title: 1997 m. gegužės 21 d. Tarybos sprendimas dėl Susitarimo tarp Europos bendrijos ir Jungtinių Amerikos Valstijų dėl muitinių bendradarbiavimo ir tarpusavio pagalbos muitinės reikaluose

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31997D0541

Oficialusis leidinys L 222 , 12/08/1997 p. 0016 - 0016

		Tarybos sprendimas1997 m. gegužės 21 d.dėl Susitarimo tarp Europos bendrijos ir Jungtinių Amerikos Valstijų dėl muitinių bendradarbiavimo ir tarpusavio pagalbos muitinės reikaluose(97/541/EB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač jos 113 straipsnį kartu su 228 straipsnio 2 dalies pirmu sakiniu,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,kadangi 1993 m. balandžio 5 d. Taryba įgaliojo Komisiją Bendrijos vardu derėtis dėl susitarimų dėl muitinių bendradarbiavimo sudarymo su kai kuriais svarbiausiais Bendrijos prekybiniais partneriais;kadangi turėtų būti patvirtinta Sutartis tarp Europos Bendrijos ir Jungtinių Amerikos Valstijų dėl muitinių bendradarbiavimo ir tarpusavio pagalbos muitinės reikaluose,NUSPRENDĖ:1 straipsnisBendrijos vardu tvirtinama Sutartis tarp Europos Bendrijos ir Jungtinių Amerikos Valstijų dėl muitinių bendradarbiavimo ir tarpusavio pagalbos muitinės reikaluose.Sutarties tekstas pridedamas prie šio sprendimo.2 straipsnisKomisija, padedant valstybių narių atstovams, atstovauja Bendrijai Jungtiniame muitinės bendradarbiavimo komitete, kuris sudaromas pagal šios Sutarties 22 straipsnį.3 straipsnisTarybos pirmininkas paskiria asmenį, įgaliojamą Bendrijos vardu pasirašyti sutartį.4 straipsnisTarybos pirmininkas Bendrijos vardu pateikia Susitarimo 23 straipsnyje numatytą pranešimą.5 straipsnisSprendimas paskelbiamas Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.Priimta Briuselyje, 1997 m. gegužės 21 d.Tarybos varduPirmininkasM. Patijn--------------------------------------------------


title: 2011/487/CFSP: 2011 m. rugpjūčio 1 d. Tarybos sprendimas 2011/487/BUSP, kuriuo iš dalies keičiama Bendroji pozicija 2002/402/BUSP dėl ribojančių priemonių prieš Usamą bin Ladeną, Al-Qaida organizacijos ir Talibano narius bei su jais susijusius kitus asmenis, grupes, susivienijimus ir subjektus

text:
2.8.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 199/73

         TARYBOS SPRENDIMAS 2011/487/BUSP
   2011 m. rugpjūčio 1 d.
   kuriuo iš dalies keičiama Bendroji pozicija 2002/402/BUSP dėl ribojančių priemonių prieš Usamą bin Ladeną, Al-Qaida organizacijos ir Talibano narius bei su jais susijusius kitus asmenis, grupes, susivienijimus ir subjektus
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos Sąjungos sutartį, ypač į jos 29 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               2002 m. gegužės 27 d. Taryba priėmė Bendrąją poziciją 2002/402/BUSP (1);

               (2)

               2011 m. birželio 17 d. Jungtinių Tautų Saugumo Taryba priėmė Rezoliuciją 1989 (2011) (toliau – JT ST rezoliucija 1989 (2011)), kurioje su susirūpinimu pažymima, kad Al-Qaida organizacija ir kiti su ja susiję asmenys, grupės, susivienijimai ir subjektai tebekelia grėsmę tarptautinei taikai ir saugumui, ir dar kartą patvirtinamas Saugumo Tarybos ryžtas visais aspektais spręsti šios grėsmės klausimą;

               (3)

               todėl JT ST rezoliucijoje 1989 (2011) išlaikytos anksčiau Rezoliucijos 1333 (2000) 8 dalies c punktu ir Rezoliucijos 1390 (2002) 1 ir 2 dalimis nustatytos ribojamosios priemonės, taikomos Al-Qaida ir kitiems su ja susijusiems asmenims, grupėms, susivienijimams ir subjektams, įskaitant nurodytuosius pagal rezoliucijas 1267 (1999) ir 1333 (2000) sudaryto suvestinio sąrašo C skirsnyje („Su Al-Qaida susiję asmenys“) ir D skirsnyje („Su Al-Qaida susiję susivienijimai ir kitos grupės bei subjektai“), taip pat po JT ST rezoliucijos 1989 (2011) priėmimo dienos nurodytus asmenis, grupes, susivienijimus ir subjektus;

               (4)

               reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti Bendrąją poziciją 2002/402/BUSP;

               (5)

               Sąjungos įgyvendinimo priemonės išdėstytos Tarybos reglamente (EB) Nr. 881/2002 (2),

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Bendroji pozicija 2002/402/BUSP iš dalies keičiama taip:

               1.

               Pavadinimas pakeičiamas taip:

               2.

               1 straipsnis pakeičiamas taip:
               „1 straipsnis
               Ši bendroji pozicija taikoma Al-Qaida organizacijos nariams ir su jais susijusiems kitiems asmenims, grupėms, susivienijimams ir subjektams, kaip nurodyta pagal JT ST rezoliucijas 1267(1999) ir 1333 (2000) sudarytame sąraše, kurį turi reguliariai atnaujinti pagal JT ST rezoliuciją 1267 (1999) įsteigtas komitetas.“

         2 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

      Priimta Briuselyje, 2011 m. rugpjūčio 1 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         M. DOWGIELEWICZ

      (1)  OL L 139, 2002 5 29, p. 4.

      (2)  2002 m. gegužės 27 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 881/2002, nustatantis tam tikras specialias ribojančias priemones, taikomas tam tikriems asmenims ir subjektams, susijusiems su Usama bin Ladenu, Al-Qaida tinklu ir Talibanu, ir panaikinantis Tarybos reglamentą (EB) Nr. 467/2001, uždraudžiantį tam tikrų prekių ir paslaugų eksportą į Afganistaną, sustiprinantį skrydžių uždraudimą ir pratęsiantį Afganistano Talibano lėšų ir kitų finansinių išteklių įšaldymą (OL L 139, 2002 5 29, p. 9).


title: 2005/752/EB: 2005 m. spalio 24 d. Komisijos sprendimas, įkuriantis elektroninės komercijos ekspertų grupę

text:
26.10.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 282/20

      KOMISIJOS SPRENDIMAS

   2005 m. spalio 24 d.
   įkuriantis elektroninės komercijos ekspertų grupę
   (2005/752/EB)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
   kadangi:

               (1)

               Pagal 2000 m. birželio 8 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2000/31/EB dėl kai kurių informacinės visuomenės paslaugų, ypač elektroninės komercijos, teisinių aspektų vidaus rinkoje (Elektroninės komercijos direktyva) (1) valstybių narių buvo paprašyta paskirti vieną ar kelis nacionalinius ryšių punktus siekiant sustiprinti bendradarbiavimą su kitomis valstybėmis narėmis (Direktyvos 19 straipsnio 2 dalis).

               (2)

               Vėliau Pirmosios ataskaitos apie Direktyvos 2000/31/EB dėl elektroninės komercijos (2003 m. lapkričio 21 d. KOM(2003) 702 galutinis) taikymą septintame skyriuje buvo numatyta, kad Komisija dabar „pagrindinį dėmesį skirs užtikrinti praktinį administracijos bendradarbiavimą ir nuolatinį Komisijos ir pačių valstybių narių keitimąsi informacija“.

               (3)

               Be to, naudinga suteikti galimybę valstybėms narėms aptarti Direktyvos dėl elektroninės komercijos taikymo problemas ir elektroninės komercijos srityje kylančius klausimus. Taip pat svarbu skatinti ir palengvinti jų ir Komisijos bendradarbiavimą. Todėl Ekspertų grupė sudarys naudingą forumą, kuriame bus galima keistis nuomonėmis apie praktinį Direktyvos įgyvendinimą ir taikymą, įskaitant informaciją apie vartotojų ir profesinių asociacijų parengtą elgesio kodeksą, reglamentuojamų profesijų reklamos internete elgesio kodeksą; apie nacionalinę teismų praktiką, ypač susijusią su nuostatomis dėl atsakomybės; apie Direktyvos 21 straipsnyje minimas naujoves, pvz., hipersaitų ir svetainių vietos nustatymo priemonių paslaugų teikėjų atsakomybę bei „pranešimo ir turinio šalinimo“ procedūras; ir aptarti galimą kitų vertinimo ataskaitų apie Direktyvos dėl elektroninės komercijos taikymą apimtį.

               (4)

               2004 m. spalio 27 d Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2006/2004 dėl nacionalinių institucijų, atsakingų už vartotojų apsaugos teisės aktų vykdymą, bendradarbiavimo (Reglamentas dėl bendradarbiavimo vartotojų apsaugos srityje) (2) įsteigiamas vartotojų ekonominius interesus ginančių valdžios institucijų tinklas, iš dalies derinamos jų tyrimo ir vykdymo galios bei pateikiama jų savitarpio pagalbos tvarka. Direktyvos 2000/31/EB nuostatos, kuriose ginami vartotojų ekonominiai interesai, priklauso reglamento taikymo sričiai. Todėl tikslinga, kad įsteigtas Reglamento (EB) Nr. 2006/2004 įgyvendinimo komitetas reguliariai informuotų Elektroninės komercijos ekspertų grupę apie savo darbą, kuris gali būti tiesiogiai su ja susijęs,

         NUSPRENDĖ:
   1 straipsnis
   Įsteigiama Elektroninės komercijos ekspertų grupė (toliau – grupė).
   2 straipsnis
   Paskirtis
   Komisija konsultuojasi su grupe bet kokiais su Direktyva dėl elektroninės komercijos susijusiais klausimais. Be kitų sričių tai apima:

               —

               administracinį bendradarbiavimą atsižvelgiant į 3 straipsnio 4–6 dalių procedūras riboti laisvę teikti paslaugas konkrečiam informacinės visuomenės paslaugų teikėjui,

               —

               informaciją apie elgesio kodeksus, kuriuos Bendrijos lygiu rengia verslo, profesinės ir vartotojų asociacijos arba organizacijos, skirtus tinkamam Direktyvos 5–15 straipsnių įgyvendinimui (Direktyvos 16 straipsnis),

               —

               reglamentuojamų profesijų reklamų internete elgesio kodeksus (Direktyvos 8 straipsnis),

               —

               nacionalinių teismų praktiką, ypač susijusią su nuostatomis dėl atsakomybės, įskaitant ginčų ne teismo tvarka sprendimus (Direktyvos 17 straipsnis ir 19 straipsnio 5 dalis),

               —

               sritis, kurios šiuo metu nepriklauso Direktyvos skirsniui apie atsakomybę, tačiau minimos 21 straipsnyje, pvz., „pranešimo ir turinio šalinimo“ procedūras, hipersaitus ir paieškos sistemas,

               —

               tolesnių Direktyvos dėl elektroninės komercijos taikymo vertinimo ataskaitų apimtį (Direktyvos 21 straipsnis).

         Grupės pirmininkas gali pasiūlyti Komisijai kreiptis konsultacijų į grupę visais susijusiais klausimais.
   Administracinio bendradarbiavimo klausimus, kurie taip pat priklauso Reglamento (EB) Nr. 2006/2004, susijusio su Direktyvos 2000/31/EB nuostatomis, kurios gina vartotojų interesus, taikymo sričiai taip pat turėtų spręsti Reglamento (EB) Nr. 2006/2004 įgyvendinimo komitetas. Pastarasis reguliariai informuoja Ekspertų grupę.
   3 straipsnis
   Sudėtis ir paskyrimas
   1.   Grupę turėtų sudaryti nacionalinių ryšių punktai, paskirti pagal Direktyvos dėl elektroninės komercijos 19 straipsnio 2 dalį (iš kiekvienos valstybės narės po vieną asmenį), ir Komisijos atstovai.
   2.   Grupę sudaro narių skaičius, atitinkantis Europos bendrijos valstybių narių skaičių, ir Komisijos atstovai.
   3.   Nariai atlieka savo pareigas, kol jie pakeičiami arba iki savo įgaliojimų pabaigos.
   4.   Nariai, nebegalintys veiksmingai prisidėti prie grupės darbo, atsistatydinę arba nesilaikantys Steigimo sutarties 3 straipsnio 1 dalies arba 287 straipsnio sąlygų, gali būti pakeisti kitu nariu iki įgaliojimų pabaigos.
   4 straipsnis
   Veikla
   Grupei pirmininkauja Komisijos atstovas.
   Grupė, suderinusi su Komisija, gali sudaryti darbo grupes, kurios pagal įgaliojimus nagrinėtų konkrečius klausimus. Įvykdžiusios įgaliojimus darbo grupės paleidžiamos.
   Komisija gali kviesti ekspertus ir stebėtojus, turinčius konkrečios srities žinių, dalyvauti grupės ir (arba) darbo grupių veikloje.
   Grupės arba pogrupių darbo metu gauta informacija negali būti platinima, jei, Komisijos nuomone, ji yra konfidenciali.
   Elektroninės komercijos ekspertų grupė priima aptartas darbo tvarkos taisykles remiantis Komisijos priimtu modeliu (SEK(2005) 1004 III priedas).
   5 straipsnis
   Susirinkimai
   Paprastai grupė ir pogrupiai renkasi Komisijos patalpose pagal Komisijos nustatytą tvarką ir grafiką.
   Grupės sekretoriatą suformuoja Komisija. Suinteresuoti Komisijos darbuotojai gali dalyvauti grupės ir darbo grupių susirinkimuose bei diskusijose.
   Komisija internete gali skelbti atitinkamo dokumento visas išvadas, santraukas, dalines išvadas originalo kalba arba darbo dokumentus, susijusius su grupe arba jos darbo grupėmis.
   6 straipsnis
   Susirinkimų išlaidos
   Narių, stebėtojų ir ekspertų patirtas kelionės ir pragyvenimo išlaidas, susijusias su grupės veikla, kompensuoja Komisija pagal Komisijoje galiojančias nuostatas. Jų darbas neatlyginamas.
   7 straipsnis
   Įsigaliojimas
   Šis sprendimas taikomas nuo jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dienos.

      Priimta Briuselyje, 2005 m. spalio 24 d.

            Komisijos vardu

         Charlie McCREEVY

            Komisijos narys

      (1)  OL L 178, 2000 7 17, p. 1.

      (2)  OL L 364, 2004 12 9, p. 1.


title: 1997 m. balandžio 14 d. Tarybos sprendimas iš dalies keičiantis Sprendimą 91/116/EEB dėl Europos ekonomikos ir socialinės statistinės informacijos patariamojo komiteto įsteigimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31997D0255

Oficialusis leidinys L 102 , 19/04/1997 p. 0032 - 0032

		Tarybos Sprendimas1997 m. balandžio 14 d.iš dalies keičiantis Sprendimą 91/116/EEB dėl Europos ekonomikos ir socialinės statistinės informacijos patariamojo komiteto įsteigimo(97/255/EB)EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į Komisijos pateiktą sprendimo projektą,kadangi Sprendimo 91/116/EEB [1] 4 straipsnyje yra nustatytas komitetą sudarantis narių skaičius;kadangi dėl Austrijos, Suomijos ir Švedijos įstojimo būtina atitinkamai patikslinti komiteto narių skaičių,PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:1 straipsnisSprendimo 91/116/EEB 4 straipsnis keičiamas taip:"4 straipsnisKomitetą sudaro:- keturi Komisijai atstovaujantys nariai, vienas iš kurių yra Komisijos narys, atsakingas už statistinės informacijos politiką,- pinigų, finansų ir mokėjimų balanso statistikos komiteto pirmininkas,- valstybių narių nacionalinių statistikos institucijų pirmininkai arba generaliniai direktoriai,- du atstovai iš kiekvienos valstybės narės, kuriuos iš įvairių žymiausių ekonomikos ir socialinės veiklos sričių ir mokslo atstovų skiria Taryba, pasitarusi su Komisija. Siekdama, kad šie nariai būtų paskirti, kiekviena valstybė narė pateikia Tarybai keturių kandidatų sąrašą. Taryba atsižvelgia į poreikį, kad būtų tinkamai atstovaujama įvairioms ekonomikos ir socialinės veiklos bei mokslo sritims."2 straipsnisŠis sprendimas skelbiamas Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.Priimta Liuksemburge, 1997 m. balandžio 14 d.Tarybos varduPirmininkasJ. Van Aartsen[1] OL L 59, 1991 3 6, p. 21.--------------------------------------------------


title: 2009 m. gruodžio 15 d. Politinio ir saugumo komiteto sprendimas EUJUST LEX/2/2009 dėl Europos Sąjungos jungtinės teisinės valstybės misijos Irake EUJUST LEX misijos vadovo skyrimo

text:
19.12.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 338/92

      POLITINIO IR SAUGUMO KOMITETO SPRENDIMAS EUJUST LEX/2/2009
   2009 m. gruodžio 15 d.
   dėl Europos Sąjungos jungtinės teisinės valstybės misijos Irake EUJUST LEX misijos vadovo skyrimo
   (2009/982/BUSP)
   POLITINIS IR SAUGUMO KOMITETAS,
   atsižvelgdamas į Europos Sąjungos sutartį, ypač į jos 38 straipsnio trečią pastraipą,
   atsižvelgdamas į 2009 m. birželio 11 d. Tarybos bendruosius veiksmus 2009/475/BUSP dėl Europos Sąjungos jungtinės teisinės valstybės misijos Irake EUJUST LEX, ypač į jų 9 straipsnio 2 dalį,
   kadangi:

               (1)

               2009 m. birželio 11 d. Taryba priėmė Bendruosius veiksmus 2009/475/BUSP dėl Europos Sąjungos jungtinės teisinės valstybės misijos Irake EUJUST LEX. Tų bendrųjų veiksmų galiojimas baigiasi 2010 m. birželio 30 d.

               (2)

               Bendrųjų veiksmų 2009/475/BUSP 9 straipsnio 2 dalyje Politiniam ir saugumo komitetui suteikiami įgaliojimai priimti sprendimus dėl misijos vadovo skyrimo.

               (3)

               Sąjungos vyriausiasis įgaliotinis užsienio reikalams ir saugumo politikai pasiūlė skirti Francisco DÍAZ ALCANTUD EUJUST LEX misijos vadovu iki 2010 m. birželio 30 d.,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Francisco DÍAZ ALCANTUD skiriamas Europos Sąjungos jungtinės teisinės valstybės misijos Irake EUJUST LEX misijos vadovu nuo 2010 m. sausio 1 d. iki 2010 m. birželio 30 d.
   2 straipsnis
   Apie šį sprendimą pranešama Francisco DÍAZ ALCANTUD.
   Jis įsigalioja pranešimo apie jį dieną.

      Priimta Briuselyje 2009 m. gruodžio 15 d.

            Politinio ir saugumo komiteto vardu

            Pirmininkas

         O. SKOOG


title: 2015 m. rugsėjo 16 d. ELPA priežiūros institucijos sprendimas Nr. 339/15/COL, kuriuo, remiantis Europos ekonominės erdvės susitarimo XIII priedo 66n punkte nurodyto teisės akto (Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 216/2008 dėl bendrųjų taisyklių civilinės aviacijos srityje ir įsteigiančio Europos aviacijos saugos agentūrą, panaikinančio Tarybos direktyvą 91/670/EEB, Reglamentą (EB) Nr. 1592/2002 ir Direktyvą 2004/36/EB, su pakeitimais) 14 straipsnio 6 dalimi, Norvegijai leidžiama nukrypti nuo tam tikrų bendrųjų aviacijos saugos taisyklių [2016/1812]

text:
13.10.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 276/14

         ELPA PRIEŽIŪROS INSTITUCIJOS SPRENDIMAS
   Nr. 339/15/COL
   2015 m. rugsėjo 16 d.
   kuriuo, remiantis Europos ekonominės erdvės susitarimo XIII priedo 66n punkte nurodyto teisės akto (Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 216/2008 dėl bendrųjų taisyklių civilinės aviacijos srityje ir įsteigiančio Europos aviacijos saugos agentūrą, panaikinančio Tarybos direktyvą 91/670/EEB, Reglamentą (EB) Nr. 1592/2002 ir Direktyvą 2004/36/EB, su pakeitimais) 14 straipsnio 6 dalimi, Norvegijai leidžiama nukrypti nuo tam tikrų bendrųjų aviacijos saugos taisyklių [2016/1812]
   ELPA PRIEŽIŪROS INSTITUCIJA,
   atsižvelgdama į EEE susitarimo XIII priedo 66n punkte nurodyto teisės akto, t. y. 2008 m. vasario 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 216/2008 dėl bendrųjų taisyklių civilinės aviacijos srityje ir įsteigiančio Europos aviacijos saugos agentūrą, panaikinančio Tarybos direktyvą 91/670/EEB, Reglamentą (EB) Nr. 1592/2002 ir Direktyvą 2004/36/EB (1), su pakeitimais, suderinto su EEE susitarimu prie jo pridėtu 1 protokolu ir 2011 m. gruodžio 19 d. EEE jungtinio komiteto sprendimu Nr. 163/2011, kuriuos iš dalies keičiamas EEE susitarimo XIII priedas (Transportas) (2), 14 straipsnio 6 ir 7 dalis,
   atsižvelgdama į EEE susitarimo XIII priedo 66nf punkte nurodyto teisės akto, t. y. 2012 m. spalio 5 d. Komisijos reglamento (ES) Nr. 965/2012, kuriuo pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 216/2008 (3) nustatomi su orlaivių naudojimu skrydžiams susiję techniniai reikalavimai ir administracinės procedūros, su pakeitimais, suderinto su EEE susitarimu prie jo pridėtu 1 protokolu, IV priedo CAT.POL.A.210 punkto b papunkčio 2, 4 ir 5 dalis,
   atsižvelgdama į 2015 m. rugpjūčio 21 d. ELPA transporto komiteto nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               Norvegija prašė leisti taikyti tam tikrą nuostatą, leidžiančią nukrypti nuo bendrųjų aviacijos saugos taisyklių, numatytų taisyklėse, kuriomis įgyvendinamas Reglamentas (EB) Nr. 216/2008;

               (2)

               pagal to reglamento, suderinto su EEE susitarimu, 14 straipsnio 7 dalį ELPA priežiūros institucija, remdamasi 2015 m. birželio 26 d. Europos aviacijos saugos agentūros rekomendacija (dokumentas Nr. 762327), įvertino prašomos nukrypti leidžiančios nuostatos taikymo poreikį ir ja užtikrinamos apsaugos lygį. Įvertinusi Norvegijos pranešime apibūdintas rizikos mažinimo priemones, Institucija daro išvadą, kad Norvegijos prašoma nukrypti leidžianti nuostata atitinka Reglamento (EB) Nr. 216/2008 14 straipsnio 6 dalyje išdėstytus reikalavimus;

               (3)

               pagal Reglamento (EB) Nr. 216/2008, suderinto su EEE susitarimu, 14 straipsnio 7 dalį apie nukrypti leidžiančią nuostatą, kurią taikyti leista vienai valstybei narei, pranešama visoms valstybėms narėms ir joms taip pat suteikiama teisė taikyti tą nukrypti leidžiančią nuostatą;

               (4)

               pagal Sprendimo Nr. 163/2011 1 straipsnį ir jo priedo 3 punkto a papunkčio nuostatą dėl suderinimo terminas „valstybė(s) narė(s)“, be reglamente vartojamos prasmės, įgyja papildomą prasmę ir reiškia ELPA valstybes;

               (5)

               nukrypti leidžiančios nuostatos aprašymas ir su ja susijusios sąlygos turėtų būti tokie, kad kitos ELPA valstybės, kaip nustatyta Reglamente (EB) Nr. 216/2008, suderintame su EEE susitarimu, galėtų esant toms pačioms aplinkybėms taikyti tą priemonę be papildomo ELPA priežiūros institucijos patvirtinimo. Vis dėlto ELPA valstybės, kaip nustatyta Reglamente (EB) Nr. 216/2008, suderintame su EEE susitarimu, turėtų pranešti apie nukrypti leidžiančių nuostatų taikymą ELPA priežiūros institucijai, Europos aviacijos saugos agentūrai ir nacionalinėms aviacijos institucijoms, kadangi šios nuostatos gali daryti poveikį ir kitoms valstybėms;

               (6)

               pagal Sprendimo Nr. 163/2011 1 straipsnį ir jo priedo 3 punkto e papunkčio nuostatą dėl suderinimo Europos Komisija pateikia ES valstybėms narėms iš ELPA priežiūros institucijos gautą informaciją apie sprendimą, priimą pagal Reglamento (EB) Nr. 216/2008 14 straipsnio 7 dalį;

               (7)

               todėl apie šį sprendimą turėtų būti pranešta visoms ELPA valstybėms ir Europos Komisijai, kad pastaroji jį pateiktų ES valstybėms narėms;

               (8)

               šiame sprendime numatytos priemonės atitinka ELPA transporto komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Norvegijai leidžiama patvirtinti nuostatas, leidžiančias nukrypti nuo tam tikrų Reglamente (EB) Nr. 216/2008 nustatytų įgyvendinimo taisyklių, kaip nustatyta šio sprendimo priede, jei bus laikomasi šio sprendimo priedo 2 punkte išdėstytų sąlygų.
   2 straipsnis
   Visos ELPA valstybės turi teisę taikyti tokias pačias 1 straipsnyje nurodytas priemones, kaip nustatyta šio sprendimo priede, jei jos laikysis Reglamento (EB) Nr. 216/2008, suderinto su EEE susitarimu, 14 straipsnio 6 dalyje nustatytos pareigos apie tai pranešti.
   3 straipsnis
   Šis sprendimas skirtas Norvegijai. Jo tekstas autentiškas tik anglų kalba.
   4 straipsnis
   Apie šį sprendimą pranešama Norvegijai, Islandijai, Lichtenšteinui ir Europos Komisijai.

      Priimta Briuselyje 2015 m. rugsėjo 16 d.

            ELPA priežiūros institucijos vardu

         Helga JÓNSDÓTTIR

            Kolegijos narė

         Markus SCHNEIDER

            L. e. direktoriaus pareigas

      (1)  OL L 79, 2008 3 19, p. 1.

      (2)  OL L 76, 2012 3 15, p. 51.

      (3)  OL L 296, 2012 10 25, p. 1.

      PRIEDAS

         SU KLIŪČIŲ PERSKRIDIMU KYLANT MU I RANOS (ENRA) IR EŠTOS IR VOLDOS (ENOV) ORO UOSTUOSE SUSIJUSI NUOSTATA, LEIDŽIANTI NORVEGIJAI NUKRYPTI NUO REGLAMENTO (ES) Nr. 965/2012

      1.   Nukrypti leidžiančios nuostatos aprašymas

      Nukrypstant nuo Reglamento (ES) Nr. 965/2012 (1) su pakeitimais IV priedo (CAT dalis) CAT.POL.A.210 punkto (Kliūčių perskridimas kylant) b papunkčio 2, 4 ir 5 dalių, Norvegija gali leisti oro vežėjui Widerøe Flyveselskap AS orlaiviais Bombardier Dash 8 vykdant skrydžius į du skirtingus oro uostus, t. y. Mu i Ranos oro uostą (ENRA) ir Eštos ir Voldos oro uostą (ENOV), pasiekus 100–400 pėdų mažiausią aukštį skristi ne didesniu kaip 25 laipsnių posvyrio kampu.
      2.   Nukrypti leidžiančios nuostatos taikymo sąlygos

      Šios nukrypti leidžiančios nuostatos taikymas oro vežėjui Widerøe Flyveselskap AS grindžiamas papildomomis priemonėmis, kurias oro vežėjas įgyvendina siekdamas užtikrinti saugos lygį, lygiavertį tam, kuris būtų pasiektas taikant Reglamente (ES) Nr. 965/2012 su pakeitimais nustatytus bendruosius techninius reikalavimus ir administracines procedūras. Šios papildomos priemonės apibūdintos 2015 m. birželio 26 d. Europos aviacijos saugos agentūros rekomendacijoje (dokumentas Nr. 762327) ir yra susijusios su: pradiniu ir kartotiniu pilotų mokymu, įgulos supažindinimo reikalavimais, posūkio kryptį nurodančiomis vizualiosiomis priemonėmis ir kliūties žiburiais, nepalankiomis meteorologinėmis sąlygomis, apribojimais dėl skysčio nuo apledėjimo, orlaivio naudojimo vadovo (2) 47 priedėliu, kuriame aprašytos veiklos procedūros ir aptarti veikimo klausimai, vienintele užsparnio nustatymo į kilimo padėtį pozicija (15 laipsnių) siekiant išvengti, kad kilimo metu užsparniai bus netinkamoje padėtyje, skrydžio duomenų stebėsenos programos naudojimu siekiant stebėti pradinio aukštėjimo posvyrio kampą, vykdoma atitikties stebėsenos programa, apimančia kasmetinį veiklos rezultatų ir mokymo skyriaus auditą; be to, vykdant Norvegijos civilinės aviacijos administracijos nuolatinės priežiūros programą atsižvelgiama į riziką mažinančias priemones ir oro vežėjo Widerøe Flyveselskap AS patvirtinimo sąlygas.

         (1)  EEE susitarimo XIII priedo 66nf punkte nurodytas teisės aktas (Reglamentas (ES) Nr. 965/2012), suderintas su EEE susitarimu prie jo pridėtu 1 protokolu.

         (2)  De Havilland Inc. Dash 8 orlaivio naudojimo vadovo 47 priedėlis. „Operation with 25 degree banked turn (For Norwegian operators only)“.


title: 2010/393/: 2010 m. liepos 14 d. Komisijos sprendimas, kuriuo baigiamas antisubsidijų tyrimas dėl tam tikrų importuojamų Indijos ir Malaizijos kilmės nerūdijančio plieno sąvaržų ir jų dalių

text:
15.7.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 180/28

         KOMISIJOS SPRENDIMAS
   2010 m. liepos 14 d.
   kuriuo baigiamas antisubsidijų tyrimas dėl tam tikrų importuojamų Indijos ir Malaizijos kilmės nerūdijančio plieno sąvaržų ir jų dalių
   (2010/393/ES)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į 2009 m. birželio 11 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 597/2009 dėl apsaugos nuo subsidijuoto importo iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių (1) (toliau – pagrindinis reglamentas), ypač į jo 14 straipsnį,
   pasikonsultavusi su Patariamuoju komitetu,
   kadangi:
   A.   PROCEDŪRA

               (1)

               2009 m. birželio 30 d. Europos Komisija (toliau – Komisija) gavo skundą dėl tariamai žalingo tam tikrų Indijos ir Malaizijos (toliau – nagrinėjamosios šalys) kilmės nerūdijančio plieno sąvaržų ir jų dalių importo subsidijavimo.

               (2)

               Skundą pateikė Europos pramoninių tvirtinimo detalių institutas (angl. European Industrial Fasteners Institute (EIFI)) gamintojų, kurie pagamina didžiąją dalį (šiuo atveju daugiau nei 25 %) visų nerūdijančio plieno sąvaržų ir jų dalių Sąjungoje, vardu pagal pagrindinio reglamento 9 straipsnio 1 dalį ir 10 straipsnio 6 dalį.

               (3)

               Skunde pateikta subsidijavimo ir dėl to daromos materialinės žalos prima facie įrodymų, kurių pakako antisubsidijų tyrimo inicijavimui pagrįsti.

               (4)

               Prieš inicijuodama tyrimą ir vadovaudamasi pagrindinio reglamento 10 straipsnio 7 dalimi, Komisija pranešė nagrinėjamųjų šalių Vyriausybėms, kad gavo tinkamai dokumentais pagrįstą skundą, kuriame teigiama, kad dėl subsidijuoto tam tikrų šių šalių kilmės nerūdijančio plieno sąvaržų ir jų dalių importo Sąjungos pramonei daryta materialinė žala. Nagrinėjamųjų šalių Vyriausybės buvo atskirai pakviestos į konsultacijas, siekiant išsiaiškinti su skundo turiniu susijusią padėtį ir priimti abi šalis tenkinantį sprendimą. Per konsultacijas nepavyko priimti abi šalis tenkinančio sprendimo.

               (5)

               Pasikonsultavusi su Patariamuoju komitetu ir Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje
                   (2) paskelbusi pranešimą Komisija atitinkamai inicijavo antisubsidijų tyrimą dėl tam tikrų į Sąjungą importuojamų nagrinėjamųjų šalių kilmės nerūdijančio plieno sąvaržų ir jų dalių, kurių KN kodai šiuo metu yra 7318 12 10, 7318 14 10, 7318 15 30, 7318 15 51, 7318 15 61 ir 7318 15 70.

               (6)

               Tą pačią dieną Komisija inicijavo antidempingo tyrimą dėl tam tikrų į Sąjungą importuojamų nagrinėjamųjų šalių kilmės nerūdijančio plieno sąvaržų ir jų dalių (3).

               (7)

               Komisija išsiuntė klausimynus Sąjungos pramonei ir visoms žinomoms Sąjungos gamintojų asociacijoms, nagrinėjamųjų šalių eksportuotojams ir (arba) gamintojams, visoms eksportuotojų ir (arba) gamintojų asociacijoms, importuotojams, visoms žinomoms importuotojų asociacijoms ir nagrinėjamųjų šalių valdžios institucijoms. Suinteresuotosioms šalims buvo sudaryta galimybė per pranešime apie inicijavimą nustatytą laikotarpį raštu pareikšti nuomonę ir pateikti prašymą išklausyti.

         B.   SKUNDO ATSIĖMIMAS IR TYRIMO BAIGIMAS

               (8)

               2010 m. balandžio 1 d. pateikusi raštą Komisijai EIFI oficialiai atsiėmė skundą.

               (9)

               Pagal pagrindinio reglamento 14 straipsnio 1 dalį tyrimas gali būti baigiamas, jei skundas atsiimamas ir jeigu baigiant tyrimą neprieštaraujama Sąjungos interesams.

               (10)

               Komisija nusprendė, kad šį tyrimą reikėtų baigti, nes jį atliekant nebuvo nustatyta jokių aplinkybių, kuriomis įrodoma, kad baigus tyrimą būtų pažeisti Sąjungos interesai. Apie tai buvo pranešta suinteresuotosioms šalims ir suteikta galimybė teikti pastabas. Pastabų, kuriose būtų nurodyta, kad baigus tyrimą būtų pažeisti Sąjungos interesai, negauta.

               (11)

               Todėl Komisija daro išvadą, kad antisubsidijų tyrimas dėl tam tikrų į Sąjungą importuojamų nagrinėjamųjų šalių kilmės nerūdijančio plieno sąvaržų ir jų dalių turėtų būti baigtas.

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Antisubsidijų tyrimas dėl tam tikrų importuojamų Indijos ir Malaizijos kilmės nerūdijančio plieno sąvaržų ir jų dalių, kurių KN kodai šiuo metu yra 7318 12 10, 7318 14 10, 7318 15 30, 7318 15 51, 7318 15 61 ir 7318 15 70, baigiamas.
   2 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

      Priimta Briuselyje 2010 m. liepos 14 d.

            Komisijos vardu

            Pirmininkas

         José Manuel BARROSO

      (1)  OL L 188, 2009 7 18, p. 93.

      (2)  OL C 190, 2009 8 13, p. 32.

      (3)  OL C 190, 2009 8 13, p. 27.


title: 2014 m. spalio 29 d. Komisijos sprendimas (ES) 2015/120 dėl pagalbos schemos SA.27317 (C 25/09) (ex N 673/08), kurią Italija ketina taikyti skaitmeninei projekcijos įrangai (pranešta dokumentu Nr. C(2014) 7888)  Tekstas svarbus EEE

text:
30.1.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 25/37

         KOMISIJOS SPRENDIMAS (ES) 2015/120
   2014 m. spalio 29 d.
   dėl pagalbos schemos SA.27317 (C 25/09) (ex N 673/08), kurią Italija ketina taikyti skaitmeninei projekcijos įrangai

         (pranešta dokumentu Nr. C(2014) 7888)

   (Tekstas autentiškas tik italų kalba)
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 108 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą,
   atsižvelgdama į Europos ekonominės erdvės susitarimą, ypač į jo 62 straipsnio 1 dalies a punktą,
   paprašiusi suinteresuotąsias šalis pateikti pastabų pagal pirmiau nurodytas nuostatas (1) ir atsižvelgdama į jų pastabas,
   kadangi:
   I.   PROCEDŪRA

               (1)

               2008 m. gruodžio 30 d. Italija informavo Komisiją apie savo ketinimą taikyti mokesčių paskatas investicijoms į kiną, kino filmų platinimui ir skaitmeniniam kinui. 2009 m. balandžio 2 d. ir 2009 m. birželio 23 d. Italijos valdžios institucijos pateikė papildomos informacijos.

               (2)

               2009 m. liepos 22 d. raštu Komisija informavo Italiją nusprendusi pritarti Italijos mokesčių paskatoms, skirtoms investicijoms į kiną ir kino filmų platinimui. Tuo pat metu Komisija informavo Italiją apie savo sprendimą pradėti Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą dėl siūlomo mokesčių kredito investicijoms į skaitmeninę projekcijos įrangą.

               (3)

               Komisijos sprendimas pradėti procedūrą buvo paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje
                   (2). Komisija paprašė suinteresuotųjų šalių pateikti savo pastabas.

               (4)

               2009 m. spalio 21 d. Romoje Italijos kultūros ir turizmo ministerija ir Europos Komisija surengė bendrą seminarą šia tema.

               (5)

               Komisija gavo suinteresuotųjų šalių pastabas ir jas perdavė Italijai, kad ši galėtų pateikti savo komentarus. Italijos valdžios institucijų pastabos buvo gautos registruotu laišku 2010 m. sausio 19 d. Po to buvo toliau keičiamasi informacija, kuri, be kita ko, buvo pateikta papildomuose Italijos valdžios institucijų raštuose, gautuose 2010 m. rugsėjo 7 d., 2011 m. balandžio 12 d., 2011 m. birželio 1 d., 2011 m. gruodžio 1 d., 2012 m. gegužės 10 d., 2012 m. rugsėjo 14 d., 2013 m. balandžio 23 d., 2013 m. gruodžio 6 d., 2014 m. balandžio 18 d., 2014 m. birželio 11 d. ir 2014 m. rugpjūčio 1 d.

         II.   PRIEMONĖS APRAŠYMAS

   1.   Priemonė, apie kurią pranešta

               (6)

               Mokesčių kreditas kino filmų demonstruotojams, skirtas skaitmeninei projekcijos įrangai įrengti, buvo viena iš mokestinių priemonių, kurias Italijos valdžios institucijos nusprendė taikyti kino sektoriui. Visomis šiomis priemonėmis buvo siekiama išjudinti rinką paremiant kultūrinio pobūdžio Italijos filmus konkurencijai palankioje aplinkoje ir populiarinant tokius filmus Italijoje ir Europoje.

               (7)

               Pagal skaitmeniniam kinui skirtą mokesčių kredito schemą skaitmeninės projekcijos įrangos įrengimo išlaidoms taikomas 30 % mokesčių kreditas. Didžiausia metinė mokesčių kredito suma negali viršyti 50 000 EUR už vieną ekraną.

               (8)

               Mokesčių kreditas gali būti suteikiamas už tokias išlaidas:

                           a)

                           skaitmeninės projekcijos ir atkūrimo įrangos įsigijimo išlaidas;

                           b)

                           įrangos ir įrenginių, priimančių skaitmeninius signalus, siunčiamus antžemine ir (arba) palydovine perdavimo sistema, įsigijimo išlaidas;

                           c)

                           ankstesniuose punktuose minimos įrangos, sistemų ir įrenginių įsigijimo išperkamosios nuomos pagrindu arba jų nuomos išlaidas; į sudaromas sutartis turi būti įtrauktas įsipareigojimas pasibaigus nuomai turtą įsigyti arba nuostata, kad bendrovė naudotoja galės šia galimybe pasinaudoti anksčiau laiko;

                           d)

                           darbuotojų mokymo išlaidas;

                           e)

                           išlaidas, susijusias su projekcijos kabinų, įrangos ir infrastruktūros bei pagalbinių patalpų, anksčiau naudotų demonstruojant 35 mm juostas, atnaujinimu ir pritaikymu, ir papildomas išlaidas.

                     Pastaruosiuose dviejuose punktuose minimos išlaidos negali sudaryti daugiau kaip 20 % visų a, b ir c punktuose minimų išlaidų.

               (9)

               Remiantis pirminiu Italijos valdžios institucijų pranešimu, parama be jokių sąlygų būtų teikiama 1–4 ekranus turintiems kino teatrams ir 5–10 ekranų turintiems daugiaekraniams kino teatrams 50 000 arba mažiau gyventojų turinčiuose miestuose. Iki 24 ekranų turintys daugiaekraniai kino teatrai pagalba galėtų pasinaudoti su sąlyga, jeigu 50 % savo seansų skirtų kultūrinio pobūdžio filmams ir mažiausiai 50 % ekranų pakeistų skaitmeninės projekcijos ekranais.

               (10)

               Mokesčių kreditas taikomas kino bendrovėms, kurios mokesčius moka Italijoje.

               (11)

               Schemos teisinis pagrindas:

                           a)

                           2007 m. gruodžio 24 d. įstatymas Nr. 244, nustatantis metinio ir daugiamečio valstybės biudžeto sudarymo nuostatas (legge 24 12 2007, n.244);

                           b)

                           2013 m. rugpjūčio 8 d. įstatymo galią turintis dekretas Nr. 91, iš dalies pakeistas ir tapęs 2013 m. spalio 7 d. įstatymu Nr. 112 (decreto legge 8 8 2013, n.91, convertito, con modificazioni, dalla legge 7 ottobre 2013, n.112);

                           c)

                           naujos mokesčių kreditų, skiriamų skaitmeninei projekcijos įrangai ir įrenginiams kino teatruose įdiegti ir įsigyti, taikymo nuostatos (Nuove disposizioni applicative dei crediti d'imposta concessi alle imprese di esercizio cinematografico per l'introduzione e acquisizione di impianti e apparecchiature destinate alla proiezione digitale).

         2.   Komisijos iškeltos abejonės

               (12)

               Sprendime pradėti procedūrą Komisija teigė, kad pagalbos priemonė, apie kurią pranešta, atitinka SESV 107 straipsnio 1 dalyje nustatytą valstybės pagalbos apibrėžtį. Pasiūliusi mokesčių paskatas Italijos valstybė atsisakė tam tikrų įplaukų, todėl schema yra susijusi su valstybės ištekliais. Schema suteikia ekonominį pranašumą tam tikroms įmonėms, šiuo atveju – kino filmų demonstruotojams. Kadangi prekyba filmais yra tarptautinio pobūdžio, šis selektyvus pranašumas gali turėti įtakos prekybai Europos Sąjungoje. Komisija pareiškė abejonių, ar pagalbą galima laikyti suderinama su vidaus rinka.

               (13)

               Pirmiausia Komisija suabejojo skaitmeniniam kinui siūlomo mokesčių kredito reikalingumu. Ji suabejojo ir dėl siūlomo mokesčių kredito didžiausios sumos (50 000 EUR už ekraną) – kai mokestis yra 30 %, didžiausios leistinos ekrano įrengimo išlaidos siektų 166 667 EUR už ekraną (50 000 EUR × 100/30). Ši suma viršija Italijos valdžios institucijų nurodytas su skaitmenine projekcijos įranga susijusias išlaidas, kurios pagal apskaičiavimus turėjo sudaryti 100 000 EUR. Komisija pareiškė abejojanti, ar didžiausia mokesčių kredito suma turėtų būti tokia didelė ir ar tiksliai apskaičiuotos nurodytos įrangos skaitmenizacijos išlaidos. Be to, Komisija pareiškė abejonių, ar 2K skiriamosios gebos (3) DCI specifikacijas atitinkančios (4) projekcijos įrangos įrengimas reikalingas norint platinti Italijos arba Europos kultūrinio pobūdžio filmus.

               (14)

               Antra, Komisija abejojo dėl pasiūlytos pagalbos priemonės proporcingumo. Ji pažymėjo, jog tikėtina, kad didesni kino teatrai greičiausia turi daugiau galimybių įsirengti skaitmeninę projekcijos įrangą be viešosios paramos. Be to, Komisija pastebėjo, kad kino filmų demonstruotojai gali pasinaudoti komerciniais perėjimo prie skaitmeninių technologijų modeliais, tokiais kaip virtualiosios kopijos mokesčio (VPF) modelis (5). Todėl Komisija iškėlė klausimą, ar už kiekvieną ekraną teikiant siūlomo dydžio viešąją paramą nebus išstumtos komercinės alternatyvos.

               (15)

               Trečia, Komisija pareiškė abejonių, ar siūlomas mokesčių kreditas yra tinkama pagalbos priemonė. Ji pažymėjo, kad numatomas priemonės biudžetas (16,8 mln. EUR) atitinka 56 mln. EUR įrengimo išlaidas, kurios yra gerokai mažesnės už numatomas įrangos skaitmenizacijos išlaidas (395,7 mln. EUR, kai vienas ekranas kainuoja 100 tūkst. EUR). Komisija suabejojo ne tik teikiamo finansavimo tinkamumu, bet ir tuo, ar siūloma priemonė yra pakankamai tikslinga, kad padėtų siekti tikslo didinti Italijos ir Europos kultūrinio pobūdžio filmų sklaidą. Komisija abejojo, ar Italijos valdžios institucijos pajėgios užtikrinti, kad skaitmeninę įrangą turintys kino filmų demonstruotojai pradėtų taikyti alternatyvius komercinius modelius, pagal kuriuos Italijos kino teatrų auditorijai pasiūlytų platesnį kultūrinio pobūdžio kino filmų pasirinkimą. Kadangi gavėjas, norėdamas pasinaudoti mokesčių kreditu, turi turėti pakankamai mokestinių įsipareigojimų ir kadangi priemonė taikoma, kai 70 % sumos investuoja pats kino filmų demonstruotojas, Komisija abejojo, ar pagalba galės pasinaudoti būtent tie kino teatrai, kuriems jos labiausiai reikia. Be to, Komisija pareiškė abejonių, ar, atsižvelgiant į numatomą trumpesnį skaitmeninės įrangos gyvavimo ciklą ir didesnes su jos įrengimu susijusias eksploatavimo išlaidas, numatoma vienkartinė parama (pranešime buvo kalbama apie bandomąją dvejų metų priemonę) taps ilgalaikiu sprendimu.

               (16)

               Ketvirta, Komisija iškėlė klausimų dėl pagalbos ekonominio, socialinio ir kultūrinio poveikio. Nors Komisija ir pripažino, kad pasinaudojant valstybės pagalba investicijoms į perėjimą prie skaitmeninių technologijų kino teatruose gali būti siekiama bendro intereso, ji prašė patikinimo, kad ši priemonė technologijų požiūriu bus neutrali. Komisija ypač prašė patvirtinimo, kad kino filmų demonstruotojai nebus verčiami investuoti teikiant pirmenybę tam tikram skaitmeniniam standartui. Be to, Komisija prašė Italijos valdžios institucijų užtikrinti, kad būtų galima demonstruoti ir skaitmeniškai platinamus kino filmus, kurių atviro standarto formatas yra žemesnis už remiamos įrangos skaitmeninį standartą. Be to, Komisija pastebėjo, kad pagalba už skaitmeninės projekcijos įrangos įrengimą galėtų būti netiesiogiai naudinga didžiosioms JAV kino studijoms (DCI specifikacijas atitinkančios įrangos atveju). Dėl siūlomos pagalbos padidėjusi įrangos paklausa gali padidinti ribotos pasiūlos projekcijos įrangos kainą. Todėl teikiant šią pagalbą Italijoje būtų greičiau pasiekta kritinė skaitmenizuotų kino teatrų masė, o tai paskatintų sparčiau pereiti prie skaitmeninio platinimo, todėl tektų uždaryti tuos kino teatrus, kuriems iki to laiko nepavyks įrengti skaitmeninės įrangos. Apskritai Komisija suabejojo, kad socialinė ir kultūrinė pagalbos nauda atsvertų galimą konkurencijos iškraipymą.

         3.   Siūlomos priemonės pakeitimai pradėjus procedūrą

               (17)

               Komisijai pradėjus tyrimo procedūrą Italijos skaitmeniniam kinui skirta mokesčių kredito priemonė buvo įgyvendinama laikantis de minimis viršutinių ribų (6). Komisijai pritarus Italijos valdžios institucijos norėtų priemonę įgyvendinti visiškai, viršydamos de minimis viršutines ribas.

               (18)

               Italijos valdžios institucijų skaičiavimu, priemonės biudžetas 2014–2015 m. laikotarpiu sudarys apie 7,5 milijono EUR.

               (19)

               Laikotarpis, kurį taikomas šis sprendimas, tęsiasi iki 2022 m. gruodžio 31 d. Italijos valdžios institucijos tikisi, kad mokesčių kreditu labiausiai bus naudojamasi 2014 m. ir 2015 m.

               (20)

               Įgyvendinimo taisyklių projektas, kurį Italijos valdžios institucijos siekia įgyvendinti visiškai (viršydamos de minimis viršutines ribas) nuo pradiniame pranešime pateiktos informacijos skiriasi keletu svarbių elementų.

               (21)

               Pirmiausia, pakeistose įgyvendinimo taisyklėse reikalavimas vidutinio dydžio ir dideliems kino teatrams demonstruoti tam tikrą kiekį Italijos ir Europos kultūrinio pobūdžio filmų nebėra sąlyga pagalbai gauti. Pastaraisiais metais Italijos valdžios institucijos nusprendė, jog sudėtinga stebėti, kaip šio reikalavimo laikosi vidutinio dydžio ir dideli kino teatrai. Be to, jos teigia, jog šio reikalavimo reikia atsisakyti norint sugrąžinti vienodas veiklos sąlygas didesniems kino teatrams, kuriems reikia pagalbos, ir didiesiems tinklams, kurie dominuoja Italijos kino rinkoje (žr. 37 dalį).

               (22)

               Antra ir susiję su tuo, kas išdėstyta pirmiau, pakeistose įgyvendinimo taisyklėse įvedama 60 ekranų viršutinė riba. Kino filmų demonstruotojai, turintys arba naudojantys daugiau ekranų, negali naudotis mokesčių kreditu. Italijos valdžios institucijos mano, jog tai yra racionali alternatyva reikalavimams dėl kino teatrų programos, kurie iš pradžių buvo nustatyti siekiant užtikrinti, kad priemonė pasiektų savo tikslus ir ja negalėtų naudotis tie rinkos subjektai, kurie dėl savo stiprių pozicijų rinkoje turėtų būti pajėgūs be pagalbos pereiti prie skaitmeninių technologijų.

               (23)

               Trečia, pakeistose įgyvendinimo taisyklėse nustatomas reikalavimas gavėjui pateikti deklaraciją, tuo siekiant išvengti permokėjimo arba pagalbos nukreipimo, jeigu mokesčių kreditas būtų derinamas su komerciniais (VPF) modeliais.

               (24)

               Ketvirta, pakeistos taisyklės leidžia derinti pagalbos priemones, jeigu didžiausias pagalbos intensyvumas neviršija 75 % visų išlaidų. Vieną arba du ekranus turintiems kino teatrams nustatytas 90 % didžiausias sukauptos pagalbos intensyvumas.

               (25)

               Remiantis šiais pokyčiais nuo 2012 m. gavėjai galėjo perduoti skaitmenizacijai skirtus mokesčių kreditus skaitmeninės įrangos tiekėjams, bankams, finansiniams tarpininkams ir draudimo agentūroms (žr. 56 dalį).

         III.   SUINTERESUOTŲJŲ ŠALIŲ PASTABOS

               (26)

               2009 m. surengusi viešas konsultacijas dėl šios pagalbos priemonės Komisija sulaukė apie 20 suinteresuotų trečiųjų šalių atsakymų. Savo atsakymus pateikė:

                           —

                           Europos ir Italijos profesinės organizacijos, atstovaujančios platintojams ir kino teatrams, Prancūzijos Commission Supérieure Technique de l'Image et du Son (CST) ir Europos skaitmeninio kino forumas (EDCF),

                           —

                           Prancūzijos institucijos, Vokietijos ir Jungtinės Karalystės kino fondai ir Europos regioninių kino fondų tinklas (Cineregio); kelete atsakymų taip pat buvo minimi Europos kino agentūrų direktorių (EFAD) leidiniai šia tema (7),

                           —

                           keletas įmonių, kino sektoriaus specialistų ir asmenų iš Italijos, Prancūzijos, Šveicarijos ir Jungtinės Karalystės.

                     Be to, 2009 m. spalio mėn. Romoje buvo surengtas seminaras šia tema.

               (27)

               Dėl pagalbos reikalingumo visi atsakymus pateikę konsultacijų dalyviai pabrėžė, kad kino skaitmenizacijai, kurią jie laiko neišvengiamu poslinkiu, valstybės pagalba yra reikalinga. Tiek Prancūzijos institucijos, tiek Jungtinės Karalystės kino taryba teigė, kad bendra skaitmeninio kino nauda susijusi su asimetrišku su šiuo perėjimu susijusių išlaidų (jos tenka kino filmų demonstruotojui) ir tiesioginės finansinės naudos (jos atitenka platintojui) pasiskirstymu. Dėl tokios asimetriškos situacijos be išorės pagalbos sunku laiku užbaigti perėjimą prie skaitmeninių technologijų. Todėl konsultacijų dalyviai nurodė neabejotiną pavojų, kad daugelis Europos mažesnių, nepriklausomų ir (arba) atokiai veikiančių kino teatrų turės pasitraukti iš rinkos, jeigu skaitmeninės projekcijos sistemos netaps prieinamesnės ir įperkamesnės. Savo 2009 m. rugsėjo mėn. pareiškime EFAD perspėjo, kad Europoje gali nelikti 30 % ekranų. Tiek Prancūzijos institucijos, tiek Vokietijos federalinė kino valdyba pabrėžė, kad be pagalbos nukentės ne tik filmų demonstravimas, bet ir jų platinimas. Ilgai trunkantis perėjimas, paraleliai platinant analoginį ir skaitmenį kiną, kainuotų pernelyg brangiai, visų pirma mažesniems kino filmų platintojams. Galiausiai, jeigu nebus pagalbos, tai turės didelį neigiamą poveikį Europos kino filmų platinimui, kultūrinei įvairovei ir Europos piliečių prieigai prie kultūros.

               (28)

               Visuose atsakymuose taip pat buvo pabrėžiama, kad vadinamieji DCI standartai plačiai priimami kaip bendri skaitmeninio kino standartai. Vieno visuotinio standarto propagavimas buvo įvertintas kaip teigiamas dalykas, o ne kaip nepatogumas kino teatrams, nes jis sudaro vienodas sąlygas.

               (29)

               Dėl skaitmeninės projekcijos įrangos įrengimo išlaidų apskritai nebuvo nuomonių, kad 100 000 EUR už ekraną sąmata yra per didelė. Vietoje to, keletas suinteresuotųjų subjektų teigė, kad išlaidos gali būti ir didesnės, pavyzdžiui, kai reikia atlikti daug darbų projekcinėje kabinoje pirmiausia mažų kino teatrų atveju. Kai kurie subjektai vis dėlto paminėjo skaitmeninės kino įrangos kainų mažėjimo tendenciją.

               (30)

               Keletas subjektų tvirtino, kad net jeigu išlaidos įrangos skaitmenizacijai ir būtų daug didesnės už gaunamą valstybės paramą (kaip atrodė Italijos mokesčių kredito atveju), valstybės pagalba turėtų papildyti kitus įplaukų šaltinius, pavyzdžiui, virtualiosios kopijos mokesčius ir kino filmų demonstruotojų nuosavas lėšas.

               (31)

               Dėl pagalbos proporcingumo kai kurios suinteresuotosios šalys kritikavo mokesčių kreditą, nes, jų nuomone, pagalba labiau galės pasinaudoti didesni kino teatrai. Kiti teigė, kad didesniems kino teatrams būtų galima padėti, galbūt, mainais į įsipareigojimus dėl kino teatro programos. Kai kurie konsultacijų dalyviai pritarė EFAD pareiškimui ir pabrėžė, jog svarbu, kad dėl skirtingų mokestinių kino teatrų įsipareigojimų (pavyzdžiui, konkrečiu mokesčių kredito atveju Italijoje), bet ir (kiek platesne prasme) dėl ribotos prieigos, nulemtos kino teatro programos, dydžio ir vietos, nebūtų taikomos skirtingos sąlygos. Tarptautinė kino filmų platintojų asociacija (FIAD) teigė, kad net ir dideli kino filmų demonstruotojai dabartinėje kino rinkoje ir bendromis ekonominėmis aplinkybėmis nebūtinai turi būti pelningi.

               (32)

               Nuomonės šiek tiek išsiskyrė dėl to, ar komerciniai veiklos modeliai yra prieinami naudoti perėjimui prie skaitmeninių technologijų ir dėl galimybės juos pritaikyti mažesniems kino teatrams. Kai kurie konsultacijų dalyviai teigė, kad nėra standartinio perėjimui prie skaitmeninio kino tinkančio veiklos modelio. Kiti tvirtino, kad daug kino teatrų dėl savo programos pobūdžio ir apimties (gautų virtualios kopijos mokesčių apimtis priklauso nuo filmų, įtrauktų į programą pirmąją jų pasirodymo dieną, ir (arba) kino teatre esančių ekranų skaičiaus) negalėtų pasinaudoti trečiųjų šalių integruotojų siūlomais VPF sandoriais (taip pat žr. 5 išnašą). Europa Distribution teigė, kad komerciniai veiklos modeliai pasiteisina tik pelninguose kino teatruose ir dideliems, komerciniams platintojams. Remiantis EFAD informaciniu dokumentu, Europoje tik apytikriai 10 000 iš 30 000 ekranų būtų galima įrengti naudojant VPF modelį. Vienas konsultacijų dalyvis teigė, kad komerciniai VPF modeliai ne mažiau tinka ir mažesniems kino teatrams. Bet kokiu atveju Prancūzijos institucijos tvirtino, kad galimi komercinio perėjimo prie skaitmeninių technologijų modeliai nepadengia visų kino įrangos skaitmenizacijos išlaidų (tokių kaip projekcinių kabinų modernizavimas), be to, visada prie išlaidų turi prisidėti ir kino filmų demonstruotojas. Viešoji parama tokiais atvejais taip pat galėtų atlikti lemiamą papildantį vaidmenį.

               (33)

               Dėl pagalbos tinkamumo visos suinteresuotosios šalys teigė, kad valstybės pagalba apskritai padėtų mažesniems kino teatrams atlaikyti didelę didelių daugiaekranių kino teatrų konkurenciją ir sudarytų vienodas sąlygas. Skaitmeninės kino įrangos įrengimas turėtų suteikti žiūrovams didesnį pasirinkimą. Konsultacijų dalyviai taip pat pabrėžė kitus skaitmeninio kino privalumus, tokius kaip projekcinė kokybė, programų lankstumas ir mažesnės platinimo sąnaudos. Prancūzijos institucijos teigė, skaitmeninio kino rėmimo tinkamumą reikėtų vertinti ne pagal programų įvairovės didinimą, tačiau labiau kino teatrų užsidarymo prevencijos požiūriu. Jų nuomone, įvairių tipų kino teatrų skaitmenizacija leistų pasiūlyti įvairią filmų programą. Europos skaitmeninio kino forumas teigė, kad jeigu mokesčių kreditą būtų galima atskaityti nuo PVM, net ir mažiau pelningi kino teatrai galėtų pasinaudoti Italijos priemone.

               (34)

               Kai kurie konsultacijų dalyviai minėjo, kad mokesčių kreditas yra trumpalaikis, o iššūkiai, kuriuos kelia perėjimas prie skaitmeninių kino technologijų, yra ilgalaikiai. Taip pat buvo abejojama, ar standartai yra pakankamai įtvirtinti, kad jų galiojimas būtų užtikrintas mažiausiai dešimtmečiui, buvo teigiama, kad negalima nustatyti, kokia bus skaitmeninės kino įrangos gyvavimo trukmė. Vokietijos federalinė kino valdyba teigė, kad parama perėjimui prie skaitmeninių kino technologijų kainuotų mažiau nei kino teatrų atstatymas ir kultūrinė įvairovė, kurios reikėtų iš rinkos pasitraukus tiems subjektams, kurie patys negalėjo finansuoti perėjimo prie skaitmeninių technologijų. Vokietija taip pat pabrėžė, kad dėl specifinių nacionalinių ir regioninių kiekvienos valstybės narės aplinkybių reikia specialiai sukurtos pagalbos priemonės ir specialiai jai pritaikytos pagalbos formos. EFAD pareiškime buvo pakartota ši nuomonė ir pabrėžta, kad nėra vieno visiems tinkančio sprendimo. Italijos kino filmų demonstruotojų asociacija (ANEC) teigė, kad pasibaigus skaitmeninės įrangos gyvavimo ciklui aplinkybės bus pakankamai pasikeitusios, todėl įrangą pakeisti nebebus taip sunku. Be to, Europos skaitmeninio kino forumas pareiškė, kad bet kokias papildomas eksploatacines išlaidas galima padengti iš naujų atitinkamų kino teatrų įplaukų srautų.

               (35)

               Dėl ekonominio, socialinio ir kultūrinio pagalbos poveikio konsultacijų dalyviai apskritai pabrėžė, kad būtinas vienas skaitmeninio kino standartas ir platus DCI standartų pripažinimas. EFAD pareiškime buvo teigiama, kad remiant skaitmeninį kiną nereikėtų primesti technologinio sprendimo, tačiau tuo pat metu reiktų atsižvelgti į technologijų situaciją sektoriuje. Europa Distribution atsakyme buvo perspėta, kad nesilaikant bendro standarto gali tekti uždaryti daugelį kino teatrų. Bet kuriuo atveju ANEC patvirtino, kad priemonė leidžia kino teatrams patiems investuoti į savo pasirinktą standartą. Keletas konsultacijų dalyvių teigė, kad DCI standartus atitinkančią įrangą būtų galima naudoti alternatyvioms, kitokio (žemesnio) skaitmeninio standarto programoms demonstruoti, tuo tarpu atvirkštinis variantas (demonstruoti DCI standartus atitinkančių kino filmų kopijas, naudojant, pavyzdžiui, 1,3K įrangą) nėra įmanomas. Konsultacijų dalyviai neminėjo rizikos, kad gali išaugti kainos. Priešingai, jie prognozavo, kad laikui bėgant kainos kris. Tiek Prancūzijos institucijos, tiek EFAD savo informaciniame dokumente šiuo klausimu pabrėžė, kad bet kokia pagalbos priemonė turėtų būti rengiama stengiantis neiškraipyti konkurencijos skaitmeninės įrangos rinkoje. Todėl rengiant bet kokią pagalbos priemonę reikėtų įvertinti išlaidas skaitmeninei įrangai ir pagalba turėtų būti apribota remiantis tomis išlaidų sąmatomis. Konsultacijų dalyviai nepakartojo Komisijos susirūpinimo, kad valstybės pagalba gali paspartinti perėjimą prie skaitmeninių technologijų, o kartu ir kino teatrų uždarymą (žr. 16 dalį). Vietoje to buvo teigiama, kad valstybės pagalba yra ilgalaikis skaitmeninio kino problemų sprendimas. Italijos nekomercinio kino teatrų federacija atkreipė dėmesį į ribotą kino teatrų geografinę aprėptį, pažymėdama, kad tai reiškia, jog konkurencijos iškraipymo poveikis bus nedidelis.

         IV.   ITALIJOS PASTABOS

   1.   Pagalbos reikalingumas

               (36)

               Italijos valdžios institucijos pateikė Komisijai informaciją apie Italijos kino rinkos ypatumus (paskutinį kartą informacija atnaujinta 2013 m. spalio mėn.). Nurodyta, kad Italijoje 1 872 kino objektuose yra 3 936 ekranai. Buvo išskirtos keturios kino teatrų kategorijos:

                           a)

                           dideli kino teatrų tinklai (8) su daugiau kaip 60 ekranų. Tokių tinklų tėra du – UCI ir „The Space“. Jiems priklauso 787 ekranai 76 kino objektuose;

                           b)

                           maži kino teatrų tinklai. Tokių tinklų yra 15, juose iš viso yra 60 ar mažiau ekranų. Iš viso šios kategorijos kino teatrams priklauso 513 ekranų 104 kino objektuose;

                           c)

                           maži komerciniai kino teatrai. Jiems 351 kino objekte priklauso 1 287 ekranai;

                           d)

                           mažesni objektai – beveik vien tik vieno ekrano kino teatrai (90 % tokių objektų) kartu su sezoniniais kino teatrais ir (arba) bažnytiniais kino teatrais. Tokių kino objektų yra 1 340, juose yra apie 1 500 ekranų.

               (37)

               Nors didžiausi kino teatrų tinklai (a kategorijos) užima 40 % nacionalinės rinkos, d kategorijos kino teatrams tenka vos 5–10 % rinkos.

               (38)

               Mokesčių kredito schema skirta b ir d kategorijų kino teatrams. Atsižvelgdamos į stiprias dviejų didžiųjų kino teatrų tinklų pozicijas rinkoje Italijos valdžios institucijos mano, kad valstybės pagalba pirmiausia reikalinga norint užbaigti tik mažų arba vidutinio dydžio kino filmų demonstruotojų perėjimą prie skaitmeninių technologijų.

               (39)

               Remiantis Kultūros ir turizmo ministerijos pateiktais duomenimis, 2010–2013 m. laikotarpiu mokesčių kredito skaitmeniniam kinui iš viso buvo paprašyta 1 603 ekranams (2014 m. balandžio mėn. duomenimis). Ši priemonė, įgyvendinama laikantis de minimis taisyklių, tapo ypač populiari nuo pat jos įgyvendinimo pradžios 2010 m., kai ja buvo pasinaudota 671 ekranui.

               (40)

               Tačiau pagalbos priemonės įgyvendinimas pagal de minimis taisykles buvo nepakankamas, kad situacija pasikeistų. Pažymėtina, kad vidutinio dydžio daugiaekraniai kino teatrai galėjo skaitmenizuoti tik dalį savo ekranų.

               (41)

               Italijos valdžios institucijos teigia, kad Italijos kino teatrų skaitmenizacija vis dar atsilieka. 2013 m. spalio mėn. skaitmenizuoti buvo 62 % (9) ekranų. Remiantis 2014 m. birželio mėn. Italijos valdžios institucijų pateiktais duomenimis, skaitmenizuoti dar reikėtų mažiausiai 700 kino ekranų.

               (42)

               Todėl yra gana daug kino teatrų, daugiausia mažų ir vidutinio dydžio, kuriems gali tekti nutraukti veiklą. Jų uždarymas ne tik reikštų darbo vietų praradimą kino filmų demonstruotojų lygmeniu, tačiau padarytų poveikį filmų platinimui ir sumažintų pasirinkimą žiūrovams.

               (43)

               Italijos valdžios institucijos ypač pabrėžė vieno ekrano kino teatrų ir vidutinio dydžio kino teatrų vaidmenį Italijoje. Vieno ekrano kino teatrai yra būtini, kad kine vienodai lankytis galėtų visi piliečiai, įskaitant kaimų ir kalnų miestelių gyventojus. Antrąja, vidutinio dydžio kino teatrų grupe remiasi kokybiškų filmų platinimas ir demonstravimas Italijoje. Reikia, kad jie išliktų, nes jie siūlo alternatyvą dviem didiesiems kino teatrų tinklams, kurie dominuoja rinkoje.

               (44)

               Italijos valdžios institucijos spėja, kad tradicinės juostos iš rinkos visiškai pasitrauks vos per porą savaičių ar mėnesių. Kadangi artėja lūžio momentas, Italijos valdžios institucijos pabrėžia, jog būtina priemonę įgyvendinti viršijant de minimis viršutines ribas.

               (45)

               Dėl siūlomos didžiausios mokesčių kredito sumos (50 000 EUR už ekraną) ir numatomų išlaidų skaitmeninei projekcijos įrangai Italijos valdžios institucijos patikslino savo numatomas vidutines skaitmenizacijos sąnaudas vienam ekranui 50 000–60 000 EUR (2014 m. balandžio ir birželio mėn. pateikti duomenys). Didžiausia mokesčių kredito suma atitinka skaitmenizacijos išlaidas, kurios yra daug didesnės nei numatomos vidutinės skaitmenizacijos išlaidos. Tačiau Italijos valdžios institucijos tvirtina, kad mokesčių paskatos apskaičiuojamos remiantis faktinių išlaidų procentine dalimi. Kai vidutiniškai investuojama 50 000 EUR, mokesčių paskata (lygi 30 %) sudarytų 15 000 EUR. Todėl praktiškai didžiausios mokesčių kredito sumos paprastai nebuvo taikomos. Vis dėlto didžiausios sumos apribojimas garantuoja, kad esant neįprastai didelėms skaitmenizacijos išlaidoms pagalbos sumos absoliučia išraiška išliktų ribotos.

               (46)

               Dėl pagalbos reikalingumo svarbu pažymėti, kad naujausi Italijos valdžios institucijų duomenys vis dar rodo, kad skaitmenizacijos išlaidos sieks keletą dešimčių tūkstančių eurų vienam ekranui. Daugelio kino teatrų, ypač mažesniųjų, atveju šių lėšų neįmanoma surinkti iš privačių šaltinių, visų pirma dabartinėmis ekonominėmis sąlygomis Italijoje ir Europoje.

         2.   Pagalbos proporcingumas

               (47)

               Italijos valdžios institucijos apskritai pabrėžia, kad mokesčių kreditas papildo komercinius perėjimo prie skaitmeninių technologijų modelius ir nekonkuruoja su VPF modeliais.

               (48)

               Pakeistose įgyvendinimo taisyklėse yra keletas nuostatų, kurios užtikrina pagalbos priemonės proporcingumą. Jos atsižvelgia į kino teatrų skaitmenizacijai prieinamus rinkos mechanizmus (t. y. VPF modelius).

               (49)

               Pirma, tik 60 arba mažiau ekranų turintys kino filmų demonstruotojai gali prašyti mokesčių kreditų. Tai reiškia, kad du Italijos didieji kino teatrų tinklai (UCI ir „The Space“) į pagalbą pretenduoti negali. Italijos valdžios institucijos teigia, kad klasikinis VPF modelis buvo sėkmingai taikomas skaitmenizuojant šiuos dominuojančius rinkos subjektus. Be to, atsižvelgiant į stiprias jų pozicijas rinkoje (žr. 37 dalį), jie savo skaitmenizacijai neturėtų tikėtis valstybės pagalbos.

               (50)

               Remiantis Italijos valdžios institucijų pateikta informacija, du didieji kino teatrų tinklai yra vieninteliai, pasinaudoję klasikiniu VPF modeliu. Vis dėlto mažesnių kino teatrų operatoriai savo perėjimui prie skaitmeninių technologijų palengvinti taip pat naudojosi komerciniais mechanizmais. Remiantis platintojų ir demonstruotojų asociacijų susitarimu Italijoje vidutinio dydžio ir mažiems kino teatrams buvo sukurtas alternatyvus VPF modelis. Lentelėje toliau pateikiami pagrindiniai Italijoje įdiegto klasikinio ir alternatyvaus VPF modelių skirtumai ir panašumai.

                  Italijoje taikomų klasikinio ir alternatyvaus VPF modelių palyginimas

                           Klasikinis VPF modelis Italijoje

                           Alternatyvus VPF modelis Italijoje

                           Trečioji šalis, integruotojas (kuris savo ruožtu sudaro VPF sutartis su platintojais) pasirašo sutartį su kino filmų demonstruotoju.

                           Paremtas platintojų asociacijos ir kino filmų demonstruotojų asociacijos susitarimu. Trečios šalys nedalyvauja.

                           Kino filmų demonstruotojui skaitmeninė įranga nepriklauso ir už ją jis iš anksto nesumoka.

                           Kino filmų demonstruotojui skaitmeninė įranga priklauso nuo pradžių ir jis iš anksto sumoka visą pirkimo kainą.

                           Tiek platintojas, tiek kino filmų demonstruotojas prie laipsniško išlaidų nusidėvėjimo prisideda atitinkamai mokėdami VPF mokesčius ir mėnesio įmokas. Sąnaudos paprastai pasiskirsto taip: 75 % platintojams ir 25 % kino filmų demonstruotojams.

                           Kino filmų platintojai už skaitmeninį kino filmų demonstravimą moka virtualios kopijos mokesčius. Šie mokesčiai gali padengti iki 75 % skaitmenizacijos išlaidų. Bet kokiu atveju kino filmų demonstruotojas turi padengti 5 500 EUR išlaidų.

               (51)

               Antra, į tai atsižvelgusios Italijos valdžios institucijos pakeitė įgyvendinimo taisykles, kad užtikrintų, jog mokesčių kreditą derinant su komerciniais (VPF) modeliais nebūtų permokėjimo arba pagalba nebūtų nukreipta. Gavėjas turi pateikti deklaraciją, kad mokesčių kredito prašoma padengti tik nuosavoms faktinėms išlaidoms (žr. 23 dalį). Italijos valdžios institucijos pareiškė, kad Kultūros ir turizmo ministerijai kiekvienu konkrečiu atveju atlikus patikrinimą bus užtikrinta, kad pagalba padengtų tik tą investicijų dalį, kuri iš tiesų tenka kino filmų demonstruotojui.

               (52)

               Trečia, kad pagalbos priemonė išliktų proporcinga, nustatytas didžiausias sukauptas pagalbos intensyvumas. Jis leidžia atskirti mažiausius kino teatrus (turinčius vieną arba daugiau ekranų) nuo kitų kino teatrų (žr. 24 dalį).

         3.   Pagalbos tinkamumas

               (53)

               Sprendime pradėti procedūrą Komisija pareiškė abejonę, ar numatomo priemonės biudžeto pakaks numatomoms skaitmenizacijos išlaidoms padengti. Italijos valdžios institucijų pateiktoje atnaujintoje biudžeto ir išlaidų sąmatoje (žr. 18 ir 45 dalis) išdėstytas atnaujintas situacijos, kuriai esant skiriama pagalbos priemonė, įvertinimas. Atsižvelgiant į vidutinį 15 000 EUR mokesčių kreditą ir į numatomą schemos biudžetą (žr. 18 dalį), 2014–2015 m. (t. y. laikotarpiu, kai pagalbos priemonė bus naudojama intensyviausiai) priemonę bus galima panaudoti 500 ekranų. Tai nemaža kol kas neskaitmenizuotų ekranų dalis (žr. 40 dalį).

               (54)

               Nors reikalavimo demonstruoti kultūrinę programą pagalbos schemoje buvo atsisakyta, Italijos valdžios institucijos teigė, kad schemos tikslai neabejotinai išlieka kultūriniai. Jeigu bus pasiekta visiška Italijos kino rinkos skaitmenizacija, bus lengviau platinti įvairių rūšių kino filmus, taip pat išaugs „nišinių“ kūrinių platinimo galimybės. Jeigu visi skirtingų tipų Italijos kino teatrai negalės pereiti prie skaitmeninių technologijų, nukentės kultūra.

               (55)

               Italijos valdžios institucijos pabrėžė, kad mokesčių kreditas atskaitomas ne tik nuo tiesioginių mokesčių, kuriuos reikia sumokėti Italijos mokesčių inspekcijai (pelno mokestis), bet ir netiesioginių mokesčių (pavyzdžiui, PVM), taip pat nuo pajamų mokesčio ir socialinio draudimo įnašų (kuriuos už savo darbuotojus moka darbdaviai). Į visų šių mokesčių atskaitymą atsižvelgiama apskaičiuojant mokesčių kredito lengvatas. Tai padidina schemos prieinamumą, nes galimybė ja naudotis nepriklauso nuo atitinkamos įmonės gaunamo pelno.

               (56)

               Be to, 2012 m. įstatymo galią turinčio dekreto Nr. 83 51 straipsnyje numatyta galimybė perduoti mokesčių kreditus skaitmeninės įrangos tiekėjams, bankams, finansų tarpininkams ir draudimo agentūroms (žr. 25 dalį.) Tai didina pagalbos priemonės prieinamumą mažesniems kino teatrams, ypač jeigu jie yra šeimos įmonės ir neturi darbuotojų.

               (57)

               Jau įgyvendinant priemonę pagal de minimis taisykles, mokesčių kreditais pasinaudojo visų tipų kino teatrai, taip pat ir mažiausi rinkos kino teatrai. Tai patvirtina toliau pateikiama diagrama, kurioje parodyta, kas 2010–2013 m. laikotarpiu galėjo pasinaudoti šia schema.

                  Gavėjai pagal kino teatro tipą (2010–2013 m. laikotarpiu pagal ekranų skaičių) (paskutinį kartą 2014 m. balandžio mėn. atnaujintus duomenis pateikė Kultūros ir turizmo ministerija)

               (58)

               Pateikti duomenis taip pat rodo, kad smarkiai išaugo mažų kino teatrų, kurie 2012 m. ir ypač 2013 m. pasinaudojo mokesčių kreditu, skaičius. Apskritai, remiantis Italijos valdžios institucijų duomenimis, nuo 2010 m. iki 2013 m. pabaigos mokesčių kreditu, skirtu pereiti prie skaitmeninių technologijų, galėjo pasinaudoti 325 kino teatrai arba 24,3 % iš 1 340 mažiausių Italijos kino teatrų.

         4.   Ekonominis, socialinis ir kultūrinis poveikis

               (59)

               Italijos valdžios institucijos pabrėžia, kad visuotinis kino teatrų perėjimas prie skaitmeninių technologijų yra svarbus kultūrai. Skaitmeninės įrangos įrengimas susijęs su keletu didelių privalumų (pavyzdžiui, didesniu lankstumu) visam kino sektoriui (o galiausiai ir žiūrovams). Tačiau skaitmenizacijos išlaidos yra didelės ir paskirstytos netolygiai, o kino teatrams jų tenka daugiausia. Be valstybės pagalbos pereiti prie skaitmeninių technologijų pirmiausia negali maži rinkos subjektai. Perėjimui prie skaitmeninių technologijų sukurtų rinkos modelių (VPF modelių) nepakanka šiam disbalansui išlyginti, šiais modeliais negali vienodai pasinaudoti visi kino teatrai.

               (60)

               Italijos valdžios institucijos patvirtina, kad, jų nuomone, schemos mechanizmai tikrai paremti technologijų neutralumo principu.

         V.   PAGALBOS PRIEMONĖS ĮVERTINIMAS

   1.   Teikiama pagalba

               (61)

               SESV 107 straipsnio 1 dalyje teigiama, kad „išskyrus tuos atvejus, kai Sutartys nustato kitaip, valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, yra nesuderinama su vidaus rinka, kai ji daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai“.

               (62)

               Kaip paaiškinta sprendime pradėti procedūrą ir kiek trumpiau 12 dalyje, priemonė atitinka SESV 107 straipsnio 1 dalyje vartojamą valstybės pagalbos apibrėžtį. Finansavimo šaltinis yra mokesčių paskatos, todėl Italijos valstybė netenka tam tikrų mokestinių įplaukų. Pagal šią schemą tam tikros kino bendrovės galės pasinaudoti šiuo finansiniu pranašumu, todėl priemonė selektyviai suteikia pranašumą tam tikroms įmonėms. Pagalbos gavėjai konkuruoja su kitomis įmonėmis, kurios nebūtinai gali pasinaudoti schema. Todėl schema iškraipo arba gali iškraipyti konkurenciją. Kadangi prekyba filmais yra tarptautinio pobūdžio, ši priemonė gali paveikti prekybą Europos Sąjungos viduje.

         2.   Pagalbos suderinamumas su vidaus rinka

               (63)

               Italijos valdžios institucijos teigia, kad ši priemonė yra pagalba kultūrai remti. Jos nuolat pabrėžė, kad kuo spartesnė visiška Italijos kino teatrų skaitmenizacija yra svarbi šalies kultūrai. Pagalbos priemone norima užtikrinti, kad visų tipų kino teatrai, nepaisant didelių išlaidų, galėtų pereiti prie skaitmeninių technologijų.

               (64)

               Kai buvo priimtas sprendimas pradėti procedūrą dėl priemonės, Komisija dar nebuvo apibrėžusi savo politikos dėl skaitmeninės projekcijos rėmimo. Nuo to laiko Komisija priėmė naują Komunikatą dėl valstybės pagalbos filmams ir kitiems garso ir vaizdo kūriniams (10), kuriuo atnaujino taisykles, kuriomis vadovaujamasi vertinant valstybės pagalbos filmams ir kitiems garso ir vaizdo kūriniams teikimo pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies d punktą suderinamumą su vidaus rinka.

               (65)

               Naujajame komunikate dėl kino pripažįstama, kad pagalba kino filmų gamybai gali būti vertinama kaip pagalba kultūrai remti pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies d punktą. Todėl šiame sprendime svarstomos pagalbos suderinamumą su vidaus rinka galima vertinti vadovaujantis šia nuostata. Komunikate dėl kino nustatoma, kad pagalba kino teatrų modernizavimui, įskaitant jų skaitmenizaciją, gali būti pateisinama, jeigu tokia pagalba yra reikalinga, proporcinga ir tinkama.

         a)   Priemonės reikalingumas

               (66)

               Kaip išdėstė Italijos valdžios institucijos ir patvirtino suinteresuotosios šalys savo pastabose, perėjimas prie skaitmeninių kino technologijų kelia sunkumų kino sektoriui ir tai daro poveikį visam Europos kinui, o ypač mažesniems kino teatrams. Išnykus kino teatrams, ypač nepriklausomiems mažiems ir vidutinio dydžio kino teatrams mažesniuose miestuose, sumažėtų filmų pasiūlos įvairovė ir filmų nebūtų galima rodyti visuose regionuose. Kitaip tariant, ilgai trunkantis ir nesklandus perėjimas prie skaitmeninių technologijų neigiamai veikia kino demonstravimą, platinimą ir, galiausiai, žiūrovus Europoje.

               (67)

               Nors mokesčių priemonė buvo įgyvendinama pagal de minimis taisykles, Italijos kinas vėluoja pereiti prie skaitmeninių kino technologijų.

               (68)

               Tuo pat metu rinka jau pasiekė skaitmenizacijos „lūžio tašką“ ir Italijoje iki 2013 m. jau buvo skaitmenizuota daugiau kaip 60 % ekranų, tačiau padėtis pablogėjo tuose kino teatruose, kurių perėjimas prie skaitmeninių technologijų priklauso nuo valstybės pagalbos. Reikia pripažinti, kad artimiausioje ateityje nebebus galima garantuoti, kad filmus bus galima demonstruoti naudojant 35 mm kino juostas.

               (69)

               Priemonė skirta ne tik mažiausiems kino teatrams, bet ir didesniems komerciniams kino teatrams ir tinklams. Tačiau didžiausi kino teatrų tinklai (turintys daugiau kaip 60 ekranų) šia priemone pasinaudoti negali. Italijos valdžios institucijos teigė, kad mokesčių kreditai, suteikiami visiems mažesniems kino teatrams, atkūrė vienodas sąlygas sektoriuje, kuriame dominuoja du labai dideli kino teatrų tinklai.

               (70)

               Mokesčių kreditu norima padėti tiems kino teatrams, kurie negali, visų pirma dabartinėmis ekonominėmis sąlygomis, surinkti pakankamai privačių lėšų brangiai kainuojančiai skaitmenizacijai.

               (71)

               Atsižvelgdama į pirmiau išdėstytus argumentus Komisija mano, kad pagalbos priemonę galima laikyti reikalinga išsaugoti ir atkurti Italijos kino teatrų sektoriaus įvairovę skaitmeninių technologijų sąlygomis. Labai svarbu, kad išliktų įvairūs kino teatrų tipai – pradedant vieno ekrano nekomerciniais kino teatrais, baigiant daugiaekraniais kino teatrais, siūlančiais komercinę programą – tai leis užtikrinti, kad Italijos žiūrovams ir toliau būtų siūlomas įvairus kinas. Kaip savo pastabose pripažino suinteresuotosios šalys, perėjimas prie skaitmeninių kino technologijų kelia sunkumų visam kino sektoriui ir tik didžiausiems kino teatrų tinklams nesunku pasinaudoti komerciniais perėjimo prie skaitmeninių technologijų modeliais. Italijos valdžios institucijų pateikti rinkos duomenys parodė, kad priemonės de minimis įgyvendinimas yra nepakankamas šiam perėjimui prie skaitmeninių technologijų užbaigti, ypač tuose kino teatruose, kurie turi daugiau kaip vieną ekraną. NET jeigu kai kurie kino teatrai galėjo pasinaudoti VPF sandoriais, komerciniai perėjimo prie skaitmeninių technologijų modeliai vis tiek nepadengia visų kino teatro skaitmenizacijos išlaidų (žr. 32 dalį). Galima manyti, kad viešoji parama tokiais atvejais taip pat reikalinga, jeigu ji yra teikiama papildomai, pasirūpinus, kad priemonė išliktų proporcinga nepriklausomai nuo pagalbą gaunančio kino teatro tipo.

         b)   Priemonės proporcingumas

               (72)

               Italijos valdžios institucijos mokesčių kredito nesuteikia daugiau kaip 60 ekranų turintiems kino filmų demonstruotojams. Italijos kino rinkos struktūra rodo akivaizdų atotrūkį tarp iki 60 ekranų turinčių operatorių ir didesnių operatorių (žr. 36 ir 37 dalis). Todėl taikoma riba atrodo proporcinga atsižvelgiant į schemos tikslą.

               (73)

               Be to, mokesčių kreditas padengia tik dalį (30 %) perėjimo prie skaitmeninių technologijų išlaidų ir negali būti didesnė kaip 50 000 EUR per metus. Nustačiusios, kad pagalbos suma turi būti lygi realioms skaitmenizacijos išlaidoms, Italijos valdžios institucijos užtikrino, kad pagalba liks proporcinga, nors išlaidos kiekvienu konkrečiu atveju ir skirtųsi. Kaip pažymėjo keletas konsultacijų dalyvių (29 dalis), išlaidos skaitmenizacijai kai kuriais atvejais, pavyzdžiui, kai reikia atlikti daug darbų projekcinėje kabinoje, gali būti gerokai didesnės už vidurkį. Tokiais netipiniais atvejais 50 000 EUR riba vis dėlto užtikrina, kad pagalbos sumos absoliučia išraiška išliktų proporcingos.

               (74)

               Kadangi sprendime pradėti procedūrą buvo iškelti klausimai dėl komercinių kino skaitmenizacijos modelių „išstūmimo“, 50 dalyje parodyta, kad Italijoje buvo sukurti du skirtingi komerciniai skaitmenizacijos modeliai. Jie gali būti derinami su siūlomu mokesčių kreditu skaitmeniniam kinui. Italijos valdžios institucijos įtraukė konkrečias nuostatas į pakeistas įgyvendinimo taisykles, siekdamos užtikrinti, kad derinant privatų ir viešąjį kino skaitmenizacijos finansavimą būtų išvengta permokėjimo arba pagalbos nukreipimo (pavyzdžiui, platintojams arba VPF integruotojams). Tokiu būdu Italijos valdžios institucijos, siekdamos paskatinti visišką skaitmenizaciją, skatina optimalią prieinamų rinkos modelių ir valstybės pagalbos sinergiją.

               (75)

               Mokesčių kreditą taip pat galima derinti su kitomis pagalbos priemonėmis. Siekdamos užtikrinti pagalbos proporcingumą Italijos valdžios institucijos nustatė 90 % didžiausią sukauptos pagalbos intensyvumą mažiems kino teatrams (turintiems vieną arba du ekranus) ir 75 % – kitų tipų kino teatrams.

               (76)

               Apskritai kartu su paraiška reikia pateikti patvirtintą dokumentą, kuriame patikslinamos realios išlaidos kiekvienam ekranui, ir kiekvienu konkrečiu atveju Kultūros ir turizmo ministerija atlieka patikrinimus. Be to, įgyvendinimo taisyklėse nustatoma, kad neįvykdžius reikalavimų mokesčių kreditas (kartu su palūkanomis ir delspinigiais) gali būti išieškotas.

         c)   Priemonės tinkamumas

               (77)

               Italijos valdžios institucijų pateikti paaiškinimai ir galimybės perkelti mokesčių kreditus įvedimas užtikrina, kad priemonė turės poveikį numatomiems pagalbos schemos gavėjams. Galimybę pasinaudoti schema turėtų turėti net ir mažiausiai pelningi kino teatrai.

               (78)

               Priemonė nebesiūloma kaip bandomoji priemonė, ją siūloma taikyti iki 2022 m. pabaigos.

               (79)

               Italijos valdžios institucijų pateikti duomenys (57 ir 58 dalys) rodo, kad priemonė prieinama visų tipų kino teatrams, visų pirma mažesniems kino teatrams. Nors kiti veiksniai taip pat galėjo atlikti tam tikrą vaidmenį, reikėtų pažymėti, kad 2012 m. ir 2013 m. pastebimai padaugėjo 1–4 ekranus turinčių kino teatrų, pasinaudojusių mokesčių kreditu (pagal de minimis taisykles), skaičius, o tai sutapo su galimybės perkelti mokesčių kreditus įvedimu 2012 m. (25 dalis).

               (80)

               Apskritai priemonė atrodo tinkama pasiekti tikslą išsaugoti Italijos rinkoje veikiančių kino teatrų įvairovę, pradedant vieno ekrano kino teatrais, mažais komerciniais kino teatrais ir baigiant įvairių tipų daugiaekraniais kino teatrais. Ši ekranų įvairovė yra būtina sąlyga pasiekti platų tuose ekranuose demonstruojamų kino filmų pasirinkimą.

         d)   Konkurencijos iškraipymas ir poveikis prekybai

               (81)

               Konkurencijos iškraipymas ir poveikis prekybai yra riboti. Tarpvalstybinis kino teatrų veiklos poveikis yra ribotas dėl to, kad kino filmų sektoriuje veikia tarptautiniai kino teatrų operatoriai ir pats sektorius yra tarptautinio masto. Vis dėlto atskiri kino teatrai neišvengiamai veikia tam tikras ribas turinčioje geografinėje zonoje, nes žiūrovai nekeliauja į toli esančius kino teatrus.

               (82)

               Priemonė susijusi su investicine pagalba ir suteikia vienkartinę lengvatą kino teatrams, vieną kartą pereinantiems prie skaitmeninių technologijų. Mokesčių kreditas užtikrina, kad visi kino teatrai galėtų įvykdyti perėjimą prie skaitmeninių technologijų, tačiau nepagrįstai neiškraipo konkurencijos jų kasdienės veiklos požiūriu.

               (83)

               Be to, visai Europos kino pramonei turėtų būti naudinga užbaigti perėjimą prie skaitmeninių kino technologijų visoje Europoje. Todėl sprendime pradėti procedūrą iškeltos abejonės dėl skaitmeninio kino standartų nebeaktualios. Trečiųjų šalių pastabos parodė, jog sektoriuje pirmenybė vieningai teikiama vyraujantiems skaitmeninio kino standartams.

         VI.   IŠVADA

               (84)

               Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta pirmiau, Komisija laikosi nuomonės, kad pagalba siekiama aiškiai apibrėžto kultūrinio tikslo. Į sprendime pradėti procedūrą pareikštas abejones dėl pagalbos reikalingumo, proporcingumo, tinkamumo ir poveikio buvo atsakyta. Konkurencijos iškraipymas ir priemonės poveikis prekybai bus tokie nedideli, kad neprieštaraus bendram interesui. Taigi, mokesčių kreditas skaitmeninės projekcijos įrangai, remiantis Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 107 straipsnio 3 dalies d punktu, laikomas suderinamu su vidaus rinka.

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Valstybės pagalbos priemonė, kurią Italija ketina taikyti skaitmeninės projekcijos įrangai, remdamasi 2007 m. gruodžio 24 d. įstatymu Nr. 244, 2013 m. rugpjūčio 8 d. įstatymo galią turinčiu dekretu Nr. 91 (pakeistu 2013 m. spalio 7 d. įstatymu Nr. 112) ir naujosiomis mokesčių kredito, teikiamo kino teatrams skaitmeninei projekcijos įrangai ir įrenginiams diegti ir įsigyti, įgyvendinimo nuostatomis, yra suderinama su vidaus rinka pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 107 straipsnio 3 dalies d punktą.
   Todėl minėtą pagalbos priemonę leidžiama įgyvendinti.
   2 straipsnis
   Šis sprendimas skirtas Italijos Respublikai.

      Priimta Briuselyje 2014 m. spalio 29 d.

            Komisijos vardu

         Joaquín ALMUNIA

            Pirmininko pavaduotojas

      (1)  OL C 196, 2009 8 20, p. 9.

      (2)  Žr. 1 išnašą.

      (3)  2K yra ekrano 2 048 × 1 080 pikselių skiriamoji geba.

      (4)  DCI specifikacijos yra specifikacijos, kurias JAV rinkai pirmą kartą 2005 m. nustatė didžiųjų JAV kino studijų (Disney, Fox, Paramount, Sony Pictures Entertainment, Universal ir Warner Bros. Studios) sudaryta grupė, pavadinta Digital Cinema Initiatives.

      (5)  Šie komerciniai perėjimo prie skaitmeninių technologijų modeliai grindžiami tuo, kad platintojai už savo filmų skaitmeninį demonstravimą kino teatruose moka virtualiosios kopijos mokestį. VPF sistema grindžiama tuo, kad dalis skaitmeniniu būdu filmus platinančio platintojo sutaupytų lėšų panaudojamos prisidėti prie kino filmų demonstruotojų išlaidų skaitmeninei įrangai. Paprastai VPF sandoryje dalyvauja tarpininkaujanti trečioji šalis (integruotojas), kuri surenka iš platintojų VPF mokestį ir įrengia ir, galbūt, finansuoja įrangą kino teatruose. Taip pat žr. 50 dalį, kurioje apžvelgiami Italijoje naudojami VPF modeliai.

      (6)  Iki 2010 m. pabaigos remiantis Komisijos komunikatu „Bendrijos laikinoji valstybės pagalbos priemonių sistema siekiant padidinti galimybes gauti finansavimą dabartinės finansų ir ekonomikos krizės sąlygomis“ (OL C 83, 2009 4 7, p. 1). Nuo 2010 m. pabaigos priemonė įgyvendinama remiantis 2006 m. gruodžio 15 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1998/2006 dėl Sutarties 87 ir 88 straipsnių taikymo de minimis pagalbai (OL L 379, 2006 12 28, p. 5). 2013 m. Komisija priėmė naują de minimis reglamentą – 2013 m. gruodžio 18 d. Komisijos reglamentą (ES) Nr. 1407/2013 dėl Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 107 ir 108 straipsnių taikymo de minimis pagalbai (OL L 352, 2013 12 24, p. 1).

      (7)  Europos kino agentūrų direktoriai (EFAD), San Sebastiano pareiškimas. Kino teatrų skaitmenizacijai reikia skubios ir visuotinės viešosios paramos (San Sebastianas, 2009 m. rugsėjo 21 d.), ir EFAD informacinis dokumentas – The case for public intervention in the digital transition of cinema (2009 m. spalio mėn.).

      (8)  Italijos valdžios institucijos kino teatrų tinklu pavadino bendrovę, kuriai priklauso mažiausiai 15 ekranų mažiausiai trijuose kino objektuose.

      (9)  Kultūros ir turizmo ministerijos pateikti nacionalinės kino filmų demonstruotojų asociacijos (ANEC) duomenys.

      (10)  Komisijos komunikatas dėl valstybės pagalbos filmams ir kitiems garso ir vaizdo kūriniams (OL C 332, 2013 11 15, p. 1).


title: 2007/646/EB: 2007 m. spalio 1 d. Tarybos sprendimas dėl Regionų komiteto nario ir trijų pakaitinių narių, atstovaujančių Estijai, skyrimo

text:
6.10.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 261/27

      TARYBOS SPRENDIMAS

   2007 m. spalio 1 d.
   dėl Regionų komiteto nario ir trijų pakaitinių narių, atstovaujančių Estijai, skyrimo
   (2007/646/EB)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 263 straipsnį,
   atsižvelgdama į Estijos Vyriausybės pasiūlymą,
   kadangi:

               (1)

               2006 m. sausio 24 d. Taryba priėmė Sprendimą 2006/116/EB dėl Regionų komiteto narių ir pakaitinių narių skyrimo laikotarpiui nuo 2006 m. sausio 26 d. iki 2010 m. sausio 25 d. (1).

               (2)

               Pasibaigus Margus LEPIK įgaliojimų terminui tapo laisva viena Regionų komiteto nario vieta. Pasikeitus Mikhel JUHKAMI įgaliojimams ir pasibaigus Laine JÄNES bei Jüri RATAS įgaliojimų terminui, tapo laisvos trys Regionų komiteto pakaitinių narių vietos,

         NUSPRENDĖ:
   1 straipsnis
   Likusiam kadencijos laikui iki 2010 m. sausio 25 d. į Regionų komitetą skiriami:

               a)

               nariu:

                           —

                           Mihkel JUHKAMI, Rakverės miesto tarybos pirmininkas;

               b)

               pakaitiniais nariais:

                           —

                           Kersti KÕOSAAR, Voru merė,

                           —

                           Edgar SAVISAAR, Talino meras,

                           —

                           Ivar UNT, Valgos meras.

         2 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

      Priimta Liuksemburge, 2007 m. spalio 1 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         M. LINO

      (1)  OL L 56, 2006 2 25, p. 75.


title: 2002 m. spalio 8 d. Tarybos sprendimas iš dalies keičiantis Sprendimą 98/508/EB dėl Europos bendrijos ir Australijos susitarimo dėl abipusio pripažinimo atitikties įvertinimo, sertifikatų ir ženklinimo srityje sudarymo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

32002D0800

Oficialusis leidinys L 278 , 16/10/2002 p. 0019 - 0019

		Tarybos sprendimas2002 m. spalio 8 d.iš dalies keičiantis Sprendimą 98/508/EB dėl Europos bendrijos ir Australijos susitarimo dėl abipusio pripažinimo atitikties įvertinimo, sertifikatų ir ženklinimo srityje sudarymo(2002/800/EB)EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 133 straipsnį, siejant su 300 straipsnio 2 dalies pirmosios pastraipos pirmuoju sakiniu, 300 straipsnio 3 dalies pirmosios pastraipos pirmuoju sakiniu ir 4 dalimi,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,kadangi:siekiant užtikrinti efektyvų Europos bendrijos ir Australijos susitarimo dėl abipusio pripažinimo atitikties įvertinimo, sertifikatų ir ženklinimo srityje [1] (toliau – susitarimas) taikymą, būtina iš dalies pakeisti Sprendimą 98/508/EB [2], kad Komisija būtų įgaliota imtis visų būtinų priemonių dėl susitarimo taikymo,NUSPRENDĖ:Vienintelis straipsnisSprendimo 98/508/EB 3 straipsnis pakeičiamas taip:"3 straipsnis1. Komisija, padedama specialiojo Tarybos paskirto komiteto, atstovauja Bendriją susitarimo 12 straipsnyje nurodytame jungtiniame komitete. Komisija, pasikonsultavusi su šiuo specialiuoju komitetu, skiria, teikia pranešimus, keičiasi informacija ir pateikia prašymus suteikti informaciją, kaip tai numatyta susitarime,2. Bendrijos poziciją jungtiniame komitete nustato Komisija, pasikonsultavusi su 1 dalyje nurodytu specialiuoju komitetu."Priimta Liuksemburge, 2002 m. spalio 8 d.Tarybos varduPirmininkasT. Pedersen[1] OL L 229, 1998 8 17, p. 3.[2] OL L 229, 1998 8 17, p. 1.--------------------------------------------------


15.12.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 468/285

         P7_TA(2013)0564
   Europos Centrinio Banko priežiūros valdybos pirmininko skyrimas
   2013 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento sprendimas dėl Europos Centrinio Banko pasiūlymo dėl Europos Centrinio Banko priežiūros valdybos pirmininko skyrimo (N7-0103/2013 – C7-0424/2013 – 2013/0901(NLE))
   (Pritarimo procedūra)
   (2016/C 468/65)

      Europos Parlamentas,

               —

               atsižvelgdamas į 2013 m. lapkričio 22 d. Europos Centrinio Banko pasiūlymą dėl Europos Centrinio Banko priežiūros valdybos pirmininko skyrimo (N7-0103/2013),

               —

               atsižvelgdamas į 2013 m. spalio 15 d. Tarybos reglamento (ES) Nr. 1024/2013, kuriuo Europos Centriniam Bankui pavedami specialūs uždaviniai, susiję su rizikos ribojimu pagrįstos kredito įstaigų priežiūros politika (1), 26 straipsnio 3 dalį,

               —

               atsižvelgdamas į Europos Parlamento ir Europos Centrinio Banko tarpinstitucinį susitarimą dėl demokratinės atskaitomybės vykdymo ir Europos Centriniam Bankui pavestų uždavinių vykdymo priežiūros praktinių sąlygų įgyvendinant bendrą priežiūros mechanizmą (2),

               —

               atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisykles,

               —

               atsižvelgdamas į Ekonomikos ir pinigų politikos komiteto pranešimą (A7-0452/2013),

               A.

               kadangi Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 26 straipsnio 3 dalyje numatyta, kad Europos Centrinis Bankas (toliau – ECB) turi pateikti Parlamentui pasiūlymą dėl ECB priežiūros valdybos pirmininko skyrimo ir kad pirmininkas renkamas iš asmenų, kurie turi pripažintą padėtį ir patirties bankininkystės ir finansų reikaluose ir kurie nėra Valdančiosios tarybos nariai, taikant atviros atrankos procedūrą;

               B.

               kadangi Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 26 straipsnio 2 dalyje numatyta, kad skiriant Priežiūros valdybos narius pagal tą reglamentą turi būti laikomasi lyčių pusiausvyros, patirties ir kvalifikacijos principų;

               C.

               kadangi 2013 m. lapkričio 22 d. laišku ECB pateikė Parlamentui pasiūlymą dėl Danièlės Nouy skyrimo ECB priežiūros valdybos pirmininke penkerių metų kadencijai;

               D.

               kadangi gavęs laišką Parlamento Ekonomikos ir pinigų reikalų komitetas ėmėsi vertinti siūlomos kandidatės kvalifikaciją, visų pirma atsižvelgdamas į Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 26 straipsnio 2 ir 3 dalyse nustatytus reikalavimus; kadangi atlikdamas šį vertinimą komitetas gavo siūlomos kandidatės gyvenimo aprašymą ir jos atsakymus į raštu pateiktus klausimus;

               E.

               kadangi 2013 m. lapkričio 27 d. komitetas surengė siūlomos kandidatės klausymą, per kurį ji pasakė įžanginę kalbą ir atsakė į komiteto narių klausimus;

               1.

               pritaria ECB pasiūlymui dėl Danièlės Nouy skyrimo ECB priežiūros valdybos pirmininke;

               2.

               paveda Pirmininkui perduoti šį sprendimą Europos Centriniam Bankui, Tarybai ir valstybių narių vyriausybėms.

      (1)  OL L 287, 2013 10 29, p. 63.

      (2)  OL L 320, 2013 11 30, p. 1.


title: 1997 m. rugsėjo 17 d. Regionų komiteto sprendimas dėl Regionų komiteto dokumentų prieinamumo visuomenei

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31997D0165(01)

Oficialusis leidinys L 351 , 23/12/1997 p. 0070 - 0071

		Regionų komiteto sprendimas1997 m. rugsėjo 17 d.dėl Regionų komiteto dokumentų prieinamumo visuomeneiREGIONŲ KOMITETO BIURAS,atsižvelgdamas į Europos Sąjungos sutartį, ypač į prie jos Baigiamojo akto pridėtą 17 deklaraciją,kadangi turi būti priimtos nuostatos, reglamentuojančios Regionų komiteto (toliau — Komitetas) dokumentų prieinamumą visuomenei;kadangi šios priemonės turi atitikti elgesio kodeksą, dėl kurio susitarė ir kurį 1993 m. gruodžio 6 d. šioje srityje priėmė Komisija ir Taryba, kad būtų garantuota institucijų veiklos darna ir tęstinumas pagal Europos Sąjungos sutarties C straipsnį;kadangi šios nuostatos taikomos visiems Komiteto turimiems dokumentams, nepriklausomai nuo jų pateikimo pavidalo, išskyrus į Komitetą neįeinančio asmens, organo ar institucijos parašytus dokumentus;kadangi Komiteto dokumentų plataus prieinamumo visuomenei principui, kuris yra Komiteto darbo didesnio skaidrumo dalis, vis dėlto turi būti taikomos išimtys, ypač kalbant apie viešojo intereso, asmens ir privatumo apsaugą;kadangi šis sprendimas turi būti taikomas deramai atsižvelgiant į įslaptintos informacijos apsaugą reglamentuojančias nuostatas,NUSPRENDĖ:1 straipsnis1. Visuomenė turi teisę susipažinti su Komiteto dokumentais šiame sprendime nustatytomis sąlygomis.2. "Komiteto dokumentai" yra bet kuris parašytas tekstas, nepriklausomai nuo jo pateikimo pavidalo, su egzistuojančiais duomenimis, kurį turi Komitetas pagal 2 straipsnio 2 dalį.2 straipsnis1. Paraiška dėl galimybės susipažinti su Komiteto dokumentais siunčiama raštu Komiteto Generaliniam Sekretoriui [1]. Ji turi būti surašyta pakankamai tiksliai ir joje turi būti pateikta informacija, leidžianti identifikuoti prašomą dokumentą ar dokumentus. Jei reikia, prašytojas gali būti paprašytas pateikti daugiau informacijos.2. Jei prašomas dokumentas yra surašytas fizinio ar juridinio asmens, valstybės narės, kitos Bendrijos institucijos arba organo, arba bet kurios kitos nacionalinės ar tarptautinės institucijos, paraiška turi būti siunčiama ne Komitetui, bet tiesiogiai dokumento autoriui.3 straipsnis1. Prašytojui suteikiama galimybė susipažinti su dokumentu peržiūrint jį vietoje arba atsiunčiant jam, jo paties sąskaita, dokumento kopiją. Komiteto Generalinis Sekretoriatas gali nustatyti 10 ekiu mokestį, plius 0,036 ekiu už kiekvieną popieriaus lapą, už didesnių kaip 30 puslapių dokumentų kopijas. Mokestis už kitokiame formate pateiktą informaciją nustatomas kiekvienu atveju atskirai, neperžengiant nuosaikumo ribų.2. Atitinkami Generalinio sekretoriato skyriai pasistengia surasti teisingą sprendimą dėl pasikartojančių ir (arba) su didelės apimties dokumentais susijusių paraiškų.3. Asmuo, kuriam suteikta galimybė susipažinti su Komiteto dokumentu, negali dokumento dauginti arba platinti jį komerciniais tikslais tiesiogiai jį parduodamas be išankstinio Generalinio Sekretoriaus leidimo.4 straipsnis1. Neleidžiama susipažinti su Komiteto dokumentais, jei jų atskleidimas pakenktų:- viešojo intereso (viešojo saugumo, tarptautinių santykių, valiutų stabilumo, teismo proceso, kontrolės ir tyrimų) apsaugai,- asmens ir privatumo apsaugai,- komercinės ir pramoninės paslapties apsaugai,- Bendrijos finansinių interesų apsaugai,- konfidencialumo, kurio pageidauja fizinis arba juridinis asmuo, pateikęs bet kurią dokumente esančią informaciją, arba kurio reikalaujama pagal įstatymus valstybėje narėje, pateikusioje bet kurią iš tos informacijos, apsaugai.2. Gali būti neleidžiama susipažinti su Komiteto dokumentu, siekiant apsaugoti Komiteto darbo proceso konfidencialumą.5 straipsnisParaišką dėl galimybės susipažinti su Komiteto dokumentu išnagrinėja atitinkamas Generalinio sekretoriato skyrius, kuris pasiūlo, kokių su tuo susijusių veiksmų reikia imtis.6 straipsnis1. Atitinkamas direktorius arba skyriaus vadovas, arba jų vardu veikiantis pareigūnas, per vieną mėnesį raštu praneša prašytojui ar jo paraiška priimta, ar ketinama ją atmesti. Pastaruoju atveju prašytojui taip pat nurodomos tokio ketinimo priežastys ir kad jis per vieną mėnesį gali pateikti Generaliniam Sekretoriui patvirtinančią paraišką, prašydamas, kad šis sprendimas būtų apsvarstytas iš naujo; to nepadarius, jis bus laikomas atsiėmęs savo pirminę paraišką.2. Jei neatsakoma į paraišką dėl galimybės susipažinti su dokumentais per vieną mėnesį nuo jos pateikimo dienos, tai tolygu ketinimui neleisti susipažinti su dokumentu.3. Pirmininkui suteikiama teisė spręsti dėl patvirtinančių paraiškų. Jis gali perleisti šią teisę Generaliniam Sekretoriui.4. Sprendime atmesti patvirtinančią paraišką, kuris turi būti priimtas per vieną mėnesį nuo tokios paraiškos padavimo dienos, turi būti nurodytas tokio sprendimo pagrindas. Prašytojui kaip galima greičiau raštu pranešama apie sprendimą, tuo pačiu informuojant apie Europos bendrijos steigimo sutarties 138e ir 173 straipsnių turinį, kur atitinkamai numatytos sąlygos fiziniams asmenims kreiptis į Ombudsmeną ir į Teisingumo Teismą dėl Komiteto teisės aktų teisėtumo.5. Jei neatsakoma į patvirtinančią paraišką per vieną mėnesį nuo jos pateikimo dienos, tai tolygu sprendimui neleisti susipažinti su dokumentu.6. Išimtinais atvejais Generalinis Sekretorius, iš anksto pranešęs prašytojui, gali vienu mėnesiu pratęsti šio straipsnio 1 dalies pirmajame sakinyje ir straipsnio 4 dalyje nustatytą terminą.7 straipsnisŠis sprendimas taikomas deramai atsižvelgiant į įslaptintos informacijos apsaugą reglamentuojančias nuostatas.8 straipsnisGeneralinis sekretoriatas kas du metai pateikia ataskaitą Biurui apie šio sprendimo įgyvendinimą.9 straipsnisŠis sprendimas įsigalioja jo pasirašymo dieną.Priimta Briuselyje, 1997 m. rugsėjo 17 d.Biuro varduPasqual Maragall i MiraPirmininkas[1] The Secretary-General of the Committee of the Regions of the European Union, 79 Rue Belliard, 1040 Brussels, Belgium.--------------------------------------------------