title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 1999/92/EK (1999. gada 16. decembris) par minimālajām prasībām to darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzības uzlabošanai, kas pakļauti sprādzienbīstamas vides riskam (piecpadsmitā atsevišķā direktīva Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punkta nozīmē)

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31999L0092

Oficiālais Vēstnesis L 023 , 28/01/2000 Lpp. 0057 - 0064

		Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 1999/92/EK(1999. gada 16. decembris)par minimālajām prasībām to darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzības uzlabošanai, kas pakļauti sprādzienbīstamas vides riskam (piecpadsmitā atsevišķā direktīva Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punkta nozīmē)EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 137. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1], kas iesniegts pēc konsultēšanās ar Darba drošības, higiēnas un veselības aizsardzības padomdevēju komiteju un Drošības un veselības aizsardzības komisiju kalnrūpniecības un citu ieguves rūpniecību nozarēs,ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],pēc konsultēšanās ar Reģionu komiteju,rīkojoties saskaņā ar Līguma 251. pantā minēto procedūru, ņemot vērā kopīgo dokumentu, ko apstiprinājusi Samierināšanas komiteja 1999. gada 21. oktobrī [3],tā kā:(1) Līguma 137. pants paredz, ka Padome direktīvu veidā drīkst pieņemt minimālas prasības uzlabojumu ieviešanai, jo īpaši darba vidē, lai garantētu labāku darba ņēmēju veselības aizsardzības un drošības līmeni.(2) Saskaņā ar šo pantu šīm direktīvām jāizvairās uzlikt administratīvus, finansiālus un juridiskus ierobežojumus, kas kavētu mazo un vidējo uzņēmumu izveidi un attīstību.(3) Darba drošības, higiēnas un veselības uzlabošana ir mērķis, kas nav pakārtojams tīri ekonomiskiem apsvērumiem.(4) Atbilstība minimālajām prasībām to darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzības uzlabošanai, kas pakļauti sprādzienbīstamas vides riskam, ir būtiska, ja jānodrošina darba ņēmēju drošība un veselības aizsardzība.(5) Šī direktīva ir atsevišķa direktīva Padomes 1989. gada 12. jūnija Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punkta nozīmē attiecībā uz pasākumu ieviešanu darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzības darbā uzlabošanai [4]; tādēļ minētās direktīvas noteikumi, jo īpaši attiecībā uz darba ņēmēju informēšanu, konsultēšanu, līdzdalību un izglītošanu tāpat ir piemērojami gadījumos, kad darba ņēmēji ir pakļauti sprādzienbīstamas vides riskam, neierobežojot stingrākus vai specifiskus noteikumus, ko ietver šī direktīva.(6) Šī direktīva ir praktisks solis tuvāk iekšējā tirgus sociālās dimensijas sasniegšanai.(7) Eiropas Parlamenta un Padomes 1994. gada 23. marta Direktīva 94/9/EK par dalībvalstu likumu tuvināšanu attiecībā uz aprīkojumu un aizsargsistēmām, kas paredzētas izmantošanai potenciāli sprādzienbīstamā vidē [5] nosaka, ka tā ir paredzēta, lai sagatavotu papildu direktīvas, kas pamatotas uz Līguma 137. pantu, kurš attiecas uz sprādziena draudiem, kas rodas no noteiktas aprīkojuma izmantošanas un/vai instalācijas veidiem un metodēm.(8) Aizsardzība no sprādziena ir jo īpaši svarīga drošībai; tā kā sprādzienu nekontrolētas liesmas un spiediens, indīgu, reakcijas rezultātā radušos produktu klātbūtne un darba ņēmēju elpošanai nepieciešamā apkārtējā skābekļa patērēšana apdraud darba ņēmēju dzīvību un veselību.(9) Lai izveidotu saskaņotu stratēģiju sprādzienu novēršanai, organizatoriskiem pasākumiem jāpapildina tehniskie pasākumi, kas ieviesti darba vietā; Direktīva 89/391/EEK prasa, lai darba devējs izveidotu darba ņēmēju veselības un darba drošības riska novērtējumu; šī prasība jāuzskata par tādu, kas noteikta ar šo direktīvu, jo tā paredz, ka darba devējam jāizveido dokuments vai dokumentu sakopojums par aizsardzību pret sprādzieniem, kas atbilstu šajā direktīvā noteiktajām minimālajām prasībām un kas tiktu regulāri atjaunots; dokuments par aizsardzību pret sprādzieniem iekļauj briesmu identifikāciju, izvērtējumu un definē tos specifiskos pasākumus, kas jāveic, lai nodrošinātu darba ņēmēju, kas pakļauti sprādzienbīstamas vides riskam, veselības aizsardzību un drošību saskaņā ar Direktīvas 89/391/EEK 9. pantu; dokuments par aizsardzību pret sprādzieniem var būt daļa no veselības un darba drošības apdraudējumu novērtējuma, kas prasīts ar Direktīvas 89/391/EEK 9. Pantu.(10) Sprādziena riska novērtējumu var pieprasīt arī saskaņā ar citiem Kopienas tiesību aktiem; tā kā lai izvairītos no nevajadzīgas darba dubultošanas, darba devējam jāatļauj saskaņā ar valsts praksi kombinēt dokumentus, dokumentu daļas vai citus ekvivalentus ziņojumus, kas izstrādāti saskaņā ar citiem Kopienas aktiem, lai izveidotu vienotu "ziņojumu par drošību".(11) Sprādzienbīstamas vides rašanās novēršana iekļauj arī aizstāšanas principa piemērošanu.(12) Koordinācija jāveic, kad darba ņēmēji no vairākiem uzņēmumiem ir kopā vienā darba vietā.(13) Profilakses pasākumi vajadzības gadījumā jāaizvieto ar papildu pasākumiem, kas stājas spēkā mirklī, kad notikusi aizdegšanās; maksimālu drošību var sasniegt, apvienojot profilakses pasākumus ar citiem papildu pasākumiem, kas ierobežo sprādziena kaitīgo ietekmi uz darba ņēmējiem.(14) Pilnībā piemērojama Padomes 1992. gada 24. jūnija Direktīva 92/58/EEK par minimālajām prasībām drošības un/vai veselības zīmju nodrošināšanai darbā (devītā atsevišķā direktīva Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punkta nozīmē) [6], jo īpaši vietās, kas ir tieši blakus bīstamām teritorijām, kur smēķēšana, metāla griešana, metināšana un citas darbības, kas rada liesmas vai dzirksteles, var mijiedarboties ar bīstamo vidi.(15) Direktīva 94/9/EK iedala aprīkojumu un aizsargsistēmas, uz ko tā attiecas, aprīkojumu grupās un kategorijās; šī direktīva paredz, ka darba devējs vietās, kur var rasties sprādzienbīstama vide, izveido zonu klasifikāciju un nosaka, kāds aprīkojums un aizsargsistēmu grupas un kategorijas jāizmanto katrā zonā,IR PIEŅĒMUSI ŠĀDU DIREKTĪVU.I IEDAĻAVISPĀRĪGI NOTEIKUMI1. pantsMērķis un joma1. Šī direktīva, kas ir piecpadsmitā atsevišķā direktīva Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punkta nozīmē, nosaka minimālās prasības to darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzībai, kas pakļauti potenciāliem sprādzienbīstamas vides draudiem, kā definēts 2. pantā.2. Šo direktīvu nepiemēro:a) vietās, ko tieši izmanto pacientu ārstēšanai un tās laikā;b) izmantojot ierīces, kas dedzina gāzveida degvielas saskaņā ar Direktīvu 90/396/EEK [7];c) sprāgstvielu vai ķīmiski nestabilu vielu ražošanai, tirgošanai, izmantošanai, uzglabāšanai un pārvadāšanai;d) minerālu ieguves rūpniecībā, uz ko attiecas Direktīva 92/91/EEK [8] vai Direktīva 92/104/EEK [9];e) to sauszemes, ūdens un gaisa transporta veidu izmantošanai, kam piemēro attiecīgos starptautisko vienošanos noteikumus (piem., ADNR, ADR, ICAO, IMO, RID) un Kopienas direktīvas, kas īsteno šīs vienošanās. Transporta veidi, kas paredzēti lietošanai iespējami sprādzienbīstamā vidē, netiek izslēgti.3. Direktīvā 89/391/EEK paredzētie noteikumi un atbilstīgās atsevišķās direktīvas ir pilnīgi piemērojamas 1. punktā minētajam jautājumam, neierobežojot striktākus un/vai specifiskākus noteikumus, ko ietver šī direktīva.2. pantsDefinīcijaŠajā direktīvā "sprādzienbīstama vide" nozīmē viegli uzliesmojošu vielu gāzu, tvaiku vai putekļu un gaisa maisījumu atmosfēriskos apstākļos, kurā pēc tam, kad notikusi aizdegšanās, degšana izplatās pa visu neaizdedzināto maisījumu.II IEDAĻADARBA DEVĒJA PIENĀKUMI3. pantsAizsardzība pret sprādzieniem un to novēršanaAr nolūku novērst sprādzienus Direktīvas 89/391/EEK 6. panta 2. punkta nozīmē un nodrošināt aizsardzību pret tiem, darba devējam jāveic tehniski un/vai organizatoriski pasākumi, kas atbilst darbības veidam, prioritātes kārtībā un saskaņā ar šiem pamatprincipiem:- sprādzienbīstamas vides veidošanās novēršana vai, ja darbības veids to neļauj,- sprādzienbīstamas vides aizdegšanās novēršana, un- sprādziena iespējamo kaitīgo efektu mīkstināšana, lai nodrošinātu darba ņēmēju veselības un drošības aizsardzību.Šos pasākumus apvieno un/vai aizvieto vajadzības gadījumā ar pasākumiem pret sprādziena izplatīšanos un regulāri atkārtoti izskata, kā arī izskata jebkurā gadījumā, kad notiek būtiskas izmaiņas.4. pantsSprādziena riska vērtējums1. Izpildot Direktīvas 89/391/EEK 6. panta 3. punktā un 9. panta 1. punktā noteiktās saistības, darba devējs izvērtē konkrēto risku, ko rada sprādzienbīstama vides, vismaz ņemot vērā:- sprādzienbīstamas vides rašanās iespēju un tās noturību,- aizdegšanās avotu klātbūtnes, to iedarbošanos un efektivitātes iespēju, to skaitā elektrostatisko izlādēšanos,- izmantotās iekārtas, vielas, procesus un to iespējamo mijiedarbību,- paredzamo seku mērogu.Sprādziena risku novērtē kopumā.2. Izvērtējot sprādziena risku, ņem vērā vietas, kas ir vai var būt ar atverēm savienotas ar vietām, kur var rasties sprādzienbīstama vide.5. pantsVispārīgas saistībasLai nodrošinātu darba ņēmēju drošību un veselības aizsardzību un saskaņā ar riska novērtēšanas pamatprincipiem un tiem, kas minēti 3. pantā, darba devējs veic nepieciešamos pasākumus, lai:- ja sprādzienbīstama vide var rasties tādos daudzumos, lai apdraudētu darba ņēmēju un citu veselības aizsardzību un drošību, darba apstākļi ir tādi, lai darbu varētu veikt droši,- darba vidē, kur var rasties sprādzienbīstama vide tādos daudzumos, lai apdraudētu darba ņēmēju drošību un veselību, saskaņā ar riska vērtējumu ar atbilstīgiem tehniskiem līdzekļiem nodrošina atbilstīgu pārraudzību darba ņēmēju klātbūtnes laikā.6. pantsKoordinēšanas pienākumsJa darba ņēmēji no vairākiem uzņēmumiem ir kopā vienā darba vietā, katrs darba devējs ir atbildīgs par visiem jautājumiem, kas nonāk viņa kontrolē.Neskarot katra darba devēja individuālo atbildību, kas paredzēta Direktīvā 89/391/EEK, par darba vietu atbildīgais darba devējs saskaņā ar valsts tiesību aktiem un/vai praksi koordinē visu pasākumu piemērošanu attiecībā uz darba ņēmēju veselību un drošību un 8. pantā minētajā dokumentā par aizsardzību pret sprādzienu paziņo šīs koordinācijas mērķi un pasākumus, kā arī kārtību tās ieviešanai.7. pantsVietas, kur var rasties sprādzienbīstama vide1. Vietas, kur var rasties sprādzienbīstama vide, darba devējs klasificē zonās saskaņā ar I pielikumu.2. Darba devējs nodrošina, ka II pielikumā noteiktās minimālās prasības piemēro vietās, uz ko attiecas 1. punkts.3. Vajadzības gadījumā vietas, kur var rasties sprādzienbīstama vide tādos daudzumos, ka tiek apdraudēta darba ņēmēju veselība un drošība, apzīmē ar zīmēm to ieejas vietās saskaņā ar III pielikumu.8. pantsDokuments par aizsardzību pret sprādzienuIzpildot 4. pantā noteiktos pienākumus, darba devējs nodrošina, ka tiek sastādīts un regulāri atjaunots dokuments, šeit turpmāk "dokuments par aizsardzību pret sprādzienu".Dokuments par aizsardzību pret sprādzienu jo īpaši uzskatāmi norāda:- ka sprādziena draudi ir noteikti un novērtēti,- ka tiks veikti adekvāti pasākumi, lai sasniegtu šīs direktīvas mērķus,- tās vietas, kas ir sadalītas zonās saskaņā ar I pielikumu,- tās vietas, uz kurām attiecas II pielikumā noteiktās minimālās prasības,- ka darba vietas un darba aprīkojums, to skaitā brīdināšanas iekārtas, ir izveidotas, darbinātas un uzturētas, pienācīgi ņemot vērā drošību,- ka saskaņā ar Padomes Direktīvu 89/655/EEK [10] ir veikti priekšdarbi, kas nodrošina drošu darba aprīkojuma izmantošanu.Dokumentu par aizsardzību pret sprādzienu sastāda pirms darba uzsākšanas un caurskata tad, kad darba vieta, darba aprīkojums vai darba organizācija piedzīvo būtiskas izmaiņas, paplašinājumus vai pārveides.Darba devējs var apvienot pastāvošo sprādziena riska vērtējumus, dokumentus vai citus līdzvērtīgus ziņojumus, kas izstrādāti saskaņā ar citiem Kopienas tiesību aktiem.9. pantsĪpašas prasības darba aprīkojumam un darba vietām1. Tam darba aprīkojumam, ko izmanto vietās, kur var rasties sprādzienbīstama vide, ko jau izmanto vai kas pirmo reizi ir darīts pieejams uzņēmumos vai iestādēs līdz 2003. gada 30. jūnijam, pēc šā datuma jāatbilst II pielikuma A daļā noteiktajām minimālajām prasībām, ja uz to neattiecas neviena cita Kopienas direktīva vai attiecas tikai daļēji.2. Darba aprīkojumam, kas paredzēts izmantošanai vietās, kur var rasties sprādzienbīstama vide, un kas pirmo reizi darīts pieejams uzņēmumos vai iestādēs pēc 2003. gada 30. jūnija, jāatbilst II pielikuma A un B daļās noteiktajām minimālajām prasībām.3. Darba vietām, kas ietver vietas, kur var rasties sprādzienbīstama vide, un ko pirmo reizi izmanto pēc 2003. gada 30. jūnija, jāatbilst šajā direktīvā noteiktajām minimālajām prasībām.4. Ja darba vietas, kas ietver vietas, kur var rasties sprādzienbīstama vide, ir izmantotas pirms 2003. gada 30. jūnija, tām jāatbilst šajā direktīvā noteiktajām minimālajām prasībām ne vēlāk kā trīs gadus pēc šā datuma.5. Ja pēc 2003. gada 30. jūnija darba vietās, kas ietver vietas, kur var rasties sprādzienbīstama vide, veic jebkādas izmaiņas, paplašināšanos vai restrukturizāciju, darba devējs veic nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu, ka tās atbilst šajā direktīvā noteiktajām minimālajām prasībām.III IEDAĻADAŽĀDI NOTEIKUMI10. pantsPielikumu koriģēšanaTikai tehniskas korekcijas pielikumos, kuru vajadzību rada:- direktīvu pieņemšana par tehnisko saskaņošanu un standartizēšanu aizsardzības pret sprādzieniem jomā, un/vai- tehnikas attīstība, izmaiņas starptautiskos noteikumos vai specifikācijās, kā arī jauni atklājumi par sprādzienu novēršanu un aizsardzību pret tiem,pieņem Direktīvas 89/391/EEK 17. pantā noteiktajā kārtībā.11. pantsLabas prakses rokasgrāmataKomisija izstrādā praktiskas vadlīnijas labas prakses rokasgrāmatā, kas nav saistoša. Šī rokasgrāmata attiecas uz 3., 4., 5., 6., 7. un 8. pantā, I pielikumā un II pielikuma A daļā minētajiem tematiem.Komisija vispirms konsultējas ar Darba drošības, higiēnas un veselības aizsardzības padomdevēju komiteju saskaņā ar Padomes Lēmumu 74/325/EEK [11].Šīs direktīvas piemērošanai dalībvalstis cik vien iespējams ņem vērā iepriekšminēto rokasgrāmatu, veidojot savas valsts politiku darba ņēmēju veselības un drošības aizsardzībai.12. pantsInformācija uzņēmumiemDalībvalstīm pēc pieprasījuma jācenšas darīt pieejamu darba devējiem attiecīgo informāciju saskaņā ar 11. pantu ar īpašu atsauci uz labas prakses rokasgrāmatu.13. pantsNobeiguma noteikumi1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai vēlākais līdz 2003. gada 30. jūnijam izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par to nekavējoties informē Komisiju.Kad dalībvalstis paredz šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka metodes, kā izdarīt šādas atsauces.2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus galvenos savu tiesību aktus, ko tās jau ir pieņēmušas vai pieņem jomā, uz ko attiecas šī direktīva.3. Dalībvalstis ziņo Komisijai reizi piecos gados par šīs direktīvas prasību praktisku ieviešanu, norādot darba devēju un darba ņēmēju viedokļus. Komisija par to informē Eiropas Parlamentu, Padomi, Ekonomikas un sociālo lietu komiteju un Darba drošības, higiēnas un veselības aizsardzības padomdevēju komiteju.14. pantsŠī direktīva stājas spēkā tās publicēšanas dienā Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnes.15. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1999. gada 16. decembrīEiropas Parlamenta vārdā —priekšsēdētājaN. FontainePadomes vārdā —priekšsēdētājsK. Kemilä[1] OV C 332, 9.12.1995., 10. lpp. un OV C 184, 17.6.1997., 1. lpp.[2] OV C 153, 28.5.1996., 35. lpp.[3] Eiropas Parlamenta 1996. gada 20. jūnija Lēmums (OV C 198, 8.7.1996., 160. lpp.) apstiprināts 1999. gada 4. maijā (OV C 279, 1.10.1999., 55. lpp.), Padomes 1998. gada 22. decembra Kopējā nostāja (OV C 55, 25.2.1999., 45. lpp.), Eiropas Parlamenta 1999. gada 6. maija Lēmums (OV C 279, 1.10.1999., 386. lpp.). Eiropas Parlamenta 1999. gada 2. decembra Lēmums un Padomes 1999. gada 6. decembra Lēmums.[4] OV L 183, 29.6.1989., 1. lpp.[5] OV L 100, 19.4.1994., 1. lpp.[6] OV L 245, 26.8.1992., 23. lpp.[7] OV L 196, 26.7.1990., 15. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 93/68/EEK (OV L 220, 30.8.1993., 1. lpp.).[8] OV L 348, 28.11.1992., 9. lpp.[9] OV L 404, 31.12.1992., 10. lpp.[10] OV L 393, 30.12.1989., 13. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 95/63/EK (OV L 335, 30.12.1995., 28. lpp.).[11] OV L 185, 9.7.1974., 15. lpp. Lēmumā jaunākie grozījumi izdarīti ar 1994. gada Pievienošanās aktu.--------------------------------------------------I PIELIKUMSTO VIETU KLASIFIKĀCIJA, KUR VAR RASTIES SPRĀDZIENBĪSTAMA VIDEIevadpiezīmeTurpmāk izklāstītā klasifikācijas sistēma jāpiemēro vietās, kur veikti drošības pasākumi saskaņā ar 3., 4., 7. un 8. pantu.1. Vietas, kur var rasties sprādzienbīstama videVieta, kur var rasties sprādzienbīstama vide tādos apmēros, lai būtu nepieciešami īpaši nodrošinājumi, kas aizsargātu attiecīgo darba ņēmēju veselību un drošību, šīs direktīvas nozīmē uzskatāma par bīstamu.Vieta, kur sprādzienbīstama vide nevar rasties tādos apmēros, lai būtu nepieciešami īpaši nodrošinājumi, šīs direktīvas nozīmē ir uzskatāma par tādu, kas nav bīstama.Viegli uzliesmojošas un sprādzienbīstamas vielas uzskata par vielām, kas var radīt sprādzienbīstamu vidi, ja vien to īpašību izpēte nav uzrādījusi, ka maisījumā ar gaisu tās nav spējīgas neatkarīgi izplatīt sprādzienu.2. Bīstamu vietu klasifikācijaBīstamas vietas klasificē zonās, pamatojoties uz sprādzienbīstamas vides rašanās biežumu un noturības ilgumu.Šī klasifikācija nosaka saskaņā ar II pielikuma A daļu veicamo pasākumu veidu un apjomu.0. zonaVieta, kur sprādzienbīstama vide, kas sastāv no gaisa maisījuma ar viegli uzliesmojošu vielu gāzes, tvaiku vai sīku pilienu gaisā formā, pastāv visu laiku vai ilgus laikposmus, vai bieži.1. zonaVieta, kur sprādzienbīstama vide, kas sastāv no gaisa maisījuma ar viegli uzliesmojošu vielu gāzes, tvaiku vai sīku pilienu gaisā formā, varētu dažreiz rasties, veicot parastas darbības.2. zonaVieta, kur sprādzienbīstama vide, kas sastāv no gaisa maisījuma ar viegli uzliesmojošu vielu gāzes, tvaiku vai sīku pilienu gaisā formā, nevarētu rasties, veicot parastas darbības, bet, ja tā rodas, pastāv tikai īsu laika periodu.20. zonaVieta, kur sprādzienbīstama vide viegli uzliesmojošu putekļu mākoņa formā gaisā ir pastāvīgi vai ilgstošus laikposmus, vai bieži.21. zonaVieta, kur sprādzienbīstama vide viegli uzliesmojošu putekļu mākoņa formā gaisā var rasties dažreiz, veicot parastas darbības.22. zonaVieta, kur sprādzienbīstama vide viegli uzliesmojošu putekļu mākoņa formā gaisā nevarētu rasties, veicot parastas darbības, bet, ja tā rodas, pastāv tikai īsu laikposmu.PIEZĪMES:1. Viegli uzliesmojošu putekļu slāņi, nogulsnes un kaudzes jāuzskata par tādu pašu sprādzienbīstamu vidi radošu avotu.2. "Parastas darbības" nozīmē situāciju, kad instalācijas tiek izmantotas saskaņā ar to konstrukcijas parametriem.--------------------------------------------------II PIELIKUMSA. MINIMĀLĀS PRASĪBAS TO DARBA ŅĒMĒJU DROŠĪBAS UN VESELĪBAS AIZSARDZĪBAS UZLABOŠANAI, KAS PAKĻAUTI IESPĒJAMIEM SPRĀDZIENBĪSTAMAS VIDES RISKAMProvizoriska piezīmeŠajā pielikumā noteiktie pienākumi attiecas uz:- vietām, kas klasificētas kā bīstamas vietas saskaņā ar I pielikumu, kad vien to prasa darba vietas, darba iecirkņa, aprīkojuma vai izmantoto vielu īpašības vai briesmas, ko radījusi darbība, kura saistīta ar sprādzienbīstamas vides draudiem,- vietās, kas nav bīstamas, izvietoto aprīkojumu, kas nepieciešams tā aprīkojuma funkcionēšanai vai tās nodrošināšanai, kas atrodas bīstamās vietās.1. Organizatoriski pasākumi1.1. Darba ņēmēju apmācībaTos, kas strādā vietās, kur var rasties sprādzienbīstama vide, darba devējam jānodrošina ar pietiekamu un atbilstīgu apmācību attiecībā uz aizsardzību pret sprādzieniem.1.2. Rakstiskas instrukcijas un darba atļaujasJa to prasa dokuments par aizsardzību pret sprādzienu:- darbs bīstamās vietās jāveic saskaņā ar darba devēja izdotām rakstiskām instrukcijām,- darba atļauju sistēma jāpiemēro, veicot gan bīstamas darbības, gan darbības, kas var radīt briesmas, mijiedarbojoties ar citu darbu.Darba atļaujas jāizdod personai, kas ir par to atbildīga, pirms darba sākšanas.2. Pasākumi aizsardzībai pret sprādzienu2.1. Jebkāda tīša vai netīša uzliesmojošo gāzu, tvaiku, sīku pilienu gaisā vai putekļu noplūde un/vai izlaišana, kas var radīt sprādziena briesmas, atbilstīgi jānovērš vai jāpārvieto uz drošāku vietu, vai, ja tas nav praktiski iespējams, jāaptur izplatīšanās un drošība jāpanāk ar jebkādu citu metodi.2.2. Ja sprādzienbīstama vide satur vairākus viegli uzliesmojošu gāzu, tvaiku, sīku pilienu gaisā vai putekļu veidus, aizsardzības pasākumiem jāatbilst lielākajiem iespējamajiem draudiem.2.3. Novēršot aizdegšanās briesmas saskaņā ar 3. pantu, jāņem vērā arī elektrostatiskā izlādēšanās, ja darba ņēmēji vai darba vide darbojas kā lādiņa vadītāja vai radītāja. Darba ņēmēji jānodrošina ar atbilstīgu darba apģērbu, kas veidots no materiāliem, kuri nerada elektrostatisku izlādēšanos, kas var aizdedzināt sprādzienbīstamu vidi.2.4. Rūpnīca, iekārtas, aizsargsistēmas un jebkuras ar to saistītās savienojošās ierīces var nodot izmantošanai tikai tad, ja dokuments par aizsardzību pret sprādzieniem norāda, ka tās var droši izmantot sprādzienbīstamā vidē. Tas attiecas arī uz darba aprīkojumu un ar to saistītām ierīcēm, ko neuzskata par aprīkojumu, vai aizsargsistēmām Direktīvas 94/9/EK nozīmē, ja to iekļaušana iekārtā pati par sevi var būt par iemeslu uzliesmojuma briesmām.2.5. Jāveic visi nepieciešamie pasākumi, lai nodrošinātu, ka darba vietu, darba iekārtu un jebkuru ar to saistīto savienojošo ierīci, kas nodota izmantošanai darba ņēmējiem, izveido, konstruē, samontē, uzstāda, uztur un izmanto tā, lai mazinātu sprādziena draudus un, ja sprādziens notiek, lai kontrolētu vai mazinātu tās izplatīšanos darba vietas un/vai darba iekārtas robežās. Šādās darba vietās jāveic atbilstīgi pasākumi, lai mazinātu sprādziena fizisko seku draudus darba ņēmējiem.2.6. Vajadzības gadījumā, darba ņēmējiem jādod optisks un/vai akustisks brīdinājums un darba ņēmēji jāevakuē, pirms sasniegti sprādziena apstākļi.2.7. Ja tas pieprasīts dokumentā par aizsardzību pret sprādzienu, jānodrošina un jāuztur evakuācijas līdzekļi, lai nodrošinātu, ka briesmu gadījumā darba ņēmēji var atstāt apdraudētās vietas nekavējoties un droši.2.8. Pirms darba vietu, kas iekļauj vietas, kur var rasties sprādzienbīstama vide, izmanto pirmo reizi, jāpārbauda tās vispārīgā drošība pret sprādzieniem. Jāuztur jebkuri apstākļi, kas nepieciešami, lai nodrošinātu aizsardzību pret sprādzienu.Šāda pārbaude jāveic personām, kas savas pieredzes un profesionālās izglītības dēļ ir kompetentas aizsardzības pret sprādzieniem jomā.2.9. Ja riska vērtējums norāda, ka ir nepieciešams:- ja enerģijas piegādes trūkums var radīt papildus riska izplatīšanos, lai būtu iespējams uzturēt iekārtas un aizsargsistēmas drošā darba stāvoklī neatkarīgi no pārējām iekārtām gadījumā, ja tiek pārtraukta enerģijas piegāde,- jābūt iespējai manuāli izslēgt iekārtas un aizsargsistēmas, kas apvienotas ar automātiskiem procesiem, kas novirzījušies no paredzētiem darba apstākļiem, ar noteikumu, ka tas neapdraud drošību. Tikai kompetenti darba ņēmēji var veikt šādu darbību,- veicot avārijas izslēgšanu, akumulētā enerģija jāizkliedē pēc iespējas ātrāk un drošāk vai jāizolē tā, lai tā vairs nerada briesmas.B. APRĪKOJUMA UN AIZSARGSISTĒMU ATLASES KRITĒRIJIJa dokuments par aizsardzību pret sprādzieniem, kas pamatojas uz draudu novērtējumu, nenosaka savādāk, aprīkojumu un aizsargsistēmas vietām, kur var rasties sprādzienbīstama vide, jāizvēlas, pamatojoties uz Direktīvā 94/9/EK noteiktajām kategorijām.Konkrēti, šādas aprīkojuma kategorijas jāizmanto norādītajās zonās, ar noteikumu, ka tās ir piemērotas gāzēm, tvaikiem vai sīkiem pilieniem gaisā un/vai putekļiem attiecīgi:- 0. vai 20. zonā, 1. kategorijas aprīkojums,- 1. vai 21. zonā, 1. vai 2. kategorijas aprīkojums,- 2. vai 22. zonā, 1., 2. vai 3. kategorijas aprīkojums.--------------------------------------------------III PIELIKUMSBrīdinājuma zīmes vietās, kur var rasties sprādzienbīstama vide, saskaņā ar 7. panta 3. punktu:+++++ TIFF +++++Vieta, kur var rasties sprādzienbīstama videAtšķirības zīmes:- trīsstūrveida forma,- melni burti uz dzeltena fona ar melnu apmali (dzeltenajam fonam jābūt vismaz 50 % no visas zīmes platības).Dalībvalstis, ja vēlas, var pievienot izskaidrojošu informāciju.--------------------------------------------------


title: Padomes Direktīva (1977. gada 13. decembris), kas ievieš Kopienas kritērijus valstu plāniem liellopu brucelozes, tuberkulozes un enzootiskās leikozes paātrinātai izskaušanai

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31978L0052

Oficiālais Vēstnesis L 015 , 19/01/1978 Lpp. 0034 - 0041 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 3 Sējums 9 Lpp. 0150  Speciālizdevums grieķu valodā Nodaļa 03 Sējums 19 Lpp. 0235  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 3 Sējums 9 Lpp. 0150  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 03 Sējums 13 Lpp. 0175  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 03 Sējums 13 Lpp. 0175

		Padomes Direktīva(1977. gada 13. decembris),kas ievieš Kopienas kritērijus valstu plāniem liellopu brucelozes, tuberkulozes un enzootiskās leikozes paātrinātai izskaušanai(78/52/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1977. gada 17. maija Direktīvu 77/391/EEK, kas ievieš Kopienas pasākumus liellopu brucelozes, tuberkulozes un leikozes izskaušanai [1], un jo īpaši tās 13. pantu,ņemot vērā Komisijas iesniegto priekšlikumu,tā kā, nosakot Direktīvā 77/391/EEK Kopienas intervences pamatprincipus attiecībā uz brucelozes, tuberkulozes un leikozes izskaušanu, Padome nolēma turpmāk ieviest obligātos kritērijus, kam iepriekšminēto slimību izskaušanas valsts plāniem būtu jāatbilst, lai varētu pretendēt uz Kopienas finansiālā atbalsta piešķiršanu;tā kā pirmais no šiem kritērijiem attiecas uz valsts plānu īstenošanas paātrināšanu, lai attiecīgo slimību izskaušanas plānu ietvaros uzsāktos pasākumus tajās dalībvalstīs, kurās ganāmpulki vēl aizvien ir inficēti, varētu veiksmīgi pabeigt, cik ātri vien iespējams; tā kā, lai to panāktu, būtu jāveic vai jāpastiprina pasākumi, ciktāl iespējams – vienlaicīgi, jo īpaši attiecībā uz lauksaimniecības dzīvnieku kontroli, laboratoriju darbību un kompensāciju izmaksu par izskaušanas plānu ietvaros nokautajiem liellopiem;tā kā turklāt atkarībā no attiecīgās slimības ir nepieciešams noteikt apstākļus, kādos būtu jāveic dzīvnieku kaušana, nošķiršana, telpu tīrīšana un dezinfekcija, kā arī kā būtu jāizlieto noteikti dzīvnieku produkti;tā kā, lai izvairītos no atkārtotas inficēšanās draudiem, ir būtiski arī stingri kontrolēt liellopu pārvietošanu, jo īpaši starp ganāmpulkiem ar dažādu veselības stāvokli, un padarīt šādas pārvietošanas iespēju atkarīgu no noteiktu pārbaužu rezultātiem;tā kā būtu jānosaka datums, kad stājas spēkā Direktīva 77/391/EEK,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsLai būtu iespējams saņemt Direktīvā 77/391/EEK paredzēto Kopienas finansiālo atbalstu, katram tās 2., 3. un 4. pantā minētajam izskaušanas plānam attiecībā uz ganāmpulkiem, uz kuriem tas attiecas, jāatbilst vismaz šajā direktīvā ietvertajiem kritērijiem.2. pantsŠajā direktīvā piemēro šādas definīcijas:1. Liellopu brucelozes gadījumā:a) B1 tipa liellopu ganāmpulki: ganāmpulki, kuru iepriekšējā klīniskā vēsture, veiktās vakcinācijas un seroloģiskais statuss nav zināms;b) B2 tipa liellopu ganāmpulki: ganāmpulki, kuru iepriekšējā klīniskā vēsture, veiktās vakcinācijas un seroloģiskais statuss ir zināms un kuriem tiek veiktas regulāras kontroles analīzes saskaņā ar attiecīgās valsts noteikumiem, lai paaugstinātu šo ganāmpulku statusu uz B3 vai B4 tipu;c) B3 tipa liellopu ganāmpulki: ar brucelozi neinficēti ganāmpulki Padomes 1964. gada 26. jūnija Direktīvas 64/432/EEK par dzīvnieku veselības problēmām, kas ietekmē Kopienas iekšējo tirdzniecību ar liellopiem un cūkām [2], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 77/98/EEK [3], izpratnē;d) B4 tipa liellopu ganāmpulki: oficiāli par neinficētiem ar brucelozi atzīti ganāmpulki Direktīvas 64/432/EEK izpratnē;2. Liellopu tuberkulozes gadījumā:a) T1 tipa liellopu ganāmpulki: ganāmpulki, kuru iepriekšējā klīniskā vēsture un tuberkulozes pārbaudes rezultāts nav zināms;b) T2 tipa liellopu ganāmpulki: ganāmpulki, kuru iepriekšējā klīniskā vēsture un tuberkulozes pārbaudes rezultāts ir zināms un kuriem tiek veiktas regulāras kontroles analīzes saskaņā ar attiecīgās valsts noteikumiem, lai ganāmpulku statusu varētu paaugstināt uz T3 tipu;c) T3 tipa liellopu ganāmpulki: oficiāli par neinficētiem ar tuberkulozi atzīti ganāmpulki Direktīvas 64/432/EEK izpratnē;3. Iespējami inficēts dzīvnieks: jebkurš liellops, kam ir pazīmes, kas norāda uz iespējamu saslimšanu ar tuberkulozi, brucelozi vai liellopu enzootisko leikozi, un attiecīga diagnostika nav ne oficiāli apstiprinājusi, ne oficiāli izslēgusi saslimšanu ar vienu vai vairākām šīm slimībām;4. Valsts pilnvarots veterinārārsts: dalībvalsts vadošās kompetentās iestādes norīkots veterinārārsts;5. Transporta līdzekļi: automobiļu, dzelzceļa transporta un gaisa kuģu kravas nodalījumi, kuģu tilpnes un sauszemes, jūras un gaisa transporta konteineri.I NODAĻA Vispārīgi noteikumi3. pantsDalībvalstis nodrošina, ka visos gadījumos Direktīvā 77/391/EEK paredzētā slimību izskaušanas paātrināšana ietver veiksmīgai izskaušanas plānu pabeigšanai nepieciešamā laika posma ievērojamu saīsinājumu, salīdzinot ar pašlaik īstenotajām programmām vajadzīgo laiku.Lai to panāktu, veicami šādi pasākumi:1. Slimības izskaušanas un profilaktiskajiem pasākumiem pakļautās liellopu populācijas procentuālais daudzums attiecīgajā valstī jāpalielina tā, lai vairums vai visus šos liellopus cik drīz vien iespējams varētu ņemt vai turēt plānveida kontrolē.2. Kompensācijas par nokautajiem dzīvniekiem pēc valsts pilnvarota veterinārārsta rīkojuma jāpielāgo tā, lai dzīvnieku audzētāji saņemtu pienācīgu kompensāciju.3. Ciktāl vajadzīgs, jāpalielina laboratorijas darbinieku skaits un jāuzlabo slimību diagnosticēšanas laboratoriskie apstākļi, lai panāktu tādu līmeni, kas ir pietiekams 1. punktā noteikto pasākumu ieviešanai.4. Sistemātiski jāpiemēro enzootisko slimību apkarošanai ieviestie pasākumi.Lai garantētu slimību paātrinātās izskaušanas pilnīgu efektivitāti, dalībvalstis nodrošina, lai tiktu piemēroti visi 1. līdz 4. punktā minētie pasākumi.4. pants1. Dzīvnieku pārvietošanas oficiālas kontroles nolūkā dalībvalstis nodrošina liellopu uzskaiti un pastāvīgu identifikāciju.2. Dalībvalstis attiecībā uz katru slimību, kuras izskaušanai ir pieņemts izskaušanas plāns, sastāda un pastāvīgi aktualizē oficiālu reģistru, kuros minēto plānu aptvertie liellopu ganāmpulki klasificēti pēc to veselības stāvokļa.II NODAĻA Īpaši noteikumi attiecībā uz liellopu brucelozi5. pantsDalībvalstis nodrošina, ka brucelozes izskaušanas plāna ietvaros:a) par saslimstību vai iespējamu saslimstību ar brucelozi obligāti un nekavējoties ziņo kompetentajai iestādei;b) aizliedz jebkādu terapeitisku brucelozes ārstēšanu;c) ja to tomēr praktizē, oficiālā uzraudzībā veic vakcināciju pret brucelozi, bet to aptur, cik drīz vien iespējams, lai ganāmpulkus varētu oficiāli atzīt par neinficētiem ar brucelozi.6. pants1. Ja ganāmpulkā ir dzīvnieks, par kura saslimšanu ar brucelozi ir aizdomas, kompetentās iestādes nodrošina, ka pēc iespējas drīzāk tiek veikta oficiāla izmeklēšana, lai apstiprinātu vai izslēgtu saslimstību ar šo slimību.Līdz izmeklēšanas rezultātu paziņošanai, kompetentās iestādes liek:- pakļaut ganāmpulku oficiālai uzraudzībai,- aizliegt jebkādu dzīvnieku pārvietošanu uz vai no ganāmpulka, ja vien kompetentās iestādes nav to atļāvušas, lai dzīvniekus nekavējoties nokautu. Tomēr kompetentās iestādes pēc iespējami inficēto dzīvnieku izolēšanas var atļaut kastrētu liellopu pārvietošanu saimniecībā ar noteikumu, ka kastrētos dzīvniekus pārvieto uz nobarošanas ganāmpulkiem un tālāk uz kautuvi,- iespējami inficētos dzīvniekus izolēt no ganāmpulka.2. 1. punktā minētos rīkojumus neatceļ, pirms saslimstība vai iespējamā saslimstība ar brucelozi konkrētajā ganāmpulkā nav oficiāli izslēgta.3. Ja saslimstība ar brucelozi ganāmpulkā ir oficiāli apstiprināta, dalībvalstis veic attiecīgus pasākumus, lai novērstu jebkādu slimības izplatīšanās iespēju, un jo īpaši nodrošina, ka:- tiek aizliegta jebkāda pārvietošana uz vai no ganāmpulka, ja vien kompetentās iestādes nav to atļāvušas, lai dzīvniekus nekavējoties nokautu; tomēr kompetentās iestādes pēc inficēto dzīvnieku un citu liellopu, ko tās uzskata par inficētiem, izolēšanas un pirmskaušanas marķēšanas, var atļaut kastrētu liellopu pārvietošanu saimniecībā ar noteikumu, ka kastrētos dzīvniekus pārvieto uz nobarošanas ganāmpulku un tālāk uz kautuvi,- dzīvniekus, kuru saslimšana ar brucelozi ir oficiāli apstiprināta, un dzīvniekus, kas varētu būt no tiem inficējušies, izolē no pārējā ganāmpulka,- ievērojot Direktīvas 64/432/EEK noteikumus un Padomes 1977. gada 13. decembra Direktīvu 78/51/EEK, kas pagarina noteiktu izņēmuma pasākumu veikšanas termiņu attiecībā uz brucelozi un tuberkulozi Dānijā, Īrijā un Apvienotajā Karalistē [4], liellopiem nekavējoties veic brucelozes pārbaudi,- dzīvniekus, kuru saslimšana ar brucelozi ir oficiāli apstiprināta, dzīvniekus, kas izmeklēti saskaņā ar trešā ievilkumā noteiktajām prasībām un to rezultāts ir nelabvēlīgs, un dzīvniekus, ko kompetentās iestādes uzskata par inficētiem, izolē un marķē pirms to nokaušanas saskaņā ar 7. pantā noteiktajām prasībām,- inficēto govju pienu drīkst izlietot tikai dzīvnieku barošanai tajā pašā saimniecībā un pēc pienācīgas termiskās apstrādes,- neierobežojot attiecīgo valstu noteikumus attiecībā uz pārtiku, pienu no inficēta ganāmpulka govīm nedrīkst nogādāt piena pārstrādes uzņēmumā, izņemot, lai tur veiktu pienācīgu termisko apstrādi,- inficēto dzīvnieku liemeņus, liemeņu puses, ceturtdaļas, gabalus un subproduktus, kas paredzēti izbarošanai dzīvniekiem, apstrādā tā, lai novērstu tālākas inficēšanās iespēju,- embrijus, augļus, nedzīvi dzimušos teļus, teļus, kas miruši no brucelozes pēc piedzimšanas, vai placentas rūpīgi savāc un nekavējoties iznīcina, ja vien tie nav jāizmeklē,- salmus, pakaišus vai jebkuru citu priekšmetu vai vielu, kas ir bijusi saskarē ar inficētu govi, teļu vai placentu, nekavējoties iznīcina, sadedzina vai aprok pēc to izmērcēšanas dezinfekcijas līdzeklī,- oficiāli noteikumi uzņēmumu tādu kā kautķermeņu iznīcināšanas rūpnīcu kontrolei nodrošina, ka saražotais materiāls nevar izplatīt brucelozi,- mēslus no kūtīm vai citām vietām, kur tika turēti dzīvnieki, uzglabā pārējiem saimniecības dzīvniekiem nepieejamā vietā apstrādātus ar piemērotu dezinfekcijas līdzekli un uzglabā vēl vismaz trīs nedēļas. Ja mēslus pārklāj ar neinficētu mēslu vai zemes kārtu, dezinfekcijas līdzekļa lietošana nav nepieciešama. Šķidros atkritumus no kūtīm vai citām vietām, kur tika turēti inficētie dzīvnieki, jādezinficē, ja tos nesavāc reizē ar mēsliem.7. pantsDalībvalstis nodrošina, ka dzīvniekus, kuru saslimšana ar brucelozi pēc bakterioloģiskas, patoloģiskas vai seroloģiskas izmeklēšanas ir oficiāli apstiprināta un tos, kurus kompetentās iestādes uzskata par inficētiem, oficiālā uzraudzībā nokauj pēc iespējas drīzāk un ne vēlāk kā 30 dienas pēc tam, kad to īpašniekam vai atbildīgajai personai oficiāli paziņots par analīžu rezultātiem un par viņa pienākumu saskaņā ar slimības izskaušanas plānu nokaut attiecīgos liellopus minētajā laika posmā.8. pantsDalībvalstis nodrošina, ka:1. Pēc 7. pantā minēto liellopu nokaušanas un pirms dzīvnieku audzēšanas atsākšanas, kūtis un citas dzīvnieku turēšanas vietas, kā arī visu veidu tvertnes, aparatūru un citus priekšmetus, kurus lieto dzīvnieku vajadzībām, tīra un dezinficē oficiālā uzraudzībā un saskaņā ar valsts pilnvarota veterinārārsta rīkojumiem. Slimo dzīvnieku bijušās ganību vietas drīkst atsākt lietot ne ātrāk kā 60 dienas pēc slimo dzīvnieku aizvešanas no šādām ganībām; tomēr kastrētu dzīvnieku gadījumā kompetentās iestādes var pieļaut izņēmumu no šī aizlieguma ar nosacījumu, ka dzīvniekus no ganībām aizved vienīgi, lai nokautu vai pārvietotu uz nobarošanas ganāmpulku un tālāk uz kautuvi;2. Visus transporta līdzekļus, tvertnes un aparatūru tīra un dezinficē pēc inficēta ganāmpulka dzīvnieku vai tādu dzīvnieku izcelsmes materiāla, vai materiāla vai vielu, kas bijuši saskarē ar šādiem dzīvniekiem, pārvadāšanas. Šādu dzīvnieku iekraušanas laukumi pēc to izmantošanas jātīra un jādezinficē;3. Pielietojamo dezinfekcijas līdzekli un tā koncentrācijas ir oficiāli apstiprinājusi attiecīgās dalībvalsts kompetentā iestāde.9. pantsDalībvalstis nodrošina, ka pēc 7. pantā minēto liellopu nokaušanas:- neierobežojot 11. panta nosacījumus, no attiecīgā ganāmpulka nedrīkst izvest nevienu liellopu, ja vien kompetentā iestāde nav devusi atļauju, lai tos nekavējoties nokautu. Tomēr kompetentās iestādes var atļaut kastrētu liellopu pārvietošanu saimniecībā ar nosacījumu, ka to dara, lai kastrētos dzīvniekus pārvietotu uz nobarošanas ganāmpulkiem un tālāk uz kautuvi,- attiecīgajā ganāmpulkā veic brucelozes pārbaudes, lai apstiprinātu, ka slimība ir iznīdēta,- dzīvnieku audzēšanu neatsāk tik ilgi, līdz īpaši šim nolūkam atstātie dzīvnieki, kas ir vecāki par 12 mēnešiem, ir sekmīgi izturējuši vienu vai vairākas oficiālas seroloģiskās (brucelozes) pārbaudes. Tomēr liellopiem, kas tikuši vakcinēti saskaņā ar Direktīvas 64/432/EEK noteikumiem, šo pārbaudi nevajag veikt, pirms tie sasnieguši 18 mēnešu vecumu.10. pantsDalībvalstis nodrošina, ka B1 un B2 tipa liellopu ganāmpulkos veic oficiālas seroloģiskas pārbaudes tik ilgi, līdz ganāmpulki atbilst B3 vai B4 tipa prasībām.11. pantsDalībvalstis nodrošina, ka:i) visi B1 tipa ganāmpulku sieviešu dzimuma dzīvnieki un buļļi, kas paredzēti B2 tipa ganāmpulkam:- ja tie ir vecāki par 12 mēnešiem, ir sekmīgi izturējuši oficiāli apstiprinātu seroloģisku pārbaudi, kas veikta 30 dienu laikā pirms dzīvnieku pārvietošanas, un tiem pievienots pārbaudes rezultātu apliecinošs valsts pilnvarota veterinārārsta izsniegts sertifikāts,- pēc nonākšanas galapunktā tūliņ tiek izolēti vismaz uz 60 dienām un gadījumā, ja dzīvnieki ir vecāki par 12 mēnešiem, ir sekmīgi izturējuši vēl vienu oficiāli apstiprinātu seroloģisku pārbaudi, pirms tos pievieno B2 tipa ganāmpulkam;ii) visi B2 tipa ganāmpulku sieviešu dzimuma dzīvnieki un buļļi, kas paredzēti cita tipa B2 ganāmpulkam:- ja tie ir vecāki par 12 mēnešiem, ir sekmīgi izturējuši oficiāli apstiprinātu seroloģisku pārbaudi, kas veikta pēdējo 30 dienu laikā pirms dzīvnieku pārvietošanas, un ir pievienots pārbaudes rezultātu apliecinošs valsts pilnvarota veterinārārsta izsniegts sertifikāts,- pārvietošanas laikā nenonāk saskarē ar ganāmpulka dzīvniekiem, kuriem ir sliktāks veselības stāvoklis;iii) dzīvnieku pārvietošana starp B3 un B4 tipa ganāmpulkiem tiek veikta, ievērojot Direktīvas 64/432/EEK prasības.12. pantsDalībvalstis nodrošina, ka:- tiek veikti oficiāli kontroles pasākumi, lai novērstu ganāmpulka, kurā bruceloze tikusi iznīdēta, atkārtotas inficēšanās iespēju no citiem infekcijas avotiem,- jebkāda liellopu pārvietošana uz slimības izskaušanas plānā ietvertiem ganāmpulkiem vai šādu ganāmpulku starpā tiek pakļauta oficiālai kontrolei,- otrajā ievilkumā minētos pārvietošanas kontroles pasākumus var piemērot, neierobežojot pastāvošos Kopienas pasākumus attiecībā uz dzīvnieku pārvietošanu uz vai no ganāmpulkiem, kas nav inficēti ar brucelozi, un tādiem ganāmpulkiem, kas oficiāli atzīti par neinficētiem ar brucelozi.III NODAĻA Īpaši noteikumi attiecībā uz liellopu tuberkulozi13. pantsDalībvalstis nodrošina, ka paātrināta tuberkulozes izskaušanas plāna ietvaros:a) par saslimstību vai iespējamu saslimstību ar tuberkulozi obligāti un nekavējoties dara zināmu kompetentajai iestādei;b) aizliedz:i) jebkādu terapeitisku vai desensibilizējošu tuberkulozes ārstēšanu;ii) vakcināciju pret tuberkulozi.14. pants1. Ja ganāmpulkā ir dzīvnieks, par kura saslimšanu ar tuberkulozi ir aizdomas, kompetentās iestādes nodrošina, ka pēc iespējas drīzāk tiek veikta oficiāla izmeklēšana, lai apstiprinātu vai izslēgtu saslimstību ar šo slimību.Kamēr vēl nav zināmi izmeklēšanas rezultāti, kompetentās iestādes liek:- pakļaut ganāmpulku oficiālai uzraudzībai,- aizliegt jebkādu pārvietošanu uz vai no ganāmpulka, ja vien kompetentās iestādes nav to atļāvušas, lai dzīvniekus nekavējoties nokautu,- iespējami inficētos dzīvniekus izolēt no citiem ganāmpulka dzīvniekiem.2. 1. punktā minētos rīkojumus neatceļ, pirms saslimstība vai iespējamā saslimstība ar tuberkulozi konkrētajā ganāmpulkā nav oficiāli izslēgta.3. Gadījumā, ja saslimstība ar tuberkulozi ir oficiāli apstiprināta, dalībvalstis veic attiecīgus pasākumus, lai novērstu jebkādu slimības izplatīšanās iespēju un jo īpaši nodrošina, ka:- jebkāda pārvietošana uz vai no ganāmpulka ir aizliegta, ja vien kompetentās iestādes nav to atļāvušas, lai dzīvniekus nekavējoties nokautu,- liellopus, kuru saslimšana ar tuberkulozi ir oficiāli apstiprināta, un liellopus, kas varētu būt no tiem inficējušies, izolē no pārējā ganāmpulka,- liellopiem nekavējoties veic tuberkulozes pārbaudi,- liellopus, kuru saslimšana ar tuberkulozi ir oficiāli apstiprināta, liellopus, kas izmeklēti saskaņā ar trešā ievilkuma prasībām un iegūti nelabvēlīgi rezultāti, un liellopus, ko kompetentās iestādes uzskata par inficētiem, izolē un marķē pirms to nokaušanas saskaņā ar 15. pantu,- inficēto govju pienu drīkst izlietot tikai dzīvnieku barošanai tajā pašā saimniecībā un pēc pienācīgas termiskās apstrādes,- neierobežojot attiecīgo valstu noteikumus attiecībā uz pārtiku, pienu no inficēta ganāmpulka govs var nogādāt piena pārstrādes uzņēmumā tikai, lai tur veiktu pienācīgu termisko apstrādi,- inficēto liellopu liemeņus, liemeņu puses, ceturtdaļas, gabalus un subproduktus, kas paredzēti izbarošanai dzīvniekiem, apstrādā tā, lai novērstu tālākas inficēšanās iespēju,- oficiālie noteikumi tādu uzņēmumu kā kautķermeņu iznīcināšanas rūpnīcas kontrolei nodrošina, ka saražotais materiāls nevar izplatīt tuberkulozi,- mēslus no kūtīm vai citām vietām, kur tika turēti inficētie dzīvnieki, uzglabā pārējiem saimniecības dzīvniekiem nepieejamā vietā, apstrādā ar piemērotu dezinfekcijas līdzekli un uzglabā vēl vismaz trīs nedēļas. Ja mēslus pārklāj ar neinficētu mēslu vai zemes kārtu, dezinfekcijas līdzekļa lietošana nav nepieciešama. Šķidrie atkritumi no kūtīm vai citām vietām, kur tika turēti inficētie dzīvnieki, jādezinficē, ja tos nesavāc reizē ar mēsliem.15. pantsDalībvalstis nodrošina, ka pēc bakterioloģiskas, patoloģiskas vai tuberkulozes pārbaudes veikšanas dzīvniekus, kuru saslimšana ar tuberkulozi ir oficiāli apstiprināta, un tos, kurus kompetentās iestādes uzskata par inficētiem, oficiālā uzraudzībā nokauj cik ātri vien iespējams un ne vēlāk kā 30 dienas pēc tam, kad to īpašniekam vai atbildīgajai personai oficiāli paziņots par analīžu rezultātiem un par viņa pienākumu saskaņā ar slimības izskaušanas plānu nokaut attiecīgos liellopus minētajā laika posmā.Tomēr attiecībā uz dzīvniekiem, kam izmeklēšanas rezultātā konstatēta saslimšana ar tuberkulozi un kam nav klīnisku slimības pazīmju, kompetentās iestādes var pagarināt iepriekšējā daļā paredzēto laika posmu uz ne vairāk kā trim mēnešiem:- ja sieviešu dzimuma dzīvniekam trīs mēnešu laikā gaidāms teļš,- ja jānokauj visi vairāk kā 20 ganāmpulka liellopi, bet tehnisku iemeslu dēļ, kas saistīti ar šim mērķim norīkoto lopkautuvju jaudu, kaušanu nevar veikt tuvāko 30 dienu laikā.16. pantsDalībvalstis nodrošina, ka:1. Pēc 15. pantā minēto liellopu nokaušanas un pirms dzīvnieku audzēšanas atsākšanas, kūtis un citas dzīvnieku turēšanas vietas, visu veidu tvertnes, aparatūru un citus priekšmetus, kas tika lietoti dzīvnieku vajadzībām, tīra un dezinficē oficiālā uzraudzībā un saskaņā ar valsts pilnvarota veterinārārsta rīkojumiem;2. Visus transporta līdzekļus, tvertnes un aparatūru tīra un dezinficē pēc inficēta ganāmpulka dzīvnieku vai šādu dzīvnieku izcelsmes materiāla pārvadāšanas, vai materiāla vai vielu, kas bijuši saskarē ar šādiem dzīvniekiem, pārvadāšanas. Šādu dzīvnieku iekraušanas laukumus pēc to izmantošanas jātīra un jādezinficē;3. Pielietojamo dezinfekcijas līdzekli un tā koncentrācijas oficiāli apstiprinājusi attiecīgās dalībvalsts kompetentā iestāde.17. pantsDalībvalstis nodrošina, ka pēc 15. pantā minēto liellopu nokaušanas:- neierobežojot 19. panta noteikumus, no attiecīgā ganāmpulka nedrīkst izvest nevienu liellopu, ja vien kompetentā iestāde nav devusi atļauju, lai tos nekavējoties nokautu,- attiecīgajā ganāmpulkā veic tuberkulozes pārbaudes, lai apstiprinātu, ka slimība ir iznīdēta,- dzīvnieku audzēšanu neatsāk tik ilgi, līdz ganāmpulkā atstātie liellopi, kas ir vecāki par 6 nedēļām, ir sekmīgi izturējuši vienu vai vairākas oficiālas tuberkulozes pārbaudes.18. pantsDalībvalstis nodrošina, ka tuberkulozes izskaušanas plāna ietvaros visiem T1 un T2 tipa ganāmpulku liellopiem, kas vecāki par sešām nedēļām, vismaz reizi sešos mēnešos veic oficiālu intradermālu tuberkulozes pārbaudi, ko turpina tik ilgi, līdz ganāmpulki atbilst T3 tipa prasībām.19. pantsDalībvalstis nodrošina, ka:i) jebkurš T1 tipa ganāmpulka dzīvnieks, kas paredzēts T2 tipa ganāmpulkam:- ir sekmīgi izturējis intradermālu tuberkulozes pārbaudi, kas veikta pēdējo 30 dienu laikā pirms dzīvnieku pārvietošanas, un ir pievienots pārbaudes rezultātu apliecinošs valsts pilnvarota veterinārārsta izsniegts sertifikāts,- pēc nonākšanas galapunktā tūlīt tiek izolēts vismaz uz 60 dienām un sekmīgi izturējis vēl vienu oficiālu intradermālu tuberkulozes pārbaudi, pirms to pievieno ganāmpulkam;ii) jebkurš T2 tipa ganāmpulka dzīvnieks, kas paredzēts cita tipa T2 ganāmpulkam:- ir sekmīgi izturējis intradermālu tuberkulozes pārbaudi, kas veikta pēdējo 30 dienu laikā pirms dzīvnieku pārvietošanas, un ir pievienots pārbaudes rezultātu apliecinošs valsts pilnvarota veterinārārsta izsniegts sertifikāts,- pārvešanas laikā nenonāk saskarē ar tāda ganāmpulka liellopiem, kam ir sliktāks veselības stāvoklis;iii) liellopu pārvietošana starp T3 tipa ganāmpulkiem tiek veikta, ievērojot Direktīvas 64/432/EEK prasības.20. pantsDalībvalstis nodrošina, ka:- tiek veikti oficiāli kontroles pasākumi, lai novērstu ganāmpulka, kurā tuberkuloze tikusi iznīdēta, atkārtotas inficēšanās iespēju no citiem infekcijas avotiem,- jebkura liellopu pārvietošana uz slimības izskaušanas plānā ietvertiem ganāmpulkiem vai šādu ganāmpulku starpā tiek pakļauta oficiālai kontrolei,- otrajā ievilkumā minētos pārvietošanas kontroles pasākumus var piemērot, neierobežojot spēkā esošos Kopienas pasākumus attiecībā uz pārvietošanu uz vai no ganāmpulkiem, kas oficiāli atzīti par neinficētiem ar tuberkulozi.IV NODAĻA Īpaši noteikumi attiecībā uz liellopu enzootisko leikozi21. pantsKamēr nav stājušies spēkā Kopienas noteikumi un neierobežojot Direktīvas 77/391/EEK 4. panta trešās daļas nosacījumus, leikozes diagnostikā un ganāmpulku klasifikācijā attiecībā uz leikozi piemēro attiecīgās valsts noteikumus.22. pantsDalībvalstis nodrošina, ka leikozes izskaušanas plāna ietvaros:a) par saslimstību vai iespējamu saslimstību ar leikozi un jo īpaši par konstatētajiem liellopu limfatiskās sistēmas un citu orgānu audzējiem obligāti un nekavējoties ziņo kompetentajai iestādei;b) aizliedz jebkādu terapeitisku leikozes ārstēšanu vai vakcināciju pret leikozi.23. pantsNeskatoties ne uz kādiem pasākumiem, kas pieņemti saskaņā ar attiecīgo valstu noteikumiem, ja radušās aizdomas par saslimstību ar leikozi, tiklīdz saslimstība ar leikozi ganāmpulkā ir oficiāli apstiprināta, dalībvalstis veic attiecīgus pasākumus, lai novērstu jebkādu slimības izplatīšanās iespēju un jo īpaši nodrošina, ka:- jebkāda dzīvnieku pārvietošana no šī ganāmpulka ir aizliegta ja vien kompetentās iestādes nav to atļāvušas, lai dzīvniekus nekavējoties nokautu,- attiecīgo ganāmpulku izolē tā, lai nevarētu notikt saskare ar liellopiem, kas nepieder šim ganāmpulkam,- inficēto govju pienu drīkst izlietot tikai dzīvnieku barošanai un pēc pienācīgas termiskās apstrādes vai nogādāt piena pārstrādes uzņēmumā, lai veiktu šādu apstrādi; dzīvnieku barošanu ar termiski neapstrādātu pienu var atļaut tādos ganāmpulkos, kur visi dzīvnieki paredzēti nokaušanai saskaņā ar 24. panta 1. punktu,- inficēto dzīvnieku liemeņus, liemeņu puses, ceturtdaļas, gabalus un subproduktus, kas paredzēti izbarošanai dzīvniekiem, apstrādā tā, lai novērstu tālākas inficēšanās iespēju,- oficiālie noteikumi tādu uzņēmumu kā kautķermeņu iznīcināšanas rūpnīcu kontrolei nodrošina, ka saražotais materiāls nevar izplatīt leikozi,- lauksaimnieks valsts pilnvarotam veterinārārstam dara zināmus visus liellopu nāves vai ārkārtas nokaušanas gadījumus savā saimniecībā.24. pantsDalībvalstis nodrošina, ka leikozes izskaušanas plāna ietvaros:1. Ja tas paredz visu ganāmpulka, kurā oficiāli apstiprināta saslimstība ar leikozi, liellopu nokaušanu, šos dzīvniekus nokauj laika posmā, ko nosaka kompetentās iestādes;2. Ja šis plāns paredz tikai to liellopu nokaušanu, kuru saslimšana ar leikozi ir oficiāli apstiprināta, un, iespējams, to liellopu nokaušanu, kurus kompetentās iestādes uzskata par inficētiem, minēto nokaušanu veic 30 dienu laikā pēc tam, kad to īpašniekam vai atbildīgajai personai oficiāli paziņots par analīžu rezultātiem un par viņa pienākumu saskaņā ar slimības izskaušanas plānu nokaut attiecīgos liellopus minētajā laika posmā.25. pantsDalībvalstis nodrošina, ka 24. panta 2. punktā paredzētās nokaušanas gadījumā:- no attiecīgā ganāmpulka nedrīkst izvest nevienu liellopu, ja vien kompetentās iestādes nav devušas šādu atļauju, lai dzīvnieku nekavējoties nokautu,- attiecīgajā ganāmpulkā veic leikozes testus, lai apstiprinātu, ka slimība ir iznīdēta,- tikai dzīvniekus no tādiem ganāmpulkiem, ko kompetentās iestādes uzskata par neinficētiem ar leikozi, var izmantot dzīvnieku audzēšanas atsākšanai ganāmpulkā.26. pantsDalībvalstis nodrošina, ka:1. Pēc 24. pantā minēto liellopu nokaušanas un pirms dzīvnieku audzēšanas atsākšanas kūtis un citas dzīvnieku turēšanas vietas, visu veidu tvertnes, aparatūru un citus priekšmetus, kas tika lietoti dzīvnieku vajadzībām, tīra un dezinficē oficiālā uzraudzībā un saskaņā ar valsts pilnvarota veterinārārsta rīkojumiem;2. Visus transporta līdzekļus, tvertnes un aparatūru tīra un dezinficē pēc tādu inficētu dzīvnieku vai dzīvnieku izcelsmes materiāla pārvadāšanas vai materiāla, vai vielu, kas bijuši saskarē ar šādiem dzīvniekiem, pārvadāšanas. Šādu dzīvnieku iekraušanas laukumi pēc to izmantošanas jātīra un jādezinficē;3. Pielietojamo dezinfekcijas līdzekli un tā koncentrācijas oficiāli apstiprinājusi attiecīgās dalībvalsts kompetentā iestāde.27. pantsDalībvalstis nodrošina, ka liellopi no ganāmpulkiem, kuros dzīvnieki atzīti par veseliem, nenonāk saskarē ar liellopiem no ganāmpulkiem, par kuriem šāda atzinuma nav.V NODAĻA Nobeiguma noteikumi28. pantsLīdz Direktīvā 77/391/EEK paredzētā trīs gadu ilgā laika posma beigām Komisija iesniedz Padomei ziņojumu par minētajā direktīvā paredzēto plānu īstenošanu, kam vajadzības gadījumā pievienoti priekšlikumi dalībvalstu profilaktisko pasākumu ciešākai saskaņošanai.29. pants1. Direktīva 77/391/EEK stājas spēkā 1978. gada 1. janvārī.2. Normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai īstenotu saskaņā ar Direktīvas 77/391/EEK 9. panta 2. punktu pieņemtos valsts plānus slimību paātrinātai izskaušanai, dalībvalstīs stājas spēkā tajā datumā, ko Komisija noteikusi savā lēmumā par plānu apstiprināšanu, un attiecībā uz 1978. gada laikā pieņemtajiem plāniem – ne vēlāk kā 1978. gada 31. decembrī.3. Direktīvas 77/391/EEK 6. panta 1. punktā plānu īstenošanai paredzēto trīs gadus ilgo laika posmu katrai dalībvalstij skaita no Komisijas saskaņā ar 2. punktu noteiktā datuma. Tomēr Kopienas finansiālais atbalsts visos gadījumos attiecas uz kaušanu, kas notikusi līdz 1982. gada 1. janvārim.4. Padome ar vienprātīgu lēmumu un pēc Komisijas priekšlikuma gadījumā, ja plāna īstenošanas uzsākšana noteiktajā datumā kādās dalībvalstīs ir saistīta ar būtiskām grūtībām, var attiecībā uz šādām valstīm atlikt 2. un 3. punktā noteiktos datumus uz laiku, kas nav ilgāks par vienu gadu.30. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 1977. gada 13. decembrīPadomes vārdā –priekšsēdētājsA. Humblet[1] OV L 145, 13.6.1977., 44. lpp.[2] OV 121, 29.7.1964., 1977./64. lpp.[3] OV L 26, 31.1.1977., 81. lpp.[4] OV L 15, 19.1.1978., 32. lpp.--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 2006/139/EK ( 2006. gada 20. decembris ), ar ko groza Padomes Direktīvu 76/769/EEK attiecībā uz arsēna savienojumu tirgū laišanas un lietošanas ierobežojumiem, lai pielāgotu tās I pielikumu tehnikas attīstībai   (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               29.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 384/94

      KOMISIJAS DIREKTĪVA 2006/139/EK
   (2006. gada 20. decembris),
   ar ko groza Padomes Direktīvu 76/769/EEK attiecībā uz arsēna savienojumu tirgū laišanas un lietošanas ierobežojumiem, lai pielāgotu tās I pielikumu tehnikas attīstībai
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Padomes 1976. gada 27. jūlija Direktīvu 76/769/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz dažu bīstamu vielu un produktu tirgū laišanas un lietošanas ierobežojumiem (1), un jo īpaši tās 2.a pantu,
   tā kā:

               (1)

               Direktīva 76/769/EEK ļauj lietot dažus arsēna savienojumus kā biocīdus kokapstrādē un paredz noteikumus ar arsēnu apstrādātas koksnes laišanai tirgū un lietošanai.

               (2)

               Biocīdo produktu laišanu tirgū un lietošanu reglamentē arī Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 16. februāra Direktīva 98/8/EK par biocīdo produktu laišanu tirgū (2). Atbilstīgi Direktīvai 98/8/EK saistībā ar Komisijas 2003. gada 4. novembra Regulu (EK) Nr. 2032/2003 par 10 gadu darba programmas otro fāzi, kas minēta Eiropas 16. panta 2. punktā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 98/8/EK par biocīdo produktu laišanu tirgū, un ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1896/2000 (3), no 2006. gada 1. septembra nav iespējams laist tirgū un lietot koksnes konservēšanas nolūkos biocīdos produktus, kas satur arsēnu un arsēna savienojumus, ja šīs vielas nav atļautas saskaņā ar Direktīvas 98/8/EK 5. panta 1. punktu.

               (3)

               Lai nodrošinātu attiecīgo tiesību aktu saskaņotu piemērošanu, Direktīvas 98/8/EK noteikumiem jāpielāgo Direktīvas 76/769/EEK noteikumi attiecībā uz biocīdajiem produktiem, kas satur arsēna savienojumus.

               (4)

               Direktīvas 76/769/EEK noteikumi attiecībā uz koksni, kas apstrādāta ar arsēnu, atbilstoši nenošķir šādas koksnes laišanu tirgū pirmoreiz un tās atkārtotu lietošanu. Tāpēc jāprecizē šie noteikumi un jo īpaši attiecībā uz šādas koksnes laišanu lietoto preču tirgū.

               (5)

               Tāpēc attiecīgi jāgroza Direktīva 76/769/EEK.

               (6)

               Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi Bīstamo vielu un produktu tirdzniecības tehnisko šķēršļu novēršanas un tehniskās modernizēšanas direktīvu komiteja,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 76/769/EEK I pielikumu groza, kā noteikts šīs direktīvas pielikumā.
   2. pants
   1.   Dalībvalstis vēlākais līdz 2007. gada 30. jūnijam pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara zināmus Komisijai minēto tiesību aktu noteikumus un minēto tiesību aktu un šīs direktīvas atbilstības tabulu.
   Dalībvalstis piemēro minētos tiesību aktus vēlākais no 2007. gada 30. septembra.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos tiesību aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu, vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   3. pants
   Šī direktīva stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   4. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2006. gada 20. decembrī

            Komisijas vārdā —

            priekšsēdētāja vietnieks

         Günter VERHEUGEN

      (1)  OV L 262, 27.9.1976., 201. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2005/90/EK (OV L 33, 4.2.2006., 28. lpp.).

      (2)  OV L 123, 24.4.1998., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2006/50/EK (OV L 142, 30.5.2006., 6. lpp.).

      (3)  OV L 307, 24.11.2003., 1. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1048/2005 (OV L 178, 9.7.2005., 1. lpp.).

      PIELIKUMS
      Direktīvas 76/769/EEK I pielikuma 20. punktu aizstāj ar šādu punktu:

                                 “20.

                                 Arsēna savienojumi

                                 1.

                                 Nedrīkst laist tirgū vai lietot kā vielas un produktu sastāvdaļas, kuras paredzēts lietot, aizsardzībai pret mikroorganismu, augu vai dzīvnieku nosēdumu (apglumējumu) veidošanos:

                                             —

                                             uz laivu korpusiem,

                                             —

                                             uz sprostiem, plostiem, tīkliem un visām citām ierīcēm vai aprīkojuma, ko izmanto zivkopībā vai gliemeņu audzēšanā,

                                             —

                                             uz visām pilnīgi vai daļēji iegremdētām ierīcēm vai aprīkojuma.

                                 2.

                                 Nedrīkst laist tirgū vai lietot kā vielas un produktu sastāvdaļas, kuras paredzēts lietot, lai attīrītu rūpniecības notekūdeņus, neatkarīgi no to pielietojuma veida.

                                 3.

                                 Nedrīkst lietot koksnes konservēšanai. Turklāt šādi apstrādātu koksni nedrīkst laist tirgū.

                                 4.

                                 Tomēr, atkāpjoties no iepriekšminētā,

                                             a)

                                             attiecībā uz vielām un produktiem, ko izmanto koksnes konservēšanai, tos drīkst lietot tikai rūpnieciskās iekārtās, kurās koksni piesūcina vakuumā vai paaugstinātā spiedienā, ja šie savienojumi ir C tipa vara, hroma, arsēna (CCA) neorganisko savienojumu šķīdumi un ja tie ir atļauti saskaņā ar Direktīvas 98/8/EK 5. panta 1. punktu. Šādi apstrādātu koksni nedrīkst laist tirgū, pirms nav pabeigta aizsardzības līdzekļa fiksācija;

                                             b)

                                             koksni, kas apstrādāta ar CCA šķīdumiem rūpnieciskās iekārtās, saskaņā ar a) apakšpunktu var laist tirgū profesionālai un rūpnieciskai lietošanai ar noteikumu, ka nepieciešams saglabāt koksnes strukturālo veselumu, kas vajadzīgs cilvēku un mājlopu drošībai un izmantošanas laikā nav paredzama saskare ar ādu,

                                                         —

                                                         kā koka konstrukciju būvelementus sabiedriskās un lauksaimniecības ēkās, administratīvās ēkās un ražošanas telpās,

                                                         —

                                                         tiltos un tiltu konstrukcijās,

                                                         —

                                                         kā koka konstrukciju būvelementus saldūdens zonās un iesāļos ūdeņos, piemēram, molos un tiltos,

                                                         —

                                                         kā trokšņa aizsargbarjeras,

                                                         —

                                                         lavīnu aizsargkonstrukcijās,

                                                         —

                                                         iežogojumos un barjerās uz automaģistrālēm,

                                                         —

                                                         kā mizotus apaļkoksnes skujkoku mietus lopu iežogojumiem,

                                                         —

                                                         aizsargkonstrukcijās pret augsnes noslīdēšanu,

                                                         —

                                                         kā elektroenerģijas pārvades un telekomunikāciju līniju stabus,

                                                         —

                                                         kā pazemes dzelzceļa gulšņus;

                                             c)

                                             neierobežojot citus Kopienas noteikumus par bīstamu vielu un produktu klasifikāciju, iepakošanu un marķēšanu, katru apstrādāto kokmateriālu, ko laiž tirgū, atsevišķi marķē šādi: “Tikai profesionālai un rūpnieciskai lietošanai! Satur arsēnu!”. Turklāt uz visiem kokmateriāliem, ko laiž tirgū iepakojumos, jābūt arī etiķetei ar šādu norādi: “Strādājot ar šo koksni, lietot cimdus! Cērtot vai kā citādi apstrādājot šo koksni, lietot aizsargbrilles un aizsargmasku pret putekļiem! Koksnes atkritumus apsaimniekot kā bīstamos atkritumus!”

                                             d)

                                             a) apakšpunktā minēto apstrādāto koksni nedrīkst lietot:

                                                         —

                                                         dzīvojamās vai mājsaimniecības ēkās neatkarīgi no izmantošanas mērķa,

                                                         —

                                                         jebkādā nolūkā, ja pastāv risks vairākkārtējai saskarei ar ādu,

                                                         —

                                                         jūras ūdeņos,

                                                         —

                                                         lauksaimniecībā, izņemot kā mietus mājlopu iežogojumā, un celtniecībā saskaņā ar b) apakšpunktu,

                                                         —

                                                         nekādā nolūkā, ja apstrādātā koksne var nonākt saskarē ar starpproduktiem vai galaproduktiem, ko paredzēts lietot pārtikā un/vai dzīvnieku barībā.

                                 5.

                                 Koksne, kas apstrādāta ar arsēna savienojumiem, ko Kopienā lietoja līdz 2007. gada 30. septembrim vai ko laida tirgū saskaņā ar šīs direktīvas noteikumiem, var palikt tirgū un to var lietot arī turpmāk līdz lietošanas laika beigām.

                                 6.

                                 Koksni, kas apstrādāta ar C tipa CCA šķīdumiem, ko Kopienā lietoja līdz 2007. gada 30. septembrim vai ko laida tirgū saskaņā ar šīs direktīvas noteikumiem,

                                             —

                                             var lietot vai lietot atkārtoti, ievērojot 4. punkta b), c) un d) apakšpunktā minētos noteikumus attiecībā uz šādas koksnes lietošanu,

                                             —

                                             var laist lietoto preču tirgū, ievērojot 4. punkta b), c) un d) apakšpunktā minētos noteikumus attiecībā uz šādas koksnes lietošanu.

                                 7.

                                 Koksni, kas apstrādāta ar cita veida CCA šķīdumiem, nekā tiem, ko Kopienā lietoja līdz 2007. gada 30. septembrim, dalībvalstis var atļaut

                                             —

                                             lietot vai lietot atkārtoti, ievērojot 4. punkta b), c) un d) apakšpunktā minētos noteikumus attiecībā uz šādas koksnes lietošanu,

                                             —

                                             laist lietoto preču tirgū, ievērojot 4. punkta b), c) un d) apakšpunktā minētos noteikumus attiecībā uz šādu koksni.”


title: Komisijas Direktīva 2013/2/ES ( 2013. gada 7. februāris ) par Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 94/62/EK par iepakojumu un izlietoto iepakojumu I pielikuma grozījumiem  Dokuments attiecas uz EEZ

text:
               8.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 37/10

         KOMISIJAS DIREKTĪVA 2013/2/ES
   (2013. gada 7. februāris)
   par Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 94/62/EK par iepakojumu un izlietoto iepakojumu I pielikuma grozījumiem
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 1994. gada 20. decembra Direktīvu 94/62/EK par iepakojumu un izlietoto iepakojumu (1) un jo īpaši tās 3. panta 1. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Direktīvas 94/62/EK 3. panta 1. punktā definēts iepakojums, nosakot vairākus tā noteikšanas kritērijus. Direktīvas I pielikumā uzskaitītie priekšmeti ir piemēri, kas ilustrē minēto kritēriju piemērošanu.

               (2)

               Tiesiskās noteiktības un iepakojuma definīcijas interpretācijas saskaņošanas labad ir nepieciešams pārskatīt un grozīt ilustrējošo piemēru sarakstu, lai viestu skaidrību arī citos gadījumos, kad palikusi neskaidra robeža starp to, kas ir, un to, kas nav iepakojums. Pārskatot ievēroti dalībvalstu un ekonomikas dalībnieku aicinājumi pilnveidot direktīvas īstenošanu un veidot visā iekšējā tirgū vienādus konkurences apstākļus.

               (3)

               Tādēļ atbilstīgi jāgroza Direktīva 94/62/EK.

               (4)

               Ar Direktīvas 94/62/EK 21. pantu izveidotā komiteja nav sniegusi atzinumu par šajā direktīvā paredzētajiem pasākumiem, tāpēc Komisija priekšlikumu par minētajiem pasākumiem iesniedza Padomei un nosūtīja Eiropas Parlamentam. Padome nav rīkojusies divu mēnešu laikā, kā paredzēts 5.a pantā Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmumā 1999/468/EK, ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību (2), un tāpēc Komisija bez kavēšanās ir iesniegusi priekšlikumu Eiropas Parlamentam. Parlaments četru mēnešu laikā pēc minētās nosūtīšanas neiebilda pret pasākumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 94/62/EK I pielikumu aizstāj ar šās direktīvas pielikumu.
   2. pants
   1.   Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šās direktīvas prasības vēlākais līdz 2013. gada 30. septembrim. Dalībvalstis tūlīt dara Komisijai zināmus minēto noteikumu tekstus.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   3. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   4. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2013. gada 7. februārī

            Komisijas vārdā –

            priekšsēdētājs

         José Manuel BARROSO

      (1)  OV L 365, 31.12.1994., 10. lpp.

      (2)  OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp.

      PIELIKUMS

            “I PIELIKUMS

               PASKAIDROJOŠI PIEMĒRI DIREKTĪVAS 3. PANTA 1. PUNKTĀ MINĒTAJIEM KRITĒRIJIEM

               Kritērija i) paskaidrojošie piemēri

               Iepakojums

                        Saldumu kārbas

                        CD kārbiņu iesaiņojuma plēve

                        Pasta sūtījumu maisiņi katalogiem un žurnāliem (kopā ar žurnālu)

                        Kūku formiņas, kas tiek pārdotas kopā ar kūku

                        Ar lokanu materiālu (piemēram, plastikāta plēvi, alumīniju vai papīru) aptīti rullīši, caurulītes un cilindri, izņemot rullīšus, caurulītes un cilindrus, kas veidoti kā daļa no ražošanas iekārtas un kurus neizmanto, lai ražojumu iepakotu kā tirdzniecības vienību

                        Puķu podi, kas paredzēti izmantošanai tikai augu pārdošanas un transportēšanas laikā, bet kuros augi nepaliek visā veģetācijas laikā

                        Stikla pudelītes injekciju šķīdumiem

                        CD statņi (kas tiek pārdoti kopā ar CD un nav paredzēti CD glabāšanai)

                        Drēbju pakaramie (kas tiek pārdoti kopā ar apģērbu)

                        Sērkociņu kastītes

                        Sterilās barjersistēmas (produkta sterilitātes saglabāšanai vajadzīgie maisiņi, paliktņi un materiāli)

                        Dzērienu automātu kapsulas (piemēram, kafijas, kakao, piena), kas pēc izlietošanas paliek tukšas

                        Uzpildāmi tērauda baloni dažādu veidu gāzei, izņemot ugunsdzēšanas aparātus

               Priekšmeti, kas nav iepakojums

                        Puķu podi, kuros augi paliek visā veģetācijas laikā

                        Darbarīku kastes

                        Tējas maisiņi

                        Siera vaska apvalki

                        Desu apvalki

                        Drēbju pakaramie (kas tiek pārdoti atsevišķi)

                        Kafijas kapsulas dzērienu automātiem, kafijas iepakojuma maisiņi no folijas un kafijas spilventiņi no filtrpapīra, kas tiek izmesti kopā ar izlietoto kafijas produktu

                        Printeru kasetnes

                        CD, DVD un video kārbiņas (kas tiek pārdotas kopā ar CD, DVD vai video)

                        CD statņi (kas tiek pārdoti tukši un ir paredzēti CD glabāšanai)

                        Šķīstoši maisi mazgāšanas līdzekļiem

                        Kapu gaismekļi (sveču trauciņi)

                        Mehāniskās dzirnaviņas (kombinācijā ar uzpildāmu trauku, piemēram, uzpildāmas piparu dzirnaviņas)

               Kritērija ii) paskaidrojošie piemēri

               Iepakojums, kas izstrādāts un paredzēts piepildīšanai tirdzniecības vietā

                        Papīra vai plastmasas iepirkumu maisiņi

                        Vienreizlietojamie šķīvji un tases

                        Iesaiņojamā plēve

                        Sviestmaižu maisiņi

                        Alumīnija folija

                        Plastmasas folija tīrajām drēbēm, kas paredzēta izmantošanai veļas mazgātavās

               Priekšmeti, kas nav iepakojums

                        Maisāmais kociņš

                        Vienreizlietojamie galda piederumi

                        Iesaiņojamais papīrs (kas tiek pārdots atsevišķi)

                        Papīra formiņas cepšanai (kas tiek pārdotas tukšas)

                        Kūku formiņas, kas tiek pārdotas atsevišķi

               Kritērija iii) paskaidrojošie piemēri

               Iepakojums

            Etiķetes, ko piekar vai piestiprina tieši produktam

               Iepakojuma daļas

                        Skropstu tušas birstīte, kas ir daļa no iepakojuma vāciņa

                        Lipīgās etiķetes, kas piestiprinātas citam iepakojumam

                        Skaviņas

                        Plastmasas uzmavas

                        Dozators, kas ir daļa no mazgāšanas līdzekļu iepakojuma vāciņa

                        Mehāniskās dzirnaviņas (kombinācijā ar atkārtoti neuzpildāmu trauku, kas piepildīts ar produktu, piemēram, ar pipariem piepildītas piparu dzirnaviņas)

               Priekšmeti, kas nav iepakojums

            Radiofrekvenču identifikācijas (RFID) birkas.”


title: Komisijas Direktīva 2003/26/EK (2003. gada 3. aprīlis), ar ko tehnikas attīstībai pielāgo Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/30/EK attiecībā uz komerciālo transportlīdzekļu ātruma ierobežošanas ierīcēm un izplūdes gāzu emisijuDokuments attiecas uz EEZ.

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32003L0026

Oficiālais Vēstnesis L 090 , 08/04/2003 Lpp. 0037 - 0040

		Komisijas Direktīva 2003/26/EK(2003. gada 3. aprīlis),ar ko tehnikas attīstībai pielāgo Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/30/EK attiecībā uz komerciālo transportlīdzekļu ātruma ierobežošanas ierīcēm un izplūdes gāzu emisiju(dokuments attiecas uz EEZ)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/30/EK (2000. gada 6. jūnijs) par Kopienā izmantotu komerciālo transportlīdzekļu tehniskām pārbaudēm uz ceļiem [1], jo īpaši tās 8. pantu,tā kā:(1) Direktīva 2000/30/EK attiecas uz tiesisku regulējumu komerciālo transportlīdzekļu tehnisko pārbaužu veikšanai uz ceļiem neatkarīgi no tā, vai tie pārvadā pasažierus vai kravu. Atbilstoši šai direktīvai, dalībvalstīm jāpapildina ikgadējā tehniskā apskate ar negaidītām komerciālo transportlīdzekļu parku reprezentējošas daļas pārbaudēm uz to ceļiem katru gadu.(2) Uz tehniskās apskates jomu attiecas Padomes Direktīva 96/96/EK (1996. gada 20. decembris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju tehniskajām apskatēm [2], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2001/11/EK [3], kas attiecas uz regulāru tehniskās apskates veikšanu, un ar Direktīvu 2000/30/EK, ko piemēro smago komerciālo transportlīdzekļu tehniskajām pārbaudēm uz ceļiem. Abās direktīvās tehniskos pielāgojumus veic viena un tā pati komiteja un vienā un tajā pašā kārtībā.(3) Direktīva 96/96/EK ir tikusi grozīta, nosakot stingrākas emisijas robežas dažu kategoriju mehāniskajiem transportlīdzekļiem un ātruma ierobežošanas ierīču funkcionālo pārbaudi smagajiem komerciālajiem transportlīdzekļiem. Lai būtu viendabība ar minēto direktīvu, arī Direktīva 2000/30/EK jāpielāgo tā, lai iekļautu tajā jaunus tehniskos noteikumus, sevišķi iekļaujot iebūvētas diagnostikas sistēmas (OBD) un ātruma ierobežošanas ierīces tehnisko pārbaužu uz ceļiem darbības jomā. Ir vajadzīgs arī atjaunināt Direktīvu 2000/30/EK (kopā ar Direktīvu 96/96/EK), lai iekļautu tajās pārskatītās emisijas testēšanas robežvērtības dažu kategoriju mehāniskajiem transportlīdzekļiem.(4) Šīs direktīvas noteikumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi ar Direktīvas 96/96/EEK 8. pantu izveidotā Komiteja pielāgošanai tehnikas attīstībai,IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.1. pantsDirektīvas 2000/30/EK I un II pielikumu groza saskaņā ar šīs direktīvas pielikumu.2. pants1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai vēlākais līdz 2004. gada 1. janvārim nodrošinātu atbilstību šai direktīvai. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju.Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver norādi uz šo direktīvu vai šādu norādi pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda norāde.2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to savu tiesību aktu noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, kuru reglamentē šī direktīva.3. pantsŠī direktīva stājas spēkā 20. dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.4. pantsŠī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.Briselē, 2003. gada 3. aprīlīKomisijas vārdā —priekšsēdētāja vietnieceLoyola De Palacio[1] OV L 203, 10.8.2000., 1. lpp.[2] OV L 46, 17.2.1997., 1. lpp.[3] OV L 48, 17.2.2001., 20. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSDirektīvas 2000/30/EK I un II pielikumā izdara šādus grozījumus.1. Direktīvas I pielikuma 10. punkta k) apakšpunktu aizstāj ar šādu apakšpunktu:"k) ātruma ierobežošanas ierīce (uzstādīšana un darbība)".2. Direktīvas II pielikumu groza šādi.- Pielikuma 2. punktu aizstāj ar šādu punktu:"2. Īpaši nosacījumi attiecībā uz izplūdes gāzu emisijām2.1. Mehāniskie transportlīdzekļi, kas aprīkoti ar dzirksteļaizdedzes (benzīna) motoriema) Ja izplūdes gāzu emisiju nekontrolē ar uzlabotu emisijas kontroles sistēmu, piemēram, trīskomponentu katalītisko neitralizatoru, ko kontrolē ar lambda zondi, tad veic:1. Vizuālo apskati izplūdes sistēmai, lai pārbaudītu, vai tā ir pilnīga, apmierinošā stāvoklī un vai tai nav noplūžu.2. Vizuālo apskati ikvienai emisijas kontroles iekārtai, kuru uzmontējis ražotājs, lai pārbaudītu, vai tā ir pilnīga, apmierinošā stāvoklī un vai tai nav noplūžu.Pēc pietiekami ilgas motora kondicionēšanas (ņemot vērā transportlīdzekļa ražotāja ieteikumus) oglekļa oksīda (CO) saturu izplūdes gāzēs mēra, kad motors strādā brīvgaitā (bez slodzes).Maksimālā pieļaujamā CO koncentrācija izplūdes gāzēs ir tāda, kādu noteicis transportlīdzekļa ražotājs. Ja šī informācija nav pieejama vai arī ja dalībvalstu kompetentās iestādes nolemj neizmantot to kā atsauci, tad CO saturs nedrīkst pārsniegt:i) transportlīdzekļiem, kas reģistrēti vai pirmoreiz nodoti ekspluatācijā laika posmā starp dienu, kad dalībvalstis noteica, ka transportlīdzekļiem jāatbilst Direktīvas 70/220/EEK [1] noteikumiem, un 1986. gada 1. oktobri: CO - 4,5 tilpuma procentus;ii) transportlīdzekļiem, kas reģistrēti vai pirmoreiz nodoti ekspluatācijā pēc 1986. gada 1. oktobra - 3,5 tilpuma procentus.b) Ja izplūdes gāzu emisiju kontrolē ar uzlabotu emisijas kontroles sistēmu, piemēram, trīskomponentu katalītisko neitralizatoru, ko kontrolē ar lambda zondi, tad veic:1. Vizuālo apskati izplūdes sistēmai, lai pārbaudītu, vai tā ir pilnīga, apmierinošā stāvoklī un vai tai nav noplūžu.2. Vizuālo apskati ikvienai emisijas kontroles iekārtai, kuru uzmontējis ražotājs, lai pārbaudītu, vai tā ir pilnīga, apmierinošā stāvoklī un vai tai nav noplūžu.3. Transportlīdzekļa emisijas kontroles sistēmas efektivitātes noteikšanu, mērot lambda vērtību un CO saturu izplūdes gāzēs saskaņā ar 4. iedaļu vai procedūrām, kuras ir ieteikuši ražotāji un kuras ir apstiprinātas tipa apstiprināšanas laikā. Katras pārbaudes gadījumā motors ir sagatavots atbilstoši transportlīdzekļa ražotāju ieteikumiem.4. Pa izplūdes cauruli izvadīto izmešu robežvērtībasMaksimālā pieļaujamā CO koncentrācija izplūdes gāzēs ir tāda, kādu noteicis transportlīdzekļa izgatavotājs. Ja šī informācija nav pieejama, tad maksimālais pieļaujamais CO saturs nedrīkst pārsniegt:i) Mērot motora brīvgaitas režīmā:Maksimālais pieļaujamais CO saturs izplūdes gāzēs nedrīkst pārsniegt 0,5 tilpuma procentus, bet tiem transportlīdzekļiem, kuru tips apstiprināts ar atbilstošām robežvērtībām, kas minētas tabulas A vai B rindiņā, kas sniegta I pielikuma 5.3.1.4. punktā Direktīvā 70/220/EEK, kas grozīta ar Direktīvu 98/69/EK [2] vai turpmākajiem grozījumiem, maksimālais CO saturs nedrīkst pārsniegt 0,3 tilpuma procentus. Ja atbilstība Direktīvai 70/220/EEK, kura grozīta ar Direktīvu 98/69/EK, nav iespējama, tad iepriekš minētos noteikumus piemēro transportlīdzekļiem, kuri reģistrēti vai pirmoreiz nodoti ekspluatācijā pēc 2002. gada 1. jūlija.ii) Mērot tad, kad motors darbojas ar lielu brīvgaitas ātrumu (bez slodzes), pie motora apgriezienu skaita vismaz 2000 min−1:CO saturs: maksimāli 0,3 tilpuma procenti, bet tiem transportlīdzekļiem, kuru tips apstiprināts ar atbilstošām robežvērtībām, kas minētas tabulas A vai B rindiņā, kas sniegta I pielikuma 5.3.1.4. punktā Direktīvā 70/220/EEK, kas grozīta ar Direktīvu 98/69/EK vai turpmākajiem grozījumiem, maksimālais CO saturs nedrīkst pārsniegt 0,2 tilpuma procentus. Ja atbilstība Direktīvai 70/220/EEK, kura grozīta ar Direktīvu 98/69/EK, nav iespējama, tad iepriekš minētos noteikumus piemēro transportlīdzekļiem, kuri reģistrēti vai pirmoreiz nodoti ekspluatācijā pēc 2002. gada 1. jūlija.Lambda: 1 ± 0,03 vai saskaņā ar ražotāja specifikācijām.iii) Mehāniskajiem transportlīdzekļiem, kas aprīkoti ar iebūvētām diagnostikas sistēmām (OBD) saskaņā ar Direktīvu 70/220/EEK (kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 98/69/EK un saskaņā ar turpmākajiem grozījumiem), dalībvalstis alternatīvi i) punktā noteiktajai pārbaudei drīkst noteikt izplūdes sistēmas darbības pareizību, attiecīgi nolasot OBD ierīces rādījumu un vienlaicīgi pārbaudot OBD sistēmas darbības pareizību.2.2. Mehāniskie transportlīdzekļi, kas aprīkoti ar dzirksteļaizdedzes motoriem (dīzeļmotoriem)a) Izplūdes gāzu dūmainība brīvā paātrinājuma laikā (bez slodzes no brīvgaitas stāvokļa līdz atslēgšanās ātrumam) jāmēra, kad pārnesumkārbas svira atrodas neitrālā pozīcijā un kad ir ieslēgts sajūgs.b) Transportlīdzekļa iepriekšēja sagatavošana:1. Transportlīdzekļus var pārbaudīt bez iepriekšējas sagatavošanas, taču drošības apsvērumu dēļ jāpārbauda, vai motors ir silts un vai tā mehāniskais stāvoklis ir apmierinošs.2. Izņemot d) apakšpunkta 5. daļā minēto, nevienu transportlīdzekli nenoraida, ja vien nav veikta iepriekšēja sagatavošana atbilstīgi turpmāk minētajām prasībām:i) Motors ir pilnīgi silts, ja tā eļļas temperatūra, kas eļļas līmeņa dziļummēra atverē ir izmērīta ar zondi, ir vismaz 80 °C, vai arī ierastā darba temperatūrā, ja izmērītā temperatūra ir zemāka, un līdzvērtīgai jābūt motora bloka temperatūrai, kas noteikta pēc infrasarkanā starojuma līmeņa. Ja transportlīdzekļa konfigurācijas dēļ šis mērījums nav iespējams, motora normālu darba temperatūru var panākt ar citiem līdzekļiem, piemēram, darbinot motora dzesējošo ventilatoru.ii) Izplūdes sistēmu iztīra, izmantojot vismaz trīs brīvā paātrinājuma ciklus vai kādu līdzvērtīgu metodi.c) Testa metode:1. Ikvienas ražotāja uzmontētās emisijas kontroles iekārtas vizuālā apskate, lai pārbaudītu, vai tā ir pilnīga, apmierinošā stāvoklī un vai tai nav noplūžu.2. Pirms katra brīvā paātrinājuma cikla sākšanas motoram un jebkuram uzstādītajam turbokompresoram jādarbojas brīvgaitā. Tas nozīmē, ka lieljaudas dīzeļmotoru gadījumā pēc gāzes pedāļa atlaišanas jānogaida vismaz 10 sekundes.3. Katra brīvā paātrinājuma cikla sākšanai gāzes pedālis pilnībā jānospiež ātri un vienmērīgi (ne ilgāk kā vienā sekundē), bet bez spēka, lai no augstspiediena sūkņa panāktu maksimālo padevi.4. Katra brīvā paātrinājuma cikla laikā motors pirms gāzes pedāļa atlaišanas sasniedz atslēgšanās ātrumu vai — transportlīdzekļiem ar automātisko pārnesumkārbu — ražotāja norādīto ātrumu, vai arī, ja šie dati nav pieejami, tad divas trešdaļas no atslēgšanās ātruma. To var pārbaudīt, piemēram, kontrolējot motora ātrumu vai paredzot pietiekamu laiku starp pirmo gāzes pedāļa nospiešanu un atlaišanu, kas I pielikuma 1. un 2. kategorijas transportlīdzekļiem ir vismaz divas sekundes.d) Robežvērtības:1. Koncentrācijas līmenis nedrīkst pārsniegt līmeni, kas norādīts uz plāksnītes saskaņā ar Padomes Direktīvu 72/306/EEK [3].2. Ja šī informācija nav pieejama vai arī ja dalībvalstu kompetentās iestādes nolemj neizmantot to kā atsauci, tad koncentrācijas līmenis nedrīkst pārsniegt to līmeni, kuru noteicis ražotājs vai arī absorbcijas koeficienta robežvērtības, kuras ir šādas:Maksimālais absorbcijas koeficients:- dīzeļmotoriem bez turbopūtes = 2,5 m−1,- dīzeļmotoriem ar turbopūti = 3,0 m−1- 1,5 m−1 robežvērtību piemēro turpmāk minētajiem transportlīdzekļiem, kuru tips apstiprināts ar atbilstošām robežvērtībām, kuras norādītas:a) tabulas B rindiņā, kas sniegta I pielikuma 5.3.4.1. punktā Direktīvā 70/220/EEK, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 98/69/EK — (Mazjaudas transportlīdzekļu dīzeļmotori — Euro 4);b) tabulu B1 rindiņā, kas sniegtas I pielikuma 6.2.1. punktā Direktīvā 88/77/EEK, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 1999/96/EK — (Lieljaudas transportlīdzekļu dīzeļmotori — Euro 4);c) tabulu B2 rindiņā, kas sniegtas I pielikuma 6.2.1. punktā Direktīvā 88/77/EEK, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 1999/96/EK — (Lieljaudas transportlīdzekļu dīzeļmotori — Euro 5);d) tabulu C rindiņā, kas sniegtas I pielikuma 6.2.1. punktā Direktīvā 88/77/EEK, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 1999/96/EK — (Lieljaudas transportlīdzekļi — EEV);vai robežvērtības Direktīvas 70/220/EEK jaunākajos grozījumos, kura grozīta ar Direktīvu 98/69/EK, vai robežvērtības Direktīvas 88/77/EEK jaunākajos grozījumos, kura grozīta ar Direktīvu 1999/96/EK, vai līdzvērtīgi lielumi, ja tiek lietota tāda iekārta, kas atšķiras no tās, kura tika lietota EK tipa apstiprināšanā.Ja atbilstība I pielikuma 5.3.1.4. punktam Direktīvā 70/220/EEK, kura grozīta ar Direktīvu 98/69/EK, vai I pielikuma 6.2.1. punktam Direktīvā 88/77/EEK, kura grozīta ar Direktīvu 1999/96/EK, nav iespējama, tad iepriekš minētos noteikumus piemēro transportlīdzekļiem, kuri reģistrēti vai pirmoreiz nodoti lietošanā pēc 2008. gada 1. jūlija.3. Transportlīdzekļi, kas reģistrēti vai pirmoreiz nodoti ekspluatācijā līdz 1980. gada 1. janvārim, ir atbrīvoti no šīm prasībām.4. Transportlīdzekļus noraida tikai tad, ja pēdējo triju brīvā paātrinājuma ciklu vidējais aritmētiskais pārsniedz robežvērtību. To var aprēķināt, neievērojot mērījumus, kuri būtiski atšķiras no izmērītā vidējā vai arī no citu statistisko aprēķinu rezultāta, kurā ņem vērā mērījumu izkliedi. Dalībvalstis var ierobežot testa ciklu skaitu.5. Nevajadzīgas testēšanas novēršanai dalībvalstis, paredzot to kā izņēmumu no 2.2. punkta d) apakšpunkta 4. daļas noteikumiem, var noraidīt tādus transportlīdzekļus, kuru izmērītās vērtības lielumi mazāk nekā pēc trīs brīvā paātrinājuma cikliem vai pēc 2.2. punkta b) apakšpunkta 2. daļas ii) apakšdaļā minētā attīrīšanas cikla (vai tam līdzvērtīga) būtiski pārsniedz robežvērtības. Lai līdzīgi novērstu nevajadzīgu testēšanu, dalībvalstis, paredzot to kā izņēmumu no 2.2. punkta d) apakšpunkta 4. daļas noteikumiem, var apstiprināt transportlīdzekļus, kuru izmērītās vērtības mazāk nekā pēc trim brīvā paātrinājuma cikliem vai pēc 2.2. punkta b) apakšpunkta 2. daļas ii) apakšdaļā norādītajiem tīrīšanas cikliem ir daudz zemākas nekā robežvērtības.2.3. Testa aprīkojumsTransportlīdzekļa emisijas pārbauda, izmantojot iekārtas, kas paredzētas, lai precīzi noteiktu, vai robežvērtības atbilst noteiktajām vai tām, kuras norādījis ražotājs."- Pievieno šādu jaunu 3. punktu:"3. Īpaši nosacījumi, kas attiecas uz ātruma ierobežošanas ierīcēm- ja iespējams, pārbaudīt, vai ātruma ierobežošanas ierīce ir uzmontēta tā, kā to prasa Padomes Direktīva 92/6/EEK [*] OV L 57, 2.3.1992., 27. lpp.,- pārbaudīt ātruma ierobežošanas ierīces plāksnes derīgumu,- gadījumā, ja ir iespējams, pārbaudīt, vai nav bojātas ātruma ierobežošanas ierīces plombas un, vajadzības gadījumā, visi citi līdzekļi, kuri paredzēti savienojumu aizsardzībai pret negodīgām manipulācijām,- gadījumā, ja ir iespējams, pārbaudīt, vai ātruma ierobežošanas ierīce neļauj Direktīvas 92/6/EEK 2. un 3. pantā minētajiem transportlīdzekļiem pārsniegt norādītos lielumus."[1] OV L 76, 9.3.1970., 1. lpp.[2] OV L 350, 28.12.1998., 1. lpp.[3] OV L 190, 20.8.1972., 1. lpp.--------------------------------------------------


title: Komisijas Direktīva 2008/77/EK ( 2008. gada 25. jūlijs), ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 98/8/EK, lai iekļautu tās I pielikumā kā aktīvo vielu tiametoksamu (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               26.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 198/41

      KOMISIJAS DIREKTĪVA 2008/77/EK
   (2008. gada 25. jūlijs),
   ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 98/8/EK, lai iekļautu tās I pielikumā kā aktīvo vielu tiametoksamu
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 16. februāra Direktīvu 98/8/EK par biocīdo produktu laišanu tirgū (1) un jo īpaši tās 16. panta 2. punkta otro daļu,
   tā kā:

               (1)

               Komisijas 2007. gada 4. decembra Regulā (EK) Nr. 1451/2007 par 10 gadu darba programmas otro fāzi, kas minēta 16. panta 2. punktā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 98/8/EK par biocīdo produktu laišanu tirgū (2), noteikts novērtējamo aktīvo vielu saraksts to iespējamai iekļaušanai Direktīvas 98/8/EK I, IA vai IB pielikumā. Minētajā sarakstā ir iekļauts tiametoksams.

               (2)

               Saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1451/2007 tiametoksams novērtēts atbilstoši Direktīvas 98/8/EK 11. panta 2. punktam izmantošanai koksnes konservantos, kas ir Direktīvas 98/8/EK V pielikumā definētais 8. produktu veids.

               (3)

               Par ziņotājvalsti tika izraudzīta Spānija, un tā saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1451/2007 14. panta 4. un 6. punktu 2007. gada 27. jūlijā ir iesniegusi Komisijai kompetentās iestādes sagatavotu ziņojumu un attiecīgu ieteikumu.

               (4)

               Dalībvalstis un Komisija ir izskatījušas kompetentās iestādes ziņojumu. Izskatīšanā konstatēto saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1451/2007 15. panta 4. punktu Biocīdo produktu pastāvīgā komiteja 2008. gada 22. februārī iekļāvusi novērtējuma ziņojumā.

               (5)

               Veikto pārbaužu rezultāti liecina, ka biocīdie produkti, kurus izmanto par koksnes konservantiem un kuri satur tiametoksamu, varētu atbilst Direktīvas 98/8/EK 5. pantā noteiktajām prasībām. Tāpēc ir lietderīgi iekļaut tiametoksamu I pielikumā, lai nodrošinātu, ka biocīdiem produktiem, kurus izmanto par koksnes konservantiem un kuri satur tiametoksamu, visās dalībvalstīs atļaujas var piešķirt, grozīt vai anulēt saskaņā ar Direktīvas 98/8/EK 16. panta 3. punktu.

               (6)

               Tomēr tika konstatēts nepieļaujams risks, ja produktu izmanto in situ koksnes apstrādei ārpus telpām un apstrādātai koksnei, kas pakļauta atmosfēras ietekmei. Tāpēc atļaujas šādiem lietojumiem nevajadzētu piešķirt, ja vien nav iesniegti dati, kas pierāda, ka produktus var lietot, neradot nepieļaujamu apdraudējumu videi.

               (7)

               Ņemot vērā novērtējuma ziņojumā konstatēto, ir lietderīgi noteikt, ka attiecībā uz produktiem, kuri satur tiametoksamu un kurus izmanto par koksnes konservantiem, atļaujas tiek piešķirtas, paredzot īpašus riska samazināšanas pasākumus, lai nodrošinātu riska samazināšanu līdz pieņemamam līmenim atbilstīgi Direktīvas 98/8/EK 5. pantam un VI pielikumam. Jo īpaši, ņemot vērā novērtēšanas laikā konstatētos nepieņemamos riskus augsnei un ūdenim, ir jāveic piemēroti augsnes un ūdens aizsardzības pasākumi, un, ja konstatētos riskus attiecībā uz rūpnieciskajiem un/vai profesionālajiem lietotājiem nav iespējams samazināt citā veidā, rūpnieciskai un/vai profesionālai lietošanai paredzētie produkti jālieto ar piemērotiem aizsarglīdzekļiem.

               (8)

               Ir svarīgi šīs direktīvas noteikumus piemērot vienlaicīgi visās dalībvalstīs, lai nodrošinātu vienlīdzīgu attieksmi pret tirgū esošajiem biocīdajiem produktiem, kuri kā aktīvo vielu satur tiametoksamu, un kopumā veicinātu biocīdo produktu tirgus sekmīgu darbību.

               (9)

               Pirms aktīvās vielas iekļaušanas I pielikumā jāparedz pietiekami ilgs laiks, kurā dalībvalstis un citas ieinteresētās personas varētu sagatavoties ar to saistīto jauno prasību ievērošanai un varētu nodrošināt, ka pieteikumu iesniedzējiem, kas sagatavojuši dokumentāciju, ir iespējams pilnībā izmantot datu aizsardzībai noteikto 10 gadu termiņu, kas saskaņā ar Direktīvas 98/8/EK 12. panta 1. punkta c) apakšpunkta ii) punktu sākas no iekļaušanas dienas.

               (10)

               Pēc iekļaušanas dalībvalstīm jādod pietiekams laiks Direktīvas 98/8/EK 16. panta 3. punkta īstenošanai, jo īpaši – lai piešķirtu, grozītu vai anulētu atļaujas tiametoksamu saturošiem 8. produktu veida biocīdiem ar nolūku nodrošināt to atbilstību Direktīvai 98/8/EK.

               (11)

               Tādēļ atbilstīgi jāgroza Direktīva 98/8/EK.

               (12)

               Šajā direktīvā noteiktie pasākumi ir saskaņā ar Biocīdo produktu pastāvīgās komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
   1. pants
   Direktīvas 98/8/EK I pielikumu groza saskaņā ar šīs direktīvas pielikumu.
   2. pants
   Transponēšana
   1.   Dalībvalstis vēlākais līdz 2009. gada 30. jūnijam pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis nekavējoties iesniedz Komisijai minēto tiesību aktu tekstus, kā arī minēto tiesību aktu un šīs direktīvas atbilstības tabulu.
   Dalībvalstis piemēro minētos tiesību aktus no 2010. gada 1. jūlija.
   Kad dalībvalstis pieņem minētos tiesību aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka to, kā izdarīt šādas atsauces.
   2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
   3. pants
   Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   4. pants
   Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

      Briselē, 2008. gada 25. jūlijā

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Stavros DIMAS

      (1)  OV L 123, 24.4.1998., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2008/31/EK (OV L 81, 20.3.2008., 57. lpp.).

      (2)  OV L 325, 11.12.2007., 3. lpp.

      PIELIKUMS
      Direktīvas 98/8/EK I pielikumā iestarpina šādu ierakstu Nr. 14:

                     Nr.

                     Vispārpieņemtais nosaukums

                        IUPAC nosaukums
                     Identifikācijas numuri

                     Aktīvās vielas minimālā tīrības pakāpe tirgū laižamajā biocīdajā produktā

                     Iekļaušanas datums

                     Termiņš, līdz kuram jānodrošina atbilstība 16. panta 3. punkta prasībām
                     (izņemot produktus, kas satur vairākas aktīvās vielas, kuriem termiņu, līdz kuram jānodrošina atbilstība 16. panta 3. punktam, nosaka pēc pēdējā iekļaušanas lēmuma, kas attiecas uz to sastāvā esošajām aktīvajām vielām)

                     Iekļaušanas termiņa beigu datums

                     Produkta veids

                     Īpaši noteikumi (1)

                     “14

                     tiametoksams

                     tiametoksams
                     EK Nr.: 428-650-4

                        CAS Nr.: 153719-23-4

                     980 g/kg

                     2010. gada 1. jūlijs

                     2012. gada 30. jūnijs

                     2020. gada 30. jūnijs

                     8

                     Dalībvalstis nodrošina, ka attiecībā uz atļaujām ir paredzēti šādi nosacījumi:
                     Ņemot vērā riska novērtēšanas laikā izdarītos secinājumus, rūpnieciskām un/vai profesionālām vajadzībām paredzētus produktus drīkst lietot, tikai izmantojot individuālos aizsardzības līdzekļus, ja vien pieteikumā par atļauju izmantot produktu nav pierādīts, ka risku rūpnieciskiem un/vai profesionāliem lietotājiem var samazināt līdz pieļaujamam līmenim, izmantojot citus līdzekļus.
                     Ņemot vērā identificētos riskus attiecībā uz augsni un ūdeni, riska samazināšanai jāveic piemēroti augsnes un ūdens aizsardzības pasākumi. Jo īpaši uz rūpnieciskām vajadzībām paredzētu produktu etiķetēm un/vai drošības datu lapās norādīts, ka tikko apstrādāta koksne pēc apstrādes uzglabājama segtā vietā vai uz stingras, hermētiskas pamatnes, lai novērstu tiešu noplūdi augsnē vai ūdenī, un ka noplūdes jāsavāc atkārtotai izmantošanai vai likvidēšanai.
                     Atļauju nedrīkst piešķirt produkta lietošanai in situ koksnes apstrādei un apstrādātai koksnei, kas tiks pakļauta atmosfēras ietekmei, ja vien nav iesniegti dati, kas pierāda to, ka produkts atbildīs 5. pantā un VI pielikumā noteiktajām prasībām, vajadzības gadījumā piemērojot atbilstošus riska samazināšanas pasākumus.”

         (1)  Par VI pielikuma vienoto principu īstenošanu, novērtēšanas ziņojumu saturu un to secinājumiem sk. Komisijas tīmekļa vietnē http://ec.europa.eu/comm/environment/biocides/index.htm