title: 2011 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimas Nr. 1219/2011/ES dėl Europos Sąjungos papildomų Europos rekonstrukcijos ir plėtros banko (ERPB) kapitalo akcijų pasirašymo dėl sprendimo didinti šį kapitalą

text:
26.11.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 313/1

         EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS SPRENDIMAS Nr. 1219/2011/ES
   2011 m. lapkričio 16 d.
   dėl Europos Sąjungos papildomų Europos rekonstrukcijos ir plėtros banko (ERPB) kapitalo akcijų pasirašymo dėl sprendimo didinti šį kapitalą
   EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 212 straipsnį,
   atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
   perdavus įstatymo galią turinčio teisės akto projektą nacionaliniams parlamentams,
   laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (1),
   kadangi:

               (1)

               pagal Susitarimo dėl Europos rekonstrukcijos ir plėtros banko įsteigimo (2) (ERPB) 4 straipsnio 3 dalį 2010 m. gegužės 14–15 d. Zagrebe vykusiame metiniame susitikime ERBP valdytojai 126 (3) ir 128 (4) nutarimuose nusprendė ERPB įstatinį akcinį kapitalą padidinti 10 mlrd. EUR, kad ir toliau būtų užtikrinta pakankamai kapitalo vidutinės trukmės laikotarpiu išlaikyti tinkamą veiklos lygį šalyse, kuriose Bankas vykdo veiklą, laikantis įstatuose nustatytų ribų;

               (2)

               prieš priimant šiuos nutarimus, ERPB kapitalas siekė 20 mlrd. EUR, o Sąjunga buvo pasirašiusi 60 000 akcijų; vienos akcijos nominalioji vertė – 10 000 EUR;

               (3)

               pagal 126 nutarimą ERPB įstatinis akcinis kapitalas yra padidinamas 100 000 apmokėtų akcijų, ir kiekvienas narys gauna akcijų, kurių skaičius suapvalinamas iki mažesnio sveiko skaičiaus, proporcingai turimų akcijų skaičiui. Kapitalui didinti skirtos apmokėtos akcijos finansuojamos į ERPB kapitalą įtraukiant dalį Banko neapribotų bendrosios paskirties rezervų. Taigi šis sprendimas neturi tiesioginio poveikio Sąjungos biudžetui. Visi ERPB akcininkai automatiškai gavo apmokėtų akcijų proporcingai jų turimų akcijų skaičiui; patiems akcininkams nereikia atlikti jokių papildomų procedūrinių veiksmų. Atitinkamai Sąjunga gavo 3 031 papildomą akciją; kiekvienos akcijos nominalioji vertė – 10 000 EUR, tad Sąjungos apmokėtų akcijų skaičius padidėjo iki 63 031 akcijų;

               (4)

               vadovaujantis 128 nutarimu, ERPB įstatinis akcinis kapitalas turėtų būti didinamas 900 000 pirmalaikio išpirkimo akcijų, o vienos akcijos, kuri gali būti išperkama, nominalioji vertė – 10 000 EUR. Kiekvienas narys turėtų turėti teisę pasirašyti nominaliąja verte tam tikrą skaičių visų pirmalaikio išpirkimo akcijų, tačiau ne daugiau kaip 42,857 procento tokio nario prieš pat kapitalo didinimo įsigaliojimo datą turėtų akcijų. Todėl Sąjunga turi teisę pasirašyti iki 27 013 pirmalaikio išpirkimo akcijų iki 2011 m. gruodžio 31 d.;

               (5)

               vadovaujantis 128 nutarimu, ERPB kapitalo panaudojimas turėtų būti stebimas, laikantis ketvirtosios kapitalo išteklių apžvalgos (CRR4) 2011–2015 m. (toliau – CRR4 laikotarpis). 2015 m. ERPB valdytojų taryba, atsižvelgdama į CRR4, galėtų priimti sprendimą, kad dalį nepanaudoto pirmalaikio išpirkimo kapitalo būtų galima išpirkti laikantis specialių sąlygų, dėl kurių turi būti susitarta 2015 m. 128 nutarimu ERPB valdytojų taryba nusprendė, kad toks pirmalaikio išpirkimo akcijų išpirkimas būtų automatiškas ir taikomas visiems ERPB nariams, pasirašiusiems pirmalaikio išpirkimo akcijų pagal tą nutarimą. Tokiu atveju Komisija atsižvelgtų į ERPB valdytojų nutarimą ir jį įgyvendintų;

               (6)

               šiuo sprendimu turėtų būti padidintas ERPB gebėjimas plėsti savo veiklą šalyse, kuriose vykdoma jo veikla, ir taip teikti vertingą pagalbą tų šalių ekonomikai ekonominiu požiūriu sunkiu laikotarpiu. Sąjungai reikėtų pasirašyti tokių papildomų akcijų, norint pasiekti Sąjungos išorės ekonominių santykių tikslus ir išlaikyti šiuo metu turimas balsavimo teises ERPB;

               (7)

               šiame sprendime numatant pirmalaikio išpirkimo kapitalo didinimą prisidedama užtikrinant ERPB prieigą prie finansų rinkų;

               (8)

               Komisija iki CRR4 laikotarpio pabaigos Europos Parlamentui ir Tarybai turėtų pateikti ataskaitą, kurioje būtų įvertintas esamos Europos viešųjų finansų įstaigų, kurios skatina investicijas Europoje ir kaimyninėse šalyse, sistemos veiksmingumas. Į tą ataskaitą turėtų būti įtrauktos rekomendacijos dėl atitinkamų bankų bendradarbiavimo ir dėl jų veiklos optimizavimo ir koordinavimo, kaip raginama Europos Parlamento 2009 m. kovo 25 d. rezoliucijoje dėl 2007 m. Europos investicijų banko ir Europos rekonstrukcijos ir plėtros banko metinių ataskaitų (5);

               (9)

               ne Sąjungos šalyse, kuriose vykdoma bendra veikla, ERPB turėtų būti skatinamas plėtoti bendradarbiavimą su kitomis Europos viešosiomis finansų įstaigomis, remdamasis tokiais susitarimais kaip trišalis Europos Komisijos, Europos investicijų banko kartu su Europos investicijų fondu ir Europos rekonstrukcijos ir plėtros banko susitarimo memorandumas dėl bendradarbiavimo už Europos Sąjungos ribų bei panašiais susitarimais, kurie leidžia bankams veikti papildant vienas kitą, naudojantis kiekvieno iš jų lyginamaisiais pranašumais;

               (10)

               neapibrėžtasis įsipareigojimas, susijęs su pasirašyto kapitalo pirmalaikio išpirkimo dalimi, atspindėtas Sąjungos biudžeto p. m. eilutėje 01 03 01 02 „Europos rekonstrukcijos ir plėtros bankas. Išperkama pasirašyto kapitalo akcijų dalis“;

               (11)

               Sąjungos atstovai ERPB valdymo institucijose turėtų skatinti ERPB: toliau įgyvendinti geriausią riziką ribojančią bankininkystės praktiką, kad ir toliau būtų išlaikoma labai tvirta jo kapitalo pozicija; atlikti veiksmus srityse, kurios atitinka pagrindinius strategijos „Europa 2020“ tikslus, siekiant didinti bendrą Sąjungos išorės veiksmų politikos darną; toliau plėtoti finansines priemones, kurios būtų grindžiamos bendru Sąjungos biudžeto ir ERPB finansavimu, prisidedant prie Sąjungos tikslų įgyvendinimo ir tuo pačiu metu atsižvelgiant į tai, jog toks bendradarbiavimas turėtų būti papildytas veiksminga Sąjungos viešųjų lėšų kontrole ir jų matomumu; savo interneto svetainėje pateikti tinkamą informaciją apie operacijų, vykdomų per jo finansinius tarpininkus, naudos gavėjus ir poveikį, taip pat apie projektų vertinimus;

               (12)

               Sąjungai atstovaujantis ERPB valdytojas turėtų kasmet Europos Parlamentui teikti ataskaitas apie tai, kaip skatinama siekti Sąjungos tikslų, visų pirma atsižvelgiant į Sąjungos išorės veiksmus, kaip nurodoma Europos Sąjungos sutarties 21 straipsnyje, strategiją „Europa 2020“ ir ženklaus atsinaujinančiosios energijos ir našiai energiją vartojančių technologijų perdavimo didinimą;

               (13)

               Sąjungos atstovai ERPB valdymo institucijose turėtų dėti visas pastangas siekdami išvengti veiklos, kurią ERPB vykdytų jo veiklos šalyse per nebendradarbiaujančias užsienio jurisdikcijas, kurios arba netaiko mokesčių, arba taiko nominalius mokesčius, kuriose stokojama veiksmingo keitimosi informacija su užsienio mokesčių institucijomis ir trūksta teisės aktų, teisinių ir administracinių nuostatų skaidrumo arba kaip nurodė Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacija arba Finansinių veiksmų darbo grupė,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Sąjunga pasirašo 27 013 papildomų ERPB pirmalaikio išpirkimo akcijų (vienos akcijos vertė – 10 000 EUR), laikydamasi valdytojų tarybos 128 nutarimo, kurio tekstas pateiktas priede informacijos tikslais.
   2 straipsnis
   Sąjungos ERPB valdytojas Sąjungos vardu deponuoja reikalingą pasirašymo dokumentą.
   3 straipsnis
   Sąjungai atstovaujantis ERPB valdytojas kasmet Europos Parlamentui pateikia ataskaitą dėl kapitalo panaudojimo, dėl priemonių, skirtų ERPB veiklos, vykdomos per finansinius tarpininkus, skaidrumui užtikrinti, dėl to, kaip ERPB prisideda prie Sąjungos tikslų įgyvendinimo, dėl rizikos ir veiksmingumo skolinantis papildomas lėšas iš privataus sektoriaus ir dėl Europos investicijų banko ir ERPB bendradarbiavimo už Sąjungos ribų.
   4 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja trečią dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

      Priimta Strasbūre 2011 m. lapkričio 16 d.

            Europos Parlamento vardu

            Pirmininkas

         J. BUZEK

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         W. SZCZUKA

      (1)  2011 m. spalio 13 d. Europos Parlamento pozicija (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje) ir 2011 m. lapkričio 8 d. Tarybos sprendimas.

      (2)  OL L 372, 1990 12 31, p. 4.

      (3)  126 nutarimas „Įstatinio akcinio kapitalo didinimas, apmokėtų akcijų išleidimas ir jų apmokėjimas perskirstant grynąsias pajamas“.

      (4)  128 nutarimas „Įstatinio akcinio kapitalo didinimas, pirmalaikio išpirkimo akcijų išleidimas, pasirašymas ir išpirkimas“.

      (5)  OL C 117 E, 2010 5 6, p. 147.

      PRIEDAS

         128 NUTARIMAS
         Įstatinio akcinio kapitalo didinimas, pirmalaikio išpirkimo akcijų išleidimas, pasirašymas ir išpirkimas
         VALDYTOJŲ TARYBA,
         gavusi iš direktorių valdybos ataskaitą apie ketvirtąją kapitalo išteklių apžvalgą (CRR4) 2011–2015 m. (toliau – CRR4 laikotarpis), atliktą pagal Susitarimo dėl Banko įsteigimo (toliau – Susitarimas) 5 straipsnio 3 dalį;
         išnagrinėjusi šią ataskaitą ir patvirtinusi visas joje pateiktas išvadas ir rekomendacijas, įskaitant strateginius tikslus, pasiūlytą 9 mlrd. EUR metinės veiklos paketą 2011 ir 2012 m., kuris likusiu CRR4 laikotarpiu sumažintas iki 8,5 mlrd. EUR, taip pat kapitalo poreikių analizę;
         padariusi išvadą, kad pageidautina ir tikslinga padidinti įstatinį akcinį kapitalą 9 mlrd. EUR išleidžiant pirmalaikio išpirkimo akcijas ir šias akcijas skirti visiems jas pasirašyti pageidaujantiems nariams proporcingai jų turimam akcijų skaičiui tokiomis sąlygomis, kad jas būtų galima anksčiau išpirkti ir išpirktas akcijas anuliuoti;
         pritardama ataskaitoje pateiktai pastabai, kad, atsižvelgiant į Banko poreikį užsitikrinti pakankamą kapitalą ateinančių penkerių metų veiklai, numatoma per šį laikotarpį visas bet kurių metų pajamas priskirti perviršiui, išskyrus galimus priskyrimus ERPB akcininkų specialiajam fondui papildyti; taip pat
         naudodamasi savo galiomis pagal Susitarimo 24 straipsnio 1 dalį, įskaitant, kiek tai yra būtina, savo galia spręsti visus klausimus, kurie yra perduoti arba priskirti direktorių valdybai pagal Susitarimo 24 straipsnio 2 dalį,
         NUTARIA, KAD:
         Banko įstatinis akcinis kapitalas būtų didinamas ir akciniam kapitalui didinti skirtos akcijos būtų pasirašomos toliau išdėstytomis sąlygomis:
         1.   Įstatinio akcinio kapitalo didinimas

                     a)

                     Banko įstatinis akcinis kapitalas įsigaliojimo datą, kaip apibrėžta šio nutarimo 4 dalies a punkte, didinamas 900 000 pirmalaikio išpirkimo 10 000 EUR nominalios vertės akcijų, kurios gali būti išperkamos laikantis 3 dalies.

                     b)

                     Iš šiuo nutarimu pasirašyti leidžiamų akcijų kiekvienam nariui suteikiama galimybė laikantis šio nutarimo 2 dalies pasirašyti pirmalaikio išpirkimo akcijų, kurių skaičius, suapvalinus iki mažesnio sveiko skaičiaus, negali būti didesnis kaip 42,857 % (1) tokio nario prieš pat kapitalo didinimo įsigaliojimo datą turėtų akcijų.

                     c)

                     Šiuo nutarimu pasirašyti leidžiamos pirmalaikio išpirkimo akcijos, kurios nebus pasirašytos pagal šio nutarimo 2 dalies, rezervuojamos pasirašyti naujiems nariams ir išimtinai padidinti atskirų narių pasirašomų akcijų skaičių, kaip gali nuspręsti valdytojų taryba pagal Susitarimo dėl Banko įsteigimo 5 straipsnio 2 ir 4 dalis.

               2.   Pasirašymas

                     a)

                     Kiekvienas narys turi teisę pasirašyti nominaliąja verte tam tikrą skaičių visų pirmalaikio išpirkimo akcijų, tačiau ne daugiau kaip 42,857 % tokio nario prieš pat įsigaliojimo datą turėtų akcijų. Kiekvienu atveju pasirašymas vykdomas pagal šiame nutarime išdėstytas sąlygas.

                     b)

                     2011 m. balandžio 30 d. arba anksčiau, arba bet kurią vėlesnę dieną, tačiau ne vėliau kaip 2011 m. gruodžio 31 d., dėl kurios direktorių valdyba gali nuspręsti 2011 m. balandžio 30 d. arba anksčiau, kiekvienas narys, pageidaujantis pasirašyti akcijas pagal šį nutarimą, deponuoja Bankui priimtina forma šiuos dokumentus:

                                 i)

                                 pasirašymo dokumentą, kuriuo narys pasirašo tam tikrą tame dokumente nurodytą pirmalaikio išpirkimo akcijų skaičių;

                                 ii)

                                 patvirtinimą, kad narys ėmėsi visų reikalingų teisinių ir kitų vidinių veiksmų, leidžiančių jam atlikti tokį pasirašymą ir

                                 iii)

                                 įsipareigojimą, kad narys, Bankui paprašius, pateiks visą su šiais veiksmais susijusią informaciją.

                     c)

                     Visi pasirašymo dokumentai tampa galiojančiais ir laikoma, kad pasirašymas atliktas vėlesnę iš šių datų: įsigaliojimo dieną arba tą dieną, kurią Bankas pasirašančiajam nariui praneša, kad tokio nario pagal šio nutarimo 2 dalies b punktą deponuoti dokumentai Banką tenkina.

                     d)

                     Jei iki įsigaliojimo dienos nebuvo deponuota Banką tenkinančių dokumentų, kuriais numatomas šio nutarimo 4 dalies a punkte nurodyto bendro akcijų skaičiaus pasirašymas, direktorių valdyba gali savo nuožiūra paskelbti, kad iki šiol narių deponuoti pasirašymo dokumentai ir pasirašymas pagal juos įsigalioja nedelsiant nepaisant bet kurios kitos šio nutarimo nuostatos, su sąlyga, kad direktorių valdyba mano, kad toks veiksmas geriausiai atitinka Banko veiklos interesus, taip pat su sąlyga, kad direktorių valdyba mano, jog bendras akcijų skaičius, remiantis jau deponuotais pasirašymo dokumentais arba artimiausiu metu numatomais deponuoti pasirašymo dokumentais, yra pakankamai artimas bendram minėtame 4 dalies a punkte nurodytam akcijų skaičiui.

               3.   Išpirkimas

                     a)

                     Pasibaigus CRR4 laikotarpiui, šiuo nutarimu leidžiamas pasirašyti pirmalaikio išpirkimo akcijas Bankas išperka nepatirdamas jokių išlaidų, laikydamasis tolesnių šios 3 dalies nuostatų.

                     b)

                     Laikantis tolesnių šios 3 dalies nuostatų, visos pirmalaikio išpirkimo akcijos ar jų dalis išperkamos kitą dieną po 2016 m. metinio susitikimo, o išperkamų akcijų skaičius apskaičiuojamas taikant sutartą formulę (toliau – sutarta formulė) remiantis nepanaudotu pirmalaikio išpirkimo kapitalu (jei tokio kapitalo yra) pasibaigus CRR4 laikotarpiui, laikantis Banko įstatuose numatyto 87 % kapitalo panaudojimo ribos CRR4 laikotarpio pabaigoje. Skaičiuojant nepanaudotas pirmalaikio išpirkimo kapitalas (jei tokio yra) yra prilyginamas mažesnei iš šių sumų: 9 000 000 000 EUR ir ((87 % A) – B), kai:

                                 i)

                                 A – bendra Banko nesumažėjusios vertės pasirašyto kapitalo, rezervų ir perviršio suma CRR4 laikotarpio pabaigoje ir

                                 ii)

                                 B – bendra Banko pagrindinio veiklos turto suma CRR4 laikotarpio pabaigoje.

                           Pagal sutartą formulę išpirktinų akcijų, jei tokių yra, skaičius yra lygus tai sumai, padalytai iš akcijų nominaliosios vertės (10 000 EUR) (2).

                     c)

                     Bet koks akcijų išpirkimas pagal šį nutarimą atliekamas su sąlyga, kad po išpirkimo ir toliau bus laikomasi visų atitinkamų Susitarimo sąlygų (pvz.: laikomasi 12 straipsnyje nustatytų dydžių; Banko įsipareigojimams tenkinti nepareikalauta pirmalaikio išpirkimo akcijų (Susitarimo 6 straipsnio 4 dalis ir 17 straipsnis) ir nepriimtas sprendimas galutinai nutraukti Banko operacijas (Susitarimo 41 straipsnis ir 42 straipsnio 2 dalis).

                     d)

                     Prieš pat 2015 m. metinį susitikimą:

                                 i)

                                 Remdamasi žinomais su 2011–2014 m. susijusiais duomenimis ir pagrįstomis 2015 m. projekcijoms, Banko vadovybė parengia Banko finansinės būklės vertinimą ir prognozuoja, kokios turėtų būti ekonominės sąlygos CRR4 laikotarpio pabaigoje, ypatingą dėmesį skiriant ekonomikos našumo, investicijų, vidaus bankų sistemų ir tarptautinių kapitalo rinkų raidai, ir vėliau rengia atitinkamas konsultacijas su direktorių valdyba;

                                 ii)

                                 Banko pirmininkas teikia direktorių valdybai ataskaitos valdytojų tarybai projektą ir dviejų toliau aprašytų nutarimų projektus;

                                 iii)

                                 pirmame nutarime nustatomas pirmalaikio išpirkimo akcijų, kurios turi būti išpirktos, skaičius: x) jei taikant sutartą formulę nepanaudoto pirmalaikio išpirkimo kapitalo nėra, nutarime pažymima, kad taikant sutartą formulę išperkamų akcijų nėra; y) jei taikant sutartą formulę yra nepanaudoto pirmalaikio išpirkimo kapitalo, o remiantis Banko finansinės būklės vertinimu ir numatomomis ekonominėmis sąlygomis darytina išvada, kad sutartą formulę galima taikyti be koregavimo, nutarime pažymima, kad išperkamas konkretus akcijų skaičius – maksimalus akcijų, kurias galima išpirkti pagal sutartą formulę, skaičius; arba z) jei taikant sutartą formulę yra nepanaudoto pirmalaikio išpirkimo kapitalo, o remiantis Banko finansinės būklės vertinimu ir numatomomis ekonominėmis sąlygomis darytina išvada, kad sutarta formulė neturėtų būti taikoma, nutarime pažymima, kad išperkamas tam tikras akcijų skaičius, kuris yra mažesnis už maksimalų akcijų, kurias galima išpirkti pagal sutartą formulę, skaičių ir gali būti lygus nuliui;

                                 iv)

                                 antrame nutarime nustatomas pirmalaikio išpirkimo akcijų, kurios nebuvo išpirktos pagal 3 dalies e arba f punktus CRR4 laikotarpio pabaigoje, išpirkimo procesas;

                                 v)

                                 nepaisant valdytojų tarybos darbo tvarkos taisyklių ir nepažeidžiant Susitarimo 24 straipsnyje nustatytų valdytojų tarybos galių, pirmalaikio išpirkimo akcijų išpirkimo klausimas atskiru punktu įtraukiamas į valdytojų tarybos 2015 m. metinio susitikimo darbotvarkę, o ataskaita ir nutarimai teikiami valdytojų tarybai atitinkamai svarstyti ir tvirtinti.

                     e)

                     2015 m. metiniame susitikime valdytojų taryba dėl pirmojo nutarimo sprendimą priima dauguma visų balsų, priklausančių balsavime dalyvaujantiems nariams, su sąlyga, kad jei šis pirmas nutarimas nebus patvirtintas minėta balsų dauguma, išpirktinų pirmalaikio išpirkimo akcijų, jei tokių bus, skaičius yra maksimalus akcijų, kurias galima išpirkti pagal sutartą formulę, skaičius; visais atvejais turi būti laikomasi 3 dalies f punkto nuostatų.

                     f)

                     Jei CRR4 laikotarpio pabaigoje Banko faktinė finansinė būklė ir tuometinės ekonominės sąlygos iš esmės skiriasi nuo Banko vadovybės 2015 m. direktorių valdybai pateiktų projekcijų, valdytojų tarybai nedelsiant tokia pačia tvarka teikiamas naujas nutarimas, kuris turi būti patvirtintas tokia pačia balsų dauguma 2016 m. metiniame susitikime arba anksčiau.

                     g)

                     Įsigaliojus sprendimui išpirkti konkretų pirmalaikio išpirkimo akcijų skaičių pagal 3 dalies e arba f punktą, visi nariai, pasirašę šiuo nutarimu leidžiamų pasirašyti pirmalaikio išpirkimo akcijų, perleidžia Bankui dalį akcijų arba visas akcijas proporcingai jų turimam tokių akcijų skaičiui ir tokios išpirktos pirmalaikio išpirkimo akcijos automatiškai anuliuojamos nuo išpirkimo dienos, o Banko įstatinis kapitalas atitinkamai sumažinamas be jokio papildomo valdytojų tarybos nutarimo.

                     h)

                     2015 m. metiniame susitikime valdytojų taryba dėl antrojo nutarimo sprendimą priima dauguma visų balsų, priklausančių balsavime dalyvaujantiems nariams.

               4.   Įsigaliojimas ir kitos nuostatos

                     a)

                     Šiame nutarime įsigaliojimo data yra 2011 m. balandžio 30 d. arba ankstesnė data, arba bet kuri vėlesnė data, bet ne vėlesnė kaip 2011 m. gruodžio 31 d., kurią gali nustatyti ERPB direktorių valdyba ir kurią buvo deponuoti Banką tenkinantys dokumentai pagal šio nutarimo, kuriuo numatomas iš viso bent 450 000 (3) pirmalaikio išpirkimo akcijų pasirašymas, 2 dalies b punktą.

                     b)

                     Laikantis šio nutarimo nuostatų, Susitarimo nuostatos taikomos mutatis mutandis pirmalaikio išpirkimo akcijoms, kurias leidžiama pasirašyti šiuo nutarimu, ir pagal šį nutarimą vykdomam akcijų pasirašymui, tartum tokios akcijos būtų Banko pradinio akcinio kapitalo dalis, o toks pasirašymas ir apmokėjimas – pradinis tokio kapitalo pasirašymas ir apmokėjimas.

            (Priimta 2010 m. gegužės 14 d.)

         (1)  Padidinus įmokėtą kapitalą banko įstatinis akcinis kapitalas sieks 21 mlrd. EUR. Padidinimas 9 mlrd. EUR yra lygus įstatinio kapitalo padidinimui 42,857 %; taigi, siekiant išlaikyti dabartinę akcijų pasiskirstymo struktūrą, kiekvienas akcininkas turės teisę pasirašyti iki 42,857 % akcijų skaičiaus, turėto kapitalo padidinimo patvirtinimo metu.

         (2)  Pagal sutartą formulę nepanaudoto pirmalaikio išpirkimo kapitalo suma turėtų būti lygi nuliui, jei Banko pagrindinės veiklos turtas yra lygus arba didesnis kaip 87 % nesumažėjusios vertės pasirašyto kapitalo, rezervų ir perviršio.

         (3)  50 % naujai leidžiamų pasirašyti pirmalaikio išpirkimo akcijų.


title: 2007 m. spalio 23 d. Europos Sąjungos pagrindinių teisių agentūros valdančiosios tarybos sprendimas dėl vidaus tyrimų, susijusių su Bendrijų interesams kenkiančio sukčiavimo, korupcijos ir bet kokios kitos neteisėtos veiklos prevencija, nuostatų ir sąlygų

text:
7.2.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 33/2

         Europos Sąjungos pagrindinių teisių agentūros valdančiosios tarybos sprendimas
   2007 m. spalio 23 d.
   dėl vidaus tyrimų, susijusių su Bendrijų interesams kenkiančio sukčiavimo, korupcijos ir bet kokios kitos neteisėtos veiklos prevencija, nuostatų ir sąlygų
   (2008/C 33/03)
   EUROPOS SĄJUNGOS PAGRINDINIŲ TEISIŲ AGENTŪROS VALDANČIOJI TARYBA,
   atsižvelgdama į 2007 m. vasario 15 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 168/2007, įsteigiantį Europos Sąjungos pagrindinių teisių agentūrą,
   kadangi:

               (1)

               Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1073/1999 (1) ir Tarybos reglamentas (Euratomas) Nr. 1074/1999 (2) dėl Europos kovos su sukčiavimu tarnybos atliekamų tyrimų nustato, kad Tarnyba turi teisę inicijuoti ir atlikti administracinius tyrimus EB sutartimi ar Euratomo sutartimi arba jomis remiantis įsteigtose institucijose, įstaigose, tarnybose ir agentūrose.

               (2)

               Komisija nustatė, kad Europos kovos su sukčiavimu tarnybos atsakomybė ne apsiriboja finansinių interesų apsauga, o apima visų rūšių veiklą, susijusią su poreikiu saugoti Bendrijos interesus nuo netinkamo elgesio, už kurį gali būti taikoma administracinė ar baudžiamoji atsakomybė.

               (3)

               Turi būti plečiama kovos su sukčiavimu sritis ir didinamas jos veiksmingumas, pasinaudojant esama patirtimi administracinių tyrimų srityje.

               (4)

               Dėl to, remdamosi savo administraciniu savarankiškumu, visos institucijos, įstaigos, tarnybos ir agentūros turi patikėti Tarnybai užduotį atlikti vidaus administracinius tyrimus, siekiant išaiškinti tuo rimtus faktus, susijusius su profesinių pareigų vykdymu, kurie gali reikšti, kad Bendrijos pareigūnai ir tarnautojai nevykdo pareigų, kaip nurodyta Europos Bendrijų pareigūnų tarnybos nuostatų ir kitų darbuotojų įdarbinimo sąlygų (toliau – Tarnybos nuostatai) 11, 11a, 12b, 13, 16 ir 17 straipsniuose, kurie kenkia šių Bendrijų interesams ir kurie gali užtraukti drausminę, o atitinkamais atvejais – baudžiamąją atsakomybę, arba vadovaujantis Tarnybų nuostatų 22 ir 22a straipsniais, gali būti rimtais nusižengimais; arba gali reikšti, kad tokių pareigų nevykdo Bendrijų institucijų, įstaigų, tarnybų, organizacijų ir agentūrų nariai, vadovai ar personalo nariai, kuriems netaikomi Tarnybos nuostatai.

               (5)

               Tokie tyrimai turi būti atliekami griežtai laikantis Europos Bendrijų steigimo sutarčių, pirmiausia Protokolo dėl privilegijų ir imunitetų, juos įgyvendinančių dokumentų ir Tarnybos nuostatų atitinkamų nuostatų.

               (6)

               Tokie tyrimai turi būti atliekami lygiavertėmis sąlygomis visose Bendrijos institucijose, įstaigose, tarnybose ir agentūrose; šios užduoties skyrimas Tarnybai neturi paveikti pačių institucijų, įstaigų, tarnybų ar organizacijų atsakomybės ir jokiu būdu neturi sumažinti atitinkamų asmenų teisinės apsaugos,

         NUSPRENDĖ:
   1.   Pareiga bendradarbiauti su Tarnyba
   Europos Sąjungos pagrindinių teisių agentūros (toliau – Agentūra) direktorius, tarnybos bei vadovai, pareigūnai ar tarnautojai, taip pat personalo nariai, kuriems netaikomi Tarnybos nuostatai, privalo visokeriopai bendradarbiauti su Tarnybos atstovais ir teikti bet kurią tyrimui reikalingą pagalbą. Todėl Tarnybos atstovams jie turi teikti visą naudingą informaciją ir paaiškinimus.
   Agentūros Valdančiosios tarybos nariai visokeriopai bendradarbiauja su Tarnyba, nepažeisdami Europos Bendrijų steigimo sutarčių, pirmiausia Protokolo dėl privilegijų ir imunitetų, taip pat atitinkamų juos įgyvendinančių dokumentų nuostatų.
   2.   Pareiga teikti informaciją
   Agentūros pareigūnas ar tarnautojas, sužinojęs apie įrodymus, kurie leidžia įtarti, kad yra galimų Bendrijos interesams kenkiančio sukčiavimo, korupcijos ar bet kokios kitos neteisėtos veiklos atvejų, arba apie rimtus faktus, susijusius su profesinių pareigų vykdymu, kurie gali reikšti, kad Bendrijų pareigūnai ar kiti tarnautojai nevykdo pareigų ir kurie gali užtraukti drausminę, o atitinkamai atvejais – baudžiamąją atsakomybę, arba gali reikšti, kad tokių pareigų nevykdo nariai, vadovai ar personalo nariai, kuriems netaikomi Tarnybos nuostatai, turi nedelsdamas pranešti apie tai savo padalinio vadovui arba Agentūros direktoriui, arba jei jis mano, kad būtų tikslinga – tiesiogiai Tarnybai.
   Agentūros Valdančiosios tarybos pirmininkas, direktorius arba kiti vadovai Kovos su sukčiavimu tarnybai nedelsdami perduoda visus jiems žinomus įrodymus, kuriais remiantis galima įtarti, kad yra pirmojoje pastraipoje minimų pažeidimų.
   Pirmojoje ir antrojoje pastraipoje nurodytą informaciją pranešę Agentūros vadovai, pareigūnai ar tarnautojai bei personalo nariai, kuriems netaikomos Tarnybos nuostatos, negali būti diskriminuojami ar su jais negali būti elgiamasi šališkai.
   Valdančiosios tarybos nariai, sužinoję apie pirmojoje pastraipoje nurodytus faktus, praneša apie tai Valdančiosios tarybos pirmininkui arba, jei jie mano, kad būtų tikslinga – tiesiogiai Kovos su sukčiavimu tarnybai.
   3.   Saugumo tarnybos arba atitinkamo pareigūno pagalba
   Kovos su sukčiavimu tarnybos direktoriaus prašymu Agentūros saugumo tarnyba arba atitinkamas pareigūnas padeda Tarnybai atlikti tyrimus.
   4.   Suinteresuotos šalies informavimas
   Jei atsiranda galimybė, kad personalo narys, vadovas, pareigūnas ar tarnautojas arba personalo narys, kuriam netaikomi Tarnybos nuostatai, turės dalyvauti procese, apie tai nedelsiant pranešama suinteresuotai šaliai, jeigu tai nepakenks tyrimui. Bet kuriuo atveju išvados, kuriose įvardijamas kuris nors personalo narys, vadovas, pareigūnas ar tarnautojas, ar personalo narys, kuriam netaikomi Tarnybos nuostatai, baigus tyrimą negali būti daromos tol, kol suinteresuotai šaliai nebus suteikta galimybė pareikšti savo nuomonę dėl su ja susijusių aplinkybių. Išvadose turi būti nurodyta suinteresuotosios šalies nuomonė.
   Tais atvejais, kai tyrimo tikslais būtina išlaikyti visišką slaptumą, bet reikia vykdyti tyrimo procesą, patenkantį į nacionalinio teismo kompetenciją, pareiga kviesti Agentūros personalo narį, vadovą, pareigūną, tarnautoją ar personalo narį, kuriam netaikomi Tarnybos nuostatai, kad jis galėtų pareikšti savo nuomonę gali būti atidėta, jei atitinkamai Valdančiosios tarybos pirmininkas arba Agentūros direktorius su tuo sutinka. Tokiais atvejais negalima pradėti jokio drausminio proceso, kol suinteresuotai šaliai nebus suteikta proga pateikti savo pastabas.
   5.   Informavimas apie tyrimo baigimą, nesiimant jokių tolesnių veiksmų
   Jei, atlikus vidaus tyrimą, Agentūros personalo nariui, vadovui, pareigūnui ar tarnautojui, ar personalo nariui, kuriam netaikomi Tarnybos nuostatai, kuris buvo įtariamas neteisėta veikla, negali būti keliama jokia byla, Tarnybos direktoriaus sprendimu vidaus tyrimas dėl jo baigiamas, nesiimant tolesnių veiksmų. Tarnybos direktorius apie tai raštu praneša suinteresuotajai šaliai. Suinteresuotoji šalis gali reikalauti, kad šis sprendimas būtų įsegtas į jo arba jos asmens bylą.
   6.   Imuniteto panaikinimas
   Visi nacionalinės policijos ar teismo institucijos prašymai panaikinti Agentūros vadovo, pareigūno ar tarnautojo ar personalo nario, kuriam netaikomi Tarnybos nuostatai, susijusio su bet kokia sukčiavimo ar korupcijos ar bet kokia kita neteisėta veikla, imunitetą nuo teismo proceso, paduodami Tarnybos direktoriui, kad jis pareikštų savo nuomonę. Jei paduotas prašymas panaikinti Agentūros Valdančiosios tarybos nario imunitetą, Tarnyba informuojama.
   7.   Įsigaliojimo data
   Šis sprendimas įsigalioja jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dieną.

      Viena, 2007 m. spalio 23 d.

         Anastasia CRICKLEY

            Valdančiosios tarybos pirmininkė

      (1)  OL L 136, 1999 5 31, p. 1.

      (2)  OL L 136, 1999 5 31, p. 8.


title: 2017 m. gegužės 18 d. Europos Centrinio Banko sprendimas (ES) 2017/1361, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas (ES) 2015/5 dėl turtu užtikrintų vertybinių popierių pirkimo programos įgyvendinimo (ECB/2017/15)

text:
21.7.2017

                  LT

                  Europos Sąjungos oficialusis leidinys

                  L 190/24

            EUROPOS CENTRINIO BANKO SPRENDIMAS (ES) 2017/1361
      2017 m. gegužės 18 d.
      kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas (ES) 2015/5 dėl turtu užtikrintų vertybinių popierių pirkimo programos įgyvendinimo (ECB/2017/15)
      EUROPOS CENTRINIO BANKO VALDANČIOJI TARYBA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 127 straipsnio 2 dalies pirmą įtrauką,
      atsižvelgdama į Europos centrinių bankų sistemos ir Europos Centrinio Banko statutą, ypač į jo 12 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą kartu su 3 straipsnio 1 dalies pirma įtrauka ir 18 straipsnio 1 dalį,
      kadangi:

                  (1)

                  Europos Centrinio Banko sprendimu (ES) 2015/5 (ECB/2014/45) (1) buvo sukurta turtu užtikrintų vertybinių popierių pirkimo programa (TUVPPP). Kartu su trečiąja padengtų obligacijų pirkimo programa, viešojo sektoriaus vertybinių popierių pirkimo antrinėse rinkose programa ir bendrovių sektoriaus pirkimo programa, TUVPPP yra išplėstos turto pirkimo programos (TPP) dalis. TPP siekiama toliau gerinti pinigų politikos perdavimo mechanizmą, skatinti kredito teikimą euro zonos ekonomikai, palengvinti skolinimosi sąlygas namų ūkiams ir įmonėms ir vidutiniu laikotarpiu padėti grįžti prie mažesnio kaip 2 %, bet jam artimo infliacijos lygio, suderinamo su pagrindiniu Europos Centrinio Banko (ECB) tikslu – palaikyti kainų stabilumą;

                  (2)

                  siekiant bendros pinigų politikos, įskaitant TPP vykdymą, reikia apibrėžti priemones ir procedūras, kurias Eurosistema naudos siekdama įgyvendinti šią politiką vienodai visose valstybėse narėse, kurių valiuta yra euro;

                  (3)

                  2017 m. kovo 22 d. Valdančioji taryba nusprendė toliau tobulinti taisykles, taikytinas turtu užtikrintiems vertybiniams popieriams (TUVP), kuriuos inicijavo veiklą nutraukiantys subjektai (angl. wind-down entities), siekiant užtikrinti nuoseklų jų vertinimą Eurosistemos pinigų politikoje vykdant TPP;

                  (4)

                  todėl reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti Sprendimą (ES) 2015/5 (ECB/2014/45),

            PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
      1 straipsnis
      Dalinis pakeitimas
      Sprendimo (ES) 2015/5 (ECB/2014/45) 2 straipsnis papildomas šiuo 11 punktu:

                     „11.

                     Subjektas, kuris inicijavo ar nustatė TUVP, nėra viešosios ar privačios nuosavybės teise priklausantis subjektas: a) kurio pagrindinis tikslas yra laipsniškas turto pardavimas ir veiklos užbaigimas; arba b) kuris yra turto valdymo arba pardavimo subjektas, įsteigtas padėti restruktūrizuoti ir (arba) pertvarkyti finansų sektorių, įskaitant turto valdymo įmones, sukuriamas atliekant pertvarkymo veiksmus pritaikius turto atskyrimo priemonę pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 806/2014 (*1) 26 straipsnį arba pagal nacionalinės teisės aktus, kuriais įgyvendinamas Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/59/ES (*2) 42 straipsnis.

      2 straipsnis
      Įsigaliojimas
      Šis sprendimas įsigalioja 2017 m. liepos 21 d.

         Priimta Frankfurte prie Maino 2017 m. gegužės 18 d.

               ECB valdančiosios tarybos vardu

               ECB Pirmininkas

            Mario DRAGHI

         (1)  2014 m. lapkričio 19 d. Europos Centrinio Banko sprendimas (ES) 2015/5 dėl turtu užtikrintų vertybinių popierių pirkimo programos įgyvendinimo (ECB/2014/45) (OL L 1, 2015 1 6, p. 4).


title: 2014/126/BUSP: 2014 m. vasario 27 d. Politinio ir saugumo komiteto sprendimas ES operacijų centras/1/2014 dėl bendros saugumo ir gynybos politikos misijoms ir operacijoms Somalio pusiasalyje skirto ES operacijų centro vadovo skyrimo

text:
11.3.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 70/27

      POLITINIO IR SAUGUMO KOMITETO SPRENDIMAS ES OPERACIJŲ CENTRAS/1/2014
   2014 m. vasario 27 d.
   dėl bendros saugumo ir gynybos politikos misijoms ir operacijoms Somalio pusiasalyje skirto ES operacijų centro vadovo skyrimo
   (2014/126/BUSP)
   POLITINIS IR SAUGUMO KOMITETAS,
   atsižvelgdamas į Europos Sąjungos sutartį, ypač į jos 38 straipsnio trečią pastraipą,
   atsižvelgdamas į 2012 m. kovo 23 d. Tarybos sprendimą 2012/173/BUSP dėl bendros saugumo ir gynybos politikos misijoms ir operacijoms Somalio pusiasalyje skirto ES operacijų centro veiklos pradžios (1), ypač į jo 3 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               remiantis Tarybos sprendimo 2012/173/BUSP 3 straipsnio 1 dalimi, kapitonas (jūrų laivyno) Ad VAN DER LINDE paskirtas ES operacijų centro vadovu iki 2014 m. kovo 23 d.;

               (2)

               Taryba Sprendimu 2013/725/BUSP (2) iš dalies pakeitė Sprendimą 2012/173/BUSP. Vadovaujantis Tarybos sprendimo 2012/173/BUSP 3 straipsnio 1a dalimi, pagal Sutarties 38 straipsnį Politinis ir saugumo komitetas turi įgaliojimus priimti sprendimus dėl kitų ES operacijų centro vadovų skyrimo;

               (3)

               2013 m. lapkričio 28 d. Ispanija pasiūlė skirti kapitoną (jūrų laivyno) Francisco CORNAGO naujuoju ES operacijų centro vadovu, kuris pakeistų kapitoną (jūrų laivyno) Ad VAN DER LINDE;

               (4)

               2013 m. gruodžio 19 d. ES karinis komitetas sutiko Politiniam ir saugumo komitetui rekomenduoti skirti kapitoną (jūrų laivyno) Francisco CORNAGO ES operacijų centro vadovu,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Kapitonas (jūrų laivyno) Francisco CORNAGO nuo 2014 m. kovo 24 d. skiriamas bendros saugumo ir gynybos politikos misijoms ir operacijoms Somalio pusiasalyje skirto ES operacijų centro vadovu.
   2 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja 2014 m. kovo 24 d.

      Priimta Briuselyje 2014 m. vasario 27 d.

            Politinio ir saugumo komiteto vardu

            Pirmininkas

         W. STEVENS

      (1)  OL L 89, 2012 3 27, p. 66.

      (2)  2013 m. gruodžio 9 d. Tarybos sprendimas 2013/725/BUSP, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2012/173/BUSP dėl bendros saugumo ir gynybos politikos misijoms ir operacijoms Somalio pusiasalyje skirto ES operacijų centro veiklos pradžios ir pratęsiamas jo galiojimas (OL L 329, 2013 12 10, p. 39).


title: 2017 m. liepos 4 d. Tarybos sprendimas (BUSP) 2017/1194, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2013/354/BUSP dėl Europos Sąjungos policijos misijos Palestinos teritorijose (EUPOL COPPS)

text:
5.7.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 172/13

         TARYBOS SPRENDIMAS (BUSP) 2017/1194
   2017 m. liepos 4 d.
   kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2013/354/BUSP dėl Europos Sąjungos policijos misijos Palestinos teritorijose (EUPOL COPPS)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos Sąjungos sutartį, ypač į jos 28 straipsnį, 42 straipsnio 4 dalį ir 43 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į Sąjungos vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai pasiūlymą,
   kadangi:

               (1)

               2013 m. liepos 3 d. Taryba priėmė Sprendimą 2013/354/BUSP (1), kuriuo EUPOL COPPS veikla pratęsta nuo 2013 m. liepos 1 d.;

               (2)

               2016 m. liepos 7 d. Taryba priėmė Sprendimą (BUSP) 2016/1108 (2), kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2013/354/BUSP ir jo galiojimas pratęsiamas nuo 2016 m. liepos 1 d. iki 2017 m. birželio 30 d.;

               (3)

               atlikus strateginę EUPOL COPPS peržiūrą, misija turėtų būti pratęsta papildomam 12 mėnesių laikotarpiui – iki 2018 m. birželio 30 d.;

               (4)

               todėl Sprendimas 2013/354/BUSP turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas;

               (5)

               EUPOL COPPS bus vykdoma aplinkybėmis, kurios gali pablogėti ir galėtų kliudyti pasiekti Sutarties 21 straipsnyje nustatytus Sąjungos išorės veiksmų tikslus,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Sprendimas 2013/354/BUSP iš dalies keičiamas taip:

               1)

               12 straipsnio 1 dalis papildoma šia pastraipa:
               „Orientacinė finansavimo suma, skirta su EUPOL COPPS susijusioms išlaidoms laikotarpiu nuo 2017 m. liepos 1 d. iki 2018 m. birželio 30 d. padengti, yra 12 372 000 EUR.“;

               2)

               15 straipsnio trečia pastraipa pakeičiama taip:
               „Jis nustoja galioti 2018 m. birželio 30 d.“

         2 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.
   Jis taikomas nuo 2017 m. liepos 1 d.

      Priimta Briuselyje 2017 m. liepos 4 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         M. MAASIKAS

      (1)  2013 m. liepos 3 d. Tarybos sprendimas 2013/354/BUSP dėl Europos Sąjungos policijos misijos Palestinos teritorijose (EUPOL COPPS) (OL L 185, 2013 7 4, p. 12).

      (2)  2016 m. liepos 7 d. Tarybos sprendimas (BUSP) 2016/1108, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2013/354/BUSP dėl Europos Sąjungos policijos misijos Palestinos teritorijose (EUPOL COPPS) (OL L 183, 2016 7 8, p. 65).


title: 2015 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento sprendimas (ES) 2015/1650 dėl Europos ligų prevencijos ir kontrolės centro 2013 finansinių metų sąskaitų uždarymo

text:
2015 9 30

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 255/217

      EUROPOS PARLAMENTO SPRENDIMAS (ES) 2015/1650
      2015 m. balandžio 29 d.
      dėl Europos ligų prevencijos ir kontrolės centro 2013 finansinių metų sąskaitų uždarymo
      EUROPOS PARLAMENTAS,

                  —

                  atsižvelgdamas į Europos ligų prevencijos ir kontrolės centro 2013 finansinių metų galutines metines finansines ataskaitas,

                  —

                  atsižvelgdamas į Audito Rūmų ataskaitą dėl Europos ligų prevencijos ir kontrolės centro 2013 finansinių metų metinių finansinių ataskaitų su Centro atsakymais (1),

                  —

                  atsižvelgdamas į Audito Rūmų pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 287 straipsnį pateiktą 2013 finansinių metų sąskaitų patikimumo ir pagal jas atliktų operacijų teisėtumo ir tvarkingumo patikinimo pareiškimą (2),

                  —

                  atsižvelgdamas į Tarybos 2015 m. vasario 17 d. rekomendaciją dėl patvirtinimo, kad Centras įvykdė 2013 finansinių metų biudžetą (05304/2015 – C8–0054/2015),

                  —

                  atsižvelgdamas į Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 319 straipsnį,

                  —

                  atsižvelgdamas į 2002 m. birželio 25 d. Tarybos reglamentą (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento (3),

                  —

                  atsižvelgdamas į 2012 m. spalio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 dėl Sąjungos bendrajam biudžetui taikomų finansinių taisyklių ir kuriuo panaikinamas Tarybos reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 (4), ypač į jo 208 straipsnį,

                  —

                  atsižvelgdamas į 2004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 851/2004, steigiantį Europos ligų prevencijos ir kontrolės centrą (5), ypač į jo 23 straipsnį,

                  —

                  atsižvelgdamas į 2002 m. lapkričio 19 d. Komisijos reglamentą (EB, Euratomas) Nr. 2343/2002 dėl finansinio pagrindų reglamento, skirto įstaigoms, minėtoms Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento 185 straipsnyje (6),

                  —

                  atsižvelgdamas į 2013 m. rugsėjo 30 d. Komisijos deleguotąjį reglamentą (ES) Nr. 1271/2013 dėl finansinio pagrindų reglamento, taikomo įstaigoms, nurodytoms Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 208 straipsnyje (7), ypač į jo 108 straipsnį,

                  —

                  atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 94 straipsnį ir į V priedą,

                  —

                  atsižvelgdamas į Biudžeto kontrolės komiteto pranešimą ir į Aplinkos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos komiteto nuomonę (A8–0069/2015),

         1.

            pažymi, kad Europos ligų prevencijos ir kontrolės centro galutinėse metinėse ataskaitose buvo pateikti Audito Rūmų ataskaitos priede nurodyti duomenys;

         2.

            pritaria Europos ligų prevencijos ir kontrolės centro 2013 finansinių metų sąskaitų uždarymui;

         3.

            paveda Pirmininkui perduoti šį sprendimą Europos ligų prevencijos ir kontrolės centro direktoriui, Tarybai, Komisijai ir Audito Rūmams ir pasirūpinti, kad jis būtų paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (L serijoje).

               Pirmininkas

            Martin SCHULZ

               Generalinis sekretorius

            Klaus WELLE

         (1)  OL C 442, 2014 12 10, p. 123.

         (2)  Žr. 1 išnašą.

         (3)  OL L 248, 2002 9 16, p. 1.

         (4)  OL L 298, 2012 10 26, p. 1.

         (5)  OL L 142, 2004 4 30, p. 1.

         (6)  OL L 357, 2002 12 31, p. 72.

         (7)  OL L 328, 2013 12 7, p. 42.


title: 2001 m. balandžio 5 d. Tarybos sprendimas dėl Europos bendrijos priimamos Konvencijos dėl tam tikrų tarptautinio vežimo oru taisyklių suvienodinimo (Monrealio konvencija)

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

32001D0539

Oficialusis leidinys L 194 , 18/07/2001 p. 0038 - 0038

		Tarybos sprendimas2001 m. balandžio 5 d.dėl Europos bendrijos priimamos Konvencijos dėl tam tikrų tarptautinio vežimo oru taisyklių suvienodinimo (Monrealio konvencija)(2001/539/EB)EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 80 straipsnio 2 dalį, siejant su 300 straipsnio 2 dalies pirmosios pastraipos pirmuoju sakiniu ir 300 straipsnio 3 dalies pirmąja pastraipa,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],kadangi:(1) Europos bendrijos oro vežėjams naudinga veikti pagal vienodas ir aiškias taisykles, susijusias su jų atsakomybe už žalą, ir šios taisyklės turėtų būti tokios pačios, kokios yra taikomos trečiųjų šalių vežėjams.(2) Bendrija dalyvavo Monrealyje 1999 m. gegužės 10-28 d. vykusioje Tarptautinėje diplomatinėje konferencijoje oro transporto teisės klausimais, kurios metu buvo priimta Konvencija dėl tam tikrų tarptautinio vežimo oru transporto taisyklių suvienodinimo (Monrealio konvencija), pasirašyta 1999 m. gruodžio 9 d.(3) Regioninės ekonomikos integracijos organizacijos, turinčios kompetencijos tam tikrais klausimais, kuriuos reglamentuoja Monrealio konvencija, gali būti Konvencijos šalimis.(4) Bendrija ir jos valstybės narės dalijasi kompetencija klausimais, kuriems taikoma Monrealio konvencija, todėl joms yra būtina ratifikuoti ją tuo pačiu laiku, kad būtų garantuotas vienodas ir visapusiškas jos nuostatų taikymas visoje Europos Sąjungoje,PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:1 straipsnisKonvencija dėl tam tikrų tarptautinio vežimo oru taisyklių suvienodinimo (“Monrealio konvencija”) patvirtinama Europos bendrijos vardu.Konvencijos tekstas pridedamas prie šio sprendimo.2 straipsnisTarybos Pirmininkas Europos bendrijos vardu deponuoja dokumentą, numatytą Monrealio Konvencijos 53 straipsnio 3 dalyje, kartu su Pareiškimu dėl kompetencijos Tarptautinei civilinės aviacijos organizacijai.Šis dokumentas deponuojamas vienu metu kartu su visų valstybių narių ratifikavimo dokumentais.Priimta Liuksemburge, 2001 m. balandžio 5 d.Tarybos varduPirmininkasB. Rosengren[1] OL C 337 E, 2000 11 28, p. 225.[2] 2001 m. sausio 16 d. nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).--------------------------------------------------Konvencija dėl tam tikrų tarptautinio vežimo oru taisyklių suvienodinimoVALSTYBĖS, ŠIOS KONVENCIJOS ŠALYS,PRIPAŽINDAMOS Konvencijos dėl tam tikrų taisyklių, susijusių su tarptautiniais vežimais oru, unifikavimo, pasirašytos 1929 m. spalio 12 d. Varšuvoje, (toliau — Varšuvos konvencija) ir kitų susijusių dokumentų svarų indėlį derinant tarptautinę privatinę oro teisę;PRIPAŽINDAMOS būtinybę modernizuoti ir konsoliduoti Varšuvos konvenciją ir su ja susijusius dokumentus;PRIPAŽINDAMOS būtinybę užtikrinti tarptautinio vežimo oru vartotojų interesų apsaugą ir teisingos kompensacijos, paremtos restitucijos principu, būtinybę;DAR KARTĄ PATVIRTINDAMOS siekį darniai plėtoti tarptautinio oro transporto veiklą ir tolygų keleivių, bagažo ir krovinių srautą, remiantis Tarptautinės civilinės aviacijos konvencijos, priimtos 1944 m. gruodžio 7 d. Čikagoje, principais ir tikslais;ĮSITIKINUSIOS, kad bendri valstybių veiksmai, skirti tolesniam tam tikrų tarptautinį vežimą oru reglamentuojančių taisyklių derinimui ir sisteminimui, pasitelkiant naują Konvenciją, yra tinkamiausias būdas reikiamai interesų pusiausvyrai pasiekti,SUSITARĖ:I SKYRIUSBendrosios nuostatos1 straipsnisTaikymo sritis1. Ši konvencija taikoma visiems tarptautiniams keleivių, bagažo arba krovinių vežimams, kuriuos už atlygį vykdo orlaivis. Ji vienodai taikoma neatlygintinam vežimui, kurį orlaiviu vykdo oro transporto įmonė.2. Šioje konvencijoje sąvoka "tarptautinis vežimas" — tai bet koks vežimas, kurio metu pagal šalių susitarimą, išvykimo ir atvykimo vieta nesvarbu, ar sustojama vežant ar perkraunama, yra abiejų valstybių, šios konvencijos šalių, teritorijose arba vienos valstybės, šios konvencijos šalies, teritorijoje, jeigu sutarto sustojimo vieta yra kitoje valstybėje, net jeigu ši nėra valstybė, šios konvencijos šalis. Šioje konvencijoje vežimas tarp dviejų vienos valstybės, šios konvencijos šalies, teritorijoje esančių punktų be sutarto sustojimo vietos nėra laikomas tarptautiniu vežimu.3. Šioje konvencijoje vežimas, kurį atlieka keletas vežėjų paeiliui, yra laikomas vienu vežimu, jeigu šalys pripažįsta jį kaip vieningą veiklą, dėl kurios buvo susitarta sudarius vieną ar keletą sutarčių, ir jeigu jis nepraranda savo tarptautinio pobūdžio vien dėl to, kad vieną ar keletą sutarčių numatoma vykdyti tiktai vienos valstybės teritorijoje.4. Ši konvencija taip pat taikoma V skyriuje nustatytam vežimui, atsižvelgiant į jame išdėstytas nuostatas.2 straipsnisValstybės vykdomas vežimas ir pašto siuntų vežimas1. Ši konvencija taikoma vežimui, kurį vykdo valstybė arba teikia teisėtai įsteigtos valdžios įstaigos 1 straipsnyje numatytomis sąlygomis.2. Veždamas pašto siuntas, vežėjas atsakingas tik atitinkamai pašto administracijai, remiantis taisyklėmis, reglamentuojančiomis vežėjų ir pašto administracijų santykius.3. Išskyrus šio straipsnio 2 dalyje numatytus atvejus, šios konvencijos nuostatos netaikomos pašto siuntų vežimui.II SKYRIUSŠalių, susijusių su keleivių, bagažo ir krovinių vežimu, dokumentai ir įsipareigojimai3 straipsnisKeleiviai ir bagažas1. Keleiviams vežti išduodamas individualus arba bendras vežimo dokumentas, jame:a) nurodomos išvykimo ir paskirties vietos;b) jeigu išvykimo ir paskirties vietos yra vienos valstybės, šios konvencijos šalies, teritorijoje, o viena ar daugiau sutarto sustojimo vietų yra kitos valstybės, šios konvencijos šalies, teritorijoje, nurodoma bent viena tokio sustojimo vieta.2. Bet kuris kitas 1 dalyje nurodytos informacijos išsaugojimo būdas gali pakeisti toje dalyje nurodytą išduodamą dokumentą. Jeigu naudojamas bet kuris kitas toks būdas, vežėjas siūlo raštu pateikti keleiviui taip išsaugotą informaciją.3. Vežėjas keleiviui išduoda kiekvieno įregistruoto bagažo vieneto identifikacinę etiketę.4. Keleiviui raštu pranešama, kad jeigu taikoma ši konvencija, ji reguliuoja ir gali riboti vežėjų atsakomybę, susijusią su mirtimi arba kūno sužalojimu, bagažo sunaikinimu arba praradimu bei vėlavimu.5. Pirmiau pateiktų dalių nuostatų nesilaikymas nedaro poveikio vežimo sutarčiai ar jos galiojimui, kuriai vis dėlto taikomos šios konvencijos nuostatos, susijusios su atsakomybės apribojimu.4 straipsnisKrovinys1. Krovinį vežant išduodamas oro transporto važtaraštis.2. Oro transporto važtaraštis gali būti pakeistas bet kokia kita priemone, kurioje įrašyta apie numatomą vykdyti vežimą. Jeigu naudojamos šios kitos priemonės, vežėjas, siuntėjo pareikalavimu, pateikia gavėjui krovinio kvitą, leidžiantį identifikuoti siuntą bei pasinaudoti informacija, saugoma šių kitų priemonių įraše.5 straipsnisOro transporto važtaraščio arba krovinio kvito turinysOro transporto važtaraštyje arba krovinio kvite:a) nurodomos išvykimo ir paskirties vietos;b) jeigu išvykimo ir paskirties vietos yra vienos valstybės, šios konvencijos šalies, teritorijoje, o viena ar daugiau sutarto sustojimo vietų yra kitos valstybės, šios konvencijos šalies, teritorijoje, nurodoma bent viena tokio sustojimo vieta irc) siuntos svoris.6 straipsnisSu krovinio rūšimi susijęs dokumentasPrireikus iš siuntėjo gali būti pareikalauta, tam, kad būtų įvykdyti atitinkami muitinės, policijos ar panašių valdžios institucijų reikalavimai, pateikti dokumentą, nurodantį krovinio rūšį. Ši nuostata dėl to nesukuria vežėjui jokių pareigų, įsipareigojimų ar atsakomybės.7 straipsnisOro transporto važtaraščio apibūdinimas1. Oro transporto važtaraštį surašo siuntėjas trimis autentiškais egzemplioriais.2. Pirmajame egzemplioriuje daroma žyma "vežėjui"; jį pasirašo siuntėjas. Antrajame egzemplioriuje daroma žyma "gavėjui"; jį pasirašo siuntėjas ir vežėjas. Trečią egzempliorių pasirašo vežėjas ir, priėmus krovinį, perduoda jį siuntėjui.3. Vežėjo ir siuntėjo parašai gali būti atspausdinti arba juos gali pakeisti spaudai.4. Jeigu siuntėjo prašymu važtaraštį surašo vežėjas, jis laikomas surašytu siuntėjo vardu tol, kol neįrodyta priešingai.8 straipsnisDokumentai, skirti keletui krovinio vietųJeigu yra daugiau kaip viena krovinio vieta:a) krovinio vežėjas turi teisę reikalauti, kad siuntėjas surašytų atskirtus oro transporto važtaraščius;b) siuntėjas turi teisę reikalauti, kad vežėjas pateiktų atskirus krovinio kvitus, jeigu naudojamos kitos 4 straipsnio 2 dalyje nurodytos priemonės.9 straipsnisDokumentų reikalavimų nesilaikymas4—8 straipsnių nuostatų nesilaikymas nedaro poveikio vežimo sutarčiai ar jos galiojimui, kuriai vis dėl to taikomos šios Konvencijos nuostatos, susijusios su atsakomybės apribojimu.10 straipsnisAtsakomybė už dokumentuose pateiktus duomenis1. Siuntėjas atsako už savo arba savo vardu į oro transporto važtaraštį įrašytų ar savo arba jo vardu pateiktų vežėjui įrašyti į krovinio kvitą arba į kitų priemonių dokumentus, nurodytus 4 straipsnio 2 dalyje, duomenų ir informacijos, susijusių su kroviniu, teisingumą. Tai, kas pirmiau išdėstyta taip pat taikoma asmeniui, kai siuntėjo vardu veikiantis asmuo yra taip pat ir vežėjo atstovas.2. Siuntėjas atlygina bet kokią žalą, padarytą vežėjui ar kitam asmeniui, kuriam vežėjas yra atsakingas, dėl siuntėjo ar jo vardu pateiktų duomenų ir informacijos neteisingumo, netikslumo ar nepilnumo.3. Atsižvelgdamas į šio straipsnio 1 ir 2 dalių nuostatas, vežėjas atlygina bet kokią žalą, kuri dėl jo ar jo vardu į krovinio kvitą ar į kitų priemonių dokumentus, nurodytus 4 straipsnio 2 dalyje, įrašytų duomenų ir informacijos neteisingumo, netikslumo ar nepilnumo yra padaroma vežėjui ar kitam asmeniui, kuriam šis atsakingas.11 straipsnisĮrodomoji dokumentų vertė1. Oro transporto važtaraštis arba krovinio kvitas yra prima facie sutarties sudarymo, krovinio priėmimo ir juose minimų vežimo sąlygų įrodymas.2. Visi oro transporto važtaraštyje arba krovinio kvite įrašyti duomenys apie krovinio svorį, dydį ir pakuotę, taip pat apie bagažo vietų skaičių laikomi prima facie duomenų įrodymu; duomenys apie krovinio kiekį, apimtį ir būklę nėra laikomi įrodymu prieš vežėją, išskyrus tuos atvejus, kai vežėjas visa tai patikrino dalyvaujant siuntėjui bei nurodė oro transporto važtaraštyje arba krovinio kvite ir jei tai susiję su duomenimis apie akivaizdžią krovinio būklę.12 straipsnisDisponavimo kroviniu teisė1. Siuntėjas, su sąlyga, jei jis laikosi visų įsipareigojimų pagal vežimo sutartį, turi teisę disponuoti kroviniu atsiimdamas jį išvykimo ar paskirties oro uoste arba sulaikydamas jį bet kuriame nusileidimo punkte, arba duodamas nurodymus jį išduoti paskirties vietoje ar pakeliui kitam asmeniui, nei oro transporto važtaraštyje nurodytas gavėjas, arba reikalaudamas sugrąžinti krovinį į išvykimo oro uostą. Siuntėjas privalo naudotis šia disponavimo teise nedarydamas žalos vežėjui ar kitiems siuntėjams ir privalo padengti visas išlaidas, susijusias su naudojimusi šia teise.2. Tais atvejais, kai neįmanoma įvykdyti siuntėjo nurodymų, vežėjas privalo apie tai nedelsiant pranešti siuntėjui.3. Jei vežėjas įvykdo siuntėjo nurodymus dėl disponavimo kroviniu, nereikalaudamas pateikti pastarajam išduoto oro transporto važtaraščio egzemplioriaus ar krovinio kvito, tuo pačiu jis, nepažeisdamas savo regreso teisės siuntėjo atžvilgiu, prisiima atsakomybę už žalą, kuri tuo gali būti padaryta bet kuriam teisėtam oro transporto važtaraščio egzemplioriaus ar krovinio kvito turėtojui.4. Siuntėjo teisės baigiasi, kai pagal 13 straipsnį atsiranda gavėjo teisė. Tačiau jei gavėjas atsisako priimti krovinį ar su juo negalima susisiekti, siuntėjas vėl atgauna savąją disponavimo teisę.13 straipsnisKrovinio pristatymas1. Išskyrus atvejus, kai siuntėjas pasinaudojo savo 12 straipsnyje nurodyta teise, gavėjas nuo krovinio atvykimo į paskirties vietą momento turi teisę reikalauti, kad vežėjas pristatytų jam krovinį, apmokėjus reikiamus mokesčius ir įvykdžius vežimo sąlygas.2. Jei nėra susitarta kitaip, vežėjo pareiga yra pranešti gavėjui, kai tik krovinys atvežtas.3. Jei vežėjas pripažįsta, kad krovinys prarastas arba jei krovinys neatvežamas per septynias dienas nuo tos dienos, kai jis turėjo būti atvežtas, gavėjas turi teisę pasinaudoti vežimo sutartyje numatytomis teisėmis vežėjo atžvilgiu.14 straipsnisSiuntėjo ir gavėjo teisių įgyvendinimasSiuntėjas ir gavėjas, abu savo vardu, gali atitinkamai naudotis visomis 12 ir 13 straipsniuose jiems suteiktomis teisėmis, nesvarbu, ar jie veikia savo ar kito interesais, jei tik įvykdomi vežimo sutartyje numatyti įsipareigojimai.15 straipsnisSiuntėjo ir gavėjo santykiai arba trečiųjų šalių tarpusavio santykiai1. 12, 13 ir 14 straipsniai nedaro įtakos nei siuntėjo ir gavėjo tarpusavio santykiams, nei trečiųjų šalių, kurių teisės atsiranda iš siuntėjo arba gavėjo, santykiams.2. 12, 13 ir 14 straipsnių nuostatos gali būti pakeistos tik tam tikromis nuostatomis, kurios turi būti įrašytos į oro transporto važtaraštį arba krovinio kvitą.16 straipsnisMuitinės, policijos arba kitų valdžios institucijų formalumai1. Siuntėjas privalo pateikti tokią informaciją ir dokumentus, kurie iki krovinio perdavimo gavėjui yra būtini muitinės, policijos arba kitų valdžios institucijų formalumams atlikti. Siuntėjas yra atsakingas vežėjui už visus nuostolius, kurie atsirado dėl to, kad informacijos ar dokumentų nebuvo, jie buvo nepakankami arba neteisingi, išskyrus tuos atvejus, kai dėl to kaltas pats vežėjas, jo darbuotojai arba atstovai.2. Vežėjas neprivalo tikrinti tokios informacijos ir dokumentų tikslumo ar pakankamumo.III SKYRIUSVežėjo atsakomybė ir žalos atlyginimo dydis17 straipsnisKeleivio gyvybės atėmimas ir kūno sužalojimas. Bagažui padaryta žala1. Vežėjas atsako už keleivio gyvybės atėmimą ar sveikatos sužalojimą, jei nelaimingas atsitikimas, kuris buvo gyvybės atėmimo ar sužalojimo priežastimis, įvyko orlaivyje arba įlaipinimo ar išlaipinimo veiksmų metu.2. Vežėjas atsako už žalą, atsiradusią sunaikinus, praradus arba sugadinus įregistruotą bagažą, jeigu atsitikimas, kuris buvo sunaikinimo, praradimo arba sugadinimo priežastis, įvyko orlaivyje arba bet kuriuo kitu laikotarpiu, per kurį vežėjas buvo atsakingas už įregistruotą bagažą. Tačiau vežėjas neatsako, jeigu ir tik dėl tokio bagažo, kuriam padaryta žala dėl anksčiau turėtų defektų, trūkumų ar kokybės. Neregistruoto bagažo atveju, įskaitant asmens daiktus, vežėjas atsako tik tuo atveju, jeigu žala atsirado dėl jo ar jo darbuotojų arba atstovų kaltės.3. Jei vežėjas pripažįsta, kad įregistruotas bagažas prarastas arba jei įregistruotas bagažas neatvežamas per dvidešimt vieną dieną nuo tos dienos, kai jis turėjo būti atvežtas, keleivis turi teisę pasinaudoti vežimo sutartyje numatytomis teisėmis vežėjo atžvilgiu.4. Jeigu nenumatyta kitaip, šioje Konvencijoje sąvoka "bagažas" apima tiek įregistruotą, tiek ir neregistruotą bagažą.18 straipsnisKroviniui padaryta žala1. Vežėjas atsako už žalą, atsiradusią sunaikinus, praradus arba sugadinus krovinį, tik tuo atveju, jeigu atsitikimas, kuris buvo sugadinimo priežastis, įvyko vežimo oru metu.2. Tačiau vežėjas neatsako, jeigu, ir tiek, kiek jis įrodo, kad krovinio sunaikinimas, praradimas arba sugadinimas įvyko dėl vienos ar keleto šių priežasčių:a) to krovinio anksčiau turėtų defektų ar kokybės trūkumų;b) pakavimo su trūkumais, kurį atliko kitas, nei vežėjas, jo darbuotojai ar atstovai asmuo;c) karo ar ginkluoto konflikto veiksmų;d) valdžios institucijų veiksmų, susijusių su krovinio atvykimu, išvykimu arba tranzitu.3. Vežimas oru kaip apibrėžta šio straipsnio 1 dalyje apima laikotarpį, per kurį už krovinį atsako vežėjas.4. Vežimo oru laikotarpis neapima jokio už oro uosto ribų atliekamo vežimo sausuma, jūra arba vidaus vandenų keliais. Tačiau, jeigu toks vežimas atliekamas vykdant vežimo oru sutartį, norint pakrauti, pristatyti arba perkrauti, bet kokia žala, kol nebus įrodyta priešingai, yra laikoma atsiradusia dėl įvykio, atsitikusio vežimo oru metu. Jeigu vežėjas be siuntėjo sutikimo pakeičia vežimą dėl kurio šalys susitarė, jog jis bus vykdomas oru, kita transporto rūšimi visame ar dalyje vežimo, toks vežimas kita transporto rūšimi priskiriamas vežimo oru laikotarpiui.19 straipsnisVėlavimasVežėjas atsako už žalą, atsiradusią dėl vėlavimo vežant oru keleivius, bagažą arba krovinius. Tačiau vežėjas neatsako už žalą, atsiradusią dėl vėlavimo, jeigu jis įrodo, kad jis ir jo darbuotojai ir atstovai ėmėsi visų prieinamų protingų priemonių žalai išvengti, arba tai, kad jam ar jiems buvo neįmanoma imtis šių priemonių.20 straipsnisAtleidimas nuo atsakomybėsJeigu vežėjas įrodo, kad žalos priežastis buvo arba ją lėmė asmens, reikalaujančio kompensacijos, arba asmens, iš kurio jis ar ji įgijo jo ar jos teises, neatsargumas, kiti neteisėtas veikimas arba neveikimas, vežėjas visiškai ar dalinai atleidžiamas nuo atsakomybės ieškovui tiek, kiek toks neatsargumas ar neteisėtas veikimas arba neveikimas buvo žalos priežastis ar prisidėjo prie jos atsiradimo. Jeigu dėl keleivio gyvybės atėmimo ar sužalojimo kompensacijos reikalauja kitas asmuo, o ne pats keleivis, vežėjas taip pat visiškai ar iš dalies atleidžiamas nuo atsakomybės tiek, kiek jis įrodo, kad žalos priežastis buvo arba ją lėmė to keleivio neatsargumas ar kitas neteisėtas veikimas arba neveikimas. Šis straipsnis taikomas visoms šios Konvencijos nuostatoms dėl atsakomybės, įskaitant 21 straipsnio 1dalį.21 straipsnisKompensacija keleivių gyvybės atėmimo ar sužalojimo atveju1. Vežėjas negali išvengti atsakomybės arba ją riboti už žalą, kuri atsirado pagal 17 straipsnio 1 dalį ir neviršija 100000 specialiųjų skolinimosi teisių kiekvienam keleiviui.2. Vežėjas neatsako už tokią žalą, kuri atsirado pagal 17 straipsnio 1 dalį ir kuri kiekvienam keleiviui viršija 100000 specialiųjų skolinimosi teisių, jeigu vežėjas įrodo, kad:a) ši žala neatsirado dėl vežėjo, jo darbuotojų ar atstovų neatsargumo arba kito neteisėto veikimo arba neveikimo arbab) ši žala atsirado vien tiktai dėl trečiosios šalies neatsargumo arba kito neteisėtų veikimo arba neveikimo.22 straipsnisAtsakomybės ribos dėl vėlavimo, bagažo ir krovinio1. Žalos, atsiradusios dėl vėlavimo, kaip numatyta 19 straipsnyje vežant keleivius, vežėjo atsakomybė kiekvienam keleiviui neviršija 4150 specialiųjų skolinimosi teisių.2. Vežant bagažą, vežėjo atsakomybė dėl sunaikinimo, praradimo arba vėlavimo neviršija 1000 specialiųjų skolinimosi teisių kiekvienam keleiviui, nebent keleivis, registruodamas bagažą, pateikė specialią suinteresuotumo savo bagažo pristatymu į paskirties vietą deklaraciją ir sumokėjo papildomą pinigų sumą, jeigu tuo atveju to reikalaujama. Šiuo atveju vežėjas privalo sumokėti sumą, neviršijančią deklaruotos sumos, nebent jis įrodytų, jog ši suma yra didesnė negu keleivio dabartinis suinteresuotumas bagažo pristatymu į paskirties vietą.3. Vežant krovinį, vežėjo atsakomybė dėl sunaikinimo, praradimo arba vėlavimo neviršija 17 specialiųjų skolinimosi teisių vienam kilogramui, nebent siuntėjas, perduodamas siuntą vežėjui, pateikė specialią suinteresuotumo savo krovinio pristatymu į paskirties vietą deklaraciją ir sumokėjo papildomą pinigų sumą, jeigu tuo atveju reikalaujama. Šiuo atveju vežėjas privalo sumokėti sumą, neviršijančią deklaruotos sumos, nebent jis įrodytų, jog ši suma yra didesnė negu siuntėjo dabartinis suinteresuotumas bagažo pristatymu į paskirties vietą.4. Dalies krovinio ar bet kokio jame esančio daikto sunaikinimo, praradimo, sužalojimo ar vėlavimo atveju nustatant sumą, iki kurios yra ribojama vežėjo atsakomybė, atsižvelgiama tik į bendrą atitinkamos krovinio vietos ar vietų svorį. Jeigu dalies krovinio ar bet kokio jame esančio daikto sunaikinimas, praradimas, sužalojimas ar vėlavimas turi neigiamos įtakos kitų tame pačiame oro transporto važtaraštyje, tame pačiame kvite arba, jeigu jie nebuvo išduoti, tame pačiame įraše, saugomame 4 straipsnio 2 dalyje minimose priemonėse, esančių krovinio vietų vertei, nustatant atsakomybės ribą, taip pat bus atsižvelgiama į bendrą šios vietos ar vietų svorį.5. Pirmiau pateiktos šio straipsnio 1 ir 2 dalių nuostatos netaikomos, jeigu įrodoma, kad žala buvo padaryta dėl vežėjo ar jo darbuotojų arba atstovų veikimo ar neveikimo, ketinant padaryti žalą arba dėl neatsargumo bei žinant, kad ši žala greičiausiai bus padaryta; jeigu tik šio darbuotojo ar atstovo veiksmo veikimo ar neveikimo atveju įrodoma, kad tas darbuotojas ar atstovas vykdė savo tarnybines pareigas.6. Ribos, numatytos 21 bei šiame straipsniuose netrukdo teismui papildomai priteisti, vadovaujantis įstatymais, visas ar dalį ieškovo patirtų bylinėjimosi išlaidų ar kitas išlaidas, susijusias su bylos nagrinėjimu, įskaitant palūkanas. Pirmiau minėta nuostata netaikoma, jeigu priteistos žalos dydis, išskyrus bylinėjimosi išlaidas bei kitas išlaidas, susijusias su bylos nagrinėjimu, neviršija per šešių mėnesių laikotarpį nuo tos dienos, kai buvo padaryta žala arba iki pradedant nagrinėti bylą, jeigu ši data vėlesnė, vežėjo raštu pasiūlytos ieškovui sumos.23 straipsnisPiniginių vienetų perskaičiavimas1. Laikoma, kad šioje konvencijoje nurodytos sumos, išreikštos specialiosiomis skolinimosi teisėmis, atitinka Tarptautinio valiutos fondo apibrėžtas specialiąsias skolinimosi teises. Teismo proceso atveju sumų perskaičiavimas į nacionalines valiutas vykdomas remiantis šių valiutų verte specialiosios skolinimosi teisės atžvilgiu teismo sprendimo priėmimo dieną. Specialiąja skolinimosi teise išreikšta valstybės, priklausančios Tarptautiniam valiutos fondui, nacionalinės valiutos vertė yra skaičiuojama pagal Tarptautinio valiutos fondo taikomą įvertinimo metodą, galiojantį teismo sprendimo priėmimo dieną, jo operacijoms bei sandoriams. Specialiąja skolinimosi teise išreikšta valstybės, nepriklausančios Tarptautiniam valiutos fondui, nacionalinės valiutos vertė skaičiuojama tos valstybės nustatytu būdu.2. Tačiau tos valstybės, kurios nepriklauso Tarptautiniam valiutos fondui ir kurių teisė neleidžia taikyti šio straipsnio 1 dalies nuostatų, gali ratifikuodamos, prisijungdamos ar bet kada po to paskelbti, jog 21 straipsnyje numatyta vežėjo atsakomybės riba nustatoma 1500000 piniginių vienetų kiekvienam keleiviui jų teritorijoje vykstantiems teismo procesams; 62500 piniginių vienetų kiekvienam keleiviui pagal 22 straipsnio 1 dalį; 15000 piniginių vienetų pagal 22 straipsnio 2 dalį ir 250 piniginių vienetų kilogramui pagal 22 straipsnio 3 dalį. Šis piniginis vienetas atitinka 65,5 miligramus devyni šimtai tūkstantųjų prabos aukso. Šios sumos gali būti perskaičiuojamos į atitinkamą nacionalinę valiutą suapvalintais skaičiais. Šios sumos perskaičiuojamos nacionaline valiuta pagal tos šalies įstatymus.3. Šio straipsnio 1 dalies paskutiniame sakinyje nurodytas skaičiavimas ir šio straipsnio 2 dalyje nurodytas perskaičiavimo būdas taikomi taip, kad valstybės, šios konvencijos šalies, nacionaline valiuta būtų kuo tiksliau išreikštos 21 ir 22 straipsniuose nurodytos sumos, kurios būtų gautos taikant šio straipsnio 1 dalies tris pirmuosius sakinius. Valstybės, šios konvencijos šalys, deponuodamos ratifikavimo, priėmimo, patvirtinimo ar prisijungimo prie šios konvencijos dokumentus, praneša depozitarui apie skaičiavimo būdą, remiantis šio straipsnio 1 dalimi arba atitinkamai perskaičiuojant gautą sumą pagal šio straipsnio 2 dalį, ir apie bet kurį pasikeitimą.24 straipsnisRibų peržiūrėjimas1. Nepažeisdamas šios konvencijos 25 straipsnio nuostatų ir pagal tolesnę 2 dalį, 21, 22 ir 23 straipsniuose numatytas atsakomybės ribas depozitaras pakartotinai svarsto kas penkeri metai, pirmasis toks pakartotinis svarstymas vyksta baigiantis penktiesiems metams nuo šios Konvencijos įsigaliojimo dienos arba, jeigu Konvencija neįsigalioja per pirmuosius penkerius metus nuo jos pirmosios pateikimo pasirašyti dienos, per pirmuosius jos įsigaliojimo metus, atsižvelgiant į infliacijos koeficientą, kuris atitinka infliacijos tempų mastą per laikotarpį nuo pirmesnio svarstymo, arba pirmojo svarstymo metu — nuo šios konvencijos įsigaliojimo datos. Infliacijos tempų mastas, naudojamas nustatant infliacijos koeficientą, apskaičiuojamas remiantis vartotojų kainų indeksų didėjimo ar mažėjimo metinių rodiklių svertiniu vidurkiu valstybėse, kurių valiutos sudaro 23 straipsnio 1 dalyje nurodytą specialiąją skolinimosi teisę.2. Jeigu ankstesnėje dalyje nurodyto pakartotinio svarstymo metu nusprendžiama, kad infliacijos rodiklis viršija 10 %, depozitaras praneša valstybėms, šios konvencijos šalims, apie atsakomybės ribų pakartotinį svarstymą. Bet kuris toks pakeitimas įsigalioja praėjus šešiems mėnesiams nuo tada, kai apie jį pranešama valstybėms, šios konvencijos šalims. Jeigu trijų mėnesių laikotarpiu po to, kai buvo pranešta valstybėms, šios konvencijos šalims, dauguma valstybių, šios konvencijos šalių, pareiškia, kad jos nepritaria, šis pakeitimas neįsigalioja, ir depozitaras pateikia šį klausimą svarstyti valstybių, šios konvencijos šalių, susitikimui. Depozitaras nedelsdamas praneša visoms valstybėms, šios konvencijos šalims, apie kiekvieno pakeitimo įsigaliojimą.3. Nepaisant šio straipsnio 1 dalies, šio straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka taikoma bet kada, jei tik dėl to pareiškia norą vienas trečdalis valstybių, šios konvencijos šalių, ir jeigu 1 dalyje minimas infliacijos koeficientas viršija 30 % per laikotarpį nuo ankstesniojo svarstymo arba nuo šios Konvencijos įsigaliojimo dienos tuo atveju, jeigu ankstesnio svarstymo nebuvo. Vėlesni svarstymai pagal šio straipsnio 1 dalyje nurodytą tvarką vyks kas penkeri metai, pradedant penktųjų metų pabaigoje nuo svarstymo pagal šią straipsnio dalį dienos.25 straipsnisRiboms taikomos išlygosVežėjas gali reikalauti, kad vežimo sutartyje būtų numatytos didesnės, negu šioje konvencijoje numatytos atsakomybės ribos arba nenumatytos visai jokios atsakomybės ribos.26 straipsnisSutarties nuostatų negaliojimasBet kuri nuostata, kuria siekiama sumažinti vežėjo atsakomybę arba nustatyti mažesnes, negu numatyta šioje konvencijoje, ribas, negalioja, tačiau bet kurios tokios nuostatos negaliojimas nėra priežastis tam, kad negaliotų visa sutartis, kuriai lieka galioti šios konvencijos nuostatos.27 straipsnisSutarties sudarymo laisvėNiekas šioje konvencijoje negali sukliudyti vežėjui atsisakyti sudaryti bet kokią vežimo sutartį, atsisakyti bet kokių pagal šią konvenciją galimų apsaugos priemonių arba nustatyti sąlygas, neprieštaraujančias šios konvencijos nuostatoms.28 straipsnisIšankstiniai mokėjimaiTuo atveju, jeigu orlaivio avarijos metu žuvo arba buvo sužaloti keleiviai, vežėjas, jeigu to reikalauja nacionalinė teisė, nedelsdamas iš anksto išmoka kompensaciją fiziniam asmeniui ar turintiems teisę reikalauti kompensacijos asmenims tam, kad būtų patenkinti šių asmenų neatidėliotini ekonominiai poreikiai. Tokie išankstiniai mokėjimai nėra laikomi atsakomybės pripažinimu ir gali būti įskaityti į bet kurias vežėjo vėliau kaip žalos atlyginimas mokamas sumas.29 straipsnisReikalavimų pagrindasVežant keleivius, bagažą ir krovinį, bet koks ieškinys dėl žalos atlyginimo, nesvarbu koks jo pagrindas, ar tai būtų ši konvencija, sutartis, deliktas arba kas kita, gali būti pareiškiamas tik pagal šioje konvencijoje numatytas sąlygas ir atsakomybės ribas, iš anksto nesprendžiant klausimo, kokie asmenys turi teisę pareikšti ieškinį bei kokios yra jų atitinkamos teisės. Bet kuriuo tokiu atveju baudiniai, pavyzdiniai arba bet kokie kiti neatlygintiniai nuostoliai negali būti išieškomi.30 straipsnisDarbuotojai, atstovai. Reikalavimų sujungimas1. Jeigu vežėjo darbuotojui ar atstovui pareikštas ieškinys dėl susijusios su šia konvencija žalos atlyginimo, toks darbuotojas arba atstovas, jeigu jis įrodo, kad vykdė savo tarnybines pareigas, turi teisę pasinaudoti tokiomis atsakomybės sąlygomis ir ribomis, kokiomis pagal šią konvenciją gali naudotis vežėjas.2. Šiuo atveju vežėjo, jo darbuotojų ir atstovų atlygintinų sumų visuma neviršija nustatytų ribų.3. Išskyrus krovinius, šio straipsnio 1 ir 2 dalių nuostatos netaikomos, jeigu įrodoma, kad žala buvo padaryta dėl darbuotojų arba atstovų veikimo ar neveikimo, siekiant padaryti žalos arba dėl neatsargumo bei žinant, kad ši žala greičiausiai bus padaryta.31 straipsnisSkundų pateikimas laiku1. Įregistruoto bagažo ar krovinio pristatymas asmeniui be jokių nusiskundimų, laikomas prima facie įrodymu, kad šie buvo atvežti geros būklės ir pagal vežimo dokumentą arba pagal kitą įrašą, išsaugotą kitomis priemonėmis, nurodytomis 3 straipsnio 2 dalyje ir 4 straipsnio 2 dalyje.2. Žalos atveju — asmuo turintis teisę, kad jam būtų pristatytas krovinys, pastebėjęs padarytą žalą, tuoj pat arba vėliausiai per 7 dienas nuo įregistruoto bagažo gavimo dienos bei per 14 dienų nuo krovinio gavimo dienos privalo pateikti skundą vežėjui. Jei vėluojama, skundas privalo būti pareikštas ne vėliau kaip per 21 dieną nuo tos dienos, kai jam buvo perduotas bagažas ar krovinys.3. Visi skundai privalo būti pateikti raštu ir perduoti arba išsiųsti per nurodytą laikotarpį.4. Jeigu per pirmiau nurodytus laikotarpius skundas nepateikiamas, jokie ieškiniai prieš vežėją nepriimami, išskyrus jeigu pastarasis sukčiauja.32 straipsnisAtsakingo asmens mirtisAtsakingo asmens mirties atveju ieškinys dėl žalos atlyginimo pagal šios konvencijos nuostatas pareiškiamas teisėtai jo nuosavybę atstovaujantiems asmenims.33 straipsnisTeismingumas1. Ieškinys dėl žalos atlyginimo ieškovo nuožiūra privalo būti pareiškiamas vienos iš valstybių, šios konvencijos šalių, teritorijoje arba vežėjo gyvenamosios vietos ar jo pagrindinės ūkinės-komercinės verslo vietos arba ūkinės-komercinės verslo vietos, kurioje buvo sudaryta sutartis, arba paskirties vietos teismui.2. Žalos atlyginimo dėl keleivio gyvybės atėmimo ar sužalojimo atveju ieškinys gali būti pareiškiamas vienam iš šio straipsnio 1 dalyje nurodytų teismų arba valstybės, šios konvencijos šalies, teritorijoje, kuri avarijos metu buvo pagrindinė ir nuolatinė keleivio gyvenamoji vieta bei į kurią arba iš kurios vežėjas teikia keleivių vežimo oru paslaugas tiek savo orlaiviu, tiek kito vežėjo orlaiviu pagal komercinę sutartį bei kurioje pats vežėjas arba kitas, su juo komercinę sutartį sudaręs vežėjas vykdo keleivių vežimo oru veiklą nuomojamose ar nuosavose patalpose.3. Šio straipsnio 2 dalyje:a) "komercinė sutartis" — tai sutartis, išskyrus atstovavimo sutartį, sudaryta tarp vežėjų bei susijusi su jų bendromis keleivių vežimo oru paslaugomis;b) "pagrindinė ir nuolatinė gyvenamoji vieta" — tai nustatyta ir nuolatinė keleivio gyvenamoji vieta nelaimingo atsitikimo metu. Šiuo požiūriu keleivio pilietybė nėra lemiamas veiksnys.4. Teismo proceso tvarka nustatoma pagal teismo, kuriam buvo pateiktas ieškinys, vietos teisę.34 straipsnisArbitražas1. Atsižvelgdamos į šio straipsnio nuostatas, krovinio vežimo sutarties šalys gali nustatyti, kad bet koks ginčas dėl vežėjo atsakomybės pagal šią Konvenciją sprendžiamas arbitraže. Toks susitarimas sudaromas raštu.2. Nagrinėjimas arbitraže ieškovo pageidavimu vyksta vienoje iš vietų pagal 33 straipsnyje nurodytą teismingumą.3. Arbitras arba arbitražinis teismas taiko šios konvencijos nuostatas.4. Šio straipsnio 2 ir 3 dalių nuostatos laikomos kiekvieno straipsnio apie arbitražą arba sutartį dalimi ir bet kuri šio straipsnio ar sutarties neatitinkanti nuostata yra negaliojanti.35 straipsnisIeškinių senatis1. Teisė į žalos atlyginimą panaikinama, jeigu ieškinys nebuvo pareikštas per dvejus metus, skaičiuojant nuo atvykimo į paskirties vietą dienos arba nuo tos dienos, kada orlaivis turėjo atvykti, arba nuo tos dienos, kada vežimas sustojo.2. Šio laikotarpio apskaičiavimo metodas nustatomas pagal teismo, kuriam pateiktas ieškinys, vietos teisę.36 straipsnisNuoseklieji vežimai1. Pagal 1 straipsnio 3 dalies nuostatas vežimų, kuriuos nuosekliai vykdo keletas vežėjų, atveju kiekvienam vežėjui, priimančiam keleivius, bagažą arba krovinį taikomos šios konvencijos numatytos taisyklės, ir jis laikomas viena vežimo sutarties šalimi tiek, kiek ši sutartis susijusi su jo kontroliuojamo vežimo dalimi.2. Tokio vežimo atveju — keleivis ar bet kuris asmuo, turintis teisę gauti jam priklausančią kompensaciją, gali pareikšti ieškinį tik vežėjui, atlikusiam vežimą, kurio metu įvyko nelaimingas atsitikimas arba vėlavimas, išskyrus tuos atvejus, kai pagal konkretų susitarimą pirmasis vežėjas prisiėmė atsakomybę už visą vežimą.3. Bagažo ar krovinio atveju — keleivis arba siuntėjas turės teisę pareikšti ieškinį pirmajam vežėjui, o keleivis arba gavėjas, turintys teisę gauti bagažą arba krovinį, turės teisę pareikšti ieškinį paskutiniajam vežėjui, be to, ir kiekvienas iš jų gali pareikšti ieškinį vežėjui, vykdžiusiam vežimą, kurio metu bagažas ar krovinys buvo sunaikintas, prarastas, sugadintas arba vėlavo. Šie vežėjai keleiviui, siuntėjui arba gavėjui atsako solidariai.37 straipsnisRegreso trečiosioms šalims teisėJokia šios konvencijos nuostata iš anksto neapsprendžia klausimo, ar pagal jos nuostatas atsakingas už žalą asmuo turi regreso teisę bet kuriam kitam asmeniui.IV SKYRIUSKombinuotas vežimas38 straipsnisKombinuotas vežimas1. Kombinuotam vežimui, kurio dalis atliekamo oru, o dalis — kita vežimo rūšimi, šios konvencijos nuostatos atsižvelgiant į 18 straipsnio 4 dalį taikomos tik vežimui oru, jeigu šis atitinka 1 straipsnio sąlygas.2. Jokia šios konvencijos nuostata netrukdo šalims kai jos vykdo kombinuotą vežimą įtraukti į vežimo oru dokumentą sąlygas dėl kitų vežimo rūšių su sąlyga, kad vežimui oru bus taikomos šios konvencijos nuostatos.V SKYRIUSVežimas oru, kurį vykdo kitas asmuo, nei sudaręs sutartį vežėjas39 straipsnisSutartį sudaręs vežėjas ir faktinis vežėjasŠio skyriaus nuostatos taikomos, kai asmuo (toliau — sutartį sudaręs vežėjas) kaip pagrindinė šalis sudaro šia konvencija reglamentuojamą vežimo sutartį su keleiviu arba siuntėju arba su asmeniu veikiančiu keleivio ar siuntėjo vardu, o kitas asmuo (toliau — faktinis vežėjas), kurį įgaliojo sutartį sudaręs vežėjas, vykdo visą arba dalį vežimo, tačiau nėra šiai vežimo daliai vienas iš nuoseklių vežėjų, kaip apibrėžta šioje konvencijoje. Nurodytas įgaliojimas pripažįstamas tol, kol neįrodyta priešingai.40 straipsnisSudariusių sutartį vežėjų ir faktinių vežėjų atsakomybėJeigu vadovaudamasis 39 straipsnyje nurodyta sutartimi sutartį sudaręs vežėjas vykdo visą ar dalį šia konvencija reglamentuojamo vežimo, abiem vežėjams: tiek sutartį sudariusiam vežėjui, tiek faktiniam vežėjui, išskyrus tuos atvejus, kai šiame skyriuje numatyta kitaip, taikomos šios konvencijos nuostatos, pirmajam — visam sutartyje numatytam vežimui, antrajam — tik tai vežimo daliai, kurią jis vykdo.41 straipsnisAbipusė atsakomybė1. Faktinio vežėjo ir jo darbuotojų bei atstovų, vykdančių savo tarnybines pareigas, veikimas ar neveikimas faktinio vežėjo vykdomo vežimo atžvilgiu laikomi taip pat ir sutartį sudariusio vežėjo veikimu ar neveikimu.2. Sutartį sudariusio vežėjo ir jo darbuotojų bei atstovų, vykdančių savo tarnybines pareigas, veikimas ar neveikimas faktinio vežėjo vykdomo vežimo atžvilgiu laikomi taip pat ir faktinio vežėjo veikimu ar neveikimu. Tačiau nei veikimas nei neveikimas neužtraukia faktiniam vežėjui atsakomybės, kurios suma, viršija 21, 22, 23 ir 24 straipsniuose nurodytas sumas. Joks specialus susitarimas, pagal kurį sutartį sudaręs vežėjas prisiima pagal šią Konvenciją nenumatytus įsipareigojimus, arba bet kokių šioje Konvencijoje numatytų teisių arba gynybos priemonių atsisakymas, arba jokia 22 straipsnyje aptariama speciali suinteresuotumo savo bagažo pristatymu į paskirties vietą deklaracija nedaro įtakos faktiniam vežėjui, nebent su juo dėl to susitarta.42 straipsnisSkundų ir nurodymų adresatasBet kuris remiantis šia konvencija pateikiamas vežėjui skundas arba duodami nurodymai turi tokią pat galią sutartį sudariusiam vežėjui ar faktiniam vežėjui. Tačiau 12 straipsnyje numatyti nurodymai galioja tik tuo atveju, jeigu jie skirti sutartį sudarančiam vežėjui.43 straipsnisDarbuotojai ir atstovaiDėl faktinio vežėjo vykdomo vežimo, bet kuris to vežėjo darbuotojas arba atstovas ar sutartį sudaręs vežėjas, jeigu jie įrodo, kad vykdė savo tarnybines pareigas, turi teisę pasinaudoti tokiomis atsakomybės sąlygomis ir ribomis, kokiomis pagal šią konvenciją gali naudotis vežėjas, kurio darbuotojai arba atstovai jie yra, nebent būtų įrodyta, kad jie veikė tokiu būdu, kad nebūtų galima taikyti šioje konvencijoje numatytas atsakomybės ribas.44 straipsnisBendra žalos atlyginimo sumaDėl faktinio vežėjo vykdomo vežimo iš šio vežėjo ir sutartį sudariusio vežėjo bei jų darbuotojų ir atstovų, vykdančių savo tarnybines pareigas, atgautinų sumų visuma negali viršyti didžiausios sumos, kuri galėtų būti priteista pagal šią konvenciją sutartį sudariusiam vežėjui arba faktiniam vežėjui, tačiau nė vienas iš minėtų asmenų neatsako už sumą, viršijančią tam asmeniui taikomas ribas.45 straipsnisIeškinių adresatasDėl faktinio vežėjo vykdomo vežimo ieškovo nuožiūra ieškinys dėl žalos atlyginimo gali būti pareiškiamas tam vežėjui arba sutartį sudariusiam vežėjui, arba abiem kartu ar atskirai. Jeigu ieškinys pareiškiamas tik vienam iš šių vežėjų, šis vežėjas turi teisę reikalauti, kad kitas vežėjas įstotų į procesą, kai teismo proceso tvarka bei padariniai nustatomi pagal to teismo vietos teisę.46 straipsnisPapildoma jurisdikcijaIeškovo nuožiūra bet kuris ieškinys dėl žalos atlyginimo privalo būti pateiktas vienos iš valstybių, šios konvencijos šalių, teritorijoje teismui, kuriame gali būti pareikštas ieškinys sutartį sudariusiam vežėjui, kaip numatyta 33 straipsnyje, arba teismui, kurio jurisdikcijai priklauso faktinio vežėjo gyvenamoji vieta arba jo pagrindinė verslo vieta.47 straipsnisSutarties nuostatų negaliojimasBet kuri nuostata, kuria siekiama sumažinti sutartį sudariusio vežėjo arba faktinio vežėjo atsakomybę pagal šį skyrių arba nustatyti mažesnes, negu numatyta šiame skyriuje ribas, negalioja, tačiau bet kurios tokios nuostatos negaliojimas nėra priežastis tam, kad negaliotų visa sutartis, kuriai lieka galioti šio skyriaus nuostatos.48 straipsnisSutartį sudariusių ir faktinių vežėjų santykiaiIšskyrus kaip numatyta 45 straipsnyje, jokia šio skyriaus nuostata neturi įtakos vežėjų tarpusavio teisėms ir įsipareigojimams, įskaitant regreso teisę arba atleidimą nuo atsakomybės.VI SKYRIUSKitos nuostatos49 straipsnisPrivalomas taikymasNegalioja bet kurios vežimo sutarties nuostatos ir bet kokie specialūs susitarimai, sudaryti prieš žalos padarymą, kuriais šalys pažeistų šios konvencijos taisykles, ar tai būtų taikytino įstatymo nustatymas, ar jurisdikcijos taisyklių pakeitimas.50 straipsnisDraudimasValstybės, šios konvencijos šalys, reikalauja, kad jų vežėjai turėtų tinkamą atsakomybės pagal šią konvenciją draudimą. Valstybė, šios konvencijos šalis, gali pareikalauti joje dirbančio vežėjo pateikti įrodymų, kad jis turi tinkamą atsakomybės pagal šią konvenciją draudimą.51 straipsnisYpatingomis aplinkybėmis vykdomas vežimas3—5 straipsnių, 7 ir 8 straipsnių nuostatos, susijusios su vežimo dokumentais, netaikomos tuo atveju, jeigu vežimas vykdomas ypatingomis aplinkybėmis už įprastos vežėjų oru veiklos ribų.52 straipsnisDienosKai šioje konvencijoje kalbama apie "dienas", jos suprantamos kaip kalendorinės dienos, o ne darbo dienos.VII SKYRIUSBaigiamosios nuostatos53 straipsnisPasirašymas, ratifikavimas ir įsigaliojimas1. Ši konvencija teikiama pasirašyti 1999 m. gegužės 28 d. Monrealyje valstybėms, dalyvaujančioms Tarptautinėje konferencijoje dėl oro teisės, vykstančioje 1999 m. gegužės 10—28 d. Monrealyje. Po 1999 m. gegužės 28 d. konvencija teikiama pasirašyti visoms valstybėms Tarptautinės civilinės organizacijos būstinėje Monrealyje tol, kol ši konvencija įsigalioja pagal šio straipsnio 6 dalį.2. Taip pat konvencija teikiama pasirašyti regioninėms ekonominės integracijos organizacijoms. Šioje konvencijoje regioninės ekonominės integracijos organizacijos — tai bet kuri šio regiono suverenios valstybės įkurta organizacija, kurios kompetencijai priklauso tam tikri šia konvencija reglamentuojami klausimai ir kuri tinkamai įgaliota pasirašyti, ratifikuoti, priimti arba prisijungti prie šios konvencijos. Nuoroda į valstybę, šios konvencijos šalį, arba į valstybes, šios konvencijos šalis šioje konvencijoje, išskyrus 1 straipsnio 2 dalį, 3 straipsnio 1 dalies b punktą, 5 straipsnio b punktą, 23, 33, 46 straipsnius bei 57 straipsnio b punktą, vienodai taikoma regioninei ekonominės integracijos organizacijai. 24 straipsnyje nuoroda į "daugumą valstybių, šios konvencijos šalių", ir "vieną trečdalį valstybių, šios konvencijos šalių" netaikoma ekonominės integracijos regioninei organizacijai.3. Šią konvenciją ratifikuoja ją pasirašiusios valstybės ir regioninės ekonominės integracijos organizacijos4. Bet kuri valstybė arba regioninė ekonominės integracijos organizacija gali bet kada priimti, pritarti arba prisijungti prie jos.5. Ratifikavimo, priėmimo, pritarimo arba prisijungimo dokumentai deponuojami Tarptautinėje civilinės aviacijos organizacijoje, ir ji šiais dokumentais paskiriama depozitare.6. Ši konvencija įsigalioja šešiasdešimtą dieną po trisdešimtojo ratifikavimo, priėmimo, pritarimo arba prisijungimo dokumento deponavimo dienos valstybėms, kurios deponavo šiuos dokumentus. Šioje dalyje neatsižvelgiama į dokumentą, kurį deponuoja regioninė ekonominės integracijos organizacija.7. Kitoms valstybėms ir regioninėms ekonominės integracijos organizacijoms ši konvencija įsigalioja praėjus šešiasdešimčiai dienų po ratifikavimo, priėmimo, pritarimo arba prisijungimo dokumentų deponavimo dienos.8. Depozitaras nedelsdamas visoms šią konvenciją pasirašiusioms valstybėms ir valstybėms, šios konvencijos šalims, praneša apie:a) kiekvieną šios konvencijos pasirašymą ir jo datą;b) kiekvieną ratifikavimo, priėmimo, pritarimo arba prisijungimo dokumento deponavimą ir jo datą;c) šios konvencijos įsigaliojimo datą;d) bet kurio šios konvencijos nustatytų atsakomybės ribų peržiūrėjimo įsigaliojimo datą;e) bet kokį denonsavimą vadovaujantis 54 straipsniu.54 straipsnisDenonsavimas1. Kiekviena valstybė, šios konvencijos šalis, gali denonsuoti šią konvenciją raštu pranešdama depozitarui.2. Denonsavimas įsigalioja po šimto aštuoniasdešimt dienų nuo tos dienos, kai depozitaras gauna pranešimą.55 traipsnisRyšys su kitais Varšuvos konvencijos dokumentaisŠi Konvencija turi visų tarptautiniam vežimui oru taikomų taisyklių viršenybę:1. Tarp valstybių, šios konvencijos šalių, dėl šių valstybių bendro dalyvavimo:a) Konvencijoje dėl tam tikrų taisyklių, susijusių su tarptautiniais vežimais oru, unifikavimo, pasirašytos 1929 m. spalio 12 d. Varšuvoje (toliau — Varšuvos konvencija);b) Protokole dėl konvencijos dėl tam tikrų taisyklių, susijusių su tarptautiniais vežimais oru, unifikavimo, pasirašyto 1929 m. spalio 12 d. Varšuvoje, pakeitimo, priimtame 1955 m. rugsėjo 28 d. Hagoje (toliau — Hagos protokolas);c) Konvencijoje, papildančioje Varšuvos konvenciją dėl tam tikrų taisyklių, susijusių su tarptautiniais vežimais oru, unifikavimo, kuriuos vykdo kitas asmuo, o ne sutartį sudaręs vežėjas, priimtoje 1961 m. rugsėjo 18 d. Gvadalachare (toliau — Gvadalacharo konvencija);d) Protokole dėl Konvencijos dėl tam tikrų taisyklių, susijusių su tarptautiniais vežimais oru, unifikavimo, pasirašytos 1929 m. spalio 12 d. Varšuvoje, pakeitimo, su pakeitimais, padarytais 1955 m. rugsėjo 28 d. Hagoje priimtu protokolu, pasirašytu 1971 m. kovo 8 d. Gvatemaloje (toliau — Gvatemalos protokolas);e) Papildomuose protokoluose Nr.1-Nr.3 bei Monrealio protokole Nr. 4, pakeičiančiuose Varšuvos konvenciją, su pakeitimais, padarytais Hagos protokolu arba Varšuvos konvencijoje su pakeitimais, padarytais ir Hagos protokolu, ir Gvatemalos protokolu, pasirašytuose 1975 m. rugsėjo 25 d. Monrealyje (toliau — Monrealio protokolai) arba:2. Bet kurios šios valstybės, šios konvencijos šalies, teritorijoje todėl, kad valstybė yra vieno ar daugiau a-e punktuose nurodytų dokumentų šalimi.56 straipsnisValstybės, turinčios daugiau kaip vieną teisinę sistemą1. Jeigu valstybė turi du ar daugiau teritorinių vienetų, kuriuose susijusiems su šia konvencija klausimams taikomos skirtingos teisinės sistemos, ji pasirašydama, ratifikuodama, priimdama arba prisijungdama prie konvencijos gali paskelbti, kad ši konvencija apima visus jos teritorinius vienetus arba tik vieną ar keletą iš jų bei gali pakeisti šią deklaraciją bet kuriuo metu pateikdama kitą.2. Apie kiekvieną tokią deklaraciją pranešama depozitarui ir aiškiai nurodomi teritoriniai vienetai, kuriems taikoma ši konvencija.3. Valstybei, šios konvencijos šaliai, paskelbusiai šią deklaraciją:a) 23 straipsnyje nuoroda į nacionalinę valiutą aiškinama kaip tos valstybės atitinkamo teritorinio vieneto valiuta irb) 28 straipsnyje nuoroda į nacionalinę teisę aiškinama kaip tos valstybės atitinkamo teritorinio vieneto teisė.57 straipsnisIšlygosŠiai konvencijai negalimos jokios išlygos, išskyrus tai, kad valstybė, šios konvencijos šalis, bet kada gali pateikti depozitarui pranešimą apie tai, kad ši konvencija netaikoma:a) tarptautiniam vežimui oru, atliekamam ir vykdomam tiesiogiai tos valstybės, šios konvencijos šalies, nekomerciniais tikslais, vykdant suverenios valstybės funkcijas ir pareigas, ir (arba)b) karinei vadovybei skirtam asmenų, krovinių ir bagažo vežimui registruotais ar išnuomotais toje valstybėje, šios Konvencijos Šalyje, orlaiviais, kurių visą talpą rezervavo tos vadovybės ar buvo rezervuota jų vardu.TAI PATVIRTINDAMI, toliau nurodyti tinkamai įgalioti atstovai pasirašė šią konvenciją.Priimta tūkstantis devyni šimtai devyniasdešimt devintų metų gegužės 28 d. Monrealyje anglų, arabų, kinų, prancūzų, rusų ir ispanų kalbomis. Visi tekstai yra autentiški. Ši konvencija deponuojama Tarptautinės civilinės aviacijos organizacijos archyvuose, ir depozitaras patvirtintas jos kopijas nusiunčia visoms valstybėms, šios konvencijos šalims, taip pat Varšuvos konvencijos, Hagos protokolo, Gvadalacharo konvencijos, Gvatemalos konvencijos ir Monrealio protokolų šalims.--------------------------------------------------


title: 2015 m. birželio 8 d. Tarybos sprendimas (BUSP) 2015/882, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2014/932/BUSP dėl ribojamųjų priemonių atsižvelgiant į padėtį Jemene

text:
9.6.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 143/11

         TARYBOS SPRENDIMAS (BUSP) 2015/882
   2015 m. birželio 8 d.
   kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2014/932/BUSP dėl ribojamųjų priemonių atsižvelgiant į padėtį Jemene
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos Sąjungos sutartį, ypač į jos 29 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               2014 m. gruodžio 18 d. Taryba priėmė Sprendimą 2014/932/BUSP (1);

               (2)

               2015 m. balandžio 14 d. Jungtinių Tautų Saugumo Taryba priėmė Rezoliuciją 2216 (2015), kuria, inter alia, nustatomas ginklų embargas Ali Abdullah Saleh, Abdullah Yahya Al Hakim, Abd Al-Khaliq Al-Huthi ir asmenims bei subjektams, kuriuos į sąrašą įtraukė pagal Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos rezoliucijos (toliau – JT ST rezoliucija) 2140 (2014) 19 punktą įsteigtas komitetas. Tai nedaro poveikio bendram draudimui tiesiogiai ar netiesiogiai leisti naudotis ekonominiais ištekliais tiems asmenims ar subjektams arba jų naudai;

               (3)

               JT ST rezoliucijoje 2216 (2015) taip pat pabrėžiama, kad veiksmai, kuriais keliama grėsmė Jemeno taikai, saugumui ar stabilumui, taip pat gali apimti ginklų embargo pažeidimus arba trukdymą teikti humanitarinę pagalbą Jemenui arba gauti ar platinti humanitarinę pagalbą Jemene;

               (4)

               be to, JT ST rezoliucija 2216 (2015) į sąrašą įtraukiami dar du asmenys, kuriems turi būti taikomos ribojamosios priemonės, nustatytos JT ST rezoliucijos 2140 (2014) 11 ir 15 punktais;

               (5)

               todėl Sprendimas 2014/932/BUSP turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Sprendimas 2014/932/BUSP iš dalies keičiamas taip:

               1.

               1 straipsnis pernumeruojamas į 2a straipsnį ir 1 dalis papildoma šiuo punktu:

                           „d)

                           veiksmus, kuriais pažeidžiamas ginklų embargas arba trukdoma teikti humanitarinę pagalbą Jemenui arba gauti ar platinti humanitarinę pagalbą Jemene.“

                     ;

               2.

               2 straipsnis pernumeruojamas į 2b straipsnį ir 1 dalis papildoma šiuo punktu:

                           „d)

                           veiksmus, kuriais pažeidžiamas ginklų embargas arba trukdoma teikti humanitarinę pagalbą Jemenui arba gauti ar platinti humanitarinę pagalbą Jemene.“

                     ;

               3.

               2b straipsnio 5 dalyje nuoroda į 2 straipsnio 1 dalį pakeičiama nuoroda į 1 dalį;

               4.

               įterpiami šie straipsniai:
               „1 straipsnis
               1.   Valstybių narių piliečiams arba iš valstybių narių teritorijų, arba naudojantis su valstybių narių vėliava plaukiojančiais laivais ar jų orlaiviais draudžiama asmenims ir subjektams, kuriuos Jungtinių Tautų Saugumo Taryba arba pagal JT ST rezoliucijos 2140 (2014) 19 punktą įsteigtas komitetas įtraukė į sąrašą, ir jų vardu ar jų nurodymu Jemene veikiantiems asmenims ir subjektams arba jų naudai tiesiogiai ar netiesiogiai parduoti, tiekti, perduoti arba eksportuoti visų rūšių ginklus ir su jais susijusius reikmenis, įskaitant šaunamuosius ginklus ir šaudmenis, karines transporto priemones bei įrangą, sukarintą įrangą ir šių objektų atsargines dalis, neatsižvelgiant į tai, ar valstybių narių teritorija yra jų kilmės vieta.
               Šioje dalyje nurodytų asmenų ir subjektų sąrašas pateikiamas šio sprendimo priede.
               2.   Draudžiama:

                           a)

                           tiesiogiai ar netiesiogiai teikti techninę pagalbą, mokymą ar kitą pagalbą, įskaitant aprūpinimą ginkluotais samdiniais, susijusią su karine veikla ir su visų rūšių ginklų ir su jais susijusių reikmenų, įskaitant šaunamuosius ginklus ir šaudmenis, karines transporto priemones bei įrangą, sukarintą įrangą ir šių objektų atsargines dalis, tiekimu, gamyba, technine priežiūra ir naudojimu, 1 dalyje nurodytiems fiziniams ar juridiniams asmenims, subjektams ar organizacijoms;

                           b)

                           tiesiogiai ar netiesiogiai teikti finansavimą ar finansinę paramą, susijusią su karine veikla, įskaitant visų pirma dotacijas, paskolas ir eksporto kredito draudimą, taip pat draudimą ir perdraudimą, kurie būtų skirti ginklams ir su jais susijusiems reikmenims parduoti, tiekti, perduoti ar eksportuoti arba susijusiai techninei ar kitai pagalbai teikti, 1 dalyje nurodytiems fiziniams ar juridiniams asmenims, subjektams ar organizacijoms.

                     2 straipsnis
               1.   Derindamos veiksmus su nacionalinėmis valdžios institucijomis, laikydamosi nacionalinės teisės aktų ir tarptautinės teisės, visų pirma jūrų teisės ir atitinkamų tarptautinių civilinės aviacijos susitarimų, valstybės narės savo teritorijoje, įskaitant jų jūrų uostus ir oro uostus, tikrina visus į Jemeną gabenamus krovinius, jeigu jos turi patikimos informacijos, kad kroviniuose yra objektų, kuriuos pagal šį sprendimą yra draudžiama tiekti, parduoti, perduoti ar eksportuoti.
               2.   Aptikusios objektus, kuriuos pagal šį sprendimą yra draudžiama tiekti, parduoti, perduoti ar eksportuoti, valstybės narės juos konfiskuoja ir pašalina, įskaitant juos sunaikindamos, padarydamos netinkamus naudoti, patalpindamos į sandėlį arba perduodamos kitai valstybei nei kilmės ar paskirties valstybė pašalinti.
               3.   Valstybės narės nedelsdamos Sankcijų komitetui pateikia 1 dalyje nurodyto patikrinimo pirminę ataskaitą raštu, kurioje visų pirma paaiškinamos priežastys, dėl kurių atlikti patikrinimai, pateikiami tokių patikrinimų rezultatai ir nurodoma, ar buvo bendradarbiaujama ir ar buvo rasta draudžiamų objektų. Be to, valstybės narės Sankcijų komitetui per 30 dienų pateikia kitą ataskaitą raštu, kurioje pateikiama išsami svarbi informacija apie patikrinimą, konfiskavimą ir pašalinimą, taip pat išsami svarbi informacija apie perdavimą, įskaitant objektų aprašymą, duomenis apie jų kilmės ir paskirties vietas, jeigu ši informacija nebuvo pateikta pirminėje ataskaitoje raštu.“

         2 straipsnis
   Sprendimo 2014/932/BUSP priedas iš dalies keičiamas, kaip nustatyta šio sprendimo priede.
   3 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dieną.

      Priimta Liuksemburge 2015 m. birželio 8 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkė

         D. REIZNIECE-OZOLA

      (1)  2014 m. gruodžio 18 d. Tarybos sprendimas 2014/932/BUSP dėl ribojamųjų priemonių atsižvelgiant į padėtį Jemene (OL L 365, 2014 12 19, p. 147).

      PRIEDAS

                  I.

                  Sprendimo 2014/932/BUSP priedo pavadinimas pakeičiamas taip:

                     „1 straipsnio 1 dalyje, 2a straipsnio 1 dalyje bei 2b straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodytų asmenų ir subjektų sąrašas“
                  .

                  II.

                  Sprendimo 2014/932/BUSP priede pateiktas sąrašas papildomas šiais įrašais:
                  „4.   Abdulmalik al-Houthi

                     Kita informacija: Jemeno Houthi judėjimo vadovas. Dalyvavo veiksmuose, kuriais keliama grėsmė Jemeno taikai, saugumui ar stabilumui. Įtraukimo į JT sąrašą data:2015 4 14.

                     Papildoma informacija iš Sankcijų komiteto pateiktų įtraukimo į sąrašą priežasčių aprašomojo pobūdžio santraukos:

                  Abdul Malik al-Houthi yra grupės, kuri dalyvavo veiksmuose, kuriais keliama grėsmė Jemeno taikai, saugumui ar stabilumui, vadovas.
                  2014 m. rugsėjo mėn. Houthi pajėgos užėmė Saną, o 2015 m. sausio mėn. jos pasikėsino teisėtą Jemeno Vyriausybę vienašališkai pakeisti neteisėta valdymo institucija, kurioje dominavo Houthi atstovai. Al-Houthi tapo Jemeno Houthi judėjimo vadovu 2004 m., po savo brolio Hussein Badredden al-Houthi mirties. Būdamas šios grupės vadovu, al-Houthi nuolat grasino Jemeno valdžios institucijoms sukelti daugiau neramumų, jeigu jos nepatenkins jo reikalavimų, ir apribojo Prezidento Hadi, Ministro Pirmininko ir svarbiausių Vyriausybės ministrų laisvę. Hadi vėliau pabėgo į Adeną. Tada Houthi grupuotė pradėjo naują puolimą Adeno link; jai padėjo kariniai daliniai, lojalūs buvusiam prezidentui Saleh ir jo sūnui Ahmed Ali Saleh.
                  5.   Ahmed Ali Abdullah Saleh

                     Kita informacija: Atliko svarbų vaidmenį sudarant palankias sąlygas Houthi grupuotės karinei ekspansijai. Dalyvavo veiksmuose, kuriais keliama grėsmė Jemeno taikai, saugumui ar stabilumui. Ahmed Saleh – buvusio Jemeno Respublikos Prezidento Ali Abdullah Saleh sūnus. Įtraukimo į JT sąrašą data:2015 4 14.

                     Papildoma informacija iš Sankcijų komiteto pateiktų įtraukimo į sąrašą priežasčių aprašomojo pobūdžio santraukos:

                  Ahmed Ali Saleh vykdė veiklą, kad pakenktų Prezidento Hadi valdžiai, sužlugdytų Hadi pastangas reformuoti kariuomenę ir sutrukdytų Jemenui taikiai pereiti prie demokratijos. Saleh atliko svarbų vaidmenį sudarant palankias sąlygas Houthi grupuotės karinei ekspansijai. 2013 m. vasario mėn. viduryje Ahmed Ali Saleh buvo išdavęs tūkstančius naujų šautuvų Respublikos gvardijos divizijoms ir nenurodytiems genčių vadams. Ginklai iš pradžių buvo įsigyti 2010 m. ir atidėti, kad vėliau būtų galima politiniais tikslais užsitikrinti juos gavusių subjektų lojalumą.
                  Saleh tėvui, buvusiam Jemeno Respublikos Prezidentui Ali Abdullah Saleh, pasitraukus iš Jemeno Prezidento pareigų 2011 m., Ahmed Ali Saleh išliko Jemeno Respublikos gvardijos vadu. Praėjus šiek tiek daugiau nei metams, Prezidentas Hadi atleido Saleh iš pareigų, tačiau jo įtaka Jemeno kariuomenėje tebebuvo didelė net ir jį pašalinus iš vado pareigų. 2014 m. lapkričio mėn. Ali Abdullah Saleh buvo įtrauktas į JT sąrašą pagal JT ST rezoliuciją 2140.“