīcijas darbības vērtība dienā ir 2,5 m/s2.Plaukstas — rokas vibrācijas iedarbību uz darba ņēmēju novērtē vai mēra, pamatojoties uz pielikuma A daļas 1. punkta noteikumiem.2. Visa ķermeņa vibrācija:a) astoņu stundu salīdzināmajam periodam normēta ekspozīcijas robežvērtība dienā ir 1,15 m/s2 vai, pēc attiecīgās dalībvalsts izvēles, vibrācijas devas vērtība ir 21 m/s 1,75;b) astoņu stundu salīdzināmajam periodam normēta ekspozīcijas darbības vērtība dienā ir 0,5 m/s2 vai, pēc attiecīgās dalībvalsts izvēles, vibrācijas devas vērtība ir 9,1 m/s 1,75.Visa ķermeņa vibrācijas iedarbību uz darba ņēmēju novērtē vai mēra, pamatojoties uz pielikuma B daļas 1. punkta noteikumiem.II IEDAĻADARBA DEVĒJU PIENĀKUMI4. pantsRisku noteikšana un novērtējums1. Pildot pienākumus, kas noteikti Direktīvas 89/391/EEK 6. panta 3. punktā un 9. panta 1. punktā, darba devējs novērtē un, ja vajadzīgs, izmēra mehāniskās vibrācijas līmeņus, kuriem pakļauti darba ņēmēji. Mērījumus veic saskaņā ar šīs direktīvas pielikuma A daļas 2. punktu vai, attiecīgi, B daļas 2. punktu.2. Mehāniskās vibrācijas iedarbības līmeni var novērtēt, novērojot īpašu darba praksi un izmantojot attiecīgu informāciju par iespējamo vibrācijas lielumu, kas atbilst ierīcēm vai ierīču veidiem, ko izmanto īpašos lietošanas apstākļos, tostarp informāciju, kuru sniedz ierīču ražotājs. Minēto darbību šķir no mērījumiem, kas prasa īpašas iekārtas un attiecīgas metodes.3. Novērtēšanu un mērījumus, kas minēti 1. punktā, plāno un veic kompetenti dienesti pēc atbilstīgiem intervāliem, īpaši ņemot vērā Direktīvas 89/391/EEK 7. panta noteikumus, kas attiecas uz vajadzīgajiem kompetentajiem dienestiem vai personām. Datus, ko iegūst, novērtējot un/vai mērot mehāniskās vibrācijas iedarbības līmeni, saglabā atbilstīgā veidā, lai vēlāk būtu iespējams konsultēties.4. Saskaņā ar Direktīvas 89/391/EEK 6. panta 3. punktu darba devējs, novērtējot risku, pievērš īpašu uzmanību šādiem faktoriem:a) iedarbības līmenis, veids un ilgums, tostarp jebkura periodiskas vibrācijas vai atkārtotu triecienu iedarbība;b) ekspozīcijas robežvērtība un ekspozīcijas darbības vērtība, kas noteikta šīs direktīvas 3. pantā;c) jebkura īpaša riska ietekme, kas skar darba ņēmēju veselību un drošību;d) jebkura netieša ietekme uz darba ņēmēja drošību, kas rodas, mehāniskai vibrācijai mijiedarbojoties ar darba vietu vai citu darba aprīkojumu;e) informācija, ko nodrošina darba aprīkojuma ražotāji saskaņā ar attiecīgajām Kopienas direktīvām;f) tāda rezerves aprīkojuma esamība, kas konstruēts, lai samazinātu mehāniskās vibrācijas iedarbības līmeni;g) visa ķermeņa vibrācijas iedarbības paildzināšana ārpus parastā darba laika saskaņā ar darba devēja atbildību;h) specifiski darba apstākļi, tādi kā zemas temperatūras;i) cik iespējams, atbilstīga informācija, kas iegūta medicīniskajā uzraudzībā, tostarp publicēta informācija.5. Darba devēja rīcībā ir riska novērtējums saskaņā ar Direktīvas 89/391/EEK 9. panta 1. punkta a) apakšpunktu, un darba devējs nosaka, kuri pasākumi jāveic saskaņā ar šīs direktīvas 5. un 6. pantu. Riska novērtējumu ieraksta piemērotā datu nesējā saskaņā ar valsts tiesību aktiem un praksi; tas var ietvert darba devēja pamatojumu tam, ka ar mehāniskām vibrācijām saistītu risku veids un apjoms liecina, ka turpmāks sīkāks riska novērtējums nav vajadzīgs. Riska novērtējumu regulāri atjaunina, īpaši, ja ir bijušas ievērojamas izmaiņas, kuru dēļ tas var būt novecojis, vai ja medicīniskās uzraudzības rezultāti liecina, ka atjaunināšana ir vajadzīga.5. pantsNoteikumi, kuru mērķis ir nepieļaut vai samazināt iedarbību1. Ņemot vērā tehnikas attīstību un iespējamību veikt pasākumus, lai kontrolētu risku tā rašanās vietā, riskus, kas rodas no mehāniskas vibrācijas iedarbības, novērš to rašanās vietā vai samazina līdz minimumam.Šādu risku samazināšana balstās uz vispārējiem preventīvas darbības principiem, kas norādīti Direktīvas 89/391/EEK 6. panta 2. punktā.2. Tiklīdz ir pārsniegta 3. panta 1. punkta b) apakšpunktā un 2. punkta b) apakšpunktā noteiktā ekspozīcijas darbības vērtība, pamatojoties uz 4. pantā minēto riska novērtējumu, darba devējs izveido un īsteno tehnisku un/vai organizatorisku pasākumu programmu, kuras mērķis ir līdz minimumam samazināt mehāniskās vibrācijas iedarbību un ar to saistītos riskus, jo īpaši ņemot vērā:a) citas darba metodes, kuru mehāniskās vibrācijas iedarbība ir mazāka;b) to, ka izvēlas piemērotu darba aprīkojumu ar atbilstīgu ergonomisku konstrukciju, un, ņemot vērā veicamo darbu, aprīkojumu, kas rada vismazāko iespējamo vibrāciju;c) vibrācijas radīto savainojumu risku samazinoša papildu aprīkojuma nodrošināšanu, tādu kā sēdekļi, kas efektīvi samazina visa ķermeņa vibrāciju, un rokturus, kuri samazina vibrāciju, kas pāriet uz plaukstas — rokas sistēmu;d) atbilstīgas darba aprīkojuma, darba vietas un darba vietu sistēmu apkopes programmas;e) darba vietu un darba iecirkņu iekārtojumu un izvietojumu;f) atbilstīgu darba ņēmēju informēšanu un mācības, dodot norādījumus, kā pareizi un droši lietot darba aprīkojumu, lai līdz minimumam samazinātu viņu pakļaušanu mehāniskajai vibrācijai;g) iedarbības ilguma un intensitātes ierobežošanu;h) atbilstīgus darba grafikus ar pietiekamiem atpūtas laikiem;i) apģērba nodrošināšanu, kas pasargā iedarbībai pakļautos darba ņēmējus no aukstuma un mitruma.3. Katrā ziņā darba ņēmējus nedrīkst pakļaut tādai vibrācijai, kas pārsniedz ekspozīcijas robežvērtību.Ja ekspozīcijas robežvērtība ir pārsniegta, kaut arī darba devējs ir veicis pasākumus, lai izpildītu šīs direktīvas prasības, darba devējs nekavējoties rīkojas, lai samazinātu vibrācijas iedarbību, kas būtu zemāka par ekspozīcijas robežvērtību. Viņš norāda iemeslus, kāpēc ekspozīcijas robežvērtība ir pārsniegta, un attiecīgi groza drošības un preventīvos pasākumus, lai novērstu tās atkārtotu pārsniegšanu.4. Saskaņā ar Direktīvas 89/391/EEK 15. pantu darba devējs pielāgo šajā pantā minētos pasākumus īpašam riskam pakļautu darba ņēmēju prasībām.6. pantsDarba ņēmēju informēšana un mācībasNeierobežojot Direktīvas 89/391/EEK 10. un 12. pantu, darba devējs nodrošina to, ka darba ņēmēji, kas pakļauti mehāniskas vibrācijas radītiem riskiem darbā, un/vai viņu pārstāvji saņem informāciju, un tiem ir nodrošinātas mācības, kas saistītas ar šīs direktīvas 4. panta 1. punktā paredzētā riska novērtējuma rezultātiem, jo īpaši par šādiem jautājumiem:a) pasākumi, kas veikti, lai īstenotu šo direktīvu, lai likvidētu vai samazinātu līdz minimumam mehāniskās vibrācijas riskus;b) ekspozīcijas robežvērtības un ekspozīcijas darbības vērtības;c) rezultāti, kas gūti, saskaņā ar šīs direktīvas 4. pantu novērtējot un mērot mehānisko vibrāciju, un iespējamie savainojumi, ko var radīt izmantotais darba aprīkojums;d) kāpēc un kā atklāt savainojuma pazīmes un ziņot par tām;e) apstākļi, kādos darba ņēmējiem ir tiesības uz medicīnisko uzraudzību;f) droša darba prakse, lai līdz minimumam samazinātu mehāniskās vibrācijas iedarbību.7. pantsKonsultēšanās ar darba ņēmējiem un to līdzdalībaJautājumos, uz ko attiecas šī direktīva, konsultēšanās ar darba ņēmējiem un/vai viņu pārstāvjiem un to līdzdalība notiek saskaņā ar Direktīvas 89/391/EEK 11. pantu.III IEDAĻADAŽĀDI NOTEIKUMI8. pantsMedicīniskā uzraudzība1. Neskarot Direktīvas 89/391/EEK 14. pantu, dalībvalstis pieņem noteikumus, lai nodrošinātu darba ņēmēju atbilstīgu medicīnisko uzraudzību, ņemot vērā šīs direktīvas 4. panta 1. punktā paredzētā riska novērtējuma rezultātu, ja tas liecina par risku darba ņēmēju veselībai. Šos noteikumus, tostarp prasības, kas noteiktas attiecībā uz veselības kartēm un to pieejamību, ievieš saskaņā ar valsts tiesību aktiem un/vai praksi.Medicīniskā uzraudzība, kuras rezultātus ņem vērā, piemērojot preventīvus pasākumus noteiktā darbavietā, ir paredzēta, lai novērstu un ātri diagnosticētu jebkuru veselības traucējumu, kas saistīts ar mehāniskās vibrācijas iedarbību. Šāda uzraudzība ir atbilstīga, ja:- vibrācijas iedarbība uz darba ņēmējiem ir tāda, ka var noteikt sakarību starp minēto iedarbību un nosakāmu slimību vai veselībai kaitīgu ietekmi,- ir iespējams, ka slimība vai kaitīgā ietekme darba ņēmējam parādās īpašos darba apstākļos,- ir pārbaudīti paņēmieni slimības vai veselībai kaitīgas ietekmes noteikšanai.Katrā ziņā darba ņēmējiem, kas ir pakļauti mehāniskai vibrācijai, kas pārsniedz 3. panta 1. punkta b) apakšpunktā un 2. punkta b) apakšpunktā noteiktās vērtības, ir tiesības uz atbilstīgu medicīnisko uzraudzību.2. Dalībvalstis nosaka kārtību, kā nodrošina to, ka katram darba ņēmējam, kam veic medicīnisko uzraudzību saskaņā ar 1. punktu, ievieš individuālu veselības karti un to atjaunina. Veselības kartē iekļauj veiktās medicīniskās uzraudzības rezultātu kopsavilkumu. Tās glabā piemērotā veidā, lai vēlāk varētu konsultēties, ievērojot attiecīgu konfidencialitāti.Atbilstīgu veselības karšu kopijas pēc pieprasījuma nogādā kompetentajai iestādei. Katram darba ņēmējam pēc viņa pieprasījuma ir pieejamas veselības kartes, kas attiecas tieši uz viņu.3. Ja, veicot medicīnisko uzraudzību, darba ņēmējam konstatē nosakāmu slimību vai veselības pasliktināšanos, ko ārsts vai aroda veselības aprūpes speciālists uzskata par sekām mehāniskās vibrācijas iedarbībai darbā:a) ārsts vai cita atbilstīgi kvalificēta persona informē darba ņēmēju par rezultātu, kas attiecas tieši uz viņu. Darba ņēmējs jo īpaši saņem informāciju un ieteikumu par visa veida medicīnisko uzraudzību, kas jāveic viņam pēc tam, kad viņš vairs nav pakļauts iedarbībai;b) darba devēju informē par visiem medicīniskās uzraudzības atklājumiem, ievērojot attiecīgo medicīnisko konfidencialitāti;c) darba devējs:- pārskata riska novērtējumu, kas veikts, ievērojot 4. pantu,- pārskata pasākumus, kas paredzēti, lai likvidētu vai samazinātu riskus saskaņā ar 5. pantu,- ņem vērā aroda veselības aprūpes speciālista vai citas atbilstīgi kvalificētas personas vai kompetentās iestādes ieteikumu, īstenojot jebkurus pasākumus, kas vajadzīgi, lai novērstu vai samazinātu risku saskaņā ar 5. pantu, tostarp iespēju norīkot darba ņēmēju citā darbā, kur nepastāv turpmāks risks būt pakļautam iedarbībai, un- turpina medicīnisko uzraudzību un nodrošina veselības stāvokļa pārbaudi jebkuram citam darba ņēmējam, kas bijis līdzīgi pakļauts iedarbībai. Šādos gadījumos kompetentais ārsts vai aroda veselības aprūpes speciālists vai kompetentā iestāde var ierosināt, lai iedarbībai pakļautajām personām veic medicīnisko apskati.9. pantsPārejas posmiAttiecībā uz to pienākumu īstenošanu, kas noteikti 5. panta 3. punktā, dalībvalstīm pēc nozares divu pušu konsultēšanās saskaņā ar valsts tiesību aktiem vai praksi ir tiesības izmantot maksimālo piecu gadu pārejas laiku no 2005. gada 6. jūlija, ja izmanto darba aprīkojumu, kas nodots darba ņēmējiem pirms 2007. gada 6. jūlija un kas ir tāds, ka nevar ievērot ekspozīcijas robežvērtības, ņemot vērā jaunākos tehnikas sasniegumus un/vai veiktos organizatoriskos pasākumus. Attiecībā uz aprīkojumu, ko izmanto lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē, dalībvalstīm ir tiesības pagarināt maksimālo pārejas laiku par četriem gadiem.10. pantsAtkāpes1. Saskaņā ar vispārīgiem darba ņēmēju veselības un drošības aizsardzības principiem attiecībā uz jūras un gaisa transportu pienācīgi pamatotos apstākļos dalībvalstis var atkāpties no 5. panta 3. punkta, ciktāl tie attiecas uz visa ķermeņa vibrāciju, ja jaunākā tehnoloģija un īpašais darba vietu iekārtojums nenodrošina to, ka var ievērot ekspozīcijas robežvērtību, kaut arī veikti tehniskie un/vai organizatoriskie pasākumi.2. Ja mehāniskās vibrācijas iedarbība uz darba ņēmēju parasti ir zem ekspozīcijas darbības vērtības, kas norādīta 3. panta 1. punkta b) apakšpunktā un 2. punkta b) apakšpunktā, taču laiku pa laikam ievērojami mainās un reizēm var pārsniegt ekspozīcijas robežvērtību, dalībvalstis arī var pieļaut atkāpes no 5. panta 3. punkta. Tomēr vidējai ekspozīcijas vērtībai 40 stundās jābūt mazākai par ekspozīcijas robežvērtību, un ir vajadzīgs pierādījums par to, ka darbā šāda veida ekspozīcijas riski ir mazāki, nekā riski būt pakļautam iedarbībai, kas sasniedz ekspozīcijas robežvērtību.3. Dalībvalstis pieļauj 1. un 2. punktā minētās atkāpes pēc divpusējas konsultēšanās nozarē saskaņā ar valsts tiesību aktiem un praksi. Šādas atkāpes jāpapildina ar nosacījumiem, kas, ņemot vērā īpašus apstākļus, garantē, ka tā rezultātā radušos riskus samazina līdz minimumam un ka attiecīgajiem darba ņēmējiem veic pastiprinātu medicīnisko uzraudzību. Šādas atkāpes pārskata ir pēc četriem gadiem un atsauc, tiklīdz vairs nepastāv attaisnojoši apstākļi.4. Ik pēc četriem gadiem dalībvalstis nosūta Komisijai to atkāpju sarakstu, kas minētas 1. un 2. punktā, norādot precīzus iemeslus un apstākļus, kuru dēļ tās pieņēmušas lēmumu pieļaut atkāpes.11. pantsTehniski grozījumiIzteikti tehniskus pielikuma grozījumus saskaņā ar:a) direktīvu pieņemšanu tehniskās saskaņošanas un standartizācijas jomā attiecībā uz darba aprīkojuma un/vai darba vietu projektēšanu, celtniecību, ražošanu vai montāžu;b) tehnikas attīstību, izmaiņām visatbilstīgāk saskaņotajos Eiropas standartos vai specifikācijās un jauniem atklājumiem attiecībā uz mehānisko vibrācijupieņem atbilstīgi 12. panta 2. punktā noteiktajai regulatīvajai procedūrai.12. pantsKomiteja1. Komisijai palīdz komiteja, kas minēta Direktīvas 89/391/EEK 17. panta 2. punktā.2. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5. un 7. pantu, ņemot vērā minētā lēmuma 8. panta noteikumus.Lēmuma 1999/468/EK 5. panta 6. punktā minētais laikposms ir trīs mēneši.3. Komiteja pieņem savu reglamentu.IV IEDAĻANOBEIGUMA NOTEIKUMI13. pantsZiņojumiReizi piecos gados dalībvalstis sniedz Komisijai ziņojumu par šīs direktīvas noteikumu praktisko īstenošanu, norādot nozares divu pušu viedokli. Tajā iekļauj aprakstu par veselībai kaitīgu vibrāciju novēršanas un citu darba organizācijas formu labāko praksi, un par darbu, ko veikušas dalībvalstis, daloties ar zināšanām par šādu labāko praksi.Pamatojoties uz šiem ziņojumiem, Komisija veic vispārēju novērtējumu attiecībā uz direktīvas īstenošanu, tostarp īstenošanu saistībā ar pētniecības un zinātnisko informāciju, un informē par to Eiropas Parlamentu, Padomi, Ekonomisko un sociālo lietu komiteju un Darba drošības, higiēnas un veselības aizsardzības padomdevēju komiteju un, ja vajadzīgs, ierosina grozījumus.14. pantsTransponēšana1. Ne vēlāk kā 2005. gada 6. jūlijā dalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šo direktīvu. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju. Tajā kopā ar sīki izstrādātu pamatojumu iekļauj to pārejas noteikumu kārtību, kuru dalībvalstis pieņēmušas saskaņā ar 9. pantu.Kad dalībvalstis pieņem šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarīt šādas atsauces.2. Dalībvalstis dara zināmus Komisijai to tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņem vai jau ir pieņēmušas jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.15. pantsStāšanās spēkāŠī direktīva stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.16. pantsAdresātiŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Luksemburgā, 2002. gada 25. jūnijāEiropas Parlamenta vārdā —priekšsēdētājsP. CoxPadomes vārdā —priekšsēdētājsJ. Matas I Palou[1] OV C 77, 18.3.1993., 12. lpp.OV C 230, 19.8.1994., 3. lpp.[2] OV C 249, 13.9.1993., 28. lpp.[3] Eiropas Parlamenta 1994. gada 20. aprīļa atzinums (OV C 128, 9.5.1994., 146. lpp.), kas apstiprināts 1999. gada 16. septembrī (OV C 54, 25.2.2000., 75. lpp.), Padomes 2001. gada 25. jūnija kopējā nostāja (OV C 301, 26.10.2001., 1. lpp.) un Eiropas Parlamenta 2001. gada 23. oktobra lēmums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts). Eiropas Parlamenta 2002. gada 25. aprīļa lēmums un Padomes 2002. gada 21. maija lēmums.[4] OV C 260, 15.10.1990., 167. lpp.[5] OV L 183, 29.6.1989., 1. lpp.[6] OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSA. PLAUKSTAS — ROKAS VIBRĀCIJA1. Iedarbības novērtējumsPlaukstas — rokas vibrācijas iedarbības līmeni novērtē, pamatojoties uz ekspozīcijas dienas vērtības aprēķinu, kas normēts astoņu stundu salīdzināmajam periodam A(8), izsakot to ar kvadrātsakni no to paātrinājuma vērtību kvadrātu summas (vidējā ģeometriskā vērtība) (kopējā vērtība), kuri izteikti ar frekvenci un kuri noteikti uz perpendikulārām asīm ahwx, ahwy, ahwz, kā definēts ISO standarta 5349-1(2001) 4. un 5. nodaļā un A pielikumā.Iedarbības līmeni var novērtēt, pamatojoties uz aprēķiniem, kuru pamatā ir informācija, ko ražotāji sniedz par izmantotā darba aprīkojuma radīto emisijas līmeni un kam pamatā ir īpašas darba prakses novērojumi vai mērījumi.2. MērījumiJa mērījumus veic saskaņā ar 4. panta 1. punktu, tad:a) izmantotās metodes var ietvert paraugu ņemšanu, kam jāraksturo tieša attiecīgās mehāniskās vibrācijas iedarbība uz darba ņēmēju; izmantojamās metodes un aparāti jāpielāgo mērāmās mehāniskās vibrācijas konkrētajiem parametriem, apkārtējiem faktoriem un mēraparātu parametriem saskaņā ar ISO standartu 5349-2(2001);b) ja ierīces jātur ar abām rokām, mērījumi jāizdara katrai rokai. Ekspozīciju nosaka, ņemot vērā lielāko vērtību no divām; sniedz informāciju arī par otru roku.3. TraucējumiJo īpaši tad, ja mehāniskā vibrācija traucē pareizi apieties ar kontrolierīci vai nolasīt rādītājus, piemēro 4. panta 4. punkta d) apakšpunktu.4. Netiešie riskiJo īpaši tad, ja mehāniskā vibrācija apdraud struktūru stabilitāti vai savienojumu drošību, piemēro 4. panta 4. punkta d) apakšpunktu.5. Individuālās aizsargierīcesPasākumu programmā, kas minēta 5. panta 2. punktā, var iekļaut individuālos aizsardzības līdzekļus pret plaukstas — rokas vibrāciju.B. VISA ĶERMEŅA VIBRĀCIJA1. Iedarbības novērtējumsVibrācijas iedarbības līmeni novērtē, pamatojoties uz to dienas ekspozīcijas aprēķinu A(8), kas izteikta ar tādu ekvivalentu nepārtrauktu paātrinājumu astoņās stundās, kuru aprēķina kā vislielāko (vidējo ģeometrisko) vērtību, vai to paātrinājumu vislielāko vibrācijas devas vērtību (VDV), kuri izteikti ar frekvenci un kuri noteikti uz perpendikulārām asīm (1,4a wx, 1,4a wy, a wz sēdošam vai stāvošam darba ņēmējam) saskaņā ar ISO standarta 2631-1(1997) 5., 6. un 7. nodaļu, A pielikumu un B pielikumu.Iedarbības līmeni var novērtēt, pamatojoties uz aprēķiniem, kuru pamatā ir informācija, ko ražotāji sniedz par izmantotā darba aprīkojuma radīto emisijas līmeni un kam pamatā ir īpašas darba prakses novērojumi vai mērījumi.Attiecībā uz jūras kuģniecību dalībvalstis var apsvērt tikai tādas vibrācijas, kuru frekvence pārsniedz 1 Hz.2. MērījumiJa mērījumus veic saskaņā ar 4. panta 1. punktu, izmantotās metodes var ietvert paraugu ņemšanu, kam jāraksturo tieša attiecīgās mehāniskās vibrācijas iedarbība uz darba ņēmēju. Izmantojamās metodes un aparāti jāpielāgo mērāmās mehāniskās vibrācijas konkrētajiem parametriem, apkārtējiem faktoriem un mēraparātu parametriem.3. TraucējumiJo īpaši tad, ja mehāniskā vibrācija traucē pareizi apieties ar kontrolierīci vai nolasīt rādītājus, piemēro 4. panta 4. punkta d) apakšpunktu.4. Netiešie riskiJo īpaši tad, ja mehāniskā vibrācija apdraud struktūru stabilitāti vai savienojumu drošību, piemēro 4. panta 4. punkta d) apakšpunktu.5. Iedarbības paildzināšanaJo īpaši tad, ja darbības veida dēļ darba ņēmējs izmanto atpūtas telpas, kuras uzrauga darba devējs, piemēro 4. panta 4. punkta g) apakšpunktu; visa ķermeņa vibrācijas iedarbība šajās telpās jāsamazina līdz līmenim, kas atbilst to mērķim un lietošanas apstākļiem, izņemot force majeure gadījumos.--------------------------------------------------


title: Eiropas Parlamenta un padomes Direktīva 2003/58/EK (2003. gada 15. jūlijs), ar ko Padomes Direktīvu 68/151/EEK groza attiecībā uz atklātības prasībām dažāda veida uzņēmējsabiedrībām

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32003L0058

Oficiālais Vēstnesis L 221 , 04/09/2003 Lpp. 0013 - 0016

		Eiropas Parlamenta un padomes Direktīva 2003/58/EK(2003. gada 15. jūlijs),ar ko Padomes Direktīvu 68/151/EEK groza attiecībā uz atklātības prasībām dažāda veida uzņēmējsabiedrībāmEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 44. panta 2. punkta g) apakšpunktu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],rīkojoties saskaņā ar Līguma 251. pantā minēto procedūru [3],tā kā:(1) Padomes Pirmā direktīva 68/151/EEK (1968. gada 9. marts) par to, kā vienādošanas nolūkā koordinēt nodrošinājumus, ko dalībvalstis prasa no sabiedrībām Līguma 58. panta otrās daļas nozīmē, lai aizsargātu sabiedrību dalībnieku un trešo personu intereses [4], nosaka, ka sabiedrībām ar ierobežotu atbildību obligāti jānodod atklātībā virkne dokumentu un ziņu.(2) Komisijas 1998. gada oktobrī ieviesto iekšējā tirgus noteikumu vienkāršošanas (SLIM) ceturtā posma kontekstā uzņēmējdarbības tiesību darba grupa 1999. gada septembrī sniedza ziņojumu par pirmās un otrās uzņēmējdarbības direktīvas vienkāršošanu, kas iekļāva zināmus ieteikumus.(3) Direktīvas 68/151/EEK aktualizēšanai atbilstoši minētajiem ieteikumiem ne vien jānodrošina svarīgais mērķis sekmēt informācijas vieglāku un ātrāku pieejamību ieinteresētajām pusēm, bet arī ievērojami jāvienkāršo tās formalitātes, kas uzņēmējsabiedrībām jāievēro, nododot informāciju atklātībā.(4) Jāatjaunina to uzņēmējsabiedrību saraksts, kuras ir iekļautas Direktīvā 68/151/EEK, lai ņemtu vērā jaunizveidotos uzņēmējsabiedrību veidus vai tos uzņēmējsabiedrības veidus, kas likvidēti valsts līmenī kopš minētās direktīvas pieņemšanas.(5) Kopš 1968. gada pieņemtas vairākas direktīvas, lai saskaņotu tās prasības, kas jāpiemēro uzņēmējsabiedrību sagatavotajiem grāmatvedības dokumentiem, proti, Padomes Ceturtā direktīva 78/660/EEK (1978. gada 25. jūlijs), kas attiecas uz noteiktu veidu sabiedrību gada pārskatiem [5], Padomes Septītā direktīva 83/349/EEK (1983. gada 13. jūnijs), kas attiecas uz konsolidētajiem pārskatiem [6], Padomes Direktīva 86/635/EEK (1986. gada 8. decembris) par banku un citu finanšu iestāžu gada pārskatiem un konsolidētajiem pārskatiem [7], Padomes Direktīva 91/674/EEK (1991. gada 19. decembris) par apdrošināšanas uzņēmumu gada pārskatiem un konsolidētajiem pārskatiem [8]. Direktīvas 68/151/EEK ieteikumi attiecībā uz grāmatvedības dokumentiem, kas publicējami saskaņā ar minētajām direktīvām, būtu atbilstīgi jāgroza.(6) Aktualizēšanas kontekstā un neierobežojot tos priekšnoteikumus un formalitātes, ko nosaka dalībvalstu tiesību akti, uzņēmējsabiedrības var izvēlēties reģistrēt obligāti iesniedzamos dokumentus un ziņas papīra formātā vai elektroniski.(7) Ieinteresētajām pusēm jānodrošina iespēja iegūt šo dokumentu kopijas un precīzas ziņas no reģistra gan papīra formātā, gan elektroniski.(8) Dalībvalstis ir tiesīgas izlemt, vai saglabāt valdības biļetenu, kurā publicē aktus vai skaidrojošas norādes papīra formātā vai elektroniski, vai arī darīt tos zināmus atklātībā ar līdzekļiem, kas ir līdzvērtīgi.(9) Lai nodrošinātu pārrobežu piekļuvi informācijai par uzņēmējsabiedrībām, papildus obligātajai prasībai nodot atklātībā informāciju vienā no tām valodām, kuras lieto dalībvalstī, ir pieļaujama brīvprātīga prasīto dokumentu un precīzo ziņu reģistrēšana citās valodās. Trešās puses labticīgi apņemas paļauties uz šiem tulkojumiem.(10) Tādēļ ir lietderīgi precizēt, ka paziņojums par obligāti sniedzamajām ziņām, kas izklāstītas Direktīvas 68/151/EEK 4. pantā, jāiekļauj visās uzņēmējsabiedrību vēstulēs un pasūtījuma veidlapās neatkarīgi no tā vai tās ir papīra formā, vai tiek izmantoti citi līdzekļi. Ņemot vērā tehnoloģiju attīstību, ir jānodrošina, lai šī informācija būtu ievietota katras uzņēmējsabiedrības tīmekļa vietnē.(11) Tāpēc attiecīgi jāgroza Direktīva 68/151/EEK,IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvu 68/151/EEK groza šādi.1. Direktīvas 1. pantu groza šādi:a) trešo ievilkumu aizstāj ar šādu ievilkumu:"— Francijā:la société anonyme, la société en commandite par actions, la société à responsabilité limitée, la société par actions simplifiée;"b) sesto ievilkumu aizstāj ar šādu ievilkumu:"— Nīderlandē:de naamloze vennootschap, de besloten vennootschap met beperkte aansprakelijkheid;"c) devīto ievilkumu aizstāj ar šādu ievilkumu:"— Dānijā:aktieselskab, kommanditaktieselskab, anpartsselskab;"d) četrpadsmito ievilkumu aizstāj ar šādu ievilkumu:"— Somijā:yksityinen osakeyhtiö/privat aktiebolag, julkinen osakeyhtiö/publikt aktiebolag;"2. Direktīvas 2. pantā:a) panta 1. punkta f) apakšpunktu aizstāj ar šādu apakšpunktu:"f) grāmatvedības dokumenti katram finanšu gadam kas jāpublicē saskaņā ar Padomes Direktīvām 78/660/EEK [9] 83/349/EEK [10], 86/635/EEK [11] un 91/674/EEK [12]b) svītro 2. punktu.3. Direktīvas 3. pantu aizstāj ar šādu pantu:"3. pants1. Katrā dalībvalstī izveido katras tur reģistrētās uzņēmējsabiedrības lietu centrālajā reģistrā, komercreģistrā vai uzņēmējsabiedrību reģistrā.2. Visus dokumentus un ziņas, kuras ir jānodod atklātībā saskaņā ar 2. pantu, glabā lietā vai ievada reģistrā; reģistrā ievadītie ieraksti noteikti jāiekļauj lietā.Dalībvalstis nodrošina, ka vēlākais no 2007. gada 1. janvāra uzņēmējsabiedrību, kā arī to personu un iestāžu reģistrācija, kurām jāsniedz palīdzība visu atklātībā nododamo dokumentu un sniedzamo ziņu paziņošanā, ievērojot 2. pantu, notiek ar elektronisko saziņas līdzekļu starpniecību. Turklāt dalībvalstis var pieprasīt, lai visas vai dažu grupu uzņēmējsabiedrības reģistrētu visus vai atsevišķus šāda veida dokumentus un ziņas arī elektroniskā formā.Visi 2. pantā minētie dokumenti un ziņas, ko vēlākais no 2007. gada 1. janvāra reģistrē vai nu papīra formā, vai ar elektronisko saziņas līdzekļu starpniecību, jāglabā lietā vai jāievada reģistrā elektroniskā formā. Turklāt dalībvalstis nodrošina, ka visi šādi dokumenti un ziņas, ko reģistrē papīra formā vēlākais no 2007. gada 1. janvāra, jāpārveido elektroniskā formā.Visi 2. pantā minētie dokumenti un ziņas, ko līdz 2006. gada 31. decembrim reģistrē papīra formā, nav jāpārveido elektroniskā formā automātiski. Dalībvalstis tomēr nodrošina, ka tos pārveido elektroniski ar reģistra starpniecību, saņemot pieprasījumu nodot tos atklātībā elektroniski, kas iesniegts, pamatojoties uz noteikumiem, kas pieņemti, lai īstenotu 3. punktu.3. Pēc pieprasījuma saņemšanas jānodrošina, ka ir pieejamas visu vai jebkuru 2. pantā minēto dokumentu un ziņu kopijas. Vēlākais no 2007. gada 1. janvāra pieprasījumu reģistram iesniedz pēc pieprasījuma iesniedzēja izvēles – papīra formā vai elektroniski.Katra dalībvalsts nosaka termiņu ne vēlāk par 2007. gada 1. janvāri, kad pirmajā apakšpunktā minētajām kopijām jābūt pieejamām no reģistra pēc pieprasījuma iesniedzēja izvēles gan papīra formā, gan elektroniski. Tas attiecas uz visiem dokumentiem un ziņām neatkarīgi no tā, vai tās reģistrētas pirms vai pēc noteiktā termiņa. Tomēr dalībvalstis var nolemt, ka visi vai dažu veidu dokumenti un ziņas, kas reģistrētas papīra formā līdz minētajam termiņam vai ne vēlāk kā 2006. gada 31. decembrī var nebūt pieejamas no reģistra elektroniskā veidā, ja pagājis noteiktais laika posms no reģistrācijas dienas un dienas, kad pieprasījums iesniegts reģistrā. Šāds termiņš nevar būt mazāks par 10 gadiem.Kopijas ieguves cena 2. pantā minētajiem dokumentiem un ziņām vai to daļai, neņemot vērā to, vai to nodrošina papīra formā vai elektroniski, nepārsniedz administratīvās izmaksas.Izsniegtās kopijas apstiprina ar vārdiem "kopija pareiza", ja vien pieprasītājs neatbrīvo no šāda apstiprinājuma sniegšanas. Izsniegtās elektroniskās kopijas nav jāapstiprina ar vārdiem "kopija pareiza", ja vien pieprasītājs nav nepārprotami pieprasījis šāda apstiprinājuma sniegšanu.Dalībvalstis veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka elektronisko kopiju apliecināšana garantē gan oriģināla autentiskumu, gan satura integritāti, nodrošinot to ar progresīvu elektronisko parakstu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 1999/93/EK (1999. gada 13. decembris) par Kopienas elektronisko parakstu sistēmu [*] OV L 13, 19.1.2000., 12. lpp. 2. panta 2. punkta nozīmē.4. Šā panta 2. punktā minētos dokumentus un ziņas nodod atklātībā, tos pilnīgi vai daļēji publicējot valsts oficiālā izdevumā, ko dalībvalsts ir izraudzījusi šim nolūkam, vai arī norādot uz dokumentu, kas ir iekļauts lietā vai ievadīts reģistrā. Šim nolūkam izraudzītais valsts oficiālais izdevums var būt elektroniskā formā.Dalībvalstis var nolemt aizstāt publikācijas valsts oficiālā izdevumā ar līdzvērtīgi iedarbīgiem līdzekļiem, kas atbilst vismaz sistēmai, ar ko atklātībā nododamo informāciju var apstrādāt hronoloģiski ar centrālas elektroniskas platformas starpniecību.5. Uzņēmējsabiedrība var atsaukties uz dokumentiem un ziņām pret trešajām personām tikai pēc tam, kad šie dokumenti un ziņas nodotas atklātībā saskaņā ar 4. punktu, ja vien uzņēmējsabiedrība nepierāda, ka trešās personas par to ir bijušas informētas.Tomēr attiecībā uz darījumiem, kas notikuši agrāk nekā sešpadsmit dienas pēc nodošanas atklātībā, šos dokumentus un ziņas nevar izmantot pret trešajām personām, kuras pierāda, ka tām nav bijis iespējams to zināt.6. Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai novērstu jebkādas pretrunas starp atklātībā nodotajām ziņām saskaņā ar 4. punktu un reģistrā vai lietā atklātajām ziņām.Tomēr pretrunu gadījumā atklātībā nodoto tekstu saskaņā ar 4. punktu nevar izmantot pret trešām personām; šādas trešās personas tomēr var uz to atsaukties, ja vien uzņēmējsabiedrība nepierāda, ka to rīcībā bijusi informāciju, kas glabājas lietā vai ir ievadīta reģistrā.7. Trešās personas turklāt vienmēr var atsaukties uz visiem dokumentiem un ziņām, attiecībā uz kurām nodošana atklātībā vēl nav formāli pabeigta, izņemot gadījumus, kad dokumenti un ziņas nav spēkā, ja nav nodoti atklātībai.8. Šā panta nolūkā ar jēdzienu "elektroniskā formā" saprot to, ka informāciju sākotnēji nosūta ar elektronisko līdzekļu starpniecību un to saņem galamērķī, izmantojot elektroniskus datu apstrādes (tostarp digitālas kompresijas līdzekļus) un datu glabāšanas līdzekļus, kā arī izmantojot sakarus pa vadiem, radio sakarus, optiskās tehnoloģijas un citus elektromagnētiskus līdzekļus, ko nosaka dalībvalstis."4. Iekļauj šādu pantu:"3.a pants1. Dokumenti un ziņas, kas nododami atklātībā saskaņā ar 2. pantu, jāsastāda un jāreģistrē vienā no valodām, kas atbilst dalībvalstī piemērojamajiem valodu noteikumiem un kurā izveido lietu, kā noteikts 3. panta 1. punktā.2. Papildus obligātajai nodošanai atklātībā, kas minēta 3. pantā, dalībvalstis pilnvaro brīvprātīgi nodot atklātībā 2. pantā minētos dokumentus visās Kopienas oficiālajās valodās, kā noteikts 3. pantā.Dalībvalstis var noteikt, ka šādu dokumentu un ziņu tulkošana jāapliecina.Dalībvalstis veic visus vajadzīgos pasākumus, lai sekmētu trešo pušu piekļuvi tulkojumiem, kas brīvprātīgi nodoti atklātībā.3. Turklāt papildus obligātajai nodošanai atklātībā, kas minēta 3. pantā, un brīvprātīgajai nodošanai atklātībā, kas noteikta saskaņā ar šā panta 2. punktu, dalībvalstis var pieļaut dokumentu un ziņu publicēšanu jebkurā(-s) citā(-s) valodā(-s), kā noteikts 3. pantā.Dalībvalstis var izvirzīt noteikumu, ka šādu dokumentu un ziņu tulkošana jāapliecina.4. Gadījumā, ja nav atbilsmes starp tiem dokumentiem un ziņām, kas nodoti atklātībā reģistra oficiālajās valodās un tulkojumos, kas nodoti atklātībā brīvprātīgi, pēdējos nevar izmantot pret trešajām pusēm. Trešās puses var tomēr atsaukties uz tulkojumiem, kas nodoti atklātībā brīvprātīgi, ja uzņēmējsabiedrība pierāda, ka trešās puses jau iepriekš bijušas informētas par to versiju, kas bija obligāti nododama atklātībā."5. Direktīvas 4. pantu aizstāj ar šādu pantu:"4. pantsDalībvalstis izvirza noteikumu, ka vēstulēs un pasūtījumu veidlapās – neatkarīgi no tā, vai tās ir papīra formā, vai jebkurā citā veidā – jāietver šādas norādes:a) informāciju, kas vajadzīga, lai noteiktu reģistru, kurā glabājas 3. pantā minētā lieta, glabā kopā ar uzņēmējsabiedrības numuru attiecīgajā reģistrā;b) uzņēmējsabiedrības juridiskā forma, tās juridiskā adrese un attiecīgā gadījumā fakts, ka uzņēmējsabiedrība tiek likvidēta.Ja šajos dokumentos ir minēts uzņēmējsabiedrības kapitāls, norāda parakstīto un apmaksāto kapitālu.Dalībvalstis nosaka, ka uzņēmējsabiedrības tīmekļa vietnēs iekļauj vismaz tās ziņas, kas minētas 1. punktā, un vajadzības gadījumā norāda parakstīto un apmaksāto kapitālu."6. Direktīvas 6. pantu aizstāj ar šādu pantu:"6. pantsDalībvalstis nosaka attiecīgus sodus vismaz šādos gadījumos:a) atklātībā nav nodoti grāmatvedības dokumenti, kā noteikts 2. panta 1. punkta f) apakšpunktā;b) tirdzniecības dokumentos vai uzņēmējsabiedrības tīmekļa vietnē nav norādītas 4. pantā paredzētās obligāti sniedzamās ziņas."2. pants1. Dalībvalstīs līdz 2006. gada 31. decembrim stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis nekavējoties par to informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem šos tiesību aktus, tajos iekļauj atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kādā veidā izdarāmas šādas atsauces.2. Dalībvalstis dara zināmus Komisijai tos valstu tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.3. Komisija līdz 2012. gada 1. janvārim iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu kopā ar priekšlikumu vajadzības gadījumā izdarīt grozījumus šajā direktīvā, ņemot vērā pieredzi, kas gūta tās piemērošanas jomā, ņemot vērā tās mērķus un tehnoloģiju attīstību, kas gūta šajā laikā.3. pantsŠī direktīva stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.4. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2003. gada 15. jūlijāEiropas Parlamenta vārdā —priekšsēdētājsP. CoxPadomes vārdā —priekšsēdētājsG. Tremonti[1] OV C 227 E, 24.9.2002., 377. lpp.[2] OV C 85, 8.4.2003., 13. lpp.[3] Eiropas Parlamenta 2003. gada 12. marta atzinums (vēl nav publicēts Oficiālajā Vēstnesī) un Padomes 2003. gada 11. jūnija lēmums.[4] OV L 65, 14.3.1968., 8. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar 1994. gada Pievienošanās aktu.[5] OV L 222, 14.8.1978., 11. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Padomes Direktīvu 2003/38/EK (OV L 120, 15.5.2003., 22. lpp.).[6] OV L 193, 18.7.1983., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2003/51/EK (OV L 178, 17.7.2003., 16. lpp.).[7] OV L 372, 13.12.1986., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2003/51/EK.[8] OV L 374, 31.12.1991., 7. lpp.[9] OV L 222, 14.8.1978., 11. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Padomes Direktīvu 2003/38/EK (OV L 120, 15.5.2003., 22. lpp.).[10] OV L 193, 14.8.1978., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2003/51/EK (OV L 178, 17.7.2003., 16. lpp.).[11] OV L 372, 13.12.1986., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2003/51/EK.[12] OV L 374, 31.12.1991., 7. lpp.";--------------------------------------------------