1.9.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 321/1

         Europos ombudsmenės sprendimas, kuriuo patvirtinamos įgyvendinimo nuostatos
   (2016/C 321/01)
   1 straipsnis
   Apibrėžtys
   Šiose įgyvendinimo nuostatose vartojamų sąvokų apibrėžtys:
   a)   institucija– Europos Sąjungos institucija, įstaiga, biuras arba agentūra;
   b)   Statutas– Europos Parlamento sprendimas dėl taisyklių ir bendrųjų sąlygų, kuriomis reglamentuojamas ombudsmeno pareigų vykdymas (1);
   c)   ombudsmenas– pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 228 straipsnį Europos Parlamento renkamas pareigūnas;
   d)   sekretoriatas– iš pareigūnų ir kitų tarnautojų sudarytas struktūrinis padalinys, kurio funkcija – padėti ombudsmenui;
   e)   dokumentas– bet koks turinys, nepaisant laikmenos, kuriame jis laikomas (popieriuje užrašytas arba elektronine forma arba garso, vaizdo ar audiovizualiniame įraše saugomas turinys).
   2 straipsnis
   Skundų gavimas
   2.1.   Ombudsmenas priima elektronine arba popierine forma paduotus rašytinius skundus. Ombudsmenas imasi tinkamų priemonių, kad padėtų neįgaliesiems įgyvendinti savo teisę paduoti skundą ombudsmenui.
   2.2.   Skundo pateikėjas skunde nurodo, kuri jo skunde pateikta informacija, jo manymu, yra konfidenciali. Skundo pateikėjo nurodymas, kad kuri nors informacija yra konfidenciali, nereiškia, kad ombudsmenas atlikdamas tyrimą negali jos perduoti suinteresuotajai institucijai.
   2.3.   Peticiją, kurią, peticijos pateikėjui sutikus, ombudsmenui perdavė Europos Parlamentas, ombudsmenas nagrinėja kaip skundą.
   2.4.   Atitinkamais atvejais ir skundo pateikėjui sutikus, ombudsmenas gali perduoti skundą kitai kompetentingai institucijai.
   3 straipsnis
   Preliminarus skundų nagrinėjimas
   3.1.   Ombudsmenas nustato, ar turi kompetenciją nagrinėti skundą ir, jei taip, ar skundas yra priimtinas pagal Statuto 2 straipsnį. Sekretoriatas gali prašyti skundo pateikėjo pateikti papildomą informaciją arba dokumentus, kurie padėtų ombudsmenui priimti sprendimą.
   3.2.   Jei ombudsmenas neturi kompetencijos nagrinėti skundo arba skundas yra nepriimtinas, skundo nagrinėjimo byla užbaigiama.
   3.3.   Ombudsmenas nusprendžia, ar yra pagrindo atlikti tyrimą dėl priimtino skundo. Jei ombudsmenas mano, kad pagrindo atlikti tyrimą nėra, jis užbaigia skundo nagrinėjimo bylą.
   4 straipsnis
   Tyrimo veiksmai, kuriais renkama informacija
   4.1.   Nustatęs tyrimo pradėjimo pagrindus, ombudsmenas išsiaiškina, kurie skundo pateikėjo nurodyti kaltinimai patenka į tyrimo apimtį.
   4.2.   Ombudsmenas gali prašyti, kad suinteresuotoji institucija pateiktų atsakymą dėl minėtų kaltinimų. Ombudsmenas taip pat gali prašyti suinteresuotosios institucijos pateiktame atsakyme išdėstyti savo nuomonę dėl konkrečių kaltinimo aspektų ir klausimų, kylančių dėl skundo, arba su juo susijusių.
   4.3.   Ombudsmenas gali prašyti, kad institucija atsiųstų jam informaciją arba dokumentus. Ombudsmenas, pasikonsultavęs su suinteresuotąja institucija, taip pat gali atlikti susijusių dokumentų patikrą.
   4.4.   Institucijos atsakymai į 4.2 ir 4.3 dalyse nurodytus klausimus turi būti pateikti per ombudsmeno nustatytą terminą, kuris paprastai neviršija trijų mėnesių. Tikslus terminas atsakymui pateikti turi būti protingas ir nustatomas atsižvelgiant į tyrimo sudėtingumą ir skubumą. Jei ombudsmenas mano, kad tyrimas yra susijęs su viešuoju interesu, terminas atsakymui pateikti turi būti protingas ir kuo trumpesnis. Jei suinteresuotoji institucija negali ombudsmenui pateikti atsakymo per nustatytą terminą, ji teikia pagrįstą prašymą pratęsti terminą.
   4.5.   Ombudsmenas gali prašyti suinteresuotosios institucijos surengti susitikimą su juo, kad būtų išaiškinti į tyrimo apimtį patenkantys klausimai.
   4.6.   Ombudsmenas gali prašyti, kad pareigūnai arba kiti institucijos tarnautojai liudytų pagal Statute nustatytas taisykles. Ombudsmenas gali nuspręsti, kad asmuo turi liudyti konfidencialiai.
   4.7.   Atlikdamas tyrimą ombudsmenas gali prašyti, kad valstybė narė per savo nuolatinę atstovybę pagal Statute nustatytas taisykles teiktų informaciją arba dokumentus, susijusius su tariamu netinkamo administravimo atveju institucijoje.
   4.8.   Kai institucija arba valstybė narė pagal 4.2, 4.3, 4.5 arba 4.7 dalis pateikia ombudsmenui informaciją arba dokumentus, juose turi būti aiškiai nurodyta, kuri informacija, jų manymu, būti laikoma konfidencialia. Ombudsmenas be išankstinio suinteresuotosios institucijos arba valstybės narės sutikimo neatskleidžia tokios konfidencialios informacijos nei skundo pateikėjui, nei visuomenei.
   4.9.   Jeigu institucija arba valstybė narė neteikia 4.2, 4.3, 4.5 ar 4.7 dalyse aprašytos pagalbos, ombudsmenas primena suinteresuotajai institucijai arba valstybei narei, kodėl tokia pagalba yra būtina. Jeigu, aptarus klausimą su suinteresuotąja institucija ar valstybe nare, jo negalima išspręsti ombudsmenui tinkamu būdu, ombudsmenas informuoja Europos Parlamentą ir prašo, kad šis savo nuožiūra imtųsi visų tinkamų veiksmų.
   4.10.   Atlikdamas tyrimą ombudsmenas gali prašyti skundo pateikėjo arba bet kurios trečiosios šalies pateikti jam informaciją arba dokumentus, arba paaiškinti ombudsmenui jau pateiktą informaciją ar dokumentus. Ombudsmenas taip pat gali prašyti surengti susitikimą su skundo pateikėju, kad būtų išaiškinti į tyrimo apimtį patenkantys klausimai.
   4.11.   Ombudsmenas gali užsakyti atlikti bet kokius tyrimus arba ekspertų ataskaitas, kurie, jo manymu, yra reikalingi tyrimui.
   5 straipsnis
   Pasiūlymai dėl sprendimo būdų
   5.1.   Jei ombudsmenas mano, kad skundą galima išspręsti, jis siekia rasti tinkamą sprendimo būdą ir susitarti su suinteresuotąja institucija.
   5.2.   Suinteresuotoji institucija atsakymą dėl ombudsmeno pasiūlymo dėl sprendimo būdo pateikia per konkretų terminą, kuris paprastai neviršija trijų mėnesių. Tikslus terminas atsakymui pateikti turi būti protingas ir nustatomas atsižvelgiant į tyrimo sudėtingumą ir skubumą. Jei ombudsmenas mano, kad tyrimas susijęs su viešuoju interesu, terminas atsakymui pateikti turi būti protingas ir kuo trumpesnis. Jei suinteresuotoji institucija negali ombudsmenui pateikti atsakymo per nustatytą terminą, ji teikia pagrįstą prašymą pratęsti terminą.
   5.3.   Ombudsmenas pateikia skundo pateikėjui pasiūlymo dėl sprendimo būdo kopiją ir suinteresuotosios institucijos atsakymą į tą pasiūlymą, kai jį gauna. Skundo pateikėjas per vieną mėnesį gali pateikti ombudsmenui pastabas.
   6 straipsnis
   Išvados ir rekomendacijos
   6.1.   Tyrimo metu ombudsmenas gali teikti pasiūlymus dėl patobulinimų, susijusių su tiriamais klausimais.
   6.2.   Ombudsmenui nenustačius netinkamo administravimo atvejo, patvirtinus, kad buvo rastas sprendimo būdas, arba konstatavus, kad nėra pagrindo atlikti jokių papildomų tyrimų, tyrimas baigiamas priimant sprendimą, kuriame išdėstomos išvados. Ombudsmenas sprendimą nusiunčia skundo pateikėjui ir suinteresuotajai institucijai.
   6.3.   Jei ombudsmenas nenustato netinkamo administravimo atvejo, jis pagal Statuto 3 straipsnio 6 dalį pateikia suinteresuotajai institucijai visas atitinkamas rekomendacijas ir prašo, kad ši institucija per tris mėnesius pateiktų nuomonę dėl rekomendacijos (-ų). Nuomonėje nurodoma, ar institucija įgyvendino arba ketina įgyvendinti rekomendaciją (-as), ir, jei taip, kokių veiksmų imsis šiuo tikslu. Ombudsmenas persiunčia nuomonę skundo pateikėjui, kuris per vieną mėnesį gali pateikti pastabas.
   6.4.   Jei ombudsmenas sužino, kad dėl jo tiriamo klausimo buvo pradėta teismo byla, jis užbaigia tyrimą ir apie tai informuoja skundo pateikėją ir instituciją.
   7 straipsnis
   Tyrimo baigimas nustačius netinkamo administravimo atvejį ir Parlamentui teikiami pranešimai
   7.1.   Išanalizavęs suinteresuotosios institucijos nuomonę ir visas skundo pateikėjo pastabas, pateiktas pagal šio sprendimo 6.3 straipsnį, ombudsmenas gali užbaigti tyrimą priimdamas galutines išvadas.
   7.2.   Ombudsmenas reguliariai atsiskaito Europos Parlamentui už savo tyrimus, įskaitant metinio pranešimo teikimą.
   7.3.   Ombudsmenas gali pateikti Europos Parlamentui specialųjį pranešimą dėl bet kurio tyrimo, kuriame ombudsmenas nustato netinkamo administravimo atvejį ir kuris, ombudsmeno manymu, turi didelę reikšmę viešajam interesui.
   8 straipsnis
   Tyrimai savo iniciatyva
   8.1.   Ombudsmenas atlieka tyrimus savo iniciatyva, jei mano, kad tam yra pagrindas.
   8.2.   Procedūros, kurios taikomos remiantis skundu pradėtiems tyrimams, taikomos ir savo iniciatyva pradėtiems tyrimams tiek, kiek jos atitinka tokio tyrimo pobūdį.
   9 straipsnis
   Procedūriniai aspektai
   9.1.   Jei ombudsmenas mano, kad reikalinga, jis gali imtis priemonių, siekdamas užtikrinti, kad skundas būtų nagrinėjamas prioritetine tvarka atsižvelgiant į strateginius uždavinius.
   9.2.   Ombudsmenas, jei būtina, informuoja skundo pateikėją apie tyrimo eigą. Jei ombudsmenas mano, kad skundo pateikėjui būtina paaiškinti kurį nors institucijos ombudsmenui pateikto atsakymo aspektą, jis gali nuspręsti pateikti skundo pateikėjui suinteresuotosios institucijos atsakymą. Jei ombudsmenas taip nusprendžia, jis taip pat gali pateikti skundo pateikėjui ombudsmeno institucijai nusiųsto rašto, kuriuo prašoma pateikti atsakymą, kopiją.
   9.3.   Ombudsmenas gali skelbti nekonfidencialią informaciją apie tyrimo eigą. Ombudsmenas institucijoms arba valstybėms narėms savo siunčiamus raštus ir atsakymus į juos gali skelbti visų pirma tais atvejais, kai tyrimai yra susiję su viešuoju interesu.
   9.4.   Ombudsmenas saugo iš institucijos arba valstybės narės tyrimo metu gautus dokumentus, kuriuos ta institucija arba valstybė narė pripažino konfidencialiais, tol, kol vyksta tyrimas ir kol nepasibaigė bet kokio prašymo peržiūrėti nagrinėjimo terminas. Ombudsmenas gali prašyti, kad institucija arba valstybė narė saugotų tokius dokumentus ne trumpiau kaip penkerius metus nuo to laiko, kai joms pranešama, kad ombudsmenas dokumentų nebesaugo.
   9.5.   Skundo pateikėjas, pateikęs prašymą peržiūrėti pagal šio sprendimo 10 straipsnį, turi teisę susipažinti su ombudsmeno pradėta skundo byla, išskyrus teisę susipažinti su dokumentais, kuriuos institucija, valstybė narė arba ombudsmenas paskelbė konfidencialiais, ir bet kuria kita konfidencialia bylos informacija.
   9.6.   Remdamasis Reglamentu (EB) Nr. 1049/2001 (2), ombudsmenas priima taisykles dėl galimybės visuomenei susipažinti su dokumentais.
   9.7.   Siekdamas apsaugoti skundo pateikėjo arba trečiosios šalies teisėtus interesus, ombudsmenas gali savo iniciatyva įslaptinti skunde arba kituose dokumentuose pateiktą informaciją.
   9.8.   Ombudsmenas dėl melagingų pranešimų ir skundų, kuriais piktnaudžiaujama procesinėmis teisėmis, imasi ombudsmeno šiuo tikslu patvirtintose gairėse nustatytų veiksmų.
   9.9.   Gavęs skundo pateikėjo prašymą, ombudsmenas gali nuspręsti nutraukti tyrimą. Tai neužkerta kelio ombudsmenui pradėti tyrimo savo iniciatyva dėl skundo dalyko.
   9.10.   Ombudsmenas gali užbaigti tyrimą tais atvejais, kai skundo pateikėjas nepateikė kurios nors prašomos informacijos arba kurių nors prašomų pastabų.
   10 straipsnis
   Prašymai peržiūrėti sprendimą
   10.1.   Skundo pateikėjas turi teisę prašyti peržiūrėti pagal šio sprendimo 3.2 ir 3.3 straipsnius priimtą sprendimą ir bet kurią išvadą, pateiktą sprendime, kuriuo užbaigiamas tyrimas, išskyrus išvadą dėl netinkamo administravimo atvejo.
   10.2.   Išsamias taisykles dėl prašymų peržiūrėti sprendimą nagrinėjimo tvarkos ombudsmenas nustato priimdamas sprendimą.
   11 straipsnis
   Skundo nagrinėjimo įgaliojimų delegavimas
   Ombudsmenas gali deleguoti sekretoriatui tam tikrus su skundų nagrinėjimo procedūra susijusius įgaliojimus. Sekretoriatas informuoja skundo pateikėją apie teisę prašyti ombudsmeno peržiūrėti bet kurį sekretoriato priimtą sprendimą.
   12 straipsnis
   Bendradarbiavimas su ombudsmenais ir kitomis panašaus pobūdžio institucijomis valstybėse narėse
   Ombudsmenas gali bendradarbiauti su kitais ombudsmenais ir panašaus pobūdžio institucijomis valstybėse narėse, įskaitant bendradarbiavimą per Europos ombudsmenų tinklą.
   13 straipsnis
   Kalbos
   13.1.   Kiekvienas asmuo ombudsmenui gali paduoti bet kuria iš Sutarties kalbų surašytą skundą dėl bet kurio jo kompetencijai priklausančio klausimo. Ombudsmenas atsakymą surašo ta Sutarties kalba.
   13.2.   Skundas ombudsmenui gali būti paduodamas bet kuria Sutarties kalba. Ombudsmenas su skundo pateikėju bendrauja ta kalba.
   13.3.   Išimtinėmis aplinkybėmis ombudsmenas gali prašyti, kad institucijos pateiktų skundo kalba surašytų susijusių dokumentų kopijas. Teikdamas tokį prašymą, ombudsmenas veikia proporcingai atsižvelgdamas į skundo pateikėjo poreikius ir pagrįstai atsižvelgdamas į institucijos išteklius.
   14 straipsnis
   Įsigaliojimas
   14.1.   Ombudsmenas panaikina 2002 m. liepos 8 d. priimtas ir 2004 m. balandžio 5 d. ir 2008 m. gruodžio 3 d. iš dalies pakeistas įgyvendinimo nuostatas.
   14.2.   Šis sprendimas įsigalioja 2016 m. rugsėjo 1 d. Jis taikomas visiems iki minėtos dienos pradėtiems tyrimams, visiems minėtą dieną pradėtiems tyrimams ir visiems skundams, dėl kurių ombudsmenas tą dieną dar nebuvo išsakęs savo pozicijos.
   14.3.   Ombudsmenas informuoja Europos Parlamento pirmininką apie šį sprendimą.
   14.4.   Ombudsmenas skelbia šį sprendimą Oficialiajame leidinyje ir ombudsmeno svetainėje.

      Priimta Strasbūre 2016 m. liepos 20 d.

         Emily O'REILLY

            Europos ombudsmenė

      (1)  1994 m. kovo 9 d. (OL L 113, 1994 5 4, p. 15) priimtas Parlamento sprendimu ir iš dalies pakeistas Parlamento priimtais 2002 m. kovo 14 d. (OL L 92, 2002 4 9, p. 13) ir 2008 m. birželio 18 d. (OL L 189, 2008 7 17, p. 25) sprendimais.

      (2)  2001 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais (OL L 145, 2001 5 31, p. 43).


title: 2014/321/ES: 2014 m. gegužės 13 d. Tarybos sprendimas dėl Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Juodkalnijos Respublikos stabilizacijos ir asociacijos susitarimo protokolo, kuriuo atsižvelgiama į Kroatijos Respublikos įstojimą į Europos Sąjungą, sudarymo Europos Sąjungos ir jos valstybių narių vardu

text:
4.6.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 165/30

         TARYBOS SPRENDIMAS
   2014 m. gegužės 13 d.
   dėl Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Juodkalnijos Respublikos stabilizacijos ir asociacijos susitarimo protokolo, kuriuo atsižvelgiama į Kroatijos Respublikos įstojimą į Europos Sąjungą, sudarymo Europos Sąjungos ir jos valstybių narių vardu

      (2014/321/ES)

   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 217 straipsnį kartu su 218 straipsnio 6 dalies a punkto i papunkčiu ir 218 straipsnio 8 dalies antra pastraipa,
   atsižvelgdama į Kroatijos stojimo aktą, ypač į jo 6 straipsnio 2 dalies antrą pastraipą,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento pritarimą,
   kadangi:

               (1)

               vadovaujantis Tarybos sprendimu 2014/172/ES (1) Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Juodkalnijos Respublikos stabilizacijos ir asociacijos susitarimo protokolas, kuriuo atsižvelgiama į Kroatijos Respublikos įstojimą į Europos Sąjungą (toliau – protokolas), buvo pasirašytas su sąlyga, kad jis bus sudarytas;

               (2)

               dėl tų klausimų, kurie priklauso Europos atominės energijos bendrijos kompetencijai, protokolo sudarymui taikoma atskira procedūra;

               (3)

               protokolas turėtų būti patvirtintas,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Sąjungos bei jos valstybių narių vardu patvirtinamas Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Juodkalnijos Respublikos stabilizacijos ir asociacijos susitarimo protokolas, kuriuo atsižvelgiama į Kroatijos Respublikos įstojimą į Europos Sąjungą (2).
   2 straipsnis
   Tarybos pirmininkas paskiria asmenį (-is), kuris (-ie) įgaliojamas (-i) Sąjungos bei jos valstybių narių vardu deponuoti protokolo 11 straipsnio 2 dalyje numatytą patvirtinimo dokumentą.
   3 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

      Priimta Briuselyje 2014 m. gegužės 13 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         E. VENIZELOS

      (1)  OL L 93, 2014 3 28, p. 1.

      (2)  Protokolo tekstas paskelbtas OL L 93, 2014 3 28, p. 2 kartu su sprendimu dėl pasirašymo.


title: 2009/70/EB,Euratomas: 2009 m. sausio 19 d. Tarybos sprendimas dėl Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto Vokietijai atstovaujančių dviejų narių skyrimo

text:
28.1.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 24/13

      TARYBOS SPRENDIMAS

   2009 m. sausio 19 d.
   dėl Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto Vokietijai atstovaujančių dviejų narių skyrimo
   (2009/70/EB, Euratomas)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 259 straipsnį,
   atsižvelgdama į Europos atominės energijos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 167 straipsnį,
   atsižvelgdama į 2006 m. liepos 11 d. Tarybos sprendimą 2006/524/EB, Euratomas, dėl Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto Čekijai, Vokietijai, Estijai, Ispanijai, Prancūzijai, Italijai, Latvijai, Lietuvai, Liuksemburgui, Vengrijai, Maltai, Austrijai, Slovėnijai ir Slovakijai atstovaujančių narių paskyrimo (1),
   atsižvelgdama į Vokietijos Vyriausybės pasiūlymą,
   atsižvelgdama į Komisijos nuomonę,
   kadangi dviejų Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto narių vietos tapo laisvos mirus Karin ALLEWELDT ir atsistatydinus Amelie BUNTENBACH,
   NUSPRENDĖ:
   1 straipsnis
   Gabriela BISCHOFF, Bereichsleiterin Europapolitik im DGB, ir Michaela ROSENBERGER, Vorstandsmitglied Gewerkschaft Nahrung–Genuss–Gaststätten, skiriamos Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto narėmis likusiam kadencijos laikui iki 2010 m. rugsėjo 20 d.
   2 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

      Priimta Briuselyje, 2009 m. sausio 19 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         P. GANDALOVIČ

      (1)  OL L 207, 2006 7 28, p. 30.


title: 2016 m. birželio 9 d. Tarybos sprendimas (ES) 2016/954, kuriuo leidžiama tvirčiau bendradarbiauti tarptautinių porų turto teisiniam režimui (sutuoktinių turto teisiniam režimui ir registruotos partnerystės turtinėms pasekmėms) taikytinos jurisdikcijos, teisės ir teismo sprendimų pripažinimo ir vykdymo srityje

text:
16.6.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 159/16

         TARYBOS SPRENDIMAS (ES) 2016/954
   2016 m. birželio 9 d.
   kuriuo leidžiama tvirčiau bendradarbiauti tarptautinių porų turto teisiniam režimui (sutuoktinių turto teisiniam režimui ir registruotos partnerystės turtinėms pasekmėms) taikytinos jurisdikcijos, teisės ir teismo sprendimų pripažinimo ir vykdymo srityje
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 329 straipsnio 1 dalį,
   atsižvelgdama į Belgijos Karalystės, Bulgarijos Respublikos, Čekijos Respublikos, Vokietijos Federacinės Respublikos, Graikijos Respublikos, Ispanijos Karalystės, Prancūzijos Respublikos, Kroatijos Respublikos, Italijos Respublikos, Kipro Respublikos, Liuksemburgo Didžiosios Hercogystės, Maltos, Nyderlandų Karalystės, Austrijos Respublikos, Portugalijos Respublikos, Slovėnijos Respublikos, Suomijos Respublikos ir Švedijos Karalystės prašymus,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento pritarimą (1),
   kadangi:

               (1)

               Sąjunga užsibrėžė tikslą puoselėti ir plėtoti laisvės, saugumo ir teisingumo erdvę, kurioje užtikrinamas laisvas asmenų judėjimas. Siekdama palaipsniui sukurti tokią erdvę, Sąjunga turi priimti teisminio bendradarbiavimo tarpvalstybinio pobūdžio civilinėse bylose priemones;

               (2)

               pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 81 straipsnį šios priemonės turi apimti priemones, kuriomis siekiama užtikrinti valstybėse narėse taikomų įstatymų kolizijos taisyklių suderinamumą, įskaitant tarpvalstybinio pobūdžio šeimos teisės priemones;

               (3)

               2011 m. kovo 16 d. Komisija priėmė pasiūlymą dėl Tarybos reglamento dėl sutuoktinių turto teisinio režimo srityje taikytinos jurisdikcijos, teisės ir teismo sprendimų pripažinimo ir vykdymo ir pasiūlymą dėl Tarybos reglamento dėl registruotos partnerystės turtinių pasekmių srityje taikytinos jurisdikcijos, teisės ir teismo sprendimų pripažinimo ir vykdymo;

               (4)

               2015 m. gruodžio 3 d. posėdyje Taryba nutarė, kad per pagrįstą laiką nepavyks visos Sąjungos lygiu pasiekti sutarimo priimti abu reglamentus;

               (5)

               tuomet, atsižvelgdamos į šias aplinkybes, Malta, Kroatija ir Belgija (atitinkamai 2015 m. gruodžio 14 d., 2015 m. gruodžio 15 d. ir 2015 m. gruodžio 17 d. laiškais), Vokietija, Graikija, Ispanija, Prancūzija, Italija, Liuksemburgas, Portugalija, Slovėnija ir Švedija (2015 m. gruodžio 18 d. laiškais) pateikė Komisijai prašymus, kuriuose nurodė norinčios pradėti tvirtesnį bendradarbiavimą sutuoktinių turto teisiniam režimui ir registruotos partnerystės turtinėms pasekmėms taikytinos jurisdikcijos, teisės ir teismo sprendimų pripažinimo ir vykdymo srityje ir paprašė Komisijos šiuo tikslu pateikti pasiūlymą Tarybai. Tokius pat prašymus Čekija, Nyderlandai, Bulgarija, Austrija ir Suomija pateikė Komisijai atitinkamai 2016 m. sausio 28 d., 2016 m. vasario 2 d., 2016 m. vasario 9 d., 2016 m. vasario 16 d. ir 2016 m. vasario 26 d. laiškais. 2016 m. kovo 18 d. laišku Komisijai Kipras nurodė savo norą dalyvauti pradedant tvirtesnį bendradarbiavimą; Kipras vėliau pakartojo šį norą darbo metu Taryboje. Iš viso norą pradėti taip tvirčiau bendradarbiauti išreiškė 18 valstybių narių;

               (6)

               tvirtesnis bendradarbiavimas turėtų sudaryti sąlygas jame dalyvaujančiose valstybėse narėse sukurti aiškias ir išsamias teisės nuostatas dėl tarptautinių porų turto teisinio režimo, taikytinas ir sutuoktinių turto teisiniam režimui, ir registruotos partnerystės turtinėms pasekmėms, pasiūlyti piliečiams tinkamus sprendimus, kuriais užtikrinamas teisinis tikrumas, numatomumas ir lankstumas bei palengvinamas teismo sprendimų ir autentiškų dokumentų judėjimas tarp dalyvaujančių valstybių narių;

               (7)

               atsižvelgdama į valstybių narių prašymus pradėti tvirtesnį bendradarbiavimą, Komisija siūlo priimti du materialiosios teisės aktus, kuriais būtų įgyvendinamas tvirtesnis bendradarbiavimas: vieną dėl sutuoktinių turto teisinio režimo ir kitą dėl registruotų partnerysčių turtinių pasekmių. Siekiant aprėpti visą tvirtesnio bendradarbiavimo tarptautinių porų turto teisinio režimo sritį ir užtikrinti, kad piliečiai nebūtų diskriminuojami, abu materialiosios teisės įgyvendinimo aktai turėtų būti priimti vienu metu;

               (8)

               Europos Sąjungos sutarties (toliau – ES sutartis) 20 straipsnyje ir SESV 326–329 straipsniuose nustatytos sąlygos tenkinamos;

               (9)

               atitinkama tvirtesnio bendradarbiavimo sritis, t. y. tarptautinių porų turto teisiniam režimui (sutuoktinių turto teisiniam režimui ir registruotos partnerystės turtinėms pasekmėms) taikytina jurisdikcija, teisė ir teismo sprendimų pripažinimas ir vykdymas, SESV 81 straipsnio 2 dalies a ir c punktuose ir 81 straipsnio 3 dalyje įvardyta kaip viena iš Sutartyse nurodytų sričių. Tai nėra išimtinei Sąjungos kompetencijai priklausanti sritis;

               (10)

               ES sutarties 20 straipsnio 2 dalyje nustatytas paskutinės išeities reikalavimas tenkinamas, nes 2015 m. gruodžio 3 d. Taryba padarė išvadą, kad pasiūlytų reglamentų tikslų per pagrįstą laiką Sąjunga kaip visuma pasiekti negali;

               (11)

               tvirtesnio bendradarbiavimo tarptautinių porų turto teisiniam režimui (sutuoktinių turto teisiniam režimui ir registruotos partnerystės turtinėms pasekmėms) taikytinos jurisdikcijos, teisės ir teismo sprendimų pripažinimo ir vykdymo srityje tikslas – plėtoti teisminį bendradarbiavimą tarpvalstybinio pobūdžio civilinėse bylose remiantis teismo sprendimų tarpusavio pripažinimo principu ir užtikrinti, kad valstybėse narėse taikomos kolizinės normos būtų tarpusavyje suderinamos. Taigi, kaip nustatyta ES sutarties 20 straipsnio 1 dalyje, jis padeda įgyvendinti Sąjungos tikslus, saugo jos interesus ir stiprina integracijos procesą;

               (12)

               tvirtesnis bendradarbiavimas tarptautinių porų turto teisiniam režimui (sutuoktinių turto teisiniam režimui ir registruotos partnerystės turtinėms pasekmėms) taikytinos jurisdikcijos, teisės ir teismo sprendimų pripažinimo ir vykdymo srityje atitinka Sutartis ir Sąjungos teisę, taip pat nesusilpnina vidaus rinkos ar ekonominės, socialinės ir teritorinės sanglaudos. Jis nėra kliūtis prekybai tarp valstybių narių ar jos diskriminavimas ir neiškreipia konkurencijos tarp jų;

               (13)

               visų pirma, tvirtesnis bendradarbiavimas tarptautinių porų turto teisiniam režimui (sutuoktinių turto teisiniam režimui ir registruotos partnerystės turtinėms pasekmėms) taikytinos jurisdikcijos, teisės ir teismo sprendimų pripažinimo ir vykdymo srityje atitinka Sąjungos teisės aktus dėl teisminio bendradarbiavimo civilinėse bylose, nes tvirtesnis bendradarbiavimas neturės poveikio šios srities acquis;

               (14)

               tvirtesniu bendradarbiavimu tarptautinių porų turto teisiniam režimui (sutuoktinių turto teisiniam režimui ir registruotos partnerystės turtinėms pasekmėms) taikytinos jurisdikcijos, teisės ir teismo sprendimų pripažinimo ir vykdymo srityje nepažeidžiama jame nedalyvaujančių valstybių narių kompetencija, teisės ir įsipareigojimai. Bendradarbiavime dalyvaujančių valstybių narių bendros taisyklės dėl jurisdikcijos, kolizinių normų ir pripažinimo bei vykdymo nedaro poveikio nedalyvaujančių valstybių narių taisyklėms. Nedalyvaujančių valstybių narių teismai toliau taikys galiojančias nacionalines taisykles, pagal kurias nustatoma tarptautinių porų turto teisiniam režimui (sutuoktinių turto teisiniam režimui ir registruotos partnerystės turtinėms pasekmėms) taikytina jurisdikcija ir teisė bei teismo sprendimų pripažinimas ir vykdymas;

               (15)

               šiuo sprendimu nepažeidžiami Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje, ypač jos 9 ir 21 straipsniuose, įteisinti principai;

               (16)

               pagal SESV 328 straipsnį į tvirtesnį bendradarbiavimą tarptautinių porų turto teisiniam režimui (sutuoktinių turto teisiniam režimui ir registruotos partnerystės turtinėms pasekmėms) taikytinos jurisdikcijos, teisės ir teismo sprendimų pripažinimo ir vykdymo srityje bet kuriuo metu gali įsitraukti visos valstybės narės,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Belgijos Karalystei, Bulgarijos Respublikai, Čekijos Respublikai, Vokietijos Federacinei Respublikai, Graikijos Respublikai, Ispanijos Karalystei, Prancūzijos Respublikai, Kroatijos Respublikai, Italijos Respublikai, Kipro Respublikai, Liuksemburgo Didžiajai Hercogystei, Maltai, Nyderlandų Karalystei, Austrijos Respublikai, Portugalijos Respublikai, Slovėnijos Respublikai, Suomijos Respublikai ir Švedijos Karalystei leidžiama, taikant atitinkamas Sutarčių nuostatas, pradėti tvirtesnį bendradarbiavimą tarptautinių porų turto teisiniam režimui (sutuoktinių turto teisiniam režimui ir registruotos partnerystės turtinėms pasekmėms) taikytinos jurisdikcijos, teisės ir teismo sprendimų pripažinimo ir vykdymo srityje.
   2 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

      Priimta Liuksemburge 2016 m. birželio 9 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         G.A. VAN DER STEUR

      (1)  2016 m. birželio 7 d. nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).


title: 2017 m. liepos 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimas (ES) 2017/1372 dėl Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondo lėšų mobilizavimo pagal Ispanijos paraišką „EGF/2017/001 ES/Castilla y León kasyba“

text:
25.7.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 193/2

         EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS SPRENDIMAS (ES) 2017/1372
   2017 m. liepos 14 d.
   dėl Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondo lėšų mobilizavimo pagal Ispanijos paraišką „EGF/2017/001 ES/Castilla y León kasyba“
   EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdami į 2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1309/2013 dėl Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondo (2014–2020 m.), kuriuo panaikinamas Reglamentas (EB) Nr. 1927/2006 (1), ypač į jo 15 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdami į 2013 m. gruodžio 2 d. Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos tarpinstitucinį susitarimą dėl biudžetinės drausmės, bendradarbiavimo biudžeto klausimais ir patikimo finansų valdymo (2), ypač į jo 13 punktą,
   atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
   kadangi:

               (1)

               Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondo (toliau – EGF) tikslas – teikti paramą atleistiems darbuotojams ir savarankiškai dirbantiems asmenims, kurių darbo veikla nutrūko dėl su globalizacija susijusių esminių pasaulio prekybos sistemos struktūrinių pokyčių, atsiradusių dėl tebesitęsiančios pasaulinės finansų ir ekonomikos krizės arba dėl naujos pasaulinės finansų ir ekonomikos krizės, ir padėti jiems vėl integruotis į darbo rinką;

               (2)

               EGF didžiausia metinė suma turi neviršyti 150 mln. EUR (2011 m. kainomis), kaip nustatyta Tarybos reglamento (ES, Euratomas) Nr. 1311/2013 (3) 12 straipsnyje;

               (3)

               2017 m. sausio 20 d. Ispanija pateikė paraišką mobilizuoti EGF lėšas dėl atleistų darbuotojų ekonomikos sektoriuje, kuris Kastilijos ir Leono regione pagal Europos bendrijos statistinį ekonominės veiklos rūšių klasifikatorių (NACE) priskiriamas 2 red. 5 skyriui (Akmens ir rusvųjų anglių kasyba). Paraiška buvo papildyta papildoma informacija pagal Reglamento (ES) Nr. 1309/2013 8 straipsnio 3 dalį. Paraiška atitinka EGF finansinės paramos sumai nustatyti taikomus reikalavimus, kaip nustatyta Reglamento (ES) Nr. 1309/2013 13 straipsnyje;

               (4)

               remdamasi Reglamento (ES) Nr. 1309/2013 6 straipsnio 2 dalimi, Ispanija nusprendė 125 nedirbantiems, nesimokantiems ir mokymuose nedalyvaujantiems (NEET) jaunuoliams taip pat teikti iš EGF bendrai finansuojamas individualiems poreikiams pritaikytas paslaugas;

               (5)

               pagal Reglamento (ES) Nr. 1309/2013 4 straipsnio 2 dalį Ispanijos paraiška laikoma priimtina, kadangi darbuotojų atleidimas turi didelės įtakos užimtumui ir vietos ekonomikai;

               (6)

               todėl finansinei paramai pagal Ispanijos pateiktą paraišką suteikti iš EGF turėtų būti mobilizuota 1 002 264 EUR suma;

               (7)

               siekiant kuo greičiau mobilizuoti EGF lėšas, šis sprendimas turėtų būti taikomas nuo jo priėmimo dienos,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   2017 finansinių metų Sąjungos bendrajame biudžete Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondo lėšos mobilizuojamos siekiant skirti 1 002 264 EUR įsipareigojimų ir mokėjimų asignavimų sumą.
   2 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dieną.
   Jis taikomas nuo 2017 m. liepos 14 d.

      Priimta Briuselyje, 2017 m. liepos 14 d.

            Europos Parlamento vardu

            Pirmininkas

         A. TAJANI

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         T. TÕNISTE

      (1)  OL L 347, 2013 12 20, p. 855.

      (2)  OL C 373, 2013 12 20, p. 1.

      (3)  2013 m. gruodžio 2 d. Tarybos reglamentas (ES, Euratomas) Nr. 1311/2013, kuriuo nustatoma 2014–2020 m. daugiametė finansinė programa (OL L 347, 2013 12 20, p. 884).


title: 2007 m. vasario 19 d. ELPA priežiūros institucijos sprendimas Nr. 30/07/COL dėl Norvegijos nacionalinės skrepi ligos kontrolės programos ir papildomų garantijų Bendrijos vidaus prekybai ir importui į Norvegiją

text:
24.5.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 132/42

         ELPA PRIEŽIŪROS INSTITUCIJOS SPRENDIMAS

   Nr. 30/07/COL
   2007 m. vasario 19 d.
   dėl Norvegijos nacionalinės skrepi ligos kontrolės programos ir papildomų garantijų Bendrijos vidaus prekybai ir importui į Norvegiją
   ELPA PRIEŽIŪROS INSTITUCIJA,
   ATSIŽVELGDAMA į Europos ekonominės erdvės (EEE) susitarimą, ypač į jo 109 straipsnį ir 1 protokolą,
   ATSIŽVELGDAMA į ELPA valstybių susitarimą dėl Priežiūros institucijos ir Teisingumo Teismo įsteigimo, ypač į jo 5 straipsnio 2 dalies d punktą ir 1 protokolą,
   ATSIŽVELGDAMA į EEE susitarimo I priedo I skyriaus 7.1.12 punkte nurodytą aktą, 2001 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 999/2001, nustatantis tam tikrų užkrečiamųjų spongiforminių encefalopatijų prevencijos, kontrolės ir likvidavimo taisykles (1), su pakeitimais, suderintą su EEE susitarimu 1 protokolu,
   ATSIŽVELGDAMA į EEE susitarimo I priedo I skyriaus 7.2.27 punkte nurodytą aktą, 2006 m. kovo 31 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 546/2006, įgyvendinantis Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 999/2001 nuostatas dėl nacionalinių skrepi ligos kontrolės programų ir papildomų garantijų, nukrypstantis nuo tam tikrų Sprendimo 2003/100/EB reikalavimų ir panaikinantis Reglamentą (EB) Nr. 1874/2003 (2), su pakeitimais, suderintą su EEE susitarimu 1 protokolu,
   ATSIŽVELGDAMA į 2007 m. vasario 14 d. ELPA priežiūros institucijos sprendimą Nr. 21/07/COL, kuriuo kompetentingam Kolegijos nariui nurodoma priimti sprendimą dėl Norvegijos nacionalinės skrepi ligos kontrolės programos ir papildomų garantijų Bendrijos vidaus prekybai ir importui į Norvegiją, jeigu sprendimo projektas atitinka ELPA veterinarijos komiteto (toliau – EVK) nuomonę,
   KADANGI Reglamente (EB) Nr. 999/2001 numatyta patvirtinti EEE ELPA valstybių nacionalines skrepi ligos kontrolės programas, jeigu jos atitinka tam tikrus tame reglamente nustatytus kriterijus,
   KADANGI Reglamente (EB) Nr. 546/2006 numatytos papildomos garantijos Bendrijos vidaus prekybai ir oficialūs judėjimo apribojimai, taikomi ūkiams, kuriuose laikomos avys ir ožkos, skirtos EEE ELPA valstybėms, kurių nacionalines skrepi ligos kontrolės programas patvirtino ELPA priežiūros institucija,
   KADANGI 2006 m. vasario 14 d. raštu Norvegija ELPA priežiūros institucijai pateikė nacionalinę skrepi ligos kontrolės programą, o 2006 m. lapkričio 20 d. po diskusijų posėdžio Osle metu ELPA priežiūros institucijai buvo pateikti tam tikri tos programos pakeitimai ir išsami informacija, patikslinanti programos mastą,
   KADANGI ELPA priežiūros institucija, glaudžiai bendradarbiaudama su Europos Komisija, išnagrinėjo Norvegijos pasiūlytą nacionalinę skrepi ligos kontrolės programą ir paaiškėjo, kad Norvegijos programa atitinka patvirtinimo reikalavimą,
   KADANGI yra tikslinga nustatyti, kad pagal Reglamentą (EB) Nr. 999/2001 ir Reglamentą (EB) Nr. 546/2006 Norvegijos pateikta nacionalinė skrepi ligos kontrolės programa turi būti patvirtinta,
   KADANGI šiame sprendime numatytos priemonės atitinka ELPA priežiūros institucijai padedančio ELPA veterinarijos komiteto nuomonę,
   PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

               1)

               Tvirtinama Norvegijos nacionalinė skrepi ligos kontrolės programa ir papildomos garantijos Bendrijos vidaus prekybai ir importui į Norvegija, pateiktos 2006 m. vasario 14 d. ir 2006 m. lapkričio 20 d.

               2)

               Pagal EEE susitarimo 109 straipsnio 2 dalį ELPA priežiūros institucija perduoda Europos Komisijai Norvegijos nacionalinę skrepi ligos kontrolės programą ir papildomas garantijas Bendrijos vidaus prekybai ir importui į Norvegija bei visus jų pakeitimus.

               3)

               Šis sprendimas įsigalioja 2007 m. vasario 19 d.

               4)

               Šio sprendimo tekstas anglų kalba yra autentiškas.

      Priimta Briuselyje, 2007 m. vasario 19 d.

            Elpa priežiūros institucijos vardu

         Bjørn T. GRYDELAND

            Pirmininkas

         Niels FENGER

            Direktorius

      (1)  OL L 147, 2001 5 31, p. 1.

      (2)  OL L 94, 2006 4 1, p. 28.


title: 1987 m. lapkričio 30 d. Tarybos sprendimas, pritariantis Bendrijos vardu Tarptautinės muitinės procedūrų supaprastinimo ir suderinimo konvencijos priedui F.3

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31987D0594

Oficialusis leidinys L 362 , 22/12/1987 p. 0008 - 0021 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 11 tomas 13 p. 0102  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 11 tomas 13 p. 0102

		Tarybos sprendimas1987 m. lapkričio 30 d.pritariantis Bendrijos vardu Tarptautinės muitinės procedūrų supaprastinimo ir suderinimo konvencijos priedui F.3(87/594/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 28, 43, 113 ir 235 straipsnius,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [1],kadangi Sprendimu 75/199/EEB [2] Bendrija priėmė Tarptautinę muitinės procedūrų supaprastinimo ir suderinimo konvenciją;kadangi pritarimas tos konvencijos priedams veiksmingai prisideda prie tarptautinės prekybos palengvinimo ir plėtros;kadangi Bendrija gali pritarti F.3 priedui dėl keliautojams taikomų muitinės lengvatų;kadangi pritariant šiam priedui vis dėl to reikėtų padaryti tam tikras išlygas, atsižvelgiant į specifinius Muitų sąjungos reikalavimus ir šiuo metu jau pasiektą teisės aktų muitų srityje suderinimo etapą,NUSPRENDĖ:1 straipsnisŠiuo sprendimu Tarptautinės muitinės procedūrų supaprastinimo ir suderinimo konvencijos F.3 priedui dėl keliautojams taikomų muitinės lengvatų Bendrijos vardu pritariama su bendro pobūdžio išlyga ir išlygomis dėl 21, 38 ir 44 standartų bei 45 rekomenduojamos praktikos.Priedo tekstas kartu su išlygomis pridedamas prie šio sprendimo.2 straipsnisTarybos pirmininkas paskiria asmenį įgaliotą pranešti Muitinių bendradarbiavimo tarybos Generaliniam Sekretoriui apie Bendrijos pritarimą, Priedui nurodytam 1 straipsnyje ir tame straipsnyje nurodytoms išlygomis.Priimta Briuselyje, 1987 m. lapkričio 30 d.Tarybos varduPirmininkasN. Wilhjelm[1] OL C 318, 1987 11 30.[2] OL 100, 1975 4 21, p. 1.--------------------------------------------------PRIEDASF.3 PRIEDASPRIEDAS DĖL KELIAUTOJAMS TAIKOMŲ MUITINĖS LENGVATŲĮVADASLabai išaugęs tarptautinių kelionių skaičius daro žymų poveikį muitinių administracijų darbui, nes kelionės metu keliautojai su savo vežamais daiktais ir transporto priemonėmis privalo pereiti muitinės kontrolę.Ir keliautojas, ir atitinkamos institucijos yra suinteresuoti dėl palengvinto perėjimo per būtiną muitinės kontrolę, tačiau tai neturėtų būti daroma kitų muitinės pareigų sąskaita, tokių kaip šalies fiskalinių ir ekonominių interesų apsauga, kelio uždraustoms prekėms įvežti užkirtimas ir kitų muitinės taisyklių pažeidimų prevencija.Šis priedas numato minimalias keliautojams taikomas lengvatas; šiame kontekste ypatingas dėmesys yra skiriamas Konvencijos 2 straipsnyje nurodytai rekomendacijai.Šiame priede aptariamos muitinės lengvatos yra taikomos visiems keliautojams, neatsižvelgiant į tai, ar jie yra nerezidentai, ar jie yra išvykstantys bei parvykstantys rezidentai, ir neatsižvelgiant į jų transporto priemonę bei tokių keliautojų vežamas prekes su savimi, bagažu ar transporto priemonėje. Jis taip pat taikomas jų privačioms transporto priemonėms (motorinėms kelių transporto priemonėms, valtims ir orlaiviams).Priedas taip pat taikomas darbuotojams, kurie gyvena vienoje šalyje, bet dirba kitoje, ekipažų nariams ir kitiems asmenims dažnai kertantiems sieną.. Tačiau šios kategorijos keliautojams kai kurios lengvatos nėra taikomos.Priedas netaikomas įvairiai muitinės kontrolei atliekamai kitų institucijų vardu, tokiai kaip imigracijos kontrolė ir augalų sanitarijos patikrinimas. Priedas netaikomas asmenims persikeliantiems nuolat gyventi iš vienos šalies į kitą.SĄVOKOSŠiame priede:a) "keliautojas":1) bet kuris asmuo, kuris laikinai įvažiuoja į šalies, kurioje jis paprastai negyvena, teritoriją ("nerezidentas"), ir2) bet kuris asmuo, kuris grįžta į šalies, kurioje jis paprastai gyvena, teritoriją po laikino buvimo užsienyje ("grįžtantis rezidentas").PastabaAsmuo gali būti laikomas paprastai gyvenančiu šalyje, jei jis dažniausiai arba nuolatos gyvena toje šalyje. Tačiau vieta, kurioje asmuo paprastai gyvena, nustatoma pagal šalies įstatymus;b) "privačiam naudojimui skirtos transporto priemonės" — motorinės kelių transporto priemonės (įskaitant motociklus) ir priekabos, valtys ir orlaiviai kartu su atsarginėmis dalimis ir įprastomis pridėtinėmis dalimis bei įranga, įvežamos ar išvežamos išimtinai tik asmeniniam atitinkamo asmens naudojimui, o ne asmenų vežimui už atlygį arba krovininių bei komercinių krovinių vežimui, nesvarbu, ar jie būtų vežami už atlygį, ar be jo;c) "asmeniniai daiktai" — visi daiktai (nauji ar naudoti), kurių kelionėje, atsižvelgiant į visas kelionės aplinkybes, pagrįstai gali reikėti keliautojo asmeniniam naudojimui išskyrus daiktus, įvežamus ar išvežamus komerciniais tikslais;d) "importo muitai ir mokesčiai" — muito mokesčiai ir visos kitos rinkliavos bei bei mokesčiai, kurie yra imami už įvežamas prekes arba susiję su jų įvežimu, išskyrus mokesčius ir rinkliavas, kurių dydis apribojamas už paslaugas, kurių dydis yra apytikriai lygus suteiktų paslaugų sąnaudoms;e) "eksporto muitai ir mokesčiai" — muitai ir visi mokesčiai bei kitos rinkliavos, kurie yra imami už išvežamas prekes arba susiję su jų išvežimu, išskyrus mokesčius ir rinkliavas už paslaugas, kurių dydis yra apytikriai lygus suteiktų paslaugų sąnaudoms;f) "laikinasis įvežimas" — muitinės procedūra, pagal kurią tam tikros prekės gali būti įvežtos į muitų teritoriją, sąlygiškai jas atleidžiant nuo importo muitų ir mokesčių; tokios prekės turi būti įvežamos kokiam nors konkrečiam tikslui ir turi būti skirtos reeksportuoti per nustatytą laiką ir išlikti nepakeistos, išskyrus įprastą nuvertėjimą dėl jų panaudojimo;g) "garantija" — tai, kas muitinei užtikrina, kad prievolė muitinei bus įvykdyta;h) "muitinės kontrolė" — priemonės, taikomos užtikrinti reglamentų ir kitų teisės aktų laikymąsi, už kurių įgyvendinimą muitinė yra atsakinga.PRINCIPAI1. StandartasKeliautojams taikomas muitinės lengvatas reglamentuoja šio priedo nuostatos.2. StandartasNacionaliniuose įstatymuose nurodomos sąlygos, kurias reikia įvykdyti, ir muitinės formalumai, kuriuos reikia atlikti, keliautojų daiktų ir asmeniniam naudojimui skirtų transporto priemonių muitinės formalumų procedūros metu.BENDROSIOS NUOSTATOS3. StandartasMuitinė paskiria muitinės įstaigas, kuriose gali būti atliekami su keliautojais susiję formalumai. Muitinė nustato tokių muitinės įstaigų vietą, kompetenciją ir darbo valandas atsižvelgdama į geografinę padėtį ir keliautojų srauto intensyvumą.Pastabos1. Tokios muitinės įstaigos gali būti arba prie sienos, arba šalies gilumoje (pavyzdžiui, oro uoste arba pagrindinėje geležinkelio stotyje).2. Kai kuriais atvejais keliautojams suteikiamos galimybės atlikti visus būtinus muitinės formalumus tarptautiniuose traukiniuose, keltuose, kruiziniuose laivuose ir t. t.3. Kitas būdas paspartinantis keliautojų perėjimą per muitinės kontrolę, tai pirminio muitinės formalumų atlikimo patalpų įrengimas išvykimo šalyje.4. Rekomenduojama praktikaIšankstiniu atitinkamų asmenų prašymu, dėl svarbių, muitinės nuomone, priežasčių, muitinė, jei jos organizacinė struktūra leidžia, keliautojams taikomus muitinės formalumus turėtų leisti atlikti kitose vietose nei paskirtose šiam tikslui muitinės įstaigose; bet kokias su tuo susijusias išlaidas gali apmokėti atitinkamas asmuo.5. StandartasPagrindinės muitinės įstaigos, kuriose gali būti atlikti keliautojams taikomi muitinės formalumai, privalo dirbti 24 valandas per parą, kai to reikalauja srauto intensyvumas, arba, jei tai nebūtina, nurodytomis valandomis, kuriomis tikėtina, kad gali būti atvykstančių į šalį ir iš jos išvykstančių keliautojų.6. Rekomenduojama praktikaKai atitinkamos muitinės įstaigos yra prie bendros sienos, atitinkamų šalių muitinių vadovybė turėtų suderinti tokių muitinių kompetenciją ir darbo valandas.PastabaKai kuriais atvejais prie bendros sienos yra nustatyta bendra kontrolė, ir atitinkamų šalių muitinės yra įsikūrusios toje pačioje vietoje, o kartais tame pačiame pastate.7. StandartasNepažeidžiant muitinės teisės visiems keliautojams taikyti išsamią muitinės kontrolę, tokią kontrolę ji paprastai turi taikyti tik remdamasi atrankos būdu ar tam tikroms imtims.8. StandartasKeliautojai apieškomi muitinės tikslais tik išimtiniais atvejais, kai yra pagrindo įtarti kontrabandą ar kitus pažeidimus.9. StandartasKeliautojams, įvažiuojantiems į šalį ar iš jos išvažiuojantiems kelių transporto priemone arba traukiniu, leidžiama atlikti visas būtinas muitinės procedūras neišlipant iš transporto priemonės, kuria jie keliauja.10. StandartasDideliuose tarptautiniuose oro uostuose atvykstantiems keliautojams ir jų bagažui turėtų būti taikoma dviejų takų sistema, kuri bendrais bruožais apibūdinta šio priedo I priedėlyje.11. Rekomenduojama praktikaTam tinkamuose tarptautiniuose jūrų uostuose, ypač kuriuose sustoja trumpais jūrų maršrutais plaukiojantys keleiviniai laivai (pavyzdžiui, reguliariai plaukiojantys keltai), atvykstantiems keliautojams, jų bagažui ir jų asmeniniam naudojimui skirtoms transporto priemonėms turėtų būti taikoma dviejų takų sistema, kuri bendrais bruožais apibūdinta šio priedo II priedėlyje.12. StandartasŠiame priede numatytos muitinės lengvatos keliautojams taikomos, neatsižvelgiant į jų pilietybę.13. Rekomenduojama praktikaMuitinės tikslais neturėtų būti reikalaujama keliautojų sąrašo ar jų bagažo sąrašo, nesvarbu, kokia transporto priemone jie keliautų.PastabaŠi nuostata nekliudo muitinei prašyti informacijos apie tam tikra transporto priemone atvykstančių ar išvykstančių keliautojų skaičių.14. StandartasKeliautojams leidžiama žodžiu deklaruoti vežamus daiktus. Tačiau muitinė gali reikalauti, kad keliautojų vežamos prekės, kurios yra komercinio (importinio ar eksportinio) pobūdžio arba kurių kiekis ar vertė yra didesnė už nacionaliniuose įstatymuose nustatytą kiekį ar vertę, būtų deklaruojamos raštu.PastabaŠiame standarte numatyta rašytinė deklaracija gali būti deklaracija, kurios paprastai reikalaujama įvežant vartojimui skirtas prekes arba supaprastinta prekių deklaracija. Kaip deklaracijos pakaitalą, muitinė gali reikalauti pateikti komercinę sąskaitą faktūrą arba kitokį komercinį dokumentą.15. StandartasKeliautojų vežami daiktai saugomi arba laikomi muitinės nustatytomis sąlygomis, kol bus atlikta atitinkama muitinės procedūra, jos bus reeksportuotos arba kitaip išvežtos pagal nacionalinės teisės aktus, šiais atvejais:- keliautojo prašymu;- kai atitinkamoms prekėms muitinės formalumų negalima atlikti nedelsiant;- kai kitos šio priedo nuostatos tokioms prekėms netaikomos.16. StandartasBe keliautojo vykstančiam bagažui (t. y. bagažui, kuris atvyksta arba išvyksta anksčiau ar vėliau už keliautoją) taikoma tokia pati muitinės procedūra, kokia taikoma su keliautoju vykstančiam bagažui, arba kita supaprastinta muitinės procedūra.Pastabos1. Įvežimas be importo muitų ir mokesčių, kurie taikomi prekėms, išskyrus asmeninius daiktus kartu vykstančiame bagaže, nebūtinai yra taikomas tokioms prekėms, kurios yra be keliautojo vykstančiame bagaže.2. Kai reikalaujama leisti be muitų ir mokesčių įvežti prekes be keliautojo vykstančiame bagaže, muitinė gali pareikalauti įrodymų, kad atitinkamas asmuo tikrai atvyksta iš užsienio.3. Šio priedo III priedėlio nuostatos gali būti naudingos gairės sprendžiant, kokias muitinės procedūras taikyti geležinkeliu vežamam registruotam bagažui.17. StandartasĮtvirtinama nuostata, leidžianti kitam asmeniui nei keliautojas atlikti be keliautojo vykstančio bagažo muitinės formalumus.18. Rekomenduojama praktikaPrekėms, deklaruojamoms, jog jos skirtos vartojimui, vienodo tarifo apmokestinimo sistema, remiantis keliautojams taikomomis lengvatomis, turėtų būti taikoma tuo atveju, jei prekės yra nekomercinio pobūdžio ir jų bendra vertė arba kiekis neviršija sumos arba kiekio, nustatyto nacionalinės teisės aktuose. Vienodo tarifo sistema:- turėtų nustatyti tarifus visiems importo muitų ir mokesčių tipams;- neturėtų atimti galimybės prekėms taikyti įvežimo be muitų lengvatas, į kurias tokios prekės kitokiu atveju turėtų teisę;- turėtų numatyti, kad keliautojo prašymu prekėms gali būti taikomi joms numatyti importo muitų ir mokesčių tarifai, tačiau šiuo atveju muitinė gali reikalauti, kad toks tarifas būtų taikomas visoms apmuitinamoms ir apmokestinamoms prekėms; ir- neturėtų muitinei užkirsti galimybės nustatyti specialius tarifus prekėms, kurioms taikomi dideli muitai, arba net kai kurioms prekėms neleisti taikyti vienodo tarifo sistemos.PastabaLaikoma, kad įvežamos prekės yra nekomercinio pobūdžio, kai jos įvežamos tik retkarčiais ir susideda tik iš asmeniniam keliautojo ar jo šeimos naudojimui ar vartojimui skirtų daiktų, arba jas keliautojas rengiasi dovanoti šalyje, ir nei jų pobūdis, nei kiekis nerodo, kad jos įvežamos komerciniais tikslais.NUOSTATOS DĖL ĮVAŽIAVIMOa) Nerezidentai19. StandartasNerezidentų asmeniniai daiktai leidžiami įvežti laikinai. Išskyrus daiktus, už kuriuos turi būti mokami dideli muitai ir mokesčiai, tokius asmeninius daiktus leidžiama įvežti be jokių dokumentų ar garantijos.20. StandartasBe drabužių, tualeto reikmenų ir kitų akivaizdžiai asmeninio pobūdžio daiktų, asmeniniais daiktais laikomi pirmiausia:- asmeniniai papuošalai;- fotoaparatai ir filmavimo kameros kartu su pagrįstu atsarginių filmų ir pridėtinių dalių kiekiu;- nešiojamieji skaidrių ir filmų projektoriai bei jų pridėtinės dalys kartu su pagrįstu skaidrių ir filmų kiekiu;- žiūronai;- nešiojamieji muzikos instrumentai;- nešiojamieji patefonai su plokštelėmis;- nešiojamieji garso įrašymo ir atgaminimo aparatai (įskaitant diktofonus) su juostomis;- nešiojamieji radijo imtuvai;- nešiojamieji televizoriai;- nešiojamosios rašymo mašinėlės;- nešiojamosios skaičiavimo mašinėlės;- vaikiški vežimėliai;- invalidų vežimėliai;- sporto įranga, tokia kaip palapinės ir kiti stovyklavimui skirti dalykai, žvejybos įranga, alpinizmui skirta įranga, sportiniai šautuvai su amunicija, bevarikliniai dviračiai; kanojos arba baidarės, ne ilgesni kaip 5,5 metro, slidės, teniso raketės.21. StandartasBe suvartojimui skirtų produktų, kurių tam tikrą nurodytą kiekį leidžiama įvežti be muitų ir mokesčių, nerezidentams be muitų ir mokesčių įvežti leidžiama tik griežtai nekomercinio pobūdžio prekes, kurių bendra vertė yra iki 75 specialiosios skolinimosi teisės mokėjimo vienetų (SDR). Jaunesniems kaip 15 metų asmenims ar dažnai kertantiems sieną asmenims gali būti nustatyta mažesnė suma.Pastabos1. Šiame standarte numatytoms lengvatoms galima taikyti sąlygą, kad prekės būtų skirtos keliautojo ar jo šeimos asmeniniam naudojimui ar vartojimui arba būtų skirtos keliautojo dovanoms šalyje ir kad jas su savimi veža keliautojas arba jos yra vežamos jo rankiniame bagaže, arba kartu vykstančiame bagaže.2. Nerezidentams, kurie tik pravažiuoja šalį, gali būti taikomos didesnės lengvatos.22. StandartasTabako gaminių, vyno, spiritinių gėrimų ir kvepalų kiekiai, kuriuos nerezidentams leidžiama įvežti be muitų ir mokesčių:a) 200 cigarečių arba 50 cigarų, arba 250 gramų tabako, arba šių gaminių rinkinį, kurio bendras svoris yra ne didesnis kaip 250 gramų;b) 2 litrai vyno ir 1 litras spiritinių gėrimų;c) ¼ litro tualetinio vandens ir 50 gramų kvepalų.Lengvatos numatytos tabako gaminiams ir alkoholiniams gėrimams gali būti taikomos tik tam tikro amžiaus sulaukusiems asmenims. Jos negali būti taikomos arba taikomos leidžiant įvežti mažesnius kiekius tik dažnai kertantiems sieną asmenims (pavyzdžiui, pasienyje gyvenantiems asmenims, darbuotojams, kurie gyvena vienoje šalyje, o dirba kitoje šalyje, profesionaliems vairuotojams ir tarptautinio transporto ekipažų nariams).PastabaŠiame standarte numatytoms lengvatoms galima taikyti sąlygą, kad produktai yra skirti keliautojo ar jo šeimos asmeniniam naudojimui ar suvartojimui arba yra skirti keliautojo dovanoms šalyje ir kad juos su savimi veža keliautojas arba jie yra vežami jo rankiniame bagaže, arba kartu vykstančiame bagaže.23. StandartasKai nerezidento asmeniniams daiktams būtina pateikti laikinojo įvežimo deklaraciją, reikalaujamos garantijos dydis neturi viršyti mokėtinų importo muitų ir mokesčių.24. Rekomenduojama praktikaKai nerezidento asmeniniams daiktams būtina pateikti laikinojo įvežimo deklaraciją, Muitinės konvencijos dėl ATA laikinojo prekių įvežimo dokumento (1961 m. gruodžio 6 d., Briuselis) Susitariančiosios Šalys vietoj nacionalinių muitinės dokumentų ir kaip garantiją, kad bus sumokėti muitai ir mokesčiai turėtų priimti ATA dokumentą.25. StandartasKai nerezidento asmeniniams daiktams būtina pateikti laikinojo įvežimo deklaraciją, laikinojo įvežimo trukmė nustatoma pagal keliautojo buvimo šalyje laiką, jei ji nėra ilgesnė už nacionalinės teisės aktuose nustatytą trukmę.26. StandartasKeliautojo prašymu ir dėl svarbių, muitinės nuomone, priežasčių, muitinė gali pratęsti pradžioje nustatytą laikinojo įvežimo trukmę.27. StandartasĮtraukiama nuostata, leidžianti laikinai įvežtas prekes reeksportuoti per kitą muitinės įstaigą nei per kurią jos buvo įvežtos.28. StandartasNerezidentams leidžiama laikinai įvežti savo transporto priemones, skirtas privačiam naudojimui.PastabaTaip pat gali būti leidžiama laikinai įvežti gyvūnus ir nesavaeiges transporto priemones, kurias kaip transporto priemonę naudoja nerezidentai.29. StandartasDegalai įprastiniuose transporto priemonių bakuose įleidžiami be importo muitų ir mokesčių.30. StandartasLengvatos privačiam naudojimui skirtoms transporto priemonėms taikomos, neatsižvelgiant į tai, ar transporto priemonės nerezidentams priklauso nuosavybės teise, ar jie jas nuomoja ar yra pasiskolinę, ir neatsižvelgiant į tai, ar jos atvyksta anksčiau ar vėliau, ar kartu su keliautoju.31. Rekomenduojama praktikaLaikinai įvežant nerezidento transporto priemonę, skirtą privačiam naudojimui, muitinės neturėtų reikalauti nei muitinės dokumento, nei garantijos.32. Rekomenduojama praktikaKai, laikinai įvežant nerezidentų transporto priemones, skirtas privačiam naudojimui, reikalaujama muitinės dokumentų arba garantijų, muitinės turėtų pripažinti standartinius tarptautinius dokumentus ir garantijas, nurodytus, pavyzdžiui, Muitinės konvencijoje dėl ATA laikinojo prekių įvežimo dokumento (1961 m. gruodžio 6 d., Briuselis), Niujorko muitinės konvencijoje dėl kelių transporto priemonių skirtų privačiam naudojimui laikinojo įvežimo (1954 m. birželio 4 d.) ir Muitinės konvencijoje dėl orlaivių ir pramoginių laivų skirtų privačiam naudojimui laikinojo įvežimo (1956 m. gegužės 18 d.).33. StandartasNerezidentų transporto priemonių, skirtų privačiam naudojimui, bendra laikinojo įvežimo trukmė neturi būti trumpesnė kaip šeši mėnesiai.34. StandartasSuinteresuoto asmens prašymu ir dėl svarbių, muitinės nuomone, priežasčių, muitinė pratęsia pradžioje nustatytą laikinojo įvežimo trukmę.35. StandartasUžtikrinamas bet kokių atsarginių dalių, kurių reikia laikinai į šalį įvežtų privačiam naudojimui skirtų transporto priemonių remontui, laikinasis įvežimas.36. Rekomenduojama praktikaBesivadovaudamos nacionalinės teisės aktuose nustatytomis sąlygomis, muitinės neturėtų reikalauti, kad būtų reeksportuotos nerezidentų transporto priemonės, skirtos privačiam naudojimui, ar jų asmeniniai daiktai, kurie yra labai sugadinti ar sunaikinti dėl įvykusio nelaimingo atsitikimo ar dėl force majeure.b) Grįžtantys rezidentai37. StandartasGrįžtantiems rezidentams leidžiama reimportuoti be importo muitų ir mokesčių bet kokius daiktus, kuriuos jie išsivežė išvykdami iš šalies ir kurie toje šalyje buvo laisvoje apyvartoje.38. StandartasBe suvartojamų produktų, kurių tam tikrą nustatytą kiekį leidžiama įvežti be importo muitų ir mokesčių, grįžtantiems rezidentams leidžiama be importo muitų ir mokesčių įvežti tiktai nekomercinio pobūdžio prekes, kurių bendra vertė yra ne didesnė kaip 75 specialiosios skolinimosi teisės mokėjimo vienetų (SDR). Jaunesniems kaip 15 metų asmenims ir dažnai kertantiems sieną asmenims galima nustatyti mažesnę sumą.PastabaŠiame standarte numatytoms lengvatoms galima taikyti sąlygą, kad prekės yra skirtos keliautojo ar jo šeimos asmeniniam naudojimui ar suvartojimui arba yra skirtos keliautojo dovanoms šalyje ir kad jas su savimi veža keliautojas arba jos yra vežamos jo rankiniame bagaže, arba kartu vykstančiame bagaže.39. StandartasTabako gaminių, vyno, spiritinių gėrimų ir kvepalų kiekiai, kuriuos grįžtantiems rezidentams leidžiama įvežti be muitų ir mokesčių:a) 200 cigarečių arba 50 cigarų, arba 250 gramų tabako, arba šių gaminių rinkinį, kurio bendras svoris yra ne didesnis kaip 250 gramų;b) 2 litrus vyno ir 1 litrą spiritinių gėrimų;c) ¼ litro tualetinio vandens ir 50 gramų kvepalų.Lengvatos numatytos tabako gaminiams ir alkoholiniams gėrimams gali būti taikomos tik tam tikro amžiaus sulaukusiems asmenims. Jos negali būti taikomos tik dažnai kertantiems sieną asmenims arba, jei taikomos, leidžiama įvežti mažesnius kiekius (pavyzdžiui, pasienyje gyvenantiems asmenims, darbuotojams, kurie gyvena vienoje šalyje, o dirba kitoje šalyje, profesionaliems vairuotojams ir tarptautinio transporto ekipažų nariams).PastabaŠiame standarte numatytoms lengvatoms galima taikyti sąlygą, kad produktai yra skirti keliautojo ar jo šeimos asmeniniam naudojimui ar suvartojimui arba yra skirti keliautojo dovanoms šalyje ir kad juos su savimi veža keliautojas arba jie yra vežami jo rankiniame bagaže, arba kartu vykstančiame bagaže.IŠVYKIMO NUOSTATOS40. StandartasMuitinės formalumai taikomi išvykstantiems keliautojams turi būti kuo paprastesni, o kai įmanoma, ir visai panaikinti.PastabaMuitinės formalumai gali būti būtini, pavyzdžiui, atleidžiant nuo tarptautinių muitų ir mokesčių arba juos grąžinant.41. StandartasKeliautojams leidžiama išvežti prekes komerciniais tikslais, atlikus visus būtinus formalumus ir užmokėjus visus eksporto muitus ir mokėtinus mokesčius.42. StandartasIšvykstančių iš šalies rezidentų prašymu, muitinės imasi būtinų priemonių identifikuoti tam tikrus daiktus, tuo būdu palengvinant jų reimportavimą be muitų ir mokesčių.PastabaTokiomis priemonėmis paprastai nustatomi požymiai, pagal kuriuos galima identifikuoti daiktus, aprašant tuos daiktus ar jų žymas, numerius ar kitus neatskiriamai prie jų pritvirtintus ženklus arba pritvirtinant prie jų muitinės ženklus ar plombas.43. StandartasIšvykstančių iš šalies rezidentų asmeniniams daiktams ir jų privačioms transporto priemonėms taikyti laikinojo išvežimo procedūrą, pagal muitinės dokumentus, reikalaujama tik išimtiniais atvejais.44. StandartasGarantijos, kurias nerezidentai pateikė už laikinai į šalį įvežtas prekes, grąžinamos tas prekes reeksportuojant, neatsižvelgiant į tai, per kokią muitinės įstaigą jos reeksportuojamos.45. Rekomenduojama praktikaJei buvo pateikta piniginė garantija, turėtų būti numatyta, kad ji turi būti grąžinta toje muitinės įstaigoje per kurią reeksportuojama, net ir tuo atveju, jei prekės buvo įvežtos ne per tą muitinės įstaigą.TRANZITINIAI KELEIVIAI46. StandartasTranzitiniams keleiviams, kurie neišvyksta iš tranzito teritorijos, nereikia pereiti jokios muitinės kontrolės.PastabaŠi nuostata nekliudo muitinei stebėti tranzito zonas ir imtis būtinų priemonių, kai įtariamas muitinės pažeidimas.INFORMACIJA APIE KELIAUTOJAMS TAIKOMAS MUITINĖS LENGVATAS47. StandartasMuitinės užtikrina, kad visa svarbi informacija apie keliautojams taikomas muitinės lengvatas būtų lengvai prieinama bet kuriam suinteresuotam asmeniui.48. StandartasInformacija apie keliautojams taikomą atleidimą nuo muitų ir mokesčių bei tam būtinus muitinės formalumus, turi būti pateikta keliautojams jų prašymu, prieš jiems išvykstant iš savo šalies arba, kai praktiškai įmanoma, kelionės metu.Pastabos1. Tokią informaciją keliautojams galima pateikti laivuose, orlaiviuose ar tarptautiniuose traukiniuose.2. Tokią informaciją keliautojams taip pat galima pateikti brošiūromis ir atitinkamai išdėstyti atvykimo ir išvykimo vietose.49. Rekomenduojama praktikaInformacija apie keliautojams taikomas muitinės lengvatas turėtų būti atspausdinta atitinkamos šalies valstybine kalba arba valstybinėmis kalbomis ir bet kuria kita kalba, jei tai būtų naudinga.--------------------------------------------------I PRIEDĖLISNuostatos dėl dviejų takų sistemos skirtos oro transportu atvykstančių keliautojų ir jų bagažo muitinės formalumų atlikimuiDviejų takų arba "raudona/žalia" sistema — tai supaprastinta muitinės kontrolė, kuri leidžia muitinėms pagerinti keleivių srautą tarptautiniuose oro uostuose ir efektyviai susitvarkyti su didėjančiu keleivių skaičiumi, nemažinant kontrolės efektyvumo ir nedidinant muitinės darbuotojų skaičiaus. Ji nėra būtinai nesuderinama su kitų kontrolės priemonių, pavyzdžiui, valiutos keitimo kontrolės, taikymu, nebent, dėl tam tikrų aplinkybių, reikėtų nuodugniai patikrinti visus keleivius ir jų bagažą.Dviejų takų sistema turėtų būti taikoma taip, kaip aprašyta toliau:1. Sistema keleiviams leidžia pasirinkti vieną iš dviejų takų;a) vieną (žaliąjį taką) keleiviams, kurie su savimi neturi jokių daiktų arba tik daiktus, kuriuos galima įvežti be importo muito ir mokesčių ir kuriems netaikomi jokie importo draudimai ar apribojimai; irb) kitą (raudonąjį taką) kitiems keleiviams.2. Kiekvienas takas turi būti aiškiai ir skiritingai pažymėtas, kad keleiviai lengvai suprastų, kurį pasirinkti. Esminis skiriamasis žymėjimas yra:a) 1 punkto a papunktyje nurodytam takui — žalias taisyklingas aštuonkampis ir žodžiai "Deklaruotinų daiktų nėra" ("Nothing to declare", "Rien à déclarer");b) 1 punkto b papunktyje nurodytam takui — raudonas keturkampis ir žodžiai "Deklaruotini daiktai" ("Goods to declare", "Marchandises à déclarer").Be to, takai turėtų būti pažymėti užrašu, kuriame būtų žodis "muitinė" ("customs", "Douane").3. 2 punkte nurodyti tekstai turi būti anglų ir (arba) prancūzų kalbomis ir bet kuria kita kalba ar kalbomis, kurias tikslinga vartoti atitinkamame oro uoste.4. Keleiviai turi būti pakankamai gerai informuoti, kad galėtų pasirinkti vieną iš takų. Todėl svarbu, kad:a) keleiviai būtų informuoti apie sistemos veikimą ir apie daiktų pobūdį bei kiekį, kuriuos jie gali turėti su savimi pasirinkę žaliąjį taką. Informacija gali būti pateikta plakatuose ar skyduose oro uoste, arba lapeliuose, išdėstytuose oro uoste visiems prieinamose vietose arba platinamuose per kelionių agentūras, oro linijų kompanijas ar kitas suinteresuotas struktūras;b) kelias į pasirinktą taką būtų aiškiai pažymėtas.5. Takai išdėstomi už bagažo atsiėmimo vietos, kad keleiviai, pasirinkdami taką, turėtų visą kartu vežamą bagažą. Be to, takai turėtų būti taip išdėstyti, kad keleivių kelias nuo tos vietos iki išėjimo iš oro uosto būtų kuo tiesesnis.6. Nuotolis nuo bagažo atsiėmimo vietos iki įėjimo į takus turi būti pakankamas, kad keleiviai galėtų apsispręsti, kurį taką pasirinkti, ir eiti link jo nesudarydami grūsties.7. Žaliąjį taką pasirinkusiems keleiviams nereikia atlikti jokių kitų muitinės formalumų, nebent jie būtų tikrinami atsitiktinės atrankos būdu; raudonojo tako keleiviai atlieka būtinus muitinės formalumus.--------------------------------------------------II PRIEDĖLISNUOSTATOS DĖL Dviejų takų sistemos skirtos jūrų transportu atvykstančių keliautojų, jų bagažo ir transporto priemonių muitinės formalumų atlikimuiDviejų takų arba "raudona/žalia" sistema — tai supaprastinta muitinės kontrolės sistema, kurią galima taikyti jūrų transportu atvykstančių keleivių, jų bagažo ir transporto priemonių muitinės formalumų atlikimui. Sistema ypač taikytina trumpų kelionių jūra keleiviams, keliaujantiems, pavyzdžiui, reguliariai kursuojančiais keltais. Ji gali padėti pagerinti keleivių srautą tarptautiniuose jūrų uostuose ir efektyviai susitvarkyti su didėjančiu keleivių skaičiumi, nemažinant kontrolės efektyvumo ir nedidinant muitinės darbuotojų skaičiaus. Ji nėra būtinai nesuderinama su kitų kontrolės priemonių, pavyzdžiui, valiutos keitimo ir tarptautinių motorinių transporto priemonių draudimo pažymėjimų kontrolės, taikymu, nebent dėl tam tikrų aplinkybių būtų nuodugniai tikrinami visi keleiviai, jų bagažas ir transporto priemonės.Dviejų takų sistema turėtų būti taikoma taip, kaip aprašyta toliau.1. Sistema keleiviams, nesvarbu, ar jie važiuotų savo transporto priemone, ar ne, leidžia pasirinkti vieną iš dviejų takų:a) vieną (žaliąjį taką) keleiviams, kurie su savimi neturi jokių daiktų arba tik daiktus, kuriuos galima įvežti be importo muito ir mokesčių ir kuriems netaikomi jokie importo draudimai ar apribojimai; irb) kitą (raudonąjį taką) kitiems keleiviams.2. Kiekvienas takas turi būti aiškiai ir skiritingai pažymėtas, kad keleiviai lengvai suprastų, kurį pasirinkti. Esminis skiriamasis žymėjimas yra:a) 1 punkto a papunktyje nurodytam takui — žalias taisyklingas aštuonkampis ir žodžiai "Deklaruotinų daiktų nėra" ("Nothing to declare", "Rien à déclarer");b) 1 punkto b papunktyje nurodytam takui — raudonas keturkampis ir žodžiai "Deklaruotini daiktai" ("Goods to declare", "Marchandises à déclarer").Be to, takai turėtų būti pažymėti užrašu, kuriame būtų žodis "muitinė" ("customs", "Douane").3. 2 punkte nurodyti tekstai turi būti anglų ir (arba) prancūzų kalbomis ir bet kuria kita kalba ar kalbomis, kurios laikytinos būtinomis.4. Kai keleiviai važiuoja savo transporto priemone, siekiant palengvinti muitinės formalumų atlikimo procedūras ir nukreipti transporto priemones į reikiamą važiuojamąją juostą, kiekvienos motorinės transporto priemonės vairuotojui gali būti išduodami raudoni ir žali lipdukai su ženklais, nurodytais 2 punkto a ir b papunkčiuose, kuriuos prašoma pritvirtinti prie transporto priemonės priekinio stiklo:a) žalias lipdukas — kai pati motorinė transporto priemonė ir visi joje esantys daiktai, įskaitant daiktus, priklausančius transporto priemonės keleiviams, ir daiktus, kuriuos jie veža, gali būti įvežti be muitinės formalumų, ir jiems netaikomi jokie importo draudimai ar apribojimai; irb) raudonas lipdukas kitais atvejais.5. Keleiviai privalo būti pakankamai gerai informuoti, kad galėtų pasirinkti vieną iš takų ir atitinkamais atvejais raudoną ar žalią lipduką. Todėl svarbu, kad:a) keleiviai būtų informuoti apie apie sistemos veikimą ir apie daiktų pobūdį bei kiekį, kuriuos jie gali turėti pasirinkę žaliąjį taką. Informacija gali būti pateikta plakatuose ar skyduose jūrų uoste, arba lapeliuose, išdėstytuose išsilaipinimo uoste visiems prieinamose vietose, laivo denyje arba platinamuose per kelionių agentūras, laivų kompanijas ar kitas suinteresuotas struktūras;b) naudojant 4 punkte nurodytus raudonus ir žalius lipdukus, kiekvienos transporto priemonės vairuotojui lipdukai būtų išduodami prieš atvykstant į atvykimo uostą;c) kelias į pasirinktą taką būtų aiškiai pažymėtas ženklais.6. Takai išdėstomi už bagažo atsiėmimo vietos, kad keleiviai, pasirinkdami taką, turėtų visą kartu vežamą bagažą. Be to, takai turėtų būti taip išdėstyti, kad keleivių kelias nuo tos vietos iki išėjimo iš jūrų uosto būtų kuo tiesesnis.7. Nuotolis nuo laivo arba bagažo atsiėmimo vietos iki įėjimo į takus turi būti pakankamas, kad keleiviai galėtų apsispręsti, kurį taką pasirinkti, ir eiti link jo nesudarydami grūsties.8. Žaliąjį taką pasirinkusiems keleiviams nereikia atlikti jokių kitų muitinės formalumų, nebent jie būtų tikrinami atsitiktinės atrankos būdu; raudonajame take keleiviai atlieka visus būtinus muitinės formalumus.9. Galima laikyti, kad sistema, kurioje yra tik viena važiuojamoji juosta, bet transporto priemonės su raudonais lipdukais arba transporto priemonės, kurios yra parenkamos atsitiktinės atrankos būdu, yra nukreipiamos į paskirtą stovėjimo aikštelę, atitinka dviejų takų sistemos reikalavimus.--------------------------------------------------III PRIEDĖLISNuostatos dėl geležinkeliu vežamo registruoto bagažo tvarkosEfektyviai ir operatyviai tvarkyti geležinkeliu vežamą registruotą bagažą gali padėti šių nuostatų taikymas:1. Atiduodami geležinkelio tarnybai savo bagažą ir jį registruodami, keleiviai turi turėti galimybę pateikti deklaraciją šiame priedėlyje numatyta forma (arba kitokios tinkamai susitartos pritaikytos formos deklaraciją), kad pagreitintų muitinės formalumus.2. Muitinės numato realius rašytinės deklaracijos pranašumus, kuriais skatintų keleivius naudoti šią procedūrą, kuri muitinei suteikia didesnes garantijas.3. Geležinkelio tarnyba deklaraciją pateikia šalių iš kurių išvykstama ir į kurias atvykstama muitinėms, kai to yra reikalaujama.4. Laikoma, kad rašytinė deklaracija pakeičia deklaraciją, kurios paprastai reikalaujama iš keleivių, ir turi tokią pat galią.5. Muitinės, kiek įmanoma, netikrina rašytinėje deklaracijoje nurodyto bagažo turinio.6. Tuojau pat, kai perkertama siena, muitinės institucijos stengiasi išleisti kuo didesnėmis įmanomomis proporcijomis registruoto su rašytinėmis deklaracijomis keliaujančio bagažo, kurio nereikia niekaip tikrinti, kad jį būtų galima tuojau pat perduoti geležinkeliams, persiuntimui į paskirties vietą.7. Kai muitinės institucijos parenka bagažą patikrinimui, turi būti galima tokį patikrinimą atlikti muitinės įstaigoje, kuri yra arčiausiai keleivio atvykimo vietos. Tuo tikslu turėtų būti kuo daugiau muitinės įstaigų, kurios turi įgaliojimus atlikti registruoto bagažo muitinės formalumų atlikimą.8. Bagažas sulaikomas prie sienos tik išimtiniais atvejais, pavyzdžiui, kai padaromas teisės pažeidimas ar esant rimtam klastotės įtarimui.9. Muitinės institucijos gali laisvai taikyti tokias kontrolės priemones, kurių, jų nuomone, reikia siekiant užkirsti kelią piktnaudžiavimui.10. Siekiant palengvinti keleiviams atsiimti bagažą, būtina stiprinti muitinės institucijų ir geležinkelių bendradarbiavimą, ypač nustatant valandas, kuriomis gali būti atliekamos bagažo muitinės formalumų procedūros.11. Svarstytina galimybė perduoti geležinkeliams atsakomybę tikrinti rašytinių deklaracijų tikslumą, ypač kai prašoma grąžinti bagažą tuo metu, kai muitinė uždaryta, arba stotyje, kurioje muitinė neteikia savo paslaugų.+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------Bendrijos pareiškiamos išlygos dėl Tarptautinės muitinės procedūrų supaprastinimo ir suderinimo konvencijos F.3 priedo1. Bendroji išlyga (bendroji pastaba)Bendrijos teisės aktai iš esmės atitinka šio priedo nuostatas. Tačiau valstybės narės prireikus pareiškia savo pačių išlygas, kai Bendrijos teisės aktai suteikia joms galimybę tam tikrais atvejais išlaikyti nacionalinės teisės nuostatas.2. Standartai 21 ir 38"Bendrijos teisės aktai numato atleisti nuo importo muitų aptariamas prekes, jei jų vertė yra ne didesnė kaip 45 ekiu (Europos valiutos vienetų) kiekvienam keleiviui, atvykstančiam iš valstybės, nepriklausančios Europos bendrijai. Be kiekybinių apribojimų, nurodytų 22 ir 39 standartuose, Bendrijos teisės aktai numato nuo mokesčio atleisti šiuos didžiausius įvežamus kavos ir arbatos kiekius:a)kava: | 500 gramų |arba | |kavos ekstraktai ir esencijos: | 200 gramų |b)arbata: | 100 gramų |arba | |arbatos ekstraktai ir esencijos: | 40 gramų" |.3. Standartas 44 ir rekomenduojama praktika 45"Šios nuostatos taikomos ne visais atvejais, ypač kai procedūra atliekama muitinėse, esančiose skirtingose valstybėse narėse. Taikant šias nuostatas, Beneliukso ekonominės sąjungos teritorija laikoma vienos valstybės narės teritorija".--------------------------------------------------


title: 1981 m. gegužės 19 d. Tarybos sprendimas dėl Protokolo dėl bendradarbiavimo kovojant su Viduržemio jūros teršimu nafta ir kitomis kenksmingomis medžiagomis avarijos atveju pasirašymo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31981D0420

Oficialusis leidinys L 162 , 19/06/1981 p. 0004 - 0013 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 11 tomas 10 p. 0005  specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 15 tomas 3 p. 0017  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 11 tomas 10 p. 0005  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 15 tomas 3 p. 0017

		Tarybos sprendimas1981 m. gegužės 19 d.dėl Protokolo dėl bendradarbiavimo kovojant su Viduržemio jūros teršimu nafta ir kitomis kenksmingomis medžiagomis avarijos atveju pasirašymo(81/420/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 235 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [1],kadangi savo 1978 m. balandžio 7 ir 8 d. posėdyje Kopenhagoje Europos Vadovų Taryba nusprendė, kad vienu iš pagrindinių savo tikslų Bendrija turi laikyti jūros taršos, ypač angliavandeniliais, prevenciją bei kontrolę ir Komisijos siūlymu paprašė Tarybos ir valstybių narių nedelsiant įdiegti Bendrijoje atitinkamas priemones ir patvirtinti bendrą atitinkamų tarptautinių institucijų poziciją, ypač dėl tyrimų ir veiksmingų taršos kontrolės priemonių įdiegimo,kadangi Europos Bendrijų veiksmų programos dėl aplinkos [2] pabrėžia, kaip svarbu Bendrijai kovoti su jūros tarša bendrai, numato inter alia Bendrijos veiksmus kovojant su tarša, sukelta transporto bei laivybos, ir nurodo, kad jūros vandenų apsauga siekiant išlaikyti gyvybiškai būtiną ekologinę pusiausvyrą yra prioritetinis uždavinys;kadangi 1976 m. vasario 16 d. Barselonos konvencija dėl Viduržemio jūros apsaugos nuo teršimo nustato inter alia, kad reikia imtis visų būtinų priemonių užtikrinti bendradarbiavimą kovojant su Viduržemio jūros teršimu nafta ir kitomis kenksmingomis medžiagomis avarijos atveju;kadangi Barselonos konvencijos 24 straipsnyje nurodoma, kad Konvenciją ir jos protokolus gali pasirašyti Europos ekonominė bendrija; kadangi pastaroji jau pasirašė Konvenciją dėl Viduržemio jūros apsaugos nuo teršimo ir Protokolą dėl Viduržemio jūros apsaugos nuo teršimo iš laivų ir orlaivių išmetamomis atliekomis;kadangi Protokolas dėl bendradarbiavimo kovojant su Viduržemio jūros teršimu nafta ir kitomis kenksmingomis medžiagomis avarijos atveju numato šalių bendradarbiavimą rengiant avarinius planus, propaguojant jūros teršimo angliavandeniliais kontrolės metodus, platinant informaciją apie išteklių organizavimą ir naujus taršos prevencijos bei kontrolės ir atitinkamų tyrimo programų rengimo metodus;kadangi būtina, kad Bendrija prisijungtų prie protokolo pagal Barselonos konvencijos 26 straipsnį, jei bendros rinkos struktūra bus naudojama siekiant vieno iš Bendrijos aplinkos ir gyvenimo kokybės apsaugos tikslų; kadangi Sutartyje nėra nuostatos dėl įgaliojimo imtis tokių veiksmų;kadangi Bendrijai būtina prisijungti prie minėto protokolo tam, kad ji galėtų dalyvauti keičiantis informacija bei atliekant bendrus tyrimus ir taip siektų pirmiau minėto tikslo kartu su valstybėmis narėmis ir nepakenkiant jų veiklai pagal Barselonos konvencijos sistemą; kadangi šiuo sprendimu nepakenkiama būsimiems Bendrijos veiksmams;kadangi minėtame protokole numatyta keistis informacija, atlikti bendrus tyrimus ir bendradarbiauti jūroje, kas dėl savo pobūdžio nenustato bendrųjų taisyklių, kurioms galėtų turėti įtakos šios srities susitarimai, kuriuos valstybės narės gali pageidauti sudaryti,NUSPRENDĖ:1 straipsnisEuropos ekonominės bendrijos vardu Protokolas dėl bendradarbiavimo kovojant su Viduržemio jūros teršimu nafta ir kitomis kenksmingomis medžiagomis avarijos atveju patvirtinamas.Protokolo tekstas pateikiamas šio sprendimo priede.2 straipsnisTarybos pirmininkas turi pateikti stojimo dokumentus, kaip numatyta Barselonos konvencijos 26 straipsnyje.Priimta Briuselyje, 1981 m. gegužės 19 d.Tarybos varduPirmininkasD. F. van der Mei[1] OL C 28, 1981 2 9, p. 55.[2] OL C 112, 1973 12 20, p. 1 ir OL C 139, 1977 6 13, p. 1.--------------------------------------------------Protocolconcerning cooperation in combating pollution of the Mediterranean Sea by oil and other harmful substances in cases of emergencyTHE CONTRACTING PARTIES TO THE PRESENT PROTOCOL,BEING PARTIES to the Convention for the Protection of the Mediterranean Sea against Pollution,RECOGNIZING that grave pollution of the sea by oil and other harmful substances in the Mediterranean Sea area involves a danger for the coastal States and the marine ecosystem,CONSIDERING that the cooperation of all the coastal States of the Mediterranean is called for to combat this pollution,BEARING IN MIND the International Convention for the Prevention of Pollution from Ships, 1973, the International Convention relating to Intervention on the High Seas in Cases of Oil Pollution Casualties, 1969, as well as the Protocol relating to Intervention on the High Seas in Cases of Marine Pollution by Substances Other than Oil, 1973,FURTHER TAKING INTO ACCOUNT the International Convention on Civil Liability for Oil Pollution Damage, 1969,HAVE AGREED AS FOLLOWS:Article 1The Contracting Parties to this Protocol (hereinafter referred to as "the Parties") shall cooperate in taking the necessary measures in cases of grave and imminent danger to the marine environment, the coast or related interests of one or more of the Parties due to the presence of massive quantities of oil or other harmful substances resulting from accidental causes or an accumulation of small discharges which are polluting or threatening to pollute the sea within the area defined in Article 1 of the Convention for the Protection of the Mediterranean Sea against Pollution (hereinafter referred to as "the Convention").Article 2For the purpose of this Protocol, the term "related interests" means the interests of a coastal State directly affected or threatened and concerning, among others:(a) activities in coastal waters, in ports or estuaries, including fishing activities;(b) the historical and tourist appeal of the area in question, including water sports and recreation;(c) the health of the coastal population;(d) the preservation of living resources.Article 3The Parties shall endeavour to maintain and promote, either individually or through bilateral or multilateral cooperation, their contingency plans and means for combating pollution of the sea by oil and other harmful substances. These means shall include, in particular, equipment, ships, aircraft and manpower prepared for operations in cases of emergency.Article 4The Parties shall develop and apply, either individually or through bilateral or multilateral cooperation, monitoring activities covering the Mediterranean Sea area in order to have as precise information as possible on the situations referred to in Article 1 of this Protocol.Article 5In the case of release or loss overboard of harmful substances in packages, freight containers, portable tanks or road and rail tank wagons, the Parties shall cooperate as far as practicable in the salvage and recovery of such substances so as to reduce the danger of pollution of the marine environment.Article 61. Each Party undertakes to disseminate to the other Parties information concerning:(a) the competent national organization or authorities responsible for combating pollution of the sea by oil and other harmful substances;(b) the competent national authorities responsible for receiving reports of pollution of the sea by oil and other harmful substances and for dealing with matters concerning measures of assistance between Parties;(c) new ways in which pollution of the sea by oil and other harmful substances may be avoided, new measures of combating pollution and the development of related research programmes.2. Parties which have agreed to exchange information directly between themselves shall nevertheless communicate such information to the regional centre. The latter shall communicate this information to the other Parties and, on a basis of reciprocity, to coastal States of the Mediterranean Sea area which are not Parties to this Protocol.Article 7The Parties undertake to coordinate the utilization of the means of communication at their disposal in order to ensure, with the necessary speed and reliability, the reception, transmission and dissemination of all reports and urgent information which relate to the occurrences and situations referred to in Article 1. The regional centre shall have the necessary means of communication to enable it to participate in this coordinated effort and, in particular, to fulfil the functions assigned to it by paragraph 2 of Article 10.Article 81. Each Party shall issue instructions to the masters of ships flying its flag and to the pilots of aircraft registered in its territory requiring them to report by the most rapid and adequate channels in the circumstances, and in accordance with Annex I to this Protocol, either to a Party or to the regional centre:(a) all accidents causing or likely to cause pollution of the sea by oil or other harmful substances;(b) the presence, characteristics and extent of spillages of oil or other harmful substances observed at sea which are likely to present a serious and imminent threat to the marine environment or to the coast or related interests of one or more of the Parties.2. The information collected in accordance with paragraph 1 shall be communicated to the other Parties likely to be affected by the pollution:(a) by the Party which has received the information, either directly or preferably, through the regional centre; or(b) by the regional centre.In case of direct communication between Parties, the regional centre shall be informed of the measures taken by these Parties.3. In consequence of the application of the provisions of paragraph 2, the Parties are not bound by the obligation laid down in Article 9, paragraph 2, of the Convention.Article 91. Any Party faced with a situation of the kind defined in Article 1 of this Protocol shall:(a) make the necessary assessments of the nature and extent of the casualty or emergency or, as the case may be, of the type and approximate quantity of oil or other harmful substances and the direction and speed of drift of the spillage;(b) take every practicable, measure to avoid or reduce the effects of pollution;(c) immediately inform all other Parties, either directly or through the regional centre, of these assessments and of any action which it has taken or which it intends to take to combat the pollution;(d) continue to observe the situation for as long as possible and report thereon in accordance with Article 8.2. Where action is taken to combat pollution originating from a ship, all possible measures shall be taken to safeguard the persons present on board and, to the extent possible, the ship itself. Any Party which takessuch action shall inform the Inter-Governmental Maritime Consultative Organization.Article 101. Any Party requiring assistance for combating pollution by oil or other harmful substances polluting or threatening to pollute its coasts may call for assistance from other Parties, either directly or through the regional centre referred to in Article 6, starting with the Parties which appear likely to be affected by the pollution. This assistance may comprise, in particular, expert advice and the supply to, or placing at the disposal of, the Party concerned of products, equipment and nautical facilities. Parties so requested shall use their best endeavours to render this assistance.2. Where the Parties engaged in an operation to combat pollution cannot agree on the organization of the operation, the regional centre may, with their approval, coordinate the activity of the facilities put into operation by these Parties.Article 11The application of the relevant provisions of Articles 6, 7, 8, 9 and 10 of this Protocol relating to the regional centre shall be extended, as appropriate, to sub-regional centres in the event of their establishment, taking into account their objectives and functions and their relationship with the said regional centre.Article 121. Ordinary meetings of the Parties to this Protocol shall be held in conjunction with ordinary meetings of the Contracting Parties to the Convention, held pursuant to Article 14 of the Convention. The Parties to this Protocol may also hold extraordinary meetings as provided in Article 14 of the Convention.2. It shall be the function of the meetings of the Parties to this Protocol, in particular:(a) to keep under review the implementation of this Protocol, and to consider the efficacy of the measures adopted and the need for any other measures, in particular in the form of Annexes;(b) to review and amend as required any Annex to this Protocol;(c) to discharge such other functions as may be appropriate for implementation of this Protocol.Article 131. The provisions of the Convention relating to any Protocol shall apply with respect to the present Protocol.2. The rules of procedure and the financial rules adopted pursuant to Article 18 of the Convention shall apply with respect to this Protocol, unless the Parties to this Protocol agree otherwise.In witness whereof the undersigned, being duly authorized by their respective Governments, have signed this Protocol.Done at Barcelona on 16 February 1976 in a single copy in the Arabic, English, French and Spanish languages, the four texts being equally authoritative.--------------------------------------------------Protocolerelatif à la coopération en matière de lutte contre la pollution de la mer Méditerranée par les hydrocarbures et autres substances nuisibles en cas de situation critiqueLES PARTIES CONTRACTANTES AU PRÉSENT PROTOCOLE,ÉTANT PARTIES à la convention pour la protection de la mer Méditerranée contre la pollution,RECONNAISSANT qu'une pollution grave des eaux de la zone de la mer Méditerrannée par les hydrocarbures et autres substances nuisibles peut créer un danger pour les États riverains et les écosystèmes marins,ESTIMANT que la lutte contre cette pollution appelle la coopération de tous les États riverains de la Méditerranée,AYANT À L'Esprit la convention internationale de 1973 pour la prévention de la pollution par les navires, la convention internationale de 1969 sur l'intervention en haute mer en cas d'accident entraînant ou pouvant entraîner une pollution par les hydrocarbures, ainsi que le protocole de 1973 sur l'intervention en haute mer en cas de pollution par des substances autres que des hydrocarbures,TENANT COMPTE ÉGALEMENT de la convention internationale de 1969 sur la responsabilité civile pour les dommages dus à la pollution par les hydrocarbures,SON CONVENUES DE CE QUI SUIT:Article premierLes parties contractantes au présent protocole (ci-après dénommées "les parties") coopèrent pour prendre les dispositions nécessaires au cas où la présence massive, d'origine accidentelle ou résultant d'un effet cumulatif, d'hydrocarbures ou. d'autres substances nuisibles polluant ou risquant de polluer les eaux de la zone définie à l'article 1er de la convention pour la protection de la mer Méditerranée contre la pollution (ci-après dénommée "la convention"), constitue un danger grave et imminent pour le milieu marin, les côtes ou les intérêts connexes d'une ou plusieurs parties.Article 2Aux fins du présent protocole, l'expression "intérêts connexes"s'entend des intérêts d'un État riverain directement affecté ou menacé et qui ont trait, entre autres:a) aux activités maritimes côtières, portuaires ou d'estuaires, y compris les activités des pêcheries;b) à l'attrait historique et touristique, y compris les sports aquatiques et autres activités récréatives, de la région considérée;c) à la santé des populations côtières;d) à la conservation des ressources vivantes.Article 3Les parties s'efforcent de maintenir et de promouvoir, soit individuellement, soit en coopération bilatérale ou multilatérale, leurs plans d'urgence et leurs moyens de lutte contre la pollution de la mer par les hydrocarbures et autres substances nuisibles. Ces moyens comprennent notamment les équipements, les navires, les aéronefs et les personnels nécessaires aux opérations en cas de situation critique.Article 4Les parties développent et mettent en œuvre, soit individuellement, soit en coopération bilatérale ou multilatérale, une surveillance active de la zone de la mer Méditerranée afin d'avoir une connaissance aussi précise que possible des faits définis à l'article 1er du présent protocole.Article 5En cas de jet ou de chute à la mer de substances nuisibles en colis, conteneurs, citernes mobiles, camions-citernes ou wagons citernes, les parties s'engagent à coopérer dans la mesure du possible à leur sauvetage et à leur récupération de manière à réduire les risques de pollution du milieu marin.Article 61. Chaque partie s'engage à diffuser aux autres parties des informations concernant:a) l'organisation nationale ou les autorités nationales compétentes en matière de lutte contre la pollution de la mer par les hydrocarbures et autres substances nuisibles;b) les autorités nationales compétentes chargées de recevoir les informations concernant la pollution de la mer par les hydrocarbures et autres substances nuisibles et de traiter des affaires d'assistance entre les parties;c) les méthodes nouvelles en matière de prévention de la pollution de la mer par les hydrocarbures et autres substances nuisibles, les procédés nouveaux pour combattre la pollution, et le développement de programmes de recherches y afférents.2. Les parties qui, le cas échéant, sont convenues d'échanger directement entre elles ces informations sont néanmoins tenues de les communiquer au centre régional. Ce dernier en assure la communication aux autres parties et, sous réserve de réciprocité, aux États riverains de la zone de la mer Méditerranée qui ne sont pas parties au présent protocole.Article 7Les parties s'engagent à coordonner l'utilisation des moyens de communication dont elles disposent pour assurer, avec la fiabilité et la rapidité nécessaires, la réception, la transmission et la diffusion de tous rapports et informations urgentes relatifs aux faits et situations définis à l'article 1er. Le centre régional sera doté des moyens de communication qui lui permettront de participer à cet effort coordonné et, notamment, de remplir les fonctions qui lui sont assignées par le paragraphe 2 de l'article 10.Article 81. Chaque partie fait donner aux capitaines de navires battant son pavillon et aux pilotes d'aéronefs immatriculés sur son territoire des instructions les invitant à signaler à une partie ou au centre régional, par les voies les plus rapides et les plus adéquates compte tenu des circonstances, et conformément à l'annexe I du présent protocole:a) tous les accidents causant ou pouvant causer une pollution des eaux de la mer par les hydrocarbures et autres substances nuisibles;b) la présence, les caractéristiques et l'étendue des nappes d'hydrocarbures ou de substances nuisibles repérées en mer et de nature à constituer une menace grave et imminente pour le milieu marin, pour les côtes ou les intérêts connexes d'une ou plusieurs parties.2. Les informations recueillies conformément au paragraphe 1 sont communiquées aux autres parties susceptibles d'être affectées par la pollution:a) soit par la partie ayant reçu ces informations - directement ou, de préférence, par l'intermédiaire du centre;b) soit par le centre régional.En cas de communication directe entre parties, le centre régional sera informé des dispositions prises par ces parties.3. En conséquence de l'application des dispositions du paragraphe 2, les parties ne sont pas tenues à l'obligation prévue à l'article 9 paragraphe 2 de la convention.Article 91. Toute partie confrontée à une situation de la nature de celle définie à l'article 1er du présent protocole doit:a) faire les évaluations nécessaires concernant la nature et l'importance de l'accident ou de la situation nécessitant des mesures d'urgence ou, le cas échéant, le type et la quantité approximative des hydrocarbures ou autres substances nuisibles, ainsi que la direction et la vitesse de dérive des nappes;b) prendre toutes mesures susceptibles d'éliminer ou de réduire les effets résultant de la pollution;c) informer immédiatement les autres parties, soit directement, soit par l'intermédiaire du centre régional, de ces évaluations et de toute action entreprise ou prévue pour lutter contre la pollution;d) continuer à observer la situation aussi longtemps que possible et faire rapport conformément à l'article 8.2. En cas d'action pour combattre la pollution provenant d'un navire, toutes les mesures possibles devront être prises pour sauvegarder les personnes présentes à bord et, autant que faire se peut, le navire lui-même. Toute partie qui entreprend une telle action doit en informer l'Organisationintergouvernementale consultative de la navigation maritime.Article 101. Toute partie ayant besoin d'assistance pour une opération de lutte contre la pollution par les hydrocarbures ou autres substances nuisibles polluant ou menaçant de polluer ses côtes peut demander, soit directement, soit par l'intermédiaire du centre régional visé à l'article 6, le concours d'autres parties, celles qui sont susceptibles d'être également affectées par la pollution étant sollicitées en premier lieu. Ce concours peut comporter notamment des conseils d'experts et la fourniture ou mise à disposition de produits, d'équipement et de moyens nautiques. Les parties ainsi sollicitées font tous les efforts possibles pour apporter leur concours.2. Si les parties engagées dans l'opération ne peuvent s'entendre sur la conduite même de la lutte, le centre régional peut avec leur accord, coordonner l'activité des moyens mis en œuvre par ces parties.Article 11L'application des dispositions pertinentes des articles 6, 7, 8, 9 et 10 du présent protocole concernant le centre régional sera étendue selon qu'il conviendra aux centres sous-régionaux lors de leur création éventuelle, compte tenu de leurs objectifs et fonctions ainsi que de leur relation avec ledit centre régional.Article 121. Les réunions ordinaires des parties au présent protocole se tiennent lors des réunions ordinaires des parties contractantes à la convention organisées en application de l'article 14 de ladite convention. Les parties au présent protocole peuvent aussi tenir des réunions extraordinaires conformément à l'article 14 de la convention.2. Les réunions des parties au présent protocole ont notamment pour objet:a) de veiller à l'application du présent protocole et d'examiner l'efficacité des mesures adoptées et l'opportunité de prendre d'autres dispositions, notamment sous la forme d'annexés;b) de réviser et d'amender, le cas échéant, toute annexe au présent protocole;c) de remplir en tant que de besoin toutes autres fonctions en application du présent protocole.Article 131. Les dispositions de la convention se rapportant à tout protocole s'applique à l'égard du présent protocole.2. Le règlement intérieur et les règles financières adoptés conformément à l'article 18 de la convention s'appliquent à l'égard du présent protocole, à moins que les parties au présent protocole n'en conviennent autrement.En foi de quoi les soussignés, dûment autorisés par leurs gouvernements respectifs, ont signé le présent protocole.Fait à Barcelone, le seize février mil neuf cent soixante-seize, en un seul exemplaire en langues anglaise, arabe, espagnole et française, les quatre textes faisant également foi.--------------------------------------------------


title: 2012/543/BUSP: 2012 m. spalio 2 d. Politinio ir saugumo komiteto sprendimas EUSEC/1/2012 dėl Europos Sąjungos misijos teikti patarimus ir paramą saugumo sektoriaus reformai Kongo Demokratinėje Respublikoje (EUSEC RD Congo) vadovo paskyrimo

text:
6.10.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 272/19

         POLITINIO IR SAUGUMO KOMITETO SPRENDIMAS EUSEC/1/2012
   2012 m. spalio 2 d.
   dėl Europos Sąjungos misijos teikti patarimus ir paramą saugumo sektoriaus reformai Kongo Demokratinėje Respublikoje (EUSEC RD Congo) vadovo paskyrimo
   (2012/543/BUSP)
   POLITINIS IR SAUGUMO KOMITETAS,
   atsižvelgdamas į Europos Sąjungos sutartį, ypač į jos 38 straipsnį,
   atsižvelgdamas į 2010 m. rugsėjo 21 d. Tarybos sprendimą 2010/565/BUSP dėl Europos Sąjungos misijos teikti patarimus ir paramą saugumo sektoriaus reformai Kongo Demokratinėje Respublikoje (EUSEC RD Congo) (1), ypač į jo 8 straipsnį,
   atsižvelgdamas į Sąjungos vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai pasiūlymą,
   kadangi:

               (1)

               pagal Sprendimo 2010/565/BUSP 8 straipsnį Taryba įgaliojo Politinį ir saugumo komitetą pagal Sutarties 38 straipsnio trečią pastraipą priimti atitinkamus sprendimus dėl EUSEC RD Congo politinės kontrolės ir strategijos, įskaitant sprendimą, kuriuo būtų skiriamas Sąjungos vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai (toliau – vyriausiasis įgaliotinis) siūlymu misijos vadovas;

               (2)

               2012 m. rugsėjo 24 d. vyriausiasis įgaliotinis pasiūlė EUSEC RD Congo misijos vadovu skirti pulkininką Jean-Louis NURENBERG,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Europos Sąjungos misijos teikti patarimus ir paramą saugumo sektoriaus reformai Kongo Demokratinėje Respublikoje (EUSEC RD Congo) vadovu skiriamas pulkininkas Jean-Louis NURENBERG.
   2 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.
   Jis taikomas nuo 2012 m. spalio 1 d.

      Priimta Briuselyje 2012 m. spalio 2 d.

            Politinio ir saugumo komiteto vardu

            Pirmininkas

         O. SKOOG

      (1)  OL L 248, 2010 9 22, p. 59.