title: 1998 m. gruodžio 16 d. Vykdomojo komiteto Sprendimas dėl tarpvalstybinio policijos bendradarbiavimo nusikaltimų prevencijos ir atskleidimo srityje (SCH/Com-ex (98)51 rev. 3)

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

41998D0051

Oficialusis leidinys L 239 , 22/09/2000 p. 0407 - 0407

		Vykdomojo komiteto Sprendimas1998 m. gruodžio 16 d.dėl tarpvalstybinio policijos bendradarbiavimo nusikaltimų prevencijos ir atskleidimo srityje(SCH/Com-ex (98)51 rev. 3)VYKDOMASIS KOMITETAS,atsižvelgdamas į Konvencijos dėl Šengeno susitarimo įgyvendinimo 39 ir 132 straipsnius,pabrėždamas būtinumą Šengeno valstybėms toliau gerinti nusikaltimų prevenciją ir atskleidimą glaudžiau bendradarbiaujant,patvirtindamas policijos savitarpio pagalbos pagal Šengeno konvencijos 39 straipsnį svarbą siekiant šio tikslo,įsitikinęs, kad tam tikrais atvejais, kai nereikia imtis prievartos priemonių, policijos bendradarbiavimas - teisminių institucijų kontroliuojamas - gali būti skubiai būtinas siekiant užtikrinti, kad delsimas vykdyti prašymą nepakenktų tyrimo baigčiai,kadangi dėl veikimo saugumo ir teisinio užtikrintumo reikia parengti bendrą sąrašą, apibrėžiantį policijos bendradarbiavimo sritį, ir nustatyti tinkamus policijos prašymų perdavimo kanalus,NUSPRENDĖ:1. Vadovaudamosi Šengeno konvencijos 39 straipsnyje išdėstytais tikslais, Šengeno valstybės siekia organizuoti tokio lygio bendradarbiavimą, koks yra būtinas imantis skubių ir veiksmingų priemonių prieš tarptautiniu mastu veikiančius nusikaltėlius. Dėl to ypač svarbu parengti bendrą sąrašą, kokių rūšių veiklos gali būti prašoma imtis ir imamasi pagal Šengeno valstybių įstatymus tais atvejais, kai nebūtinas teismo ir (arba) administracinių institucijų išankstinis sutikimas, ir neapribojant kontrolės, kurią tokiais atvejais atlieka teisminės institucijos. Jei dėl tokio sąrašo būtų susitarta, galutinį sprendimą priima Centrinė grupė.2. Neapribodamos bendro sąrašo, priimtino pagal 1 punktą, Šengeno valstybės išvardija į Tarpvalstybinio policijos bendradarbiavimo vadovo valstybių veiklai skirtus puslapius įrašytinas Konvencijos 39 straipsnio 1 dalyje minimas veiklos rūšis, kurių pagal nacionalinės teisės aktus gali prašyti ir imtis jų policijos tarnybos, laikydamosi to straipsnio 1 dalyje nurodytų sąlygų.3. Jei nacionalinė teisėtvarka leidžia, policijos bendradarbiavimą nusikaltimų prevencijos ir atskleidimo srityje Šengeno valstybės gali gerinti sudarydamos dvišalius susitarimus, ir jos gali nurodyti, kokios veiklos rūšys, papildančios 1 punkte nurodytame sąraše išvardytas priemones, gali būti įtrauktos į policijos savitarpio pagalbos teikimo nesikišant teisminėms ir (arba) administracinėms intitucijoms sritį. Šiuose dvišaliuose susitarimuose taip pat turėtų būti nurodoma, kaip policijos prašymai perduodami kompetentingoms institucijoms ir kaip gali būti supaprastintas perduotos informacijos kaip įrodymo naudojimas baudžiamosiose bylose.4. I darbo grupė, susitarusi su III darbo grupe, Centrinei grupei teikia Susitariančiųjų Šalių patirtimi grindžiamus metinius pranešimus apie pažangą, padarytą gerinant policijos bendradarbiavimą nusikaltimų prevencijos ir atskleidimo srityje.Berlynas, 1998 m. gruodžio 16 d.PirmininkasC. H. Schapper--------------------------------------------------


title: 2006/385/EB: 2006 m. gegužės 19 d.  Europos Centrinio Banko sprendimas, iš dalies keičiantis sprendimą ECB/2001/16 dėl dalyvaujančių valstybių narių nacionalinių centrinių bankų pinigų politikos pajamų paskirstymo nuo 2002 finansinių metų  (ECB/2006/7)

text:
2.6.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 148/56

      EUROPOS CENTRINIO BANKO SPRENDIMAS

   2006 m. gegužės 19 d.
   iš dalies keičiantis sprendimą ECB/2001/16 dėl dalyvaujančių valstybių narių nacionalinių centrinių bankų pinigų politikos pajamų paskirstymo nuo 2002 finansinių metų
   (ECB/2006/7)
   (2006/385/EB)
   EUROPOS CENTRINIO BANKO VALDANČIOJI TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos centrinių bankų sistemos ir Europos centrinio banko statutą, ypač į jo 32 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               2001 m. gruodžio 6 d. Sprendimas ECB/2001/16 dėl dalyvaujančių valstybių narių nacionalinių centrinių bankų pinigų politikos pajamų paskirstymo nuo 2002 finansinių metų (1) nustato eurą įsivedusių valstybių narių nacionalinių centrinių bankų pinigų politikos pajamų paskirstymo tvarką. Pagal Statuto 32.5 straipsnį nacionalinių centrinių bankų pinigų politikos pajamų suma paskirstoma nacionaliniams centriniams bankams proporcingai jų apmokėtai ECB kapitalo daliai. Siekiant laipsniškai suderinti tarpusavyje nacionalinių centrinių bankų balanso ataskaitas bei pelno ir nuostolių ataskaitas, pinigų politikos pajamų paskirstymas 2002–2007 finansiniams metams buvo patikslintas, kad būtų atsižvelgta į skirtumus tarp vidutinės kiekvieno NCB banknotų, esančių apyvartoje nuo 1999 m. liepos 1 d. iki 2001 m. birželio 30 d., vertės ir vidutinės banknotų, kurie jiems būtų paskirstomi tuo laikotarpiu vadovaujantis ECB kapitalo raktu, vertės. Šie tikslinimai apima grynuosius vidinės Eurosistemos tarpusavio įsipareigojimus, susijusius su apyvartoje esančiais eurų banknotais, kurie yra įtraukti į įsipareigojimų bazę apskaičiuojant NCB pinigų politikos pajamas pagal Statuto 32.2 straipsnį, nes jie atitinka apyvartoje esančius banknotus.

               (2)

               Dėl būsimos Eurosistemos plėtros būtina patobulinti esamą pinigų politikos pajamų paskirstymo tvarką. Siekiant teisingumo, nuoseklumo ir vienodo elgesio, naujiems Eurosistemos NCB turėtų būti taikomos tos pačios finansinės sąlygos, kaip ir esamiems Eurosistemos NCB. Tai reiškia, kad tikslinimo tvarka turėtų būti taikoma kiekvieną kartą, kai valstybė narė įsiveda eurą, ir turėtų vadovautis tais pačiais principais, kaip ir tikslinimo tvarkos 2002–2007 finansiniams metams. Todėl tikslinimo laikotarpiai gali sutapti.

               (3)

               1998 m. gegužės 3 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 974/98 dėl euro įvedimo (2) suteikia naujoms dalyvaujančioms valstybėms narėms tam tikrą lankstumą dėl jų valiutų pakeitimo euru ir eurų banknotų ir monetų įvedimo. Siekiant, kad tikslinimo procedūra pasiektų finansiškai tinkamus sprendimus, reikia atsižvelgti į atskirus pinigų keitimo scenarijus,

         NUSPRENDĖ:
   1 straipsnis
   Sprendimas ECB/2001/16 iš dalies keičiamas taip:

               1)

               1 straipsnis iš dalies keičiamas taip:
               Po apibrėžimo „orientacinė palūkanų norma“ įterpiami šie apibrėžimai:

                           „j)

                           grynųjų pinigų keitimo data – tai data, kurią eurų banknotai ir monetos įgyja teisėtos mokėjimo priemonės statusą eurą įsivedusioje valstybėje narėje;

                           k)

                           ataskaitinis laikotarpis – tai 24 mėnesių laikotarpis, prasidedantis 30 mėnesių prieš grynųjų pinigų keitimo datą;

                           l)

                           grynųjų pinigų keitimo metai – tai 12 mėnesių laikotarpis, prasidedantis grynųjų pinigų keitimo datą;

                           m)

                           kiekvienos dienos užsienio valiutos keitimo kursas – tai kiekvienos dienos užsienio valiutos keitimo kursas, kuris remiasi kiekvienos dienos kursų skelbimo tvarka tarp ECBS viduje ir už jos ribų esančių centrinių bankų, kuri paprastai vyksta 14:15 val. centrinės Europos laiku.“.

               2)

               2 straipsnis iš dalies keičiamas taip:
               1 dalis pakeičiama taip:
               „Vidinės Eurosistemos tarpusavio likučiai, susiję su apyvartoje esančiais eurų banknotais, skaičiuojami kas mėnesį ir įtraukiami į ECB bei NCB apskaitą mėnesio pirmąją darbo dieną ankstesnio mėnesio paskutinės darbo dienos verte.
               Kai valstybė narė įsiveda eurą, vidinės Eurosistemos tarpusavio likučiai, susiję su apyvartoje esančiais euro banknotais, pagal pirmą pastraipą skaičiuojami įtraukiant į ECB bei NCB apskaitą grynųjų pinigų keitimo datos verte.“.

               3)

               4 straipsnis pakeičiamas taip:
               „4 straipsnis
               Vidinės Eurosistemos tarpusavio likučių tikslinimas
               1.   Skaičiuojant pinigų politikos pajamas, kiekvieno NCB vidinės Eurosistemos tarpusavio likučiai, susiję su apyvartoje esančiais euro banknotais, tikslinami taikant kompensacinę sumą, nustatytą pagal šią formulę:
               C = (K – A) × S
               kur:

                           C

                           kompensacinė suma,

                           K

                           kiekvieno NCB suma eurais, kuri gaunama apyvartoje ataskaitiniu laikotarpiu esančių banknotų vidutinę vertę perskaičiavus pagal pasirašyto kapitalo raktą, kur apyvartoje esančių banknotų eurą įsivedančios valstybės narės nacionaline valiuta suma perskaičiuojama į eurus kiekvienos dienos užsienio valiutos keitimo kursu ataskaitiniu laikotarpiu,

                           A

                           vidutinė kiekvieno NCB banknotų, esančių apyvartoje ataskaitiniu laikotarpiu, vertė eurais, perskaičiuota į eurus kiekvienos dienos užsienio valiutos keitimo kursu ataskaitiniu laikotarpiu,

                           S

                           toks koeficientas kiekvieniems finansiniams metams, pradedant grynųjų pinigų keitimo data:

                                       Finansiniai metai

                                       Koeficientas

                                       Grynųjų pinigų keitimo metai

                                       1

                                       Grynųjų pinigų keitimo metai plius vieneri metai

                                       0,8606735

                                       Grynųjų pinigų keitimo metai plius dveji metai

                                       0,7013472

                                       Grynųjų pinigų keitimo metai plius treji metai

                                       0,5334835

                                       Grynųjų pinigų keitimo metai plius ketveri metai

                                       0,3598237

                                       Grynųjų pinigų keitimo metai plius penkeri metai

                                       0,1817225

                     2.   NCB kompensacinių dydžių suma lygi nuliui.
               3.   Kompensacinės sumos skaičiuojamos kiekvieną kartą, kai valstybė narė įsiveda eurą, arba kai keičiamas ECB pasirašyto kapitalo raktas.
               4.   Naujo Eurosistemos NCB kompensacinė suma paskirstoma tos valstybės narės stojimo metu esamiems Eurosistemos NCB, proporcingai esamų Eurosistemos NCB atitinkamoms dalims pasirašyto kapitalo rakte, su atvirkštiniu ženklu (+/–), ir papildo visas esamiems Eurosistemos NCB jau galiojančias kompensacines sumas.
               5.   Kompensacinės sumos ir šias kompensacines sumas subalansuojantys apskaitos įrašai kiekvieno NCB apskaitoje parodomi grynųjų pinigų keitimo datos verte ir ataskaitinio laikotarpio kiekvienų sekančių metų ta pačia verte, apskaitos įrašus darant atskirose sąskaitose, kuriose apskaitomi vidinės Eurosistemos likučiai. Kompensacines sumas subalansuojantys apskaitos įrašai neatlyginami.
               6.   Jei eurų banknotų, kuriuos Banque centrale du Luxembourg išleidžia į apyvartą 2002 m., vertė 25 % arba daugiau viršija vidutinę šio banko banknotų, esančių apyvartoje nuo 1999 m. liepos 1 d. iki 2001 m. birželio 30 d., vertę, tai šio straipsnio 1 dalyje nurodytoje formulėje Banque centrale du Luxembourg atžvilgiu raidė „A“ reiškia banknotų, kuriuos Banque centrale du Luxembourg išleido į apyvartą 2002 m., vertę, kai aukščiausia riba – 2,2 mlrd. eurų. Pritaikius šią leidžiančią nukrypti nuostatą, visos kompensacinės sumos, apskaičiuotos pagal 4 straipsnio 1 dalį, 2002 metų pabaigoje turi būti tikslinamos atgaline tvarka, kad būtų laikomasi šio straipsnio 2 dalies reikalavimų. Tokie atgaliniai tikslinimai turi atitikti proporcijas pasirašytame kapitalo rakte.
               7.   Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalies, iškilus konkretiems nenumatytiems įvykiams, susijusiems su banknotų cirkuliavimo modelių pokyčiais, kaip nurodyta šio sprendimo III priede, kiekvieno NCB vidinės Eurosistemos tarpusavio likučiai, susiję su apyvartoje esančiais eurų banknotais, tikslinami pagal to priedo nuostatas.
               8.   Šiame straipsnyje numatyti vidinės Eurosistemos tarpusavio likučių tikslinimai nebetaikomi nuo pirmos šeštųjų metų po atitinkamų grynųjų pinigų keitimo metų dienos.“.

               4)

               I priedas iš dalies keičiamas remiantis šio sprendimo I priedu.

               5)

               III priedas keičiamas šio sprendimo II priedu;

         2 straipsnis
   Baigiamoji nuostata
   Šis sprendimas įsigalioja kitą dieną po jo priėmimo.

      Pasirašyta Frankfurte prie Maino, 2006 m. gegužės 19 d.

            ECB pirmininkas

         Jean-Claude TRICHET

      (1)  OL L 337, 2001 12 20, p. 55. Sprendimas su pakeitimais, padarytais Sprendimu ECB/2003/22 (OL L 9, 2004 1 15, p. 39).

      (2)  OL L 139, 1998 5 11, p. 1. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 2169/2005 (OL L 346, 2005 12 29, p. 1).

      I PRIEDAS
      I priedo A dalies 1 pastraipa pakeičiama taip:

                  „1.

                  Apyvartoje esantys banknotai
                  Pagal šį priedą 2002 grynųjų pinigų keitimo metais kiekvieno esamo Eurosistemos NCB, arba grynųjų pinigų keitimo metais kiekvieno naujo Eurosistemos NCB „apyvartoje esantys banknotai“:

                              i)

                              yra ir NCB išleisti banknotai nacionaline valiuta; ir

                              ii)

                              mažinami neatlygintų paskolų, susijusių su pateiktais eurų banknotais, kurie dar nebuvo debetuoti, vertės dydžiu (HBS turto skilties 6 straipsnio dalis).

                        Pagal šį priedą ir kiekviename NCB po grynųjų pinigų keitimo metų „apyvartoje esantys banknotai“ – tai tik eurų banknotai;“.

      II PRIEDAS
      III priedas pakeičiamas taip:

            „III PRIEDAS
            A.   Pirmasis nenumatytas patikslinimas
            Jei bendras grynųjų pinigų keitimo metais apyvartoje esančių banknotų vertės vidurkis yra mažesnis negu bendras ataskaitiniu laikotarpiu apyvartoje esančių banknotų (įskaitant eurą įsivedusios valstybės narės nacionaline valiuta ir perskaičiuotus į eurus kiekvienos dienos užsienio valiutos keitimo kursu ataskaitiniu laikotarpiu) vertės vidurkis eurais, „S“ koeficientas, kuris grynųjų pinigų keitimo metams taikomas vadovaujantis 4 straipsnio 1 dalimi, atgaline tvarka mažinamas proporcingai, kiek sumažėja bendras apyvartoje esančių banknotų vidurkis.
            Po sumažinimo koeficientas negali būti mažesnis negu 0,8606735. Jei taikoma ši leidžianti nukrypti nuostata, ketvirtadalis nacionaliniams centriniams bankams sumažintos kompensacinės sumos („C“), taikytinos grynųjų pinigų keitimo metais, pridedama prie kiekvieno nacionalinio centrinio banko kompensacinių sumų, kurios, vadovaujantis 4 straipsnio 1 dalimi, taikomos antraisiais – penktaisiais metais po grynųjų pinigų keitimo metų.
            B.   Antrasis nenumatytas patikslinimas
            Jei 4 straipsnio 1 dalyje nurodytos nacionalinių centrinių bankų kompensacinės sumos sudaro teigiamą skaičių, į pelno (nuostolio) ataskaitos pajamų straipsnį „Pinigų politikos pajamų grynasis rezultatas“ metų gale įtraukus sumokėtą grynąjį atlygį už vidinės Eurosistemos tarpusavio likučius, susijusius su apyvartoje esančiais banknotais, ir pagal šį straipsnį susidaro grynosios išlaidos, „S“ koeficientas, kuris grynųjų pinigų keitimo metams taikomas vadovaujantis 4 straipsnio 1 dalimi, mažinamas iki tiek, kad būtų išvengta tokios padėties.
            Po sumažinimo koeficientas negali būti mažesnis negu 0,8606735. Jei taikoma ši leidžianti nukrypti nuostata, ketvirtadalis nacionaliniams centriniams bankams sumažintos kompensacinės sumos („C“), taikytinos grynųjų pinigų keitimo metais, pridedama prie kiekvieno nacionalinio centrinio banko kompensacinių sumų, kurios, vadovaujantis 4 straipsnio 1 dalimi, taikomos antraisiais – penktaisiais metais po grynųjų pinigų keitimo metų.“.


title: 2008/949/EB: 2008 m. lapkričio 6 d. Komisijos sprendimas, kuriuo priimama daugiametė Bendrijos programa pagal Tarybos reglamentą (EB) Nr. 199/2008 dėl Bendrijos sistemos, skirtos duomenų rinkimui, tvarkymui ir naudojimui žuvininkystės sektoriuje bei paramai mokslinėms rekomendacijoms dėl bendros žuvininkystės politikos, sukūrimo

text:
23.12.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 346/37

      KOMISIJOS SPRENDIMAS

   2008 m. lapkričio 6 d.
   kuriuo priimama daugiametė Bendrijos programa pagal Tarybos reglamentą (EB) Nr. 199/2008 dėl Bendrijos sistemos, skirtos duomenų rinkimui, tvarkymui ir naudojimui žuvininkystės sektoriuje bei paramai mokslinėms rekomendacijoms dėl bendros žuvininkystės politikos, sukūrimo
   (2008/949/EB)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
   atsižvelgdama į 2008 m. vasario 25 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 199/2008 dėl Bendrijos sistemos, skirtos duomenų rinkimui, tvarkymui ir naudojimui žuvininkystės sektoriuje bei paramai mokslinėms rekomendacijoms dėl bendros žuvininkystės politikos (1), sukūrimo, ypač į jo 3 straipsnio 1 dalį,
   kadangi:

               (1)

               Reglamentu (EB) Nr. 199/2008 sukuriama duomenų rinkimui, tvarkymui ir naudojimui skirta Bendrijos sistema, siekiant sukurti tvirtą pagrindą mokslinei analizei žuvininkystės srityje ir teikti patikimas mokslines rekomendacijas bendrajai žuvininkystės politikai (toliau — BŽP) įgyvendinti.

               (2)

               Remdamosi daugiamete Bendrijos programa, valstybės narės turėtų parengti daugiametes nacionalines duomenų rinkimui, tvarkymui ir naudojimui skirtas programas.

               (3)

               Todėl būtina parengti daugiametę Bendrijos programą, apimančią informacijos, būtinos pagal BŽP reikalingai mokslinei analizei paremti, rinkimą bei šios informacijos tvarkymą ir naudojimą.

               (4)

               Šiame sprendime numatytos priemonės atitinka Žuvininkystės ir akvakultūros vadybos komiteto nuomonę,

         NUSPRENDĖ:
   Vienintelis straipsnis
   Reglamento Nr. 199/2008 3 straipsnio 1 dalyje nurodyta daugiametė Bendrijos programa pateikta priede.

      Priimta Briuselyje 2008 m. lapkričio 6 d.

            Komisijos vardu

         Joe BORG

            Komisijos narys

      (1)  OL L 60, 2008 3 5, p. 1.

      PRIEDAS
      DAUGIAMETĖ BENDRIJOS PROGRAMA
      I SKYRIUS
      DALYKAS IR APIBRĖŽTYS

                  1.

                  Šioje Bendrijos programoje vartojamų terminų apibrėžtys:
                  a)   žvejojantys laivai— laivai, kurie per kalendorinius metus vykdė nors vieną žvejybos operaciją (daugiau negu 0 dienų). Per metus žvejybos operacijų nevykdęs laivas laikomas „nežvejojančiu“;
                  b)   ėminių ėmimas vienu metu— laivo sužvejotų arba iškrautų visų rūšių arba iš anksto nustatytų rūšių grupių žuvų ėminių ėmimas vienu metu;
                  c)   dienos jūroje— bet koks nepertraukiamas 24 valandų laikotarpis (arba jo dalis), kurį laivas yra rajone ir ne uoste;
                  d)   laivyno segmentas— tų metų tos pačios ilgio kategorijos laivų (LOA) ir vyraujančių žvejybos įrankių grupė pagal III priedėlį. Laivai ataskaitiniu laikotarpiu gali vykdyti įvairią žvejybos veiklą, bet gali būti priskiriami tik vienam laivyno segmentui;
                  e)   žvejybos dienos— kiekviena diena priskiriama rajonui, kuriame atitinkamą dieną, kurią laivas gali būti jūroje, buvo praleista daugiausia laiko žvejojant. Vis dėlto, žvejojant pasyviaisiais žvejybos įrankiais, jei laivas nevykdė jokios operacijos dieną, kurią jūroje buvo bent vienas (pasyvusis) žvejybos įrankis, ta diena priskiriama rajonui, kuriame žvejybos įrankis buvo panaudotas paskutinį kartą per tą žvejybos reisą;
                  f)   žvejybos reisas— bet kuri žvejybos laivo kelionė iš vienos sausumos vietos į žuvų iškrovimo vietą, išskyrus ne žvejybos keliones (žvejybos laivo kelionė iš vienos vietos į vietą sausumoje, per kurią jis nevykdo žvejybos veiklos ir per kurią visi laive laikomi žvejybos įrankiai patikimai surišti ir sukrauti ir jų negalima nedelsiant panaudoti);
                  g)   specializacija— grupė žvejybos operacijų, per kurias panašiais žvejybos įrankiais tuo pačiu metų laikotarpiu ir (arba) tame pačiame rajone žvejojamos panašių rūšių žuvys (rūšių grupės žuvys) ir kurioms būdingas panašus naudojimo modelis;
                  h)   laivų populiacija— visi į Bendrijos žvejybos laivyno registrą įtraukti laivai, kaip apibrėžta 2003 m. gruodžio 30 d. Komisijos reglamente (EB) Nr. 26/2004 dėl Bendrijos žvejybos laivyno registro (1);
                  i)   atrinktosios rūšys— valdymui svarbios rūšys, dėl kurių tarptautinė mokslinė įstaiga arba regioninė žuvininkystės valdymo organizacija yra pateikusios prašymą;
                  j)   laikymo vandenyje trukmė— laikas, skaičiuojamas nuo kiekvieno atskiro žvejybos įrankio užmetimo pradžios iki momento, kai tą patį įrankį pradedama traukti.

                  2.

                  Šių terminų vartojamos Jungtinių Tautų Maisto ir žemės ūkio organizacijos (www.fao.org/fi/glossary/default.asp) ir Žuvininkystės mokslo, technikos ir ekonomikos komiteto (STECF) apibrėžtys: anadrominės rūšys, katadrominės rūšys, sužvejotų žuvų kiekis, galvakojai, vėžiagyviai, giliavandenių žuvų rūšys, priedugnio žuvys, priedugnio žuvų rūšys, naudojimo modelis, pelekinės žuvys, gėlavandenių žuvų rūšys, įrankiai, iškraunamų žuvų kiekis, į jūrą išmetamų žuvų kiekis, didelės pelaginės žuvys, moliuskai, kita nei žvejyba veikla, pelaginės žuvys, mažos pelaginės žuvys, pagrindinės rūšys.

            II SKYRIUS
      TURINYS IR METODIKA
      A.   Bendrijos programos turinys
      Bendrijos programą sudaro šie moduliai:

                  1.

                  Žvejybos sektoriaus įvertinimo modulis:
                  Žvejybos sektoriaus duomenų rinkimo programą sudaro šie skirsniai:

                              a)

                              ekonominių kintamųjų rinkimas;

                              b)

                              biologinių kintamųjų rinkimas;

                              c)

                              įvairių sričių kintamųjų rinkimas;

                              d)

                              jūroje atliekami moksliniai tyrimai.

                  2.

                  Akvakultūros ir perdirbimo pramonės sektorių ekonominės padėties įvertinimo modulis:

                              a)

                              akvakultūros sektoriaus ekonominių duomenų rinkimas;

                              b)

                              perdirbimo pramonės ekonominių duomenų rinkimas.

                  3.

                  Žvejybos sektoriaus poveikio jūrų ekosistemai įvertinimo modulis.

                  4.

                  Duomenų, kuriems taikoma duomenų rinkimo sistema, tvarkymo ir naudojimo modulis.

            B.   Tikslumo lygiai ir ėminių ėmimo intensyvumas

                  1.

                  Jeigu negalima apibrėžti ėminių ėmimo programų tikslumo lygiais arba ėminio dydžiu išreikštų kiekybinių tikslų, rengiami bandomieji tyrimai statistiniu požiūriu. Tokiais bandomaisiais tyrimais įvertinama problemos svarba ir taip pat nustatoma, ar ateityje būtų naudingi išsamesni tyrimai, bei tokių išsamių tyrimų ekonominis efektyvumas.

                  2.

                  Jeigu kiekybinius tikslus galima apibrėžti, jie gali būti patikslinti arba tiesiogiai ėminio dydžiais arba ėminių ėmimo dažniu ar apibrėžiant siektinus tikslumo ir patikimumo lygius.

                  3.

                  Jeigu remiamasi ėminio dydžiu arba ėminių ėmimo dažniu iš statistiniu požiūriu apibrėžtos populiacijos, ėminių ėmimo strategija turi būti ne mažiau veiksminga nei paprastas atsitiktinis ėminių ėmimas. Tokios ėminių ėmimo strategijos turi būti apibūdintos atitinkamose nacionalinėse programose.

                  4.

                  Jeigu remiamasi tikslumo arba patikimumo lygiu, daromas šis skirtumas:
                  a)   1 lygis: šiame lygyje parametrą galima įvertinti ± 40 % tikslumu, kai patikimumo lygis yra 95 % arba kai apytikslei reikšmei apskaičiuoti naudojamas 20 % variacijos koeficientas;
                  b)   2 lygis: šiame lygyje parametrą galima įvertinti ± 25 % tikslumu, kai patikimumo lygis yra 95 % arba kai apytikslei reikšmei apskaičiuoti naudojamas 12,5 % variacijos koeficientas;
                  c)   3 lygis: šiame lygyje parametrą galima įvertinti ± 5 % tikslumu, kai patikimumo lygis yra 95 % arba kai apytikslei reikšmei apskaičiuoti naudojamas 2,5 % variacijos koeficientas.

            III SKYRIUS
      ŽUVININKYSTĖS SEKTORIAUS ĮVERTINIMO MODULIS
      A.   Ekonominių kintamųjų rinkimas
      1.   Kintamieji

                  1.

                  Rinktini kintamieji išvardyti VI priedėlyje. Visi ekonominiai kintamieji turi būti renkami kasmet, išskyrus įvairių sričių kintamuosius, apibrėžtus VIII priedėlyje, ir kintamuosius, nustatytus siekiant išmatuoti žuvininkystės poveikį jūros ekosistemai, kaip apibrėžta XIII priedėlyje, kurie turi būti renkami labiau išskaidytu lygiu. Populiaciją sudaro visi sausio 1 d. į Bendrijos žvejybos laivyno registrą įtraukti laivai. Visi ekonominiai kintamieji turi būti renkami apie žvejojančius laivus. Apie kiekvieną laivą, apie kurį renkami VI priedėlyje apibrėžti ekonominiai kintamieji, taip pat turi būti renkami ir VIII priedėlyje apibrėžti atitinkami įvairių sričių kintamieji.

                  2.

                  Apie nežvejojančius laivus renkami tik kapitalo vertės (VI priedėlis), laivyno (VI priedėlis) ir pajėgumo (VIII priedėlis) kintamieji.

                  3.

                  Šalių valiuta konvertuojama į eurus, taikant Europos centrinio banko (ECB) nustatytą vidutinį metinį valiutų keitimo kursą.

            2.   Išskaidymo lygiai

                  1.

                  Ekonominiai kintamieji pranešami apie kiekvieną laivyno segmentą (III priedėlis) ir supraregioną (II priedėlis). Apibrėžiamos šešios ilgio kategorijos (taikant „bendrojo ilgio“ matavimą). Tačiau valstybės narės prireikus gali smulkiau skaidyti ilgio klases.

                  2.

                  Naudojami dominavimo kriterijai siekiant priskirti kiekvieną laivą segmentui, remiantis žvejybos dienų, kurias naudojamas kiekvienas žvejybos įrankis, skaičiumi. Jeigu kuris nors žvejybos įrankis naudojamas dažniau negu visi kiti įrankiai bendrai sudėjus (t. y. laivas naudoja tą įrankį daugiau negu 50 % žvejybos laiko), laivas priskiriamas tam segmentui. Priešingu atveju, laivas priskiriamas šiems laivyno segmentams:

                              a)

                              „universalios paskirties aktyviuosius įrankius naudojantys laivai“, jeigu jis naudoja tik aktyviuosius įrankius;

                              b)

                              „universalios paskirties pasyviuosius įrankius naudojantys laivai“, jeigu jis naudoja tik pasyviuosius įrankius;

                              c)

                              „aktyviuosius ir pasyviuosius įrankius naudojantys laivai“.

                  3.

                  Jei laivas vykdo veiklą daugiau negu viename II priedėlyje apibrėžtame supraregione, valstybės narės savo nacionalinėse programose paaiškina, kuriam supraregionui tas laivas priskiriamas.

                  4.

                  Jei laivyno segmentą sudaro mažiau negu 10 laivų:

                              a)

                              gali būti būtinas grupavimas, siekiant parengti ėminių ėmimo planą ir pranešti apie ekonominius kintamuosius;

                              b)

                              valstybės narės praneša, kurie laivyno segmentai buvo sugrupuoti nacionaliniu lygmeniu, ir pagrindžia grupavimą remdamosi statistine analize;

                              c)

                              metinėse ataskaitose valstybės narės nurodo laivų, iš kurių imti ėminiai, skaičių kiekviename laivyno segmente nepaisant to, ar buvo atliktas koks nors grupavimas siekiant surinkti ir pateikti duomenis;

                              d)

                              siekiant užtikrinti ekonominių kintamųjų palyginamumą, regioniniuose koordinavimo susitikimuose apibrėžiamos vienoda grupavimo metodika supraregionų lygiu.

            3.   Ėminių ėmimo strategija

                  1.

                  Valstybės narės nacionalinėse programose apibūdina savo naudojamą metodiką kiekvienam ekonominiam kintamajam, įskaitant ir kokybės aspektus, įvertinti.

                  2.

                  Valstybės narės užtikrina visų ekonominių kintamųjų nuoseklumą ir palyginamumą, jei jie gauti iš skirtingų šaltinių (pvz., tyrimų, laivyno registrų, žvejybos žurnalų, pardavimo pažymų).

            4.   Tikslumo lygiai

                  1.

                  Valstybės narės į metines ataskaitas įtraukia informaciją apie vertinimų kokybę (patikimumą ir tikslumą).

            B.   Biologinių kintamųjų rinkimas
      B1.   Su specializacija susiję kintamieji
      1.   Kintamieji

                  1.

                  Ėminiai turi būti imami siekiant kas ketvirtį įvertinti sužvejotų įvairių rūšių žuvų pasiskirstymą pagal ilgį ir į jūrą išmetamų žuvų kiekį. Duomenys turi būti renkami pagal specializaciją IV priedėlyje (1–5) apibrėžtos matricos 6 lygiu apie VII priedėlyje išvardytas rūšis.

                  2.

                  Prireikus turi būti vykdomos papildomos neišrūšiuotų iškrautų žuvų biologinių ėminių ėmimo programos siekiant įvertinti:

                              a)

                              tokių įvairių išteklių dalį iškrautų žuvų kiekyje: silkių Skagerako sąsiauryje IIIA-N, Kategato sąsiauryje IIIa-S ir atskirai rytinėje Šiaurės jūros dalyje bei Baltijos jūros lašišų;

                              b)

                              įvairių rūšių dalį tų rūšių grupėje, kurios vertinamos tarptautiniu lygmeniu, pvz., megrimai, velniažuvinės ir plokštėtažiaunės žuvys.

            2.   Išskaidymo lygis

                  1.

                  Siekiant optimizuoti ėminių ėmimo programas, IV priedėlyje (1–5) apibrėžtos specializacijos gali būti sujungtos. Jei specializacijos sujungiamos (vertikalusis sujungimas), jų vienarūšiškumas įrodomas statistiniais duomenimis. Laivų laivyno segmentus atitinkantys greta esantys langeliai sujungiami (horizontalusis sujungimas) remiantis statistiniais duomenimis. Toks horizontalusis sujungimas atliekamas pirmiausia sugrupuojant laivus į greta esančias bendrojo ilgio klases, neatsižvelgiant į vyraujančius žvejybos būdus, jei tai tikslinga siekiant atskirti įvairius panaudojimo modelius. Atitinkamuose regioniniuose koordinavimo susitikimuose siekiama sudaryti regioninį susitarimą dėl sujungimo, kurį turi patvirtinti STECF.

                  2.

                  Nacionaliniu lygmeniu viena specializacija, nurodyta IV priedėlio (1–5) matricos 6 lygyje, gali būti toliau išskaidyta į keletą tikslesnių sluoksnių, pvz., išskiriant skirtingas pagrindines rūšis. Toks tolesnis skirstymas atliekamas atsižvelgiant į šiuos du principus:

                              a)

                              nacionaliniu lygmeniu apibrėžti sluoksniai nesutampa su IV priedėlyje (1–5) apibrėžtomis specializacijomis;

                              b)

                              visi nacionaliniu lygmeniu apibrėžti sluoksniai privalo kartu apimti visus 6 lygyje nurodytos specializacijos žvejybos reisus.

                  3.

                  Specializacijų ėminių ėmimo erdviniai vienetai apibrėžti I priedėlio 3 lygyje ir apima visus regionus, išskyrus:

                              a)

                              Baltijos jūrą (ICES III b–d zonas), Viduržemio jūrą ir Juodąją jūrą, kurioms taikomas 4 lygis;

                              b)

                              regioninių žuvininkystės valdymo organizacijų vienetus, jei jie yra pagrįsti specializacijomis (jeigu tokių apibrėžčių nėra, regioninės žuvininkystės valdymo organizacijos atsako už atitinkamus sujungimus).

                  4.

                  Siekiant rinkti ir sujungti duomenis, erdviniai ėminių ėmimo vienetai gali būti grupuojami pagal regionus, kaip nurodyta Komisijos reglamento (EB) Nr. 665/2008 (2) 1 straipsnyje, po to, kai tam buvo pritarta atitinkamame regioniniame koordinavimo susitikime.

                  5.

                  III skyriaus B/B1 skirsnio 1 dalies 2 punkte nurodytų parametrų duomenys pateikiami kas ketvirtį ir turi atitikti laivyno žvejybos veiklos matricą, nurodytą IV priedėlyje (1–5).

            3.   Ėminių ėmimo strategija

                  1.

                  Iškraunamų žuvų kiekiui:

                              a)

                              Valstybė narė, kurios teritorijoje vyksta pirminis pardavimas, atsako už tai, kad biologinių ėminių ėmimas būtų atliekamas pagal šioje Bendrijos programoje apibrėžtus standartus. Jeigu būtina, valstybės narės bendradarbiauja su ne ES trečiųjų šalių valdžios institucijomis, kad būtų parengtos su trečiosios šalies vėliava plaukiojančių laivų iškraunamų žuvų biologinių ėminių ėmimo programos.

                              b)

                              Imant ėminius reikia atsižvelgti tik į svarbiausias specializacijas. Siekiant nustatyti specializacijas, kurios turi būti atrinktos ėminiams imti, nacionaliniu lygmeniu valstybės narės, kaip orientacine verte naudodamosi vidutinėmis pastarųjų 2 metų vertėmis ir remdamosi IV priedėlyje (1–5) pateiktos matricos 6 lygiu, naudoja tokią klasifikavimo sistemą:

                                          —

                                          Visų pirma, specializacijų langeliai suklasifikuojami pagal jų dalį visame iškraunamame komerciniame sužvejotų žuvų kiekyje. Tuomet šios dalys turi būti sudedamos, pradedant didžiausiomis, kol pasiekiamas ribinis 90 % lygis. Visos specializacijos, priklausančios viršutiniam 90 % lygiui, atrenkamos ėminių ėmimui.

                                          —

                                          Tuomet minėtas veiksmas pakartojamas remiantis bendra iškraunamo komercinio sužvejotų žuvų kiekio verte ir kartojamas trečią kartą remiantis bendra žvejybos pastanga, išreikšta dienomis jūroje. Specializacijos, kurios yra viršutiniame 90 % lygyje ir nepriklauso pirmesnės įtraukos viršutiniam 90 % lygiui, įtraukiamos į atranką.

                                          —

                                          STECF prie atrinktų specializacijų gali pridėti tas, kurios nebuvo atrinktos pagal klasifikavimo sistemą, bet yra ypač svarbios valdymui.

                              c)

                              Ėminių ėmimo vienetas yra žvejybos reisas, o ėminiams imti atrinktų žvejybos reisų skaičius turi užtikrinti tinkamą specializacijų aprėptį.

                              d)

                              Tikslumo vertės ir klasifikavimo sistema nurodomos tuo pačiu lygiu, kaip ir ėminių ėmimo programos, t. y. nacionaliniu specializacijų lygiu duomenims, kurie renkami pagal nacionalines programas, ir regioniniu specializacijų lygiu duomenims, kurie renkami pagal regioniniu lygmeniu koordinuojamas ėminių ėmimo programas.

                              e)

                              Ėminių ėmimo intensyvumas yra proporcingas santykinėms tos specializacijos žvejybos pastangoms ir sužvejotų žuvų sudėties kintamumui. Žvejybos reisų, kurie turi būti atrinkti ėminiams imti, skaičius turi būti ne mažesnis nei vienas žvejybos reisas per mėnesį žvejybos sezonu trumpesnių nei 2 savaitės žvejybos reisų atveju ir, kitu atveju, ne mažesnis nei vienas žvejybos reisas per ketvirtį.

                              f)

                              Žvejybos reiso rūšių ėminiai imami vienu metu tokiu būdu:

                                          —

                                          II priedėlyje apibrėžtame regione kiekvienos rūšies sužvejotos žuvys klasifikuojamos į grupes pagal šias taisykles:
                                          —   1 grupė: tarptautiniam valdymo procesui svarbios rūšys, įskaitant rūšis, kurioms taikomi 2002 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentu Nr. 2371/2002 dėl žuvų išteklių apsaugos ir tausojančio naudojimo pagal bendrąją žuvininkystės politiką (3) grindžiami ES valdymo planai, ES išteklių atkūrimo planai, ES ilgalaikiai daugiamečiai planai arba apsaugai ir valdymui skirti ES veiksmų planai,
                                          —   2 grupė: kitos tarptautiniu lygmeniu reguliuojamos rūšys ir svarbiausios tarptautiniu lygmeniu nereguliuojamos rūšys, kurių žuvys sugaunamos kaip priegauda,
                                          —   3 grupė: visos kitos rūšys (žuvys ir vėžiagyviai), kurių gyvūnai sugaunami kaip priegauda. 3 grupės rūšių sąrašas sudaromas regioniniu lygmeniu atitinkamame koordinavimo susitikime ir pritarus STECF.

                              g)

                              Rūšys priskiriamos 1 ir 2 grupėms taip, kaip nurodyta VII priedėlyje. Ėminių ėmimo sistema pasirenkama atsižvelgiant į rūšių, kurių ėminiai turi būti imami, įvairovę, ir į veiklos sąlygas, kuriomis imami ėminiai. Kiekvienai specializacijai skirtame ėminių ėmimo plane turi būti atsižvelgta ir į ėminių ėmimo kartų, ir į taikytinos ėminių ėmimo sistemos periodiškumą. Galimos ėminių ėmimo sistemos, kaip nurodyta toliau pateiktoje lentelėje, apima:
                              —   1 sistema: išsamų visų rūšių ėminių ėmimą.
                              —   2 sistema: kiekvienu laikotarpiu ėminių ėmimo kartas dalijamas į dvi dalis. Per vieną ėminių ėmimo dalį (x %) imami visų rūšių ėminiai krante, o kitą ėminių ėmimo dalį (100-x %) imami tik visų 1 grupės rūšių ėminiai.
                              —   3 sistema: kiekvienu laikotarpiu ėminių ėmimo kartas dalijamas į dvi dalis. Per vieną ėminių ėmimo dalį (x %) imami visų 1 ir 2 grupės rūšių ėminiai krante, o per kitą ėminių ėmimo dalį (100-x %) imami tik 1 grupės rūšių ėminiai. Pagal šią sistemą 3 grupės rūšių ėminiai turi būti imami jūroje.
                              1 lentelė
                              Vienu metu imamiems ėminiams taikytinų sistemų suvestinė

                                          Ėminių ėmimo sistema

                                          Dažnis

                                          1 grupė

                                          2 grupė

                                          3 grupė

                                          1 sistema

                                          Visi ėminių ėmimo kartai

                                          2 sistema

                                          x % ėminių ėmimo kartų

                                          (100-x) % ėminių ėmimo kartų

                                          3 sistema

                                          x % ėminių ėmimo kartų

                                          Ėminių ėmimas jūroje

                                          (100-x) % ėminių ėmimo kartų

                              h)

                              Kiekvienam ėminiui nurodoma ėminių ėmimo sistema (1 lentelė) ir informacija apie ėminių ėmimo išsamumą:

                                          —

                                          Imant rūšies ėminį, išmatuotų individų skaičius turi būti toks, kad būtų užtikrinta įvertintos ilgio kategorijos kokybė ir tikslumas. Vieno ėminio ilgio klasių skaičius gali būti įvertintas pagal jo apytikslį ilgio intervalą, todėl išmatuotų žuvų skaičius turi būti tarp iš 3 padauginto ilgio klasių skaičiaus ir iš 5 padauginto ilgio klasių skaičiaus. Tai pirma apytikslė vertė, nes statistiniu požiūriu ėminių ėmimo planas neoptimizuotas.

                              i)

                              Gali būti taikomos kitokios ėminių ėmimo procedūros, jei moksliškai įrodoma, kad tokiomis procedūromis bus pasiekta tų pačių tikslų, kaip ir taikant 3 dalies 1 punkto g papunktyje aprašytą procedūrą.

                              j)

                              Valstybių narių ėminių ėmimo protokolų suvestinė turi būti pateikiama STECF kartu su kiekvienai specializacijai, kuriai taikomas ėminių ėmimas, skirtomis nacionalinėmis programomis.

                  2.

                  Į jūrą išmetamų žuvų kiekis:

                              a)

                              III skyriaus B/B1 skirsnio 3 dalies 1 punkto b papunktyje nurodyta klasifikavimo sistema naudojama atrinkti specializacijoms, kad būtų galima įvertinti į jūrą išmetamų žuvų kiekį. Bet kuriuo atveju, kai numatoma, kad tam tikros specializacijos atveju į jūrą išmetamas kiekis viršys 10 % viso sužvejotų žuvų kiekio ir ši specializacija nepasirinkta pagal klasifikavimo sistemą, šiai specializacijai taikomas ėminių ėmimas.

                              b)

                              Ėminių ėmimo vienetas — žvejybos reisas, o žvejybos reisų, atrenkamų ėminiams imti, skaičius turi užtikrinti tinkamą specializacijų aprėptį.

                              c)

                              Tikslumo vertės ir klasifikavimo sistema yra to paties lygmens kaip ir ėminių ėmimo programos, t. y. nacionalinio specalizacijos lygmens duomenims, renkamiems pagal nacionalines programas, ir regioninio specializacijos lygmens duomenims, renkamiems pagal regioniniu lygmeniu koordinuojamas ėminių ėmimo programas.

                              d)

                              Ėminių ėmimo intensyvumas proporcingas santykinei pastangai ir (arba) tos specializacijos sužvejotų žuvų kintamumui. Ėminiai imami iš nemažiau kaip 2 žvejybos reisų per ketvirtį.

                              e)

                              Bus stebimas 1, 2 ir 3 grupių rūšių, apibėžtų III skyriaus B/B1 skirsnio 3.1 dalies f punkte, į jūrą išmetamų žuvų kiekis, siekiant įvertinti vidutinį per ketvirtį į jūrą išmetamų žuvų svorį. Be to:

                                          —

                                          turi būti kas ketvirtį įvertinamas į jūrą išmetamų žuvų pasiskirstymas pagal ilgį, jei per metus jos sudaro daugiau kaip 10 % viso sužvejotų žuvų kiekio svorio arba daugiau kaip 15 % 1 ir 2 grupių rūšių sužvejotų žuvų skaičiaus,

                                          —

                                          kai į jūrą išmetamų tam tikrų rūšių žuvų ilgis yra tokios ilgio kategorijos, kurios nėra iškrautų žuvų kiekyje, turi būti vertinama pagal amžių laikantis VII priedėlyje nustatytų taisyklių.

                              f)

                              Prireikus atliekami II skyriaus B skirsnio 1 dalyje nurodyti bandomieji tyrimai.

                              g)

                              Valstybių narių ėminių ėmimo protokolų suvestinė pateikiama STECF kartu su kiekvienai specializacijai, kuri buvo atrinkta ėminiams imti, skirtomis nacionalinėmis programomis.

                  3.

                  Pramoginė žūklė:

                              a)

                              Valstybės narės kas ketvirtį įvertina vykdant pramoginę IV priedėlyje (1–5) išvardytų rūšių žuvų žūklę sužvejotų žuvų svorį.

                              b)

                              Prireikus atliekami II skyriaus B skirsnio 1 dalyje nurodyti bandomieji tyrimai, skirti 3 dalies 3 punkto a papunktyje nurodytos pramoginės žūklės reikšmei įvertinti.

            4.   Tikslumo lygiai

                  1.

                  Iškrautų žuvų kiekis:

                              a)

                              Išteklių lygmeniu ir 1, ir 2 grupių rūšims siekiama 2 lygmens tikslumo. Prireikus imami ir tam tikrų išteklių ėminiai, jei ėminių ėmimu pagal specializaciją negaunamas tinkamas išteklių pasiskirstymo pagal ilgį tikslumas.

                  2.

                  Į jūrą išmetamų žuvų kiekis:

                              a)

                              Su 1 ir 2 grupių rūšių į jūrą išmetamų žuvų kiekio sudėtimi pagal ilgį ir amžių susijusių ketvirčio vertinimų duomenų tikslumo lygis turi būti 1.

                              b)

                              1, 2 ir 3 grupių rūšių su svoriu susijusio vertinimo tikslumo lygis turi būti 1.

                  3.

                  Pramoginė žūklė:

                              a)

                              Su sužvejotų žuvų kiekio apimtimi susijusių metinio vertinimo duomenų tikslumo lygis turi būti 1.

            5.   Išimties taisyklės

                  1.

                  Jei valstybės narės negali pasiekti III skyriaus B/B1 skirsnio 4 dalies 2 punkto a ir b papunkčiuose bei 3 punkto a papunktyje nurodytų tikslumo lygių arba jos gali tai padaryti tik pernelyg didelėmis sąnaudomis, remdamasi STECF rekomendacija, Komisija joms gali taikyti nukrypti leidžiančią nuostatą sumažinti tikslumo lygį ar ėminių ėmimo dažnį arba atlikti bandomajį tyrimą, jei šis prašymas išsamiai pagrindžiamas dokumentais ir moksliškai įrodytas.

            B2.   Su ištekliais susiję kintamieji
      1.   Kintamieji

                  1.

                  Apie visus VII priedėlyje išvardytus išteklius turi būti renkami tokie kintamieji:

                              a)

                              atskira informacija apie amžių;

                              b)

                              atskira informacija apie ilgį;

                              c)

                              atskira informacija apie svorį;

                              d)

                              atskira informacija apie lytį;

                              e)

                              atskira informacija apie brandą;

                              f)

                              atskira informacija apie vislumą.

                        Duomenys renkami naudojantis šiame VII priedėlyje numatyta ėminių ėmimo sistema.

                  2.

                  Renkant visą 1 dalyje nurodytą atskirą informaciją, pateikiama atitinkama informacija apie laiką ir vietą.

                  3.

                  Apie laukinių lašišų išteklius pagrindinėse TJTT apibrėžtose į Baltijos jūrą (III b–d zonas) įtekančiose upėse turi būti renkami tokie kintamieji:

                              a)

                              informacija apie rituolių gausą;

                              b)

                              informacija apie vienos vasaros jauniklių gausą;

                              c)

                              informacija apie individų skaičių.

            2.   Išskaidymo lygis

                  1.

                  Būtini išskaidymo lygiai, visų kintamųjų rinkimo periodiškumas ir su amžiumi susijusio ėminių ėmimo intensyvumas nurodyti VII priedėlyje. Ėminių ėmimo strategijoms ir intensyvumui taikomos II skyriaus B skirsnyje (Tikslumo lygiai ir ėminių ėmimo intensyvumas) nustatytos taisyklės.

            3.   Ėminių ėmimo strategija

                  1.

                  Kai tik įmanoma, komercinis sužvejotų žuvų kiekis turi būti ištiriamas žuvų amžiaus požiūriu, kad būtų galima įvertinti rūšių sudėtį pagal amžių ir prireikus augimo parametrus. Jeigu tai neįmanoma, valstybės narės nurodo priežastis savo nacionalinėse programose.

                  2.

                  Jeigu valstybių narių bendradarbiavimu užtikrinama, kad bendru VII priedėlyje išvardytų parametrų įvertinimu būtų galima pasiekti būtiną tikslumo lygį, kiekviena valstybė narė turi užtikrinti, kad jos dalies bendrame duomenų rinkinyje pakaktų tam tikslumo lygiui pasiekti.

            4.   Tikslumo lygiai

                  1.

                  Tokios rūšies atveju, kurios išteklių žuvų amžius gali būti nustatytas, kiekvienos amžiaus grupės vidutinis svoris ir ilgis turi būti įvertinti trečio lygio tikslumu iki tokio amžiaus, kad suvestinis atitinkamo amžiaus iškrautų žuvų kiekis sudarytų ne mažiau kaip 90 % atitinkamų išteklių nacionalinio iškrautų žuvų kiekio.

                  2.

                  Išteklių, kurių žuvų amžiaus nustatyti neįmanoma, tačiau galima įvertinti jų augimo kreivę, kiekvienos spėjamo amžiaus (pvz., išvesto iš augimo kreivių) grupės vidutinis svoris ir ilgis nustatomi antro lygio tikslumu iki tokio amžiaus, kad suvestinis atitinkamo amžiaus iškrautų žuvų kiekis sudarytų ne mažiau kaip 90 % atitinkamų išteklių nacionalinio iškrautų žuvų kiekio.

                  3.

                  Brandos, vislumo ir patinų bei patelių santykio atveju galima rinktis nuorodą į žuvų amžių arba ilgį, jeigu turinčios atlikti atitinkamą biologinių ėminių ėmimą valstybės narės susitarė dėl toliau išdėstytų dalykų:

                              a)

                              brandos ir kaip subrendusių žuvų dalis apskaičiuojamo vislumo atveju žuvų amžiaus ir (arba) ilgio intervale, kurio ribos yra tarp 20 % ir 90 % subrendusių žuvų, turi būti užtikrinamas trečias tikslumo lygis;

                              b)

                              kaip patelių dalis apskaičiuojamo patinų ir patelių santykio atveju turi būti užtikrinamas trečias tikslumo lygis iki tokio amžiaus arba ilgio žuvų, kad suvestinis atitinkamo amžiaus arba ilgio iškrautų žuvų kiekis sudarytų ne mažiau kaip 90 % šio ištekliaus nacionalinio iškrautų žuvų kiekio.

            5.   Išimčių taisyklės

                  1.

                  Valstybės narės nacionalinėje programoje gali būti nenumatytas su tokiais ištekliais susijusių kintamųjų įvertinimas, kuriems buvo nustatytas bendras sugauti leidžiamas kiekis (BSLK) ir kvotos, laikantis tokių sąlygų:

                              a)

                              atitinkama kvota turi sudaryti mažiau kaip 10 % Bendrijos BSLK dalies arba per paskutinius trejus metus vidutiniškai mažiau kaip 200 tonų;

                              c)

                              valstybių narių, kurioms skirta mažesnė kaip 10 % dalis, atitinkamų kvotų suma turi sudaryti mažiau kaip 25 % Bendrijos BSLK dalies.

                  2.

                  Jeigu laikomasi pirmiau 1 punkto a papunktyje nustatytos sąlygos, bet nesilaikoma 1 punkto b papunktyje nustatytos sąlygos, atitinkamos valstybės narės gali parengti koordinuotą programą, kad visam jų bendrai iškraunamam sužvejotų žuvų kiekiui būtų taikoma bendra ėminių ėmimo sistema, arba valstybės narės gali atskirai parengti kitas nacionalines ėminių ėmimo sistemas, užtikrinančias tokį patį tikslumą.

                  3.

                  Jei tikslinga, iki kiekvienų metų vasario 1 d. nacionalines programas galima patikslinti, kad būtų atsižvelgta į kvotas, kuriomis tarpusavyje keičiasi valstybės narės.

                  4.

                  Ne Viduržemio jūros ištekliams, kurių BSLK ir kvotos nebuvo nustatytos, taikomos tos pačios 5 punkto 1 papunktyje nustatytos taisyklės atsižvelgiant į per pastaruosius trejus metus vidutiniškai iškrautų žuvų kiekį ir remiantis tų išteklių bendru Bendrijos iškrautų žuvų kiekiu.

                  5.

                  Viduržemio jūros išteklių atveju Viduržemio jūros valstybės narės svoriu išreikštas iškrautų žuvų kiekis, atitinkantis mažiau kaip 10 % atitinkamos rūšies Viduržemio jūroje sužvejoto Bendrijos iškrauto bendro žuvų kiekio arba mažiau kaip 200 tonų, išskyrus paprastuosius tunus.

            C.   Įvairių sričių kintamųjų rinkimas
      1.   Kintamieji

                  1.

                  Rinktini kintamieji išvardyti VIII priedėlyje. Duomenys pateikiami minėtame priedėlyje nustatytais laikotarpiais.

                  2.

                  Gali būti šiek tiek vėlavimo tarp informacijos apie laivyno segmentaciją ir informacijos apie žvejybos pastangas pateikimo.

            2.   Išskaidymo lygis

                  1.

                  Išskaidymo lygis nurodytas VIII priedėlyje remiantis V priedėlyje apibrėžtais kriterijais.

                  2.

                  Grupavimo laipsnis atitinka tiksliausią reikalaujamą išskaidymo lygį. Duomenys šioje sistemoje gali būti grupuojami su sąlyga, kad atitinkama statistine analize įrodomas grupavimo tinkamumas. Toks sujungimas turi būti patvirtintas atitinkamame regioniniame koordinavimo susitikime.

            3.   Ėminių ėmimo strategija

                  1.

                  Jeigu įmanoma, turi būti renkami išsamūs įvairių sričių duomenys. Jeigu tai neįmanoma, valstybės narės savo nacionalinėse programose patikslina ėminių ėmimo tvarką.

            4.   Tikslumo lygiai

                  1.

                  Valstybės narės į metines ataskaitas įtraukia informaciją apie duomenų kokybę (patikimumą ir tikslumą).

            D.   Jūroje atliekami moksliniai tyrimai

                  1.

                  Programa apima visus IX priedėlyje išvardytus tyrimus.

                  2.

                  Valstybės narės nacionalinėse programose užtikrina ankstesnių tyrimų planų tęstinumą.

                  3.

                  Nepaisydamos 1 ir 2 punktų, valstybės narės gali siūlyti keisti tyrimų žvejybos pastangos arba ėminių ėmimo planą, jeigu dėl to nesuprastėja rezultatų kokybė. Komisija priima pakeitimus tik STECF jiems pritarus.

            IV SKYRIUS
      AKVAKULTŪROS IR PERDIRBIMO PRAMONĖS SEKTORIŲ EKONOMINĖS PADĖTIES ĮVERTINIMO MODULIS
      A.   Su akvakultūros sektoriumi susijusių ekonominių duomenų rinkimas
      1.   Kintamieji

                  1.

                  Visi X priedėlyje išvardyti kintamieji turi būti renkami kartą per metus kiekviename segmente remiantis XI priedėlyje nustatyta segmentacija.

                  2.

                  Statistinis vienetas yra „įmonė“, apskaitos tikslais apibrėžiama kaip mažiausias juridinis asmuo.

                  3.

                  Populiacija reiškia įmones, kurių pirminė veikla apibrėžiama remiantis Eurostato apibrėžtimi pagal NACE 05.02 kodą „Žuvų auginimas“.

                  4.

                  Šalių valiuta konvertuojama į eurus pagal vidutinį metinį Europos centrinio banko (ECB) nustatytą valiutų keitimo kursą.

            2.   Išskaidymo lygis

                  1.

                  Duomenys skirstomi pagal rūšis ir akvakultūros būdą, kaip nurodyta XI priedėlyje. Prireikus valstybės narės gali toliau skaidyti duomenis pagal įmonių dydį arba kitus tinkamus kriterijus.

                  2.

                  Rinkti duomenis apie gėlavandenių žuvų rūšis nėra privaloma. Tačiau, jeigu tokie duomenys renkami, valstybės narės remiasi XI priedėlyje nustatyta segmentacija.

            3.   Ėminių ėmimo strategija

                  1.

                  Valstybės narės nacionalinėse programose apibūdina savo naudojamą metodiką kiekvienam ekonominiam kintamajam, įskaitant ir kokybės aspektus, įvertinti.

                  2.

                  Jei ekonominiai kintamieji gauti iš skirtingų šaltinių (pvz., klausimynų, finansinių ataskaitų), valstybės narės užtikrina visų jų nuoseklumą ir palyginamumą.

            4.   Tikslumo lygiai

                  1.

                  Valstybės narės į metines ataskaitas įtraukia informaciją apie vertinimų kokybę (patikimumą ir tikslumą).

            B.   Su perdirbimo pramone susijusių ekonominių duomenų rinkimas
      1.   Kintamieji

                  1.

                  Visi XII priedėlyje išvardyti kintamieji apie šią populiaciją turi būti renkami kasmet.

                  2.

                  Populiaciją sudaro įmonės, kurių pagrindinė veikla apibrėžiama remiantis Eurostato apibrėžtimi pagal NACE 15.02 kodą „Žuvų ir žuvų produktų perdirbimas ir konservavimas“.

                  3.

                  Rekomenduojama, kad nacionaliniai kodai, valstybių narių taikomi pagal 2004 m. balandžio 29 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 852/2004 dėl maisto produktų higienos (4), 2004 m. balandžio 29 d. Reglamentą (EB) Nr. 853/2004 dėl higienos taisyklių gyvūninės kilmės maistui (5) ir 2004 m. balandžio 29 d. Reglamentą (EB) Nr. 854/2004 dėl gyvūninės kilmės produktų, skirtų vartoti žmonėms, oficialios kontrolės organizavimo (6), būtų papildomai naudojami kaip įmonių, klasifikuojamų pagal NACE 15.20 kodą, kryžminio patikrinimo ir nustatymo priemonė.

                  4.

                  Šalių valiuta konvertuojama į eurus pagal vidutinį metinį Europos centrinio banko (ECB) nustatytą valiutų keitimo kursą.

            2.   Išskaidymo lygis

                  1.

                  Renkant duomenis statistinis vienetas yra „įmonė“, apskaitos tikslais apibrėžiama kaip mažiausias juridinis asmuo.

                  2.

                  Įmonėms, kurios užsiima žuvies perdirbimu, bet kurioms tai nėra pagrindinė veikla, privaloma kiekvieno programavimo laikotarpio pirmaisiais metais rinkti tokius duomenis:

                              a)

                              įmonių skaičius;

                              b)

                              su žuvų perdirbimu susijusi apyvarta.

            3.   Ėminių ėmimo strategija

                  1.

                  Valstybės narės nacionalinėse programose apibūdina savo naudojamą metodiką kiekvienam ekonominiam kintamajam, įskaitant ir kokybės aspektus, įvertinti.

                  2.

                  Jei ekonominiai kintamieji gauti iš skirtingų šaltinių (pvz., klausimynų, finansinių ataskaitų), valstybės narės užtikrina visų jų nuoseklumą ir palyginamumą.

            4.   Tikslumo lygiai

                  1.

                  Valstybės narės į metines ataskaitas įtraukia informaciją apie vertinimų kokybę (patikimumą ir tikslumą).

            V SKYRIUS
      ŽUVININKYSTĖS SEKTORIAUS POVEIKIO JŪRŲ EKOSISTEMAI ĮVERTINIMO MODULIS
      1.   Kintamieji

                  1.

                  Kad būtų galima įvertinti XIII priedėlyje išvardytus rodiklius, šiame priedėlyje nurodyti duomenys renkami kasmet, išskyrus duomenis, kurie, kaip nurodyta, turi būti renkami labiau išskaidytu lygmeniu.

                  2.

                  XIII priedėlyje nurodyti duomenys renkami nacionaliniu lygmeniu, kad galutiniai naudotojai galėtų apskaičiuoti rodiklius atitinkamu geografiniu lygmeniu pagal II priedėlį.

            2.   Išskaidymo lygis

                  1.

                  Taikomas XIII priedėlyje nustatytose specifikacijose nurodytas išskaidymo lygis.

            3.   Ėminių ėmimo strategija

                  1.

                  Valstybės narės taiko rekomendacijas, pateiktas XIII priedėlyje nustatytose specifikacijose.

            4.   Tikslumo lygiai

                  1.

                  Valstybės narės taiko rekomendacijas, pateiktas XIII priedėlyje nustatytose specifikacijose.

            VI SKYRIUS
      DUOMENŲ, KURIEMS TAIKOMA DUOMENŲ RINKIMO SISTEMA, TVARKYMO IR NAUDOJIMO MODULIS
      A.   Duomenų tvarkymas

                  1.

                  Kalbant apie duomenis, kuriems taikoma ši Bendrijos programa, šiame skirsnyje apžvelgiamas duomenų bazių kūrimas, duomenų įvestis (saugojimas), duomenų kokybės kontrolė ir tinkamumo patvirtinimas bei pirminių duomenų apdorojimas į išsamius arba suvestinius duomenis, kaip nurodyta Reglamento Nr. 199/2008 17 straipsnio 1 dalyje.

                  2.

                  Skirsnis apima ir pirminių socialinių ir ekonominių duomenų pertvarkymą į metaduomenis, nurodytus Reglamento Nr. 199/2008 13 straipsnio b punkte.

                  3.

                  Valstybės narės užtikrina, kad Komisijai paprašius galėtų būti teikiama informacija apie 2 dalyje nurodytą pertvarkymo procesą.

            B.   Duomenų naudojimas

                  1.

                  Šiame skirsnyje aptariamas duomenų grupių parengimas ir jų panaudojimas siekiant paremti mokslinę analizę, kuria grindžiamos su žuvininkystės valdymu susijusios rekomendacijos, kaip nurodyta Reglamento (EB) Nr. 199/2008 18 straipsnio 1 dalies a punkte.

                  2.

                  Tai apima VII priedėlyje išvardytų išteklių žuvų biologinių parametrų (amžiaus, svorio, lyties, brandos, vislumo) prognozes, duomenų grupių parengimą išteklių vertinimui bei bioekonominių modelių kūrimą ir atitinkamą mokslinę analizę.
                  Priedėlių sąrašas

                              Priedėlio Nr.

                              Pavadinimas

                              I

                              Geografinis skirstymas pagal regionines žuvininkystės valdymo organizacijas

                              II

                              Geografinis pasiskirstymas pagal regioną

                              III

                              Laivyno klasifikacija pagal regioną

                              IV

                              Žvejybos veikla (specializacija) pagal regioną

                              V

                              Išskaidymo lygiai

                              VI

                              Ekonominių kintamųjų sąrašas

                              VII

                              Biologinių kintamųjų sąrašas su rūšių ėminių ėmimo aprašu

                              VIII

                              Įvairių sričių kintamųjų sąrašas su ėminių ėmimo aprašu

                              IX

                              Jūroje atliekamų mokslinių tyrimų sąrašas

                              X

                              Akvakultūros sektoriaus ekonominių kintamųjų sąrašas

                              XI

                              Sektoriaus išskaidymas, taikytinas renkant akvakultūros duomenis

                              XII

                              Perdirbimo pramonės sektoriaus ekonominių kintamųjų sąrašas

                              XIII

                              Aplinkosauginių rodiklių, kuriais vertinamas žuvininkystės poveikis jūros ekosistemai, apibrėžtys

         (1)  OL L 5, 2004 1 9, p. 25.

         (2)  OL L 186, 2008 7 15, p. 3.

         (3)  OL L 358, 2002 12 31, p. 59.

         (4)  OL L 139, 2004 4 30, p. 1.

         (5)  OL L 139, 2004 4 30, p. 55.

         (6)  OL L 139, 2004 4 30, p. 206.