title: 2014 m. kovo 26 d. ELPA priežiūros institucijos sprendimas Nr. 134/14/COL, kuriuo 95-ąjį kartą iš dalies keičiamos procesinės ir materialinės taisyklės valstybės pagalbos srityje, nustatant naujas valstybės pagalbos filmams ir kitiems garso ir vaizdo kūriniams gaires (2014 m. filmų ir garso ir vaizdo kūrinių gairės)

text:
18.9.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 276/53

         ELPA PRIEŽIŪROS INSTITUCIJOS SPRENDIMAS
   Nr. 134/14/COL
   2014 m. kovo 26 d.
   kuriuo 95-ąjį kartą iš dalies keičiamos procesinės ir materialinės taisyklės valstybės pagalbos srityje, nustatant naujas valstybės pagalbos filmams ir kitiems garso ir vaizdo kūriniams gaires (2014 m. filmų ir garso ir vaizdo kūrinių gairės)
   ELPA PRIEŽIŪROS INSTITUCIJA (INSTITUCIJA),
   ATSIŽVELGDAMA į Europos ekonominės erdvės susitarimą (EEE susitarimas), ypač į 61–63 straipsnius ir 26 protokolą,
   ATSIŽVELGDAMA į ELPA valstybių susitarimą dėl Priežiūros institucijos ir Teisingumo Teismo įsteigimo (Priežiūros institucijos ir Teismo susitarimas), ypač į jo 24 straipsnį ir 5 straipsnio 2 dalies b punktą,
   kadangi:
   pagal Priežiūros institucijos ir Teismo susitarimo 24 straipsnį Institucija įgyvendina EEE susitarimo nuostatas dėl valstybės pagalbos;
   pagal Priežiūros institucijos ir Teismo susitarimo 5 straipsnio 2 dalies b punktą Institucija skelbia pranešimus arba gaires dėl EEE susitarime nagrinėjamų klausimų, jei tai aiškiai numatyta tame susitarime arba Priežiūros institucijos ir Teismo susitarime arba jei Institucija mano tai esant reikalinga;
   2013 m. lapkričio 15 d. Europos Komisija priėmė Komunikatą dėl valstybės pagalbos filmams ir kitiems garso ir vaizdo kūriniams, kuris įsigaliojo 2013 m. lapkričio 16 d. (1);
   šis komunikatas svarbus ir Europos ekonominei erdvei;
   pagal EEE susitarimo 1 straipsnyje nustatytą vientisumo tikslą reikia užtikrinti, kad EEE valstybės pagalbos taisyklės būtų vienodai taikomos visoje Europos ekonominėje erdvėje;
   pagal EEE susitarimo XV priedo pabaigoje esančio skyriaus „BENDROSIOS NUOSTATOS“ II punktą Institucija, pasikonsultavusi su Komisija, turi priimti aktus, atitinkančius Europos Komisijos priimtus aktus;
   PASIKONSULTAVUSI su Europos Komisija;
   PASIKONSULTAVUSI su ELPA valstybėmis šiuo klausimu 2014 m. vasario 13 d. raštais,
   PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Valstybės pagalbos gairės iš dalies keičiamos nustatant naujas valstybės pagalbos filmams ir kitiems garso ir vaizdo kūriniams gaires (toliau – 2014 m. Filmų ir garso ir vaizdo kūrinių gairės).
   Naujos gairės pateiktos priede ir sudaro neatskiriamą šio sprendimo dalį.
   2 straipsnis
   Šio sprendimo tekstas autentiškas tik anglų kalba.

      Priimta Briuselyje 2014 m. kovo 26 d.

            ELPA priežiūros institucijos vardu

         Oda Helen SLETNES

            Pirmininkė

         Frank BÜCHEL

            Kolegijos narys

      (1)  OL C 332, 2013 11 15, p. 1.

      PRIEDAS
      IV DALIS. KONKREČIOS SEKTORIAUS TAISYKLĖS

         Valstybės pagalba filmams ir kitiems garso ir vaizdo kūriniams
          (1)

         (2014 m. filmų ir garso ir vaizdo kūrinių gairės)

      1.   ĮŽANGA

                  (1)

                  Formuojant Europos tapatybę svarbus vaidmuo tenka garso ir vaizdo kūriniams, ypač filmams. Jie atspindi Europos ekonominės erdvės (toliau – EEE) valstybių ir regionų įvairių tradicijų ir istorijų kultūrinę įvairovę. Garso ir vaizdo kūriniai yra ir ekonominis produktas, teikiantis didelių gerovės kūrimo ir užimtumo galimybių, ir kultūrinis produktas, atspindintis ir formuojantis mūsų visuomenes.

                  (2)

                  Iš garso ir vaizdo kūrinių dėl jų kūrimo kainos ir kultūrinės reikšmės ypač svarbūs yra filmai. Filmų kūrimo biudžetai yra daug didesni nei kitų garso ir vaizdo kūrinių; filmai žymiai dažniau kuriami bendradarbiaujant tarptautiniu mastu, ir jų naudojimo trukmė yra ilgesnė. Būtent filmai susiduria su stipria ne Europos produkcijos konkurencija. Kita vertus, Europos garso ir vaizdo kūrinių apyvarta už kilmės šalies ribų yra nedidelė.

                  (3)

                  Tokios ribotos apyvartos priežastis – Europos garso ir vaizdo sektoriaus susiskaidymas į nacionalines ar net regionines rinkas. Nors tokios padėties priežastis yra Europos kalbų ir kultūrų įvairovė, artumo principais yra pagrįsta ir viešoji parama Europos garso ir vaizdo kūriniams: teikiant tokią paramą pagal nacionalines, regionines ir vietines finansavimo schemas remiama daug nedidelių gamybos bendrovių.

                  (4)

                  Bendrai pripažįstama, kad pagalba yra svarbi siekiant išlaikyti Europos garso ir vaizdo kūrinių gaminimą. Filmų gamintojams yra sudėtinga iš anksto gauti tinkamo lygio komercinę paramą, kuri leistų sukaupti gamybos projektams įgyvendinti reikalingą finansinį paketą. Dėl to, kad sektoriaus veikla ir projektai siejami su didele rizika, ir sektorius nėra laikomas pelningu, jis yra priklausomas nuo valstybės pagalbos. Jei filmų finansavimas būtų paliktas vien rinkai, daugelis jų nebūtų buvę sukurti, nes, viena vertus, tam reikia didelių investicijų, kita vertus, Europos garso ir vaizdo kūrinių auditorija yra nedidelė. Tokiomis aplinkybėmis ELPA priežiūros institucija (toliau – Institucija) ir EEE valstybės, remdamos garso ir vaizdo produkcijos gaminimą, turi užtikrinti, kad būtų išreikšta jų kultūra ir kūrybiškumas, ir atspindėtas Europos kultūros turtingumas.

                  (5)

                  Pagal Europos Sąjungos paramos filmų, televizijos ir naujosios žiniasklaidos sektoriams programą MEDIA (2) taikomos įvairios finansavimo schemos, kurių kiekviena skirta skirtingoms garso ir vaizdo sektoriaus sritims: yra schemų, skirtų gamintojams, platintojams, pardavimo agentams, mokymo kursų rengėjams, operatoriams, dirbantiems su naujomis skaitmeninėmis technologijomis, užsakomųjų vaizdo programų paslaugų platformų teikėjams, kino rodytojams ir festivalių, mugių bei reklaminių renginių organizatoriams. Programa skatinamas Europos filmų platinimas ir populiarinimas ypač daug dėmesio skiriant ne nacionalinio turinio Europos filmams. Tie veiksmai bus tęsiami pagal MEDIA paprogramę, kuri yra naujos Europos kultūros ir kūrybinių sektorių rėmimo programos „Kūrybiška Europa“ dalis.

            2.   KODĖL REIKIA KONTROLIUOTI VALSTYBĖS PAGALBĄ FILMAMS IR KITIEMS GARSO IR VAIZDO KŪRINIAMS?

                  (6)

                  EEE valstybės įgyvendino įvairias paramos priemones, skirtas remti filmų, TV programų ir kitų garso ir vaizdo kūrinių gaminimui. EEE valstybės kasmet, taikydamos nacionalines, regionines ir vietines paramos schemas, filmų paramai skiria dideles pinigų sumas. Tokios priemonės taikomos dėl kultūrinių ir pramoninių sumetimų. Jų pagrindinis su kultūra susijęs tikslas – užtikrinti, kad filmais ir televizijos garso ir vaizdo priemonėmis būtų parodoma nacionalinė bei regioninė kultūra ir išreiškiamas kūrybinis potencialas. Kita vertus, šiomis priemonėmis siekiama sukurti kritinę veiklos masę, kurios reikia dinamizmui pasiekti, kad sektorius būtų vystomas ir konsoliduojamas kuriant tvirto pagrindo gamybos įmones ir formuojant nuolatinį žmogiškųjų įgūdžių ir patirties rezervą.

                  (7)

                  Gaudama tokią paramą Europa tapo viena didžiausių filmų gamintojų pasaulyje. 2012 m. Europos filmuotų pramogų garso ir vaizdo rinka įvertinta 17 mlrd. EUR (3). EEE garso ir vaizdo sektoriuje dirba daug žmonių (4).

                  (8)

                  Dėl to filmų gaminimas ir platinimas yra ne tik svarbi kultūrinė veikla, bet ir svarbi ekonominė veikla. Be to, filmų gamintojai aktyviai veikia tarptautiniu lygmeniu, o garso ir vaizdo kūriniais prekiaujama tarptautiniu mastu. Tai reiškia, kad tokia pagalba, teikiama dotacijomis ir mokesčių paskatomis, ar kitų tipų finansinė parama gali paveikti EEE valstybių tarpusavio prekybą. Tokią paramą gaunantys gamintojai ir garso ir vaizdo kūriniai greičiausiai turės finansinį, taigi, ir konkurencinį pranašumą, palyginti su tais, kuriems tokia parama neskiriama. Taigi tokia parama gali iškreipti konkurenciją ir yra laikoma valstybės pagalba pagal Europos ekonominės erdvės susitarimo (toliau – EEE susitarimo) 61 straipsnio 1 dalį. Todėl pagal EEE susitarimo 62 straipsnį Institucija privalo įvertinti, ar pagalba garso ir vaizdo sektoriui yra suderinama su EEE rinka, kaip ir tais atvejais, kai ji teikia pagalbą kitiems sektoriams.

                  (9)

                  EEE susitarimo 61 straipsnio 1 dalies nuostata draudžiama valstybei ar iš valstybės išteklių teikti pagalbą, kuri iškraipo arba gali iškraipyti EEE valstybių tarpusavio konkurenciją ir prekybą. Tačiau tam tikrai valstybės pagalbai Institucija gali šio draudimo netaikyti. Viena iš šių išimčių nurodyta EEE susitarimo 61 straipsnio 3 dalies c punkte dėl pagalbos, skirtos tam tikros ekonominės veiklos rūšių plėtrai skatinti, jei tokia pagalba neigiamai nepaveikia prekybos sąlygų taip, kad būtų pakenkta bendram interesui.

                  (10)

                  Būtinybė stiprinti bendradarbiavimą kultūros srityje pripažįstama EEE susitarimo 31 protokolo 13 straipsnyje. EEE susitarime nenumatytas išimties kultūrai taikymas, kaip ir SESV 107 straipsnio 3 dalies d punkte, kuriame numatyta speciali išimties taikymo SESV 107 straipsnio 1 dalyje numatytam bendro nesuderinamumo principui galimybė, kai teikiama pagalba kultūrai skatinti. Tačiau Institucija mano, kad remiantis jos nuolatine praktika, (5) filmų ir kitų garso ir vaizdo kūrinių paramos priemonės gali būti patvirtintos kultūros tikslais pagal EEE susitarimo 61 straipsnio 3 dalies c punktą. Atlikdama vertinimą, Institucija taikys tuos pačius kriterijus, kaip ir Europos Komisija SESV 107 straipsnio 3 dalies d punkto tikslais.

                  (11)

                  Pagalba garso ir vaizdo kūriniams padeda palaikyti vidutinės trukmės ir ilgalaikį Europos filmų ir garso ir vaizdo sektorių tvarumą visose EEE valstybėse ir plėsti Europos auditorijoms pateikiamų ir pasirinktinų kūrinių kultūrinę įvairovę.

                  (12)

                  Norvegija ir Islandija, kaip UNESCO konvencijos dėl kultūrinės raiškos įvairovės apsaugos ir skatinimo šalys, yra pasirengusios į savo politikos kryptis integruoti kultūrinį matmenį, kaip gyvybiškai svarbų elementą (6).

            3.   NUO 2001 M. ĮVYKĘ POKYČIAI

                  (13)

                  2001 m. komunikate dėl kino (7) Europos Komisija nustatė valstybės pagalbos filmų ir kitų garso ir vaizdo kūrinių gamybai vertinimo kriterijus. Tų kriterijų galiojimas buvo pratęstas 2004 m. (8), 2007 m. (9) ir 2009 m. (10), jie nustojo galioti 2012 m. gruodžio 31 d. Institucijos gairės dėl valstybės pagalbos kinematografijos ir kitiems garso ir vaizdo kūriniams (toliau – Institucijos 2008 m. gairės) pirmą kartą buvo parengtos 2008 m. ir buvo pagrįstos pirmiau nurodytais Europos Komisijos komunikatais, paskelbtais 2001, 2004 ir 2007 m. (11) Dabartinėse gairėse laikomasi pagrindinių 2001 m. komunikato ir Institucijos 2008 m. gairių teiginių ir kartu atsižvelgiama į tendencijas, susiformavusias po 2001 m.

                  (14)

                  Iš pagalbos schemų, kurias Komisija ir Institucija patvirtino nuo to laiko, kai įsigaliojo 2001 m. taisyklės, matyti, kad EEE valstybės taiko labai įvairius pagalbos mechanizmus ir sąlygas. Daugelyje schemų laikomasi modelio, kuriam pritaikyti 2001 m. komunikate nurodyti vertinimo kriterijai: dotacijos skiriamos atrinktų filmų gamybai, o didžiausia pagalbos suma apskaičiuojama kaip pagalbos gavėjo gamybos biudžeto procentinė dalis. Tačiau vis daugiau EEE valstybių pradėjo taikyti schemas, kuriose pagalbos dydis apibrėžiamas kaip gamybinės veiklos, kuri vykdoma tik dotaciją skiriančioje EEE valstybėje, procentinė išlaidų dalis. Tos schemos dažnai taikomos kaip mokesčio lengvata arba kitu būdu, kuris automatiškai taikomas pagalbos gavimo kriterijus atitinkančiam filmui. Palyginti su filmų fondais, kurie teikia paramą atskiriems filmams pagal pateiktą paraišką, šios automatiškai taikomos schemos suteikia galimybę filmų gamintojams dar filmo planavimo ir kūrimo etape įtraukti numatomo dydžio finansavimą.

                  (15)

                  Kalbant apie remiamos veiklos mastą, reikia pasakyti, kad kai kurios EEE valstybės remia ne tik filmų gaminimo veiklą. Tai apima filmų platinimo pagalbą arba pagalbą kino teatrams, pavyzdžiui, remiant kaimo vietovių kino teatrus ar nekomercinius kino teatrus apskritai arba padengiant jų renovacijos ir modernizacijos, įskaitant perėjimą prie skaitmeninio demonstravimo, išlaidas. Kai kurios EEE valstybės remia garso ir vaizdo projektus, kurie neatitinka įprastos filmų ir TV gamybos koncepcijos, visų pirma tokius interaktyvius produktus kaip transmedijos (angl. transmedia) arba žaidimai. Tokiais atvejais, siekdama įvertinti pagalbos, apie kurią jai buvo pranešta, reikalingumą, proporcingumą ir tinkamumą, Komisija ir Institucija taikė Komunikate dėl kino ir Institucijos 2008 m. gairėse pateiktus kriterijus. Taip pat buvo atkreiptas dėmesys į tai, kad išaugo EEE valstybių konkurencija siekiant pritraukti trečiųjų šalių didžiųjų filmų gamybos įmonių vietos investicijas. Šie klausimai nebuvo aptarti nei 2001 m. komunikate, nei Institucijos 2008 m. gairėse.

                  (16)

                  Jau 2001 m. komunikate paskelbta, kad Komisija persvarstys didžiausią pagal valstybės pagalbos taisykles šiame sektoriuje leidžiamą su teritorinėmis išlaidomis susijusių įsipareigojimų lygį. Pagal įsipareigojimus, susijusius su teritorinėmis išlaidomis, filmų finansavimo schemose reikalaujama, kad tam tikra remiamo filmo biudžeto dalis būtų išleista pagalbą teikiančioje EEE valstybėje. 2004 m. komunikate, kuriuo pratęsiamas kriterijų galiojimas, nustatyta, kad su teritorinėmis išlaidomis susiję įsipareigojimai filmų finansavimo schemose turi būti papildomai vertinami siekiant nustatyti, ar laikomasi Sutartyje išdėstytų vidaus rinkos principų. Reikėtų taip pat atsižvelgti į 2001 m. ir vėlesnę Teisingumo Teismo ir ELPA Teismo praktiką dėl vidaus rinkos svarbos, kai tai susiję su prekių ir paslaugų kilmės taisyklėmis (12).

                  (17)

                  Todėl 2009 m. pratęsdama 2001 m. Komunikate dėl kino pateiktų valstybės pagalbos vertinimo kriterijų galiojimą, Komisija nurodė, kad reikia išsamiau apsvarstyti šių pokyčių poveikį ir peržiūrėti vertinimo kriterijus.

            4.   SPECIFINIAI POKYČIAI

                  (18)

                  Šiose gairėse aptariami pirmiau nurodyti klausimai ir padaryti 2001 m. komunikato ir Institucijos 2008 m. gairių pakeitimai. Visų pirma, šiose gairėse nagrinėjama valstybės pagalba, teikiama įvairesnei veiklai, pabrėžiama subsidiarumo principo svarba kultūros politikai ir pagrindinių laisvių paisymas (EEE susitarimo 4, 8, 28, 31, 36 ir 40 straipsniai), nustatomas aukštesnis didžiausias pagalbos tarpvalstybinei gamybai intensyvumo lygis ir skiriamas dėmesys kinematografijos paveldo apsaugai ir prieigai prie jo. Komisija ir Institucija mano, kad, atsižvelgiant į pokyčius nuo 2001 m., tie kriterijų pakeitimai yra būtini ir kad jie ateityje padės didinti Europos kūrinių konkurencingumą ir stiprinti bendraeuropinį pobūdį.

            4.1.   VEIKLOS APIMTIS

                  (19)

                  Kalbat apie veiklos, kuriai taikomos šios gairės, apimtį, 2001 m. Komunikate dėl kino ir Institucijos 2008 m. gairėse pateiktuose valstybės pagalbos kriterijuose daugiausiai dėmesio skiriama filmų gamybai. Kaip minėta, kai kurios EEE valstybės vis dėlto teikia paramą ir kitai susijusiai veiklai, konkrečiai, scenarijų rašymui, filmų kūrimui, platinimui arba filmų populiarinimui (įskaitant kino festivalių rengimą). Europos kultūrinės įvairovės, atsispindinčios garso ir vaizdo kūriniuose, apsaugojimo ir skatinimo tikslą galima pasiekti tik tada, jei šiuos kūrinius žiūrovai mato. Skiriant pagalbą vien tik filmų gamybai, kyla grėsmė, kad bus skatinama tik garso ir vaizdo turinio pasiūla neužtikrinant, kad pagamintas garso ir vaizdo kūrinys būtų tinkamai platinamas ir populiarinamas. Todėl tikslinga, kad pagalba apimtų visus filmų kūrimo aspektus: nuo siužeto sumanymo iki pristatymo žiūrovams.

                  (20)

                  Sumos, teikiamos kaip pagalba kino teatrams, paprastai yra nedidelės, todėl, pavyzdžiui, kaimo vietovių ir nekomerciniams kino teatrams turėtų būti teikiama pakankama pagalba, atitinkanti de minimis reglamentą (13). Tačiau, jei EEE valstybė gali pagrįsti, kad kino teatrams reikalinga didesnė pagalba, pagalba bus vertinama pagal šias gaires, kaip pagalba kultūrai skatinti pagal EEE susitarimo 61 straipsnio 3 dalies c punktą. Pagalba kino teatrams populiarina kultūrą, nes svarbiausia kino teatrų paskirtis – kultūros produkto (filmo) demonstravimas.

                  (21)

                  Kai kurios valstybės nusprendė remti garso ir vaizdo projektus, nepriskiriamus įprastai filmų ir TV gamybos koncepcijai. Transmedijų pasakojimas (angl. transmedia storytelling, taip pat žinomas kaip daugiaplatformis pasakojimas (angl. multi-platform storytelling) arba mišrių medijų pasakojimas (angl. cross media storytelling)) – tai būdas skaitmeninėmis technologijomis perteikti pasakojimą įvairiose terpėse ir skirtinga forma, pavyzdžiui, filmuose ir žaidimuose. Svarbu tai, kad šios turinio dalys yra susijusios tarpusavyje (14). Kadangi transmedijų projektai neišvengiamai susiję su filmo gamyba, šiose gairėse filmo produkcijos komponentas laikomas garso ir vaizdo kūriniu.

                  (22)

                  Ir, priešingai, nors žaidimai artimiausiais metais gali tapti sparčiausiai augančia masinės žiniasklaidos forma, ne visi žaidimai būtinai atitinka garso ir vaizdo kūriniams arba kultūros produktams taikomus kriterijus. Jiems būdingi kitokie gamybos, platinimo, rinkodaros ir vartojimo aspektai nei filmams. Todėl filmų gamybai skirtos taisyklės negali būti automatiškai taikomos žaidimams. Be to, skirtingai nei filmų ir televizijos sektoriaus atveju, Komisija nėra priėmusi pakankamai sprendimų dėl valstybės pagalbos žaidimams. Todėl šios gairės netaikomos žaidimams teikiamai pagalbai. Bet kokios žaidimus remiančios pagalbos priemonės, neatitinkančios Bendrojo bendrosios išimties reglamento (BBIR) (15) arba de minimis reglamento sąlygų, ir toliau bus vertinamos kiekvienu atveju atskirai. Jeigu gali būti įrodyta, kad žaidimams, skirtiems kultūriniams arba edukaciniams tikslams, būtina taikyti pagalbos schemą, Institucija pagal analogiją taikys šiose gairėse nustatytus pagalbos intensyvumo kriterijus.

            4.2.   KULTŪROS KRITERIJUS

                  (23)

                  Kad garso ir vaizdo sektoriui skiriama pagalba būtų suderinama su EEE susitarimo 61 straipsnio 3 dalies c punktu, ji turi skatinti kultūrą, o kultūros produkto apibrėžtis pirmiausia yra EEE valstybių atsakomybė. Vertindama garso ir vaizdo sektoriaus paramos schemą, Institucija pripažįsta, kad jos užduotis yra tik patikrinti, ar EEE valstybė taiko atitinkamą veiksmingą tikrinimo mechanizmą, kad išvengtų akivaizdžių klaidų. Tai būtų pasiekta, jeigu būtų taikoma kultūros vertybėmis pagrįsta atrankos procedūra (siekiant nustatyti, kuriems garso ir vaizdo kūriniams reikėtų skirti pagalbą) arba kultūriniai kriterijai, kuriuos turėtų atitikti visi garso ir vaizdo kūriniai, kad jiems būtų skirta pagalba. Atsižvelgdama į 2005 m. UNESCO konvenciją dėl kultūrinės raiškos įvairovės apsaugos ir skatinimo (16), Institucija pažymi, kad tai, kad filmas yra komercinis, nereiškia, kad jis nėra kultūrinis.

                  (24)

                  Svarbus kultūrų įvairovės elementas yra kalbų įvairovė; vadinasi, EEE valstybės vienos arba kelių kalbų apsauga ir populiarinimas taip pat padeda populiarinti kultūrą (17). Remiantis nusistovėjusia Europos Sąjungos Teisingumo Teismo praktika, EEE valstybės kalbos (18) ir kultūros politikos (19) populiarinimas gali būti laikomi svarbiausiu reikalavimu, susijusiu su bendruoju interesu, kuriuo pateisinamas laisvės teikti paslaugas apribojimas. Todėl EEE valstybė gali reikalauti, kad norint gauti pagalbą reikia, inter alia, pagaminti filmą tam tikra kalba, jei nustatoma, kad šis reikalavimas yra būtinas ir tinkamas siekiant kultūros tikslo garso ir vaizdo sektoriuje, be to, šis tikslas gali skatinti konkrečiame regione egzistuojančių skirtingų socialinių, religinių, filosofinių ar kalbinių grupių išraiškos laisvę. Tai, kad toks kriterijus praktiškai gali reikšti pranašumą filmų gamybos įmonėms, kurios dirba kalba, kuriai taikomas tas kriterijus, ko gero, yra neatsiejama nuo siekiamo tikslo (20).

            4.3.   SU TERITORINĖMIS IŠLAIDOMIS SUSIJĘ ĮSIPAREIGOJIMAI

                  (25)

                  Pagalbą teikiančių institucijų nustatyti filmų gamintojų įsipareigojimai (vadinamieji su teritorinėmis išlaidomis susiję įsipareigojimai) panaudoti tam tikrą filmo gamybos biudžeto dalį tam tikroje teritorijoje sulaukė ypatingo dėmesio nuo tada, kai Europos Komisija pradėjo nagrinėti filmų rėmimo schemas. Pagal 2001 m. Komunikatą dėl kino ir Institucijos 2008 m. gaires EEE valstybėms suteikta teisė reikalauti, kad iki 80 % viso reikiamo filmo biudžeto būtų išleista jų teritorijoje. Jau pačiu schemų, kuriose pagalbos dydis apibrėžiamas kaip gamybinės veiklos, kuri vykdoma dotaciją skiriančioje EEE valstybėje, procentinė išlaidų dalis, modeliu faktiškai siekiama kaip įmanoma daugiau gamybinės veiklos pritraukti į pagalbą teikiančią EEE valstybę ir su išlaidomis susiję teritoriniai reikalavimai yra neatsiejama tų schemų dalis. Dabartinėse gairėse turi būti atsižvelgta į šias dabar galiojančias skirtingų rūšių pagalbos schemas.

                  (26)

                  Su teritorinėmis išlaidomis susiję įsipareigojimai yra garso ir vaizdo gamybos vidaus rinkos apribojimas. Todėl Komisija užsakė nepriklausomą tyrimą, kad būtų išnagrinėtos garso ir vaizdo produkcijai taikomos teritorinės sąlygos (tyrimas užbaigtas 2008 m. (21)). Kaip nurodyta 2009 m. Komunikate dėl kino, kuriuo pratęsiamas kriterijų galiojimas, apskritai, tyrime nepadaryta galutinių išvadų: nebuvo galima nuspręsti, ar teritorinių sąlygų teigiamas poveikis yra didesnis nei neigiamas poveikis.

                  (27)

                  Tačiau tyrime nustatyta, kad šalyse, kuriose taikomos teritorinės sąlygos, filmo gamybos išlaidos yra didesnės nei tose, kur šios sąlygos netaikomos. Tyrimu taip pat nustatyta, kad teritorinės sąlygos gali kelti sunkumų vykdant bendros gamybos projektus ir sumažinti jų veiksmingumą. Apskritai tyrime daroma išvada, kad labiau ribojantys su teritorinėmis išlaidomis susiję įsipareigojimai nedaro pakankamai teigiamo poveikio, kad būtų galima pateisinti tolesnį esamų apribojimų lygių taikymą. Jame taip pat neįrodyta, kad teritorinės sąlygos būtinos siekiant išsikeltų tikslų.

                  (28)

                  Nacionalinė priemonė, trukdanti naudotis pagrindinėmis teisėmis, kurias garantuoja EEE susitarimas, gali būti taikoma tik tada, jei ji atitinka kelias sąlygas: ja turi būti siekiama svarbiausio tikslo – bendro intereso, ji turi būti tinkama siekiant numatyto tikslo, ir ją taikant neturi būti imamasi platesnių veiksmų, nei yra reikalinga tikslui pasiekti (22). Specifiniai filmų pramonės ypatumai, visų pirma, ypatingas gamybos mobilumas, taip pat kultūrinės įvairovės ir nacionalinės kultūros bei kalbų populiarinimas gali būti laikomi svarbiausiu bendro intereso reikalavimu, pateisinančiu naudojimosi pagrindinėmis laisvėmis apribojimą. Todėl Komisija ir toliau pripažįsta, kad tam tikru mastu tokios sąlygos gali būti reikalingos, siekiant išlaikyti filmų gamybos infrastruktūros kritinę masę pagalbą teikiančioje EEE valstybėje arba regione.

                  (29)

                  Vargu, ar kuri nors EEE valstybė nustatė su teritorinėmis išlaidomis susijusius įsipareigojimus, kurie siektų 80 % gamybos biudžeto ribą, nustatytą 2001 m. komunikate ir Institucijos 2008 m. gairėse. Kelios EEE valstybės savo schemose visai nėra numačiusios su teritorinėmis išlaidomis susijusių įsipareigojimų. Daugelis regioninių schemų susietos su pagalbos dydžiu ir jose reikalaujama, kad 100 % ar 150 % tos sumos būtų ar turėtų būti išleista pagalbą teikiančioje EEE valstybėje nekonkretinant subrangovų paslaugų kilmės arba gamybai naudojamų prekių kilmės. Kai kuriose schemose pagalbą gaunantis gamintojas gali mažiausiai 20 % gamybos biudžeto išleisti ne toje EEE valstybėje. Tam tikros EEE valstybės pagalbą filmams modeliuoja kaip tiesiog vietos išlaidų procentinę dalį.

                  (30)

                  Išlaidų suma, kuriai taikoma su teritorinėmis išlaidomis susiję įsipareigojimai, turėtų būti bent jau proporcinga EEE valstybės faktinio finansinio įsipareigojimo sumai, o ne bendram gamybos biudžetui. To nebūtinai buvo reikalaujama pagal 2001 m. komunikato (23) teritorinį kriterijų arba Institucijos 2008 m. gaires.

                  (31)

                  Skirdamos pagalbą filmo gamybai EEE valstybės iš esmės taiko du skirtingus pagalbos mechanizmus:

                              pagalba skiriama (pvz., tai daro atrankos komisija) kaip tiesioginės dotacijos, apskaičiuojamos kaip gamybos biudžeto procentinis dydis, ir

                              pagalba skiriama ir nustatoma kaip gamybos išlaidų pagalbą teikiančioje EEE valstybėje dydis (pvz., suteikiama mokesčių paskata).

                  (32)

                  (48) punkte nustatytos kiekvieno mechanizmo ribos: kai jos neviršijamos, Institucija gali sutikti, kad EEE valstybė taikytų su teritorinėmis išlaidomis susijusius įsipareigojimus, kurie galėtų būti laikomi būtinais ir proporcingais siekiant su kultūra susijusio tikslo.

                  (33)

                  Kai pagalba skiriama kaip dotacija, didžiausias su teritorinėmis išlaidomis susijęs įpareigojimas neturėtų viršyti 160 % pagalbos sumos. Tai atitinka ankstesnę 80 % gamybos biudžeto taisyklę, pagal kurią pagalbos intensyvumas pasiekia 51 punkto 2 dalyje nurodytą bendrą didžiausią dydį – 50 % gamybos biudžeto (24).

                  (34)

                  Kai skiriamos pagalbos dydis apibrėžiamas kaip gamybinės veiklos, kuri vykdoma dotaciją skiriančioje EEE valstybėje, procentinė išlaidų dalis, atsiranda paskata EEE valstybėje išleisti daugiau, kad būtų gauta daugiau pagalbos. Kriterijus atitinkančios gamybinės veiklos apribojimas taip, kad ji būtų vykdoma pagalbą teikiančioje EEE valstybėje, yra teritorinis apribojimas. Todėl siekiant nustatyti su dotacijų ribomis palyginamą ribą, didžiausia išlaidų suma, kuriai taikomi su teritorinėmis išlaidomis susiję įsipareigojimai, yra 80 % gamybos biudžeto.

                  (35)

                  Be to, bet kurioje abiejų mechanizmų schemoje gali būti nustatytas tinkamumo kriterijus, pagal kurį reikalaujama bent mažiausios gamybinės veiklos pagalbą teikiančios EEE valstybės teritorijoje apimties. Ta apimtis neviršija 50 % gamybos biudžeto.

                  (36)

                  Bet kuriuo atveju EEE valstybės neprivalo nustatyti su teritorinėmis išlaidomis susijusių įsipareigojimų.

            4.4.   KONKURENCIJA SIEKIANT PRITRAUKTI DIDELIUS UŽSIENIO PROJEKTUS

                  (37)

                  Nuo 2001 m. kelios EEE valstybės įdiegė schemas, kuriomis buvo siekiama pritraukti į Europą svarbių filmų gamybos projektų, pasauliniu lygiu konkuruojant su kitų šalių, pavyzdžiui, JAV, Kanados, Naujosios Zelandijos arba Australijos vietovėmis ir infrastruktūra. Viešų konsultacijų, surengtų prieš parengiant naująjį Komisijos komunikatą, dalyviai sutiko, kad šie gamybos projektai yra būtini, siekiant išlaikyti aukštos kokybės garso ir vaizdo infrastruktūrą, padėti naudoti aukšto lygio studijų infrastruktūrą, įrangą ir personalą, taip pat prisidėti prie technologijų, praktinių žinių ir patirties perdavimo. Dalinis infrastruktūros panaudojimas užsienio filmų gamybos projektams taip pat padėtų užtikrinti pajėgumus, leidžiančius gaminti aukštos kokybės ir žinomus Europos filmus.

                  (38)

                  Kiek tai susiję su galimu poveikiu Europos garso ir vaizdo sektoriui, užsienio filmų gamyba gali turėti ilgalaikį poveikį, nes paprastai dideliu mastu naudojamasi vietos infrastruktūra ir vietos aktoriais. Apskritai tai gali turėti teigiamą poveikį nacionaliniam garso ir vaizdo sektoriui. Taip pat reikėtų atkreipti dėmesį į tai, kad dauguma filmų, laikomų svarbiais trečiųjų šalių projektais, iš esmės yra bendrai su Europos gamintojais pagaminti produktai. Todėl šiomis subsidijomis būtų prisidedama ir prie Europos garso ir vaizdo kūrinių populiarinimo bei nacionalinės filmų gamybos infrastruktūros stiprinimo.

                  (39)

                  Todėl Institucija mano, kad tokia pagalba gali būti suderinama su EEE susitarimo 61 straipsnio 3 dalies d punktu kaip pagalba, skirta kultūrai remti, tokiomis pat sąlygomis kaip pagalba Europos filmų gamybai. Tačiau, kadangi pagalbos tarptautiniams didelio biudžeto filmams sumos gali būti labai didelės, Institucija stebės tolesnę tokios pagalbos raidą ir užtikrins, kad konkurencija būtų visų pirma pagrįsta kokybe ir kaina, o ne valstybės pagalba.

            4.5.   TARPVALSTYBINĖ FILMŲ GAMYBA

                  (40)

                  Nedaug Europos filmų platinama už teritorijos, kurioje jie pagaminti, ribų. Tikimybė, kad Europos filmas bus rodomas keliose EEE valstybėse, yra didesnė bendros gamybos atveju, kai dalyvauja gamintojai iš kelių valstybių narių. Atsižvelgdama į tai, kaip svarbu filmų gamintojams iš kelių EEE valstybių bendradarbiauti gaminant Europos kūrinius, kurie žiūrimi keliose EEE valstybėse, Institucija mano, kad yra pagrįsta teikti didesnio intensyvumo pagalbą bendrai gamybai, kurią finansuoja daugiau nei viena EEE valstybė ir kurioje dalyvauja daugiau nei vienos EEE valstybės gamintojai.

            4.6.   KINO PAVELDAS

                  (41)

                  Institucija laikosi nuomonės, kad filmai turėtų būti renkami, saugomi ir prieinami ateities kartoms kultūrinėms ir edukacinėms reikmėms. 2010 m. lapkričio 18 d. Švietimo, jaunimo ir sporto tarybos išvadose dėl Europos kino paveldo (25) ES valstybės narės prašomos užtikrinti filmų, kurie buvo paremti valstybės pagalbos lėšomis, deponavimą kino paveldo įstaigoje (26) kartu su visa susijusia medžiaga, kai tai yra įmanoma, ir atitinkamomis teisėmis, susijusiomis su filmų ir su jais susijusios medžiagos išsaugojimu ir panaudojimu kultūriniais ir nekomerciniais tikslais.

                  (42)

                  Kai kurios ES valstybės narės įdiegė praktiką sumokėti paskutinę pagalbos sumos dalį po to, kai kino paveldo įstaiga patvirtina gavusi filmą, kuriam suteikta pagalba. Paaiškėjo, kad tai veiksminga priemonė sutartiniam kopijos deponavimo įsipareigojimui užtikrinti.

                  (43)

                  Kelios ES valstybės narės į savo dotacijų susitarimus taip pat įtraukė nuostatas, kuriomis kino paveldo įstaigoms, kai jos vykdo viešojo intereso uždavinius, leidžiama naudoti viešąjį finansavimą gavusius filmus apibrėžtiems tikslams po sutarto laiko tarpsnio su sąlyga, kad tai nesikirs su įprastiniu filmo naudojimu.

                  (44)

                  Institucija laikosi požiūrio, kad EEE valstybės turėtų taip pat skatinti ir remti gamintojus, kad jie finansuojančios įstaigos paskirtai kino paveldo įstaigai pateiktų filmo, kuriam skirta pagalba, kopiją, kad ji būtų saugoma ir naudojama apibrėžtais su teisių turėtoju (-ais) sutartais nekomerciniais tikslais, laikantis intelektinės nuosavybės teisių ir nepažeidžiant tinkamo atlyginimo teisių turėtojui (-ams), po dotacijos sutartyje nurodyto laiko tarpsnio su sąlyga, kad tai neprieštarautų įprastiniam filmo naudojimui.

            5.   PAGALBOS SUDERINAMUMO VERTINIMAS

                  (45)

                  Vertindama kino ir kitiems garso ir vaizdo kūriniams skirtą pagalbą, Institucija remiasi nurodytais argumentais:

                              —

                              pirma, ji vertina, ar pagalbos schema atitinka bendro teisėtumo principą, t. y. Institucija privalo patikrinti, ar schemoje nėra sąlygų, kurios prieštarautų EEE susitarimo nuostatoms kitose srityse nei valstybės pagalba,

                              —

                              antra, ji vertina, ar schema atitinka toliau nurodytus specialius pagalbos suderinamumo kriterijus.

            5.1.   BENDRAS TEISĖTUMAS

                  (46)

                  Institucija pirmiausia privalo patikrinti, ar pagalba atitinka bendro teisėtumo principą ir ar reikalavimų atitikimo sąlygose ir dotacijos skyrimo kriterijuose nėra nuostatų, kurios prieštarautų EEE susitarimo nuostatoms kitose nei valstybės pagalbos srityse. Institucija turi, inter alia, užtikrinti, kad būtų laikomasi principų, kuriais draudžiama diskriminacija dėl pilietybės, laisvo prekių judėjimo, laisvo darbuotojų judėjimo, įsisteigimo laisvės, laisvės teikti paslaugas ir laisvo kapitalo judėjimo principų (EEE susitarimo 4, 8, 28, 31, 36 ir 40 straipsniai). Institucija taiko šiuos principus drauge su konkurencijos taisyklėmis, jeigu šiuos principus pažeidžiančios nuostatos neatskiriamos nuo schemos veikimo.

                  (47)

                  Laikantis išvardytųjų principų, pagalbos schemose, pavyzdžiui, negali būti numatyta, kad pagalba būtų skiriama tik tam tikros valstybės piliečiams; negali būti reikalaujama, kad pagalbos gavėjai būtų nacionalinės įmonės, įsteigtos pagal nacionalinę komercinę teisę (teisę gauti pagalbą turi turėti ir vienoje iš EEE valstybių įsteigtos įmonės, kurios kitoje valstybėje narėje veikia per nuolatinį padalinį arba agentūrą; be to, reikalavimas turėti agentūrą turėtų būti taikomas tik išmokant pagalbą); arba įpareigoti užsienio įmones, teikiančias filmų gamybos paslaugas, apeiti Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 96/71/EB jų komandiruotų darbuotojų atžvilgiu nustatytas sąlygas (27).

                  (48)

                  Atsižvelgiant į specifinę Europos filmų sektoriaus padėtį, filmų gamybos rėmimo schemose gali būti:

                              reikalaujama, kad iki 160 % konkretaus garso ir vaizdo kūrinio gamybai skirtos pagalbos sumos būtų išleidžiama pagalbą teikiančioje teritorijoje, arba

                              konkretaus garso ir vaizdo kūrinio gamybai skirtos pagalbos dydis apskaičiuojamas kaip filmo gamybinės veiklos procentinė išlaidų dalis pagalbą skiriančioje EEE valstybėje, ypač tuo atveju, kai paramos schema taikoma mokesčių paskatų forma.

                  (49)

                  Abiem atvejais EEE valstybės gali, kaip pagalbos projektui būtinos sąlygos, reikalauti minimalios gamybinės veiklos apimties jų teritorijoje. Tačiau ta apimtis negali viršyti 50 % bendro gamybos biudžeto. Be to, su teritorija jokiu būdu negalima sieti daugiau nei 80 % bendro gamybos biudžeto.

            5.2.   SPECIALŪS VERTINIMO KRITERIJAI PAGAL EEE SUSITARIMO 61 STRAIPSNIO 3 DALIES c PUNKTĄ

                  (50)

                  Europos garso ir vaizdo kūrinių gamybos rėmimo ir jų gamybai bei demonstravimui reikalingos infrastruktūros užtikrinimo tikslas – formuoti Europos kultūros tapatybę ir stiprinti kultūrinę įvairovę. Todėl pagalbos paskirtis – remti kultūrą. Tokia pagalba gali būti suderinama su EEE susitarimu pagal EEE susitarimo 61 straipsnio 3 dalies c punktą. Filmų ir TV programų gamybos sektoriaus įmonės taip pat gali naudotis kitų rūšių pagalba, teikiama pagal EEE susitarimo 61 straipsnio 3 dalies a ir c punktus (pvz., regionine pagalba, pagalba MVĮ, moksliniams tyrimams ir plėtrai skirta pagalba, mokymo pagalba, užimtumo pagalba), neviršijant didžiausio pagalbos intensyvumo pagalbos sumavimo atveju.

                  (51)

                  Vertindama, ar schemos, skirtos šiose gairėse numatytų garso ir vaizdo kūrinių scenarijų rašymui, kūrimui, gamybai, platinimui ir populiarinimui remti, yra suderinamos su EEE susitarimo 61 straipsnio 3 dalies c punktu, Institucija apsvarstys toliau nurodomų kriterijų sąsajas su garso ir vaizdo kūriniu, kuriam skiriama pagalba:

                              1.

                              Pagalba skiriama kultūros produktui. Kiekviena EEE valstybė užtikrina, kad remiamos produkcijos turinys būtų kultūrinis, pagal savo nacionalinius kriterijus taikydama veiksmingą tikrinimo procesą, kad išvengtų akivaizdžių klaidų: atrinkdama filmų pasiūlymus komisijoje arba patikėdama tai konkrečiam asmeniui, arba, jei tokio atrankos procedūros nėra, nustatydama kultūros kriterijų, pagal kuriuos bus tikrinamas kiekvienas garso ir vaizdo kūrinys, sąrašą.

                              2.

                              Siekiant skatinti normalias komercines iniciatyvas pagalbos intensyvumas paprastai neturi viršyti 50 % gamybos biudžeto. Pagalbos intensyvumas tarpvalstybinei filmų gamybai, kurią finansuoja daugiau nei viena EEE valstybė ir kurioje dalyvauja gamintojai iš daugiau nei vienos EEE valstybės, gali siekti iki 60 % gamybos biudžeto. Sudėtingiems garso ir vaizdo kūriniams (28) ir bendros gamybos projektams, kuriuose dalyvauja EBPO (29) PVK sąraše nurodytos šalys, tokie apribojimai netaikomi. Filmai, kurių vienintelė originali versija yra sukurta oficialia EEE valstybės, kurios teritorija, gyventojų skaičius arba kalbinė erdvė yra nedideli, kalba, gali būti laikomi sudėtingais garso ir vaizdo kūriniais.

                              3.

                              Iš esmės scenarijų rašymo ar filmų kūrimo pagalbai apribojimų nėra. Vis dėlto, jeigu pagal parašytą scenarijų arba projektą galiausiai sukuriamas filmas, scenarijaus rašymo ir kūrimo sąnaudos po to įtraukiamos į gamybos biudžetą ir į jas atsižvelgiama skaičiuojant didžiausią pagalbos, skiriamos garso ir vaizdo kūriniui, intensyvumą, kaip nurodyta punkto 2 dalyje.

                              4.

                              Garso ir vaizdo kūrinių, kurie atitinka pagalbos gamybai skyrimo reikalavimus, platinimo ir populiarinimo sąnaudoms skiriamos pagalbos intensyvumas gali būti toks pat, koks buvo arba galėjo būti nustatytas jų gamybai.

                              5.

                              Be pagalbos, kuri teikiama scenarijų rašymui, filmų kūrimui, platinimui arba populiarinimui, bet kokia konkrečiai gamybos veiklai skiriama pagalba nėra leistina. Todėl pagalba neturi būti skiriama tik atskiroms gamybos grandinės dalims. Bet kokia konkrečiam garso ir vaizdo kūriniui skirta pagalba turėtų papildyti bendrą to kūrinio biudžetą. Gamintojas turėtų galėti laisvai pasirinkti, kurie biudžeto punktai bus išleisti kitose EEE valstybėse. Tuo siekiama užtikrinti, kad pagalba turėtų neutralų skatinamąjį poveikį. Pagalbą skiriant tam tikriems konkretiems filmo biudžeto punktams, gali atsitikti taip, kad tokia pagalba virs nacionaliniu prioritetu sektoriams, kurie tiekia konkrečius pagalba finansuojamus dalykus, o tai būtų nesuderinama su EEE susitarimu.

                              6.

                              EEE valstybės turėtų taip pat skatinti ir remti gamintojus, kad jie finansuojančios įstaigos paskirtai kino paveldo įstaigai deponuotų filmo, kuriam skirta pagalba, kopiją, kad ji būtų saugoma ir naudojama apibrėžtais su teisių turėtoju (-ais) sutartais nekomerciniais tikslais, laikantis intelektinės nuosavybės teisių ir nepažeidžiant tinkamo atlyginimo teisių turėtojui (-ams), po dotacijos sutartyje nurodyto laiko tarpsnio su sąlyga, kad tai neprieštarautų įprastiniam filmo naudojimui.

                              7.

                              Pagalba skiriama skaidriai. EEE valstybės bendroje interneto svetainėje arba bendroje kelių interneto svetainių suvestinės informacijos svetainėje turi paskelbti bent jau šią informaciją: visą patvirtintos pagalbos schemos ir jos įgyvendinimo nuostatų tekstą, pagalbos gavėjo pavadinimą, veiklos ar projekto, kuriam skirta pagalba, pavadinimą ir pobūdį, pagalbos dydį ir pagalbos intensyvumą, išreikštą remiamos veiklos arba projekto viso biudžeto dalimi. Tokia informacija turi būti paskelbta internete priėmus skyrimo sprendimą, laikoma ten mažiausiai 10 metų ir be apribojimų prieinama plačiajai visuomenei (30).

                  (52)

                  Teikti pagalbą kino teatrams modernizuoti, įskaitant jų skaitmeninimą, galima, jei valstybės narės gali pateisinti tokios pagalbos reikalingumą, proporcingumą ir tinkamumą. Tuo remdamasi Institucija įvertintų, ar schema suderinama su EEE susitarimo 61 straipsnio 3 dalies c punktu.

                  (53)

                  Siekiant nustatyti, ar laikomasi didžiausio pagalbos intensyvumo reikalavimų, reikia atsižvelgti į visą EEE valstybių viešosios pagalbos priemonių sumą, skirtą veiklai arba projektui, kuriems teikiama pagalba, nepriklausomai nuo to, ar ta pagalba finansuojama iš vietinių, regioninių, nacionalinių ar ES šaltinių. Vis dėlto lėšos, tiesiogiai skiriamos pagal tokias ES programas kaip MEDIA, kai priimant skyrimo sprendimą valstybės narės nedalyvauja, nėra valstybės ištekliai. Todėl į tokią pagalbą neatsižvelgiama, kai vertinama, ar laikomasi viršutinių pagalbos ribų.

            6.   TINKAMOS PRIEMONĖS

                  (54)

                  Kaip tinkamas priemones pagal EEE susitarimo 62 straipsnio 1 dalį, Institucija EEE valstybėms siūlo dabartines filmų finansavimo schemas su šiomis gairėmis suderinti per dvejus metus nuo jų paskelbimo Europos Sąjungos oficialiojo leidinio EEE priede. Per vieną mėnesį nuo šių gairių paskelbimo Oficialiojo leidinio EEE priede EEE valstybės turėtų patvirtinti Institucijai, kad jos sutinka su siūlomomis tinkamomis priemonėmis. Nesulaukusi atsakymo, Institucija laikysis nuomonės, kad susijusi EEE valstybė nesutinka.

            7.   TAIKYMAS

                  (55)

                  Institucija šiose gairėse nustatytus principus taikys nuo 2014 m. balandžio 1 d.

                  (56)

                  Institucija tuos principus taikys visoms pagalbos priemonėms, apie kurias pranešta ir dėl kurių ji turi priimti sprendimą po 2014 m. balandžio 1 d., net jeigu apie projektus buvo pranešta iki tos datos.

                  (57)

                  Institucija išnagrinės kiekvienos pagalbos, kuri buvo suteikta be jos sutikimo, taigi, pažeidžiant ELPA valstybių susitarimą dėl Priežiūros institucijos ir Teisingumo Teismo įsteigimo 3 protokolo I dalies 1 straipsnio 3 dalį, suderinamumą su EEE susitarimu remdamasi:

                              a)

                              šiomis gairėmis, jei dalis arba visa tokia pagalba yra suteikta po šių gairių paskelbimo Europos Sąjungos oficialiojo leidinio EEE priede;

                              b)

                              visais kitais atvejais – Institucijos 2008 m. gairėmis.

         (1)  Šios gairės sutampa su Komisijos komunikatu dėl valstybės pagalbos filmams ir kitiems garso ir vaizdo kūriniams (OL C 332, 2013 11 15, p. 1).

         (2)  ELPA valstybės yra visateisės MEDIA programos narės.

         (3)  „PWC Global Entertainment and MEDIA Outlook 2013–2017“, http://www.pwc.com/gx/en/global-entertainment-media-outlook/segment-insights/filmed-entertainment.jhtml

         (4)  KEA European Affairs tyrimo „Multi-Territory Licensing of Audiovisual Works in the European Union“ (Daugiateritorinis garso ir vaizdo kūrinių licencijavimas Europos Sąjungoje) Europos Komisijos Informacinės visuomenės ir žiniasklaidos generaliniam direktoratui parengta galutinė ataskaita, 2010 m. spalio mėn., p. 21, http://www.keanet.eu/docs/mtl%20-%20full%20report%20en.pdf

         (5)  Norvegija: 2002 m. vasario 20 d. sprendimas Nr. 32/02/COL, 2002 m. rugsėjo 18 d. sprendimas Nr. 169/02/COL, 2003 m. spalio 29 d. sprendimas Nr. 186/03/COL, 2005 m. liepos 15 d. sprendimas Nr. 179/05/COL, 2006 m. lapkričio 14 d. sprendimas Nr. 342/06/COL, 2008 m. liepos 2 d. sprendimas Nr. 430/08/COL, 2008 m. gruodžio 10 d. sprendimas Nr. 774/08/COL, 2009 m. liepos 1 d. sprendimas Nr. 289/09/COL, taip pat 2009 m. kovo 31 d. sprendimas Nr. 180/09/COL; Islandija: 1999 m. birželio 4 d. sprendimas Nr. 114/99/COL, 2000 m. gruodžio 18 d. sprendimas Nr. 380/00/COL, 2006 m. gruodžio 13 d. sprendimas Nr. 390/06/COL, 2009 m. birželio 10 d. sprendimas Nr. 255/09/COL, ir 2012 m. liepos 4 d. sprendimas Nr. 262/12/COL; Lichtenšteinas: 2000 m. rugsėjo 27 d. sprendimas Nr. 192/00/COL, 2006 m. rugsėjo 20 d. sprendimas Nr. 267/06/COL, ir 2011 m. gruodžio 14 d. sprendimas Nr. 395/11/COL.

         (6)  Deja, Lichtenšteino Kunigaikštystė nėra UNESCO konvencijos dėl kultūrinės raiškos įvairovės apsaugos ir skatinimo šalis.

         (7)  Komisijos komunikatas Tarybai, Europos Parlamentui, Ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui dėl tam tikrų teisinių aspektų, susijusių su kinematografijos ir kitais garso ir vaizdo kūriniais (OL C 43, 2002 2 16, p. 6).

         (8)  OL C 123, 2004 4 30, p. 1.

         (9)  OL C 134, 2007 6 16, p. 5.

         (10)  OL C 31, 2009 2 7, p. 1.

         (11)  Atnaujinta valstybės pagalbos gairių versija skelbiama Institucijos interneto svetainėje http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/. Valstybės pagalbos gairių VII dalyje nustatytos konkrečios sektoriui taisyklės dėl valstybės pagalbos kinematografijos ir kitiems garso ir vaizdo kūriniams (OL L 105, 2011 4 21, p. 32 ir EEE priedas Nr. 23, 2011 4 21, p. 1).

         (12)  Ypač į 2005 m. kovo 10 d. Teisingumo Teismo sprendimą Laboratoires Fournier, C-39/04, Rink. p. I-2057.

         (13)  2006 m. gruodžio 15 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1998/2006 dėl Sutarties 87 ir 88 straipsnių taikymo de minimis pagalbai (OL L 379, 2006 12 28, p. 5), Jungtinio komiteto sprendimu Nr. 29/2007 (OL L 209, 2007 8 9, p. 52 ir EEE priedas Nr. 38, 2007 8 9, p. 34) įtrauktas kaip EEE susitarimo XV priedo 1 punkto e–a papunkčiai, įsigaliojęs 2007 m. liepos 28 d. Šis reglamentas pakeistas 2013 m. gruodžio 18 d. Komisijos reglamentu (EU) Nr. 1407/2013 dėl Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 107 ir 108 straipsnių taikymo de minimis pagalbai (OL L 352, 2013 12 24, p. 1). Reglamentas, įtrauktinas į EEE susitarimą.

         (14)  Nereikėtų painioti su įprastų mišrių platformų medijų frančizėmis, tęsiniais ar adaptacijomis.

         (15)  2008 m. rugpjūčio 6 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 800/2008, skelbiantis tam tikrų rūšių pagalbą suderinama su bendrąja rinka taikant Sutarties 87 ir 88 straipsnius (Bendrasis bendrosios išimties reglamentas) (OL L 214, 2008 8 9, p. 3), su pakeitimais, padarytais 2013 m. lapkričio 29 d. Komisijos reglamentu (ES) Nr. 1224/2013 dėl jo taikymo laikotarpio (OL L 320, 2013 11 30, p. 22), 2014 m. vasario 15 d. įsigaliojusiu Jungtinio komiteto sprendimu Nr. 29/2014 (dar nepaskelbtu nei OL, nei EEE priede), įtrauktu kaip 1 punkto j papunktis į EEE susitarimo XV priedą.

         (16)  Konvencijos 4 straipsnio 4 dalyje nurodyta: „Kultūrinė veikla, kultūros vertybės ir paslaugos – veikla, vertybės ir paslaugos, kurios išreiškia arba perduoda kultūrinės raiškos formas, neatsižvelgiant į komercinę vertę, kurią jos gali turėti. Kultūrinė veikla gali būti savitikslė arba ji gali padėti kurti kultūros vertybes ir paslaugas.“

         (17)  2009 m. kovo 5 d. Teisingumo Teismo sprendimo UTECA, C-222/07, 27–33 punktai.

         (18)  2007 m. gruodžio 13 d. Teisingumo Teismo sprendimo United Pan-Europe Communications Belgium, C-250/06, 43 punktas.

         (19)  1999 m. spalio 28 d. Teisingumo Teismo sprendimo ARD, C-6/98, 50 punktas.

         (20)  2009 m. kovo 5 d. Teisingumo Teismo sprendimo UTECA, C-222/07, 34 ir 36 punktai.

         (21)  2008 Study on the Economic and Cultural Impact, notably on Co-productions, of Territorialisation Clauses of state aid Schemes for Films and Audiovisual Productions (2008 m. valstybės pagalbos filmams ir garso ir vaizdo produkcijai schemų teritorinio suskirstymo nuostatų taikymo poveikis kultūrai ir ekonomikai, ypač bendrai gamybai, tyrimas), http://ec.europa.eu/avpolicy/docs/library/studies/territ/final_rep.pdf.

         (22)  Sprendimo UTECA, C-222/07, 25 punktas.

         (23)  Pavyzdžiui, gamintojas kuria filmą, kurio biudžetas yra 10 mln. EUR, ir prašo pagalbos pagal schemą, pagal kurią filmui skiriama ne daugiau kaip 1 mln. EUR. Neproporcinga neleisti filmui taikyti schemos, remiantis tuo, kad gamintojas neplanuoja išleisti bent 8 mln. EUR gamybos biudžeto pagalbą teikiančioje teritorijoje.

         (24)  Pavyzdžiui, gamintojas kuria filmą, kurio biudžetas yra 10 mln. EUR, ir prašo pagalbos pagal schemą, pagal kurią filmui skiriama ne daugiau kaip 1 mln. EUR. Galima tikėtis, kad gamintojas pagalbą teikiančioje teritorijoje išleis 1,6 mln. EUR gamybos biudžeto. Tačiau, jei filmo biudžetas yra 2 mln. EUR, ir jam skiriama didžiausia pagalbos suma, gamintojui tektų su teritorinėmis išlaidomis susijęs įsipareigojimas, prilygstantis 80 % gamybos biudžeto.

         (25)  OL C 324, 2010 12 1, p. 1.

         (26)  Kino paveldo institucijas paskiria valstybės narės, kad būtų galima rinkti, saugoti kino paveldą ir suteikti galimybes juo naudotis kultūrinėms bei edukacinėms reikmėms.

         (27)  1996 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 96/71/EB dėl darbuotojų komandiravimo paslaugų teikimo sistemoje, OL L 18, 1997 1 21, p. 1, 1998 m. gegužės 1 d. įsigaliojusiu Jungtinio komiteto sprendimu Nr. 37/98 (OL L 310, 1998 11 19, p. 25, ir 1998 m. lapkričio 19 d. EEE priedas Nr. 48, p. 260) įtrauktas kaip 30 punktas į EEE susitarimo XVIII priedą.

         (28)  Pavyzdžiui, trumpametražiai filmai, pradedančiųjų režisierių pirmas ar antras filmas, dokumentiniai filmai, mažo biudžeto ar komerciniu požiūriu sudėtingi kūriniai. Pagal subsidiarumo principą, sudėtingo filmo apibrėžtį nustato kiekviena EEE valstybė, taikydama nacionalinius rodiklius.

         (29)  PVK sąraše nurodytos visos šalys ir teritorijos, kurios gali gauti oficialią paramą vystymuisi. Tai visos šalys, kurios, kaip skelbia Pasaulio bankas, remiantis bendrosiomis nacionalinėmis pajamomis (BNP) vienam žmogui, gauna mažas ir vidutines pajamas, išskyrus Didžiojo aštuoneto nares, ES nares ir šalis, kurių stojimo į ES data tiksliai nustatyta. Į sąrašą taip pat įtrauktos visos mažiausiai išsivysčiusios šalys, kaip nustatyta Jungtinių Tautų. Žr. http://www.oecd.org/document/45/0,3746,en_2649_34447_2093101_1_1_1_1,00.html. Reikėtų pažymėti, kad PVK narėmis yra tik Norvegija ir Islandija, todėl pateikiamos PVK gairės ir pagrindiniai dokumentai, kuriais remtasi formuojant nacionalinę vystymosi bendradarbiavimo politiką.

         (30)  Ši informacija turėtų būti reguliariai atnaujinama (pvz., kas šešis mėnesius) ir skelbiama be autoriaus teisių.


Svarbus teisinis pranešimas

|

52007BP0120(02)

2. 2007 m. balandžio 24 d. Europos Parlamento sprendimas dėl Europos vaistų agentūros 2005 finansinių metų sąskaitų uždarymo (C6-0394/2006 - 2006/2161(DEC))

Oficialusis leidinys 074 E , 20/03/2008 p. 0228 - 0229

		2.2007 m. balandžio 24 d. Europos Parlamento sprendimas dėl Europos vaistų agentūros 2005 finansinių metų sąskaitų uždarymo (C6-0394/2006 — 2006/2161(DEC))Europos Parlamentas,- atsižvelgdamas į Europos vaistų agentūros 2005 finansinių metų galutines metines ataskaitas [1],- atsižvelgdamas į Audito Rūmų ataskaitą dėl Europos vaistų agentūros 2005 finansinių metų galutinių metinių ataskaitų kartu su Agentūros atsakymais [2],- atsižvelgdamas į 2007 m. vasario 27 d. Tarybos rekomendaciją (5711/2007 — C6-0080/2007),- atsižvelgdamas į EB sutartį, ypač į jos 276 straipsnį,- atsižvelgdamas į 2002 m. birželio 25 d. Tarybos reglamentą (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento [3], ypač į jo 185 straipsnį,- atsižvelgdamas į 2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 726/2004, nustatantį Bendrijos leidimų dėl žmonėms skirtų ir veterinarinių vaistų išdavimo ir priežiūros tvarką ir įsteigiantį Europos vaistų agentūrą [4], ypač į jo 68 straipsnį,- atsižvelgdamas į 2002 m. lapkričio 19 d. Komisijos reglamentą (EB, Euratomas) Nr. 2343/2002 dėl finansinio pagrindų reglamento, skirto įstaigoms, minėtoms Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento 185 straipsnyje [5], ypač į jo 94 straipsnį,- atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 71 straipsnį ir V priedą,- atsižvelgdamas į Biudžeto kontrolės komiteto pranešimą ir Aplinkos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos komiteto nuomonę (A6-0099/2007),1. pažymi, kad Europos vaistų agentūros 2004 ir 2005 finansinių metų galutinėse metinėse ataskaitose buvo pateikti šie duomenys:Šaltinis: Agentūros duomenys. Šioje lentelėje pateikiami apibendrinti Agentūros metinių ataskaitų duomenys.(tūkst. EUR) |2004 ir 2005 finansinių metų pajamų ir išlaidų ataskaitos duomenys || 2005 | 2004 |PajamosSu registravimo liudijimais susiję mokesčiai | 72613 | 68412 |Komisijos subsidija, įskaitant ir subsidijas, gautas iš EEE | 22847 | 20529 |Bendrijos subsidija retiesiems vaistams | 6110 | 4026 |Įnašai į Bendrijos programas | 0 | 0 |Pajamos iš administracinės veiklos | 3423 | 1973 |Įvairios veiklos pajamos | 1643 | 1473 |Iš viso (a) | 106636 | 96413 |IšlaidosIšlaidos darbuotojams | 40057 | 34333 |Administravimo išlaidos | 17022 | 11224 |Eksploatacijos išlaidos | 41999 | 38573 |Amortizacija | 5333 | 3650 |Kitos išlaidos | 104 | 280 |Iš viso (b) | 104515 | 88060 |Veiklos rezultatas (c = a-b) | 2121 | 8353 |Finansinis rezultatas (e) | 2257 | 1160 |Ekonominis rezultatas (f= c+e) | 4378 | 9513 |2. pritaria Europos vaistų agentūros 2005 finansinių metų sąskaitų uždarymui;3. paveda Pirmininkui perduoti šį sprendimą Europos vaistų agentūros vykdomajam direktoriui, Tarybai, Komisijai ir Audito Rūmams ir pasirūpinti, kad jis būtų paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (L serijoje).[1] OL C 266, 2006 10 31, p. 4.[2] OL C 312, 2006 12 19, p. 12.[3] OL L 248, 2002 9 16, p. 1. Reglamentas su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB, Euratomas) Nr. 1995/2006 (OL L 390, 2006 12 30, p. 1).[4] OL L 136, 2004 4 30, p. 1. Reglamentas su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1901/2006 (OL L 378, 2006 12 27, p. 1).[5] OL L 357, 2002 12 31, p. 72.--------------------------------------------------


title: 2006/788/EB: 2006 m. lapkričio 7 d. Tarybos sprendimas dėl susitarimo pasikeičiant laiškais dėl protokolo, nustatančio žvejybos galimybes ir finansinį įnašą, numatytus Europos bendrijos ir Gabono Respublikos susitarime dėl žvejybos prie Gabono krantų, laikotarpiui nuo 2005 m. gruodžio 3 d. iki 2011 m. gruodžio 2 d. , laikino taikymo, sudarymo

text:
18.11.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 319/15

         TARYBOS SPRENDIMAS
   2006 m. lapkričio 7 d.
   dėl susitarimo pasikeičiant laiškais dėl protokolo, nustatančio žvejybos galimybes ir finansinį įnašą, numatytus Europos bendrijos ir Gabono Respublikos susitarime dėl žvejybos prie Gabono krantų, laikotarpiui nuo 2005 m. gruodžio 3 d. iki 2011 m. gruodžio 2 d., laikino taikymo, sudarymo
   (2006/788/EB)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 37 straipsnį kartu su 300 straipsnio 2 dalimi,
   atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,
   kadangi:

               (1)

               Bendrija ir Gabono Respublika vedė derybas ir parafavo Žvejybos partnerystės susitarimą, kuriuo Bendrijos žvejams suteikiamos žvejybos galimybės vandenyse, į kuriuos Gabono Respublika turi suverenias teises.

               (2)

               Bendrija yra suinteresuota minėto susitarimo patvirtinimu.

               (3)

               Tikslinga užtikrinti galimybę vykdyti žvejybos veiklą nuo ankstesnio protokolo (1) galiojimo pabaigos iki protokolo, nustatančio minėtame susitarime numatytas žvejybos galimybes ir finansinį įnašą, įsigaliojimo.

               (4)

               Turėtų būti nustatytas žvejybos galimybių paskirstymo valstybėms narėms būdas,

         NUSPRENDĖ:
   1 straipsnis
   Susitarimas pasikeičiant laiškais dėl protokolo, nustatančio žvejybos galimybes ir finansinį įnašą, numatytus Europos bendrijos ir Gabono Respublikos susitarime dėl žvejybos prie Gabono krantų, laikotarpiui nuo 2005 m. gruodžio 3 d. iki 2011 m. gruodžio 2 d., laikino taikymo yra patvirtinamas Bendrijos vardu.
   Susitarimo tekstas pridedamas prie šio sprendimo.
   2 straipsnis
   Susitarimas laikinai taikomas nuo 2005 m. gruodžio 3 d.
   3 straipsnis
   Susitarimo protokole nustatytos žvejybos galimybės valstybėms narėms paskirstomos taip:

               Žvejybos kategorija

               Laivo tipas

               Valstybė narė

               Licencijos arba kvota

               Tunų žvejyba

               Paviršinėmis ūdomis žvejojantys laivai

               Ispanija

               13

               Portugalija

               3

               Tunų žvejyba

               Tunus žvejojantys seineriai šaldikliai

               Ispanija

               12

               Prancūzija

               12

         Jeigu šių valstybių narių paraiškose licencijai gauti protokole numatytos žvejybos galimybės neišeikvojamos, Komisija gali atsižvelgti į bet kurios kitos valstybės narės pateiktas paraiškas licencijai gauti.
   4 straipsnis
   Valstybės narės, kurių laivai žvejoja pagal šį susitarimą, Komisijai praneša apie Gabono žvejybos zonoje sugautus kiekvienos rūšies išteklių kiekius, kaip numatyta 2001 m. kovo 14 d. Komisijos reglamente (EB) Nr. 500/2001, nustatančiame išsamias Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2847/93 taikymo taisykles dėl Bendrijos žvejybos laivų sugavimų trečiųjų šalių vandenyse ir atviroje jūroje kontrolės (2).
   5 straipsnis
   Tarybos pirmininkas įgaliojamas paskirti asmenis, įgaliotus pasirašyti susitarimą pasikeičiant laiškais, kad jis taptų privalomas Bendrijai.

      Priimta Briuselyje, 2006 m. lapkričio 7 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         E. HEINÄLUOMA

      (1)  Patvirtintas Reglamentu (EB) Nr. 580/2002 (OL L 89, 2002 4 5, p. 3).

      (2)  OL L 73, 2001 3 15, p. 8.
    ---documentbreak---

               18.11.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 319/17

         SUSITARIMAS PASIKEIČIANT LAIŠKAIS DĖL PROTOKOLO,
   nustatančio žvejybos galimybes ir finansinį įnašą, numatytus Europos bendrijos ir Gabono Respublikos susitarime dėl žvejybos prie Gabono krantų, laikotarpiui nuo 2005 m. gruodžio 3 d. iki 2011 m. gruodžio 2 d., laikino taikymo
   Gerbiamasis Pone,
   Remiantis 2005 m. spalio 28 d. parafuotu protokolu, nustatančiu žvejybos galimybes ir finansinį įnašą laikotarpiui nuo 2005 m. gruodžio 3 d. iki 2011 m. gruodžio 2 d., turiu garbės Jums pranešti, kad Gabonas yra pasiruošęs nuo 2005 m. gruodžio 3 d. laikinai taikyti šį protokolą, kol jis įsigalios pagal 13 straipsnį, su sąlyga, kad Europos bendrija laikysis tokios pat nuostatos.
   Suprantama, kad šiuo atveju protokolo 2 straipsnyje nurodyto finansinio įnašo pirma dalis turi būti pervesta iki 2006 m. rugsėjo 30 d.
   Būčiau dėkingas, jei galėtumėte patvirtinti, ar Europos bendrija sutinka su laikinu protokolo taikymu.
   Reiškiu Jums savo didžią pagarbą.

         Gabono vyriausybės vardu

   Gerbiamasis Pone,
   Turiu garbės pranešti, kad gavau Jūsų šios dienos laišką, kuriame rašoma:

      „Remiantis 2005 m. spalio 28 d. parafuotu protokolu, nustatančiu žvejybos galimybes ir finansinį įnašą laikotarpiui nuo 2005 m. gruodžio 3 d. iki 2011 m. gruodžio 2 d., turiu garbės Jums pranešti, kad Gabonas yra pasiruošęs nuo 2005 m. gruodžio 3 d. laikinai taikyti šį protokolą, kol jis įsigalios pagal 13 straipsnį, su sąlyga, kad Europos bendrija laikysis tokios pat nuostatos.
      Suprantama, kad šiuo atveju protokolo 2 straipsnyje nurodyto finansinio įnašo pirma dalis turi būti pervesta iki 2006 m. rugsėjo 30 d.“

   Turiu garbės patvirtinti, kad Europos bendrija pritaria laikinam protokolo taikymui.
   Reiškiu Jums savo didžią pagarbą.

         Europos Sąjungos Tarybos vardu

   PROTOKOLAS,
   nustatantis žvejybos galimybes ir finansinį įnašą, numatytus europos bendrijos ir Gabono respublikos susitarime dėl žvejybos prie Gabono krantų, laikotarpiui nuo 2005 m. gruodžio 3 d. iki 2011 m. gruodžio 2 d.
   1 straipsnis
   Taikymo laikotarpis ir žvejybos galimybės
   1.   Nuo 2005 m. gruodžio 3 d. 6 metų laikotarpiui susitarimo 5 straipsnyje numatytos žvejybos galimybės paskirstomos taip:
   Toli migruojančios rūšys (1982 m. Jungtinių Tautų konvencijos 1 priede išvardytos rūšys)

               —

               tunus žvejojantys seineriai šaldikliai: 24 laivai,

               —

               paviršinėmis ūdomis žvejojantys laivai: 16 laivų.

         2.   1 dalis taikoma nepažeidžiant šio protokolo 4 ir 5 straipsnių nuostatų.
   3.   Su Europos bendrijos valstybių narių vėliava plaukiojantys laivai gali vykdyti žvejybos veiklą Gabono žvejybos zonoje tik turėdami žvejybos licenciją, išduotą laikantis šio protokolo ir šio protokolo priede nurodytų sąlygų.
   2 straipsnis
   Finansinis įnašas. Mokėjimo tvarka
   1.   Susitarimo 7 straipsnyje nurodytą finansinį įnašą 1 straipsnyje nurodytam laikotarpiui sudaro 715 000 EUR metinė suma, atitinkanti 11 000 t per metus orientacinį kiekį, ir 145 000 EUR per metus speciali suma, skirta Gabono žvejybos sektoriaus politikos iniciatyvoms remti ir įgyvendinti. Ši speciali suma yra neatskiriama susitarimo 7 straipsnyje nurodyto vienkartinio finansinio įnašo dalis.
   2.   1 dalis yra taikoma, nepažeidžiant šio protokolo 4, 5 ir 7 straipsnių nuostatų.
   3.   1 dalyje nurodytas sumas, kurios bendrai sudėjus sudaro 860 000 EUR, Bendrija išmoka kasmet šio protokolo taikymo laikotarpiu.
   4.   Jei Bendrijos laivais Gabono vandenyse sužvejotas bendras kiekis viršija 11 000 t per metus, 715 000 EUR finansinis įnašas yra didinamas 65 eurais už kiekvieną papildomą sužvejotą toną. Tačiau metinis Bendrijos mokamo finansinio įnašo dydis negali būti daugiau nei dvigubai didesnis už 3 dalyje nurodytą sumą (1 430 000 EUR). Jei Bendrijos laivais sužvejotas kiekis viršija kiekį, kuris atitinka dvigubą bendrą metinę sumą, suma už kiekį, kuriuo viršijama ši riba, išmokamos kitais metais.
   5.   1 dalyje nurodyta finansinio įnašo išmoka už pirmuosius metus mokama ne vėliau kaip 2006 m. rugsėjo 30 d., o už kitus metus – ne vėliau kaip 2007 m., 2008 m., 2009 m., 2010 m. ir 2011 m. birželio 30 d.
   6.   Atsižvelgiant į 6 straipsnio nuostatas, šio įnašo paskirstymas yra išskirtinė Gabono valdžios institucijų kompetencija.
   7.   Finansinis įnašas yra pervedamas į Gabono valstybės iždo sąskaitą „Jūrų žvejyba“, Nr. 47069 X.
   3 straipsnis
   Bendradarbiavimas siekiant atsakingos žvejybos. Mokslinio pobūdžio posėdis
   1.   Šalys įsipareigoja skatinti atsakingą žvejybą Gabono vandenyse, vadovaudamosi įvairių tuose vandenyse žvejojančių laivynų tarpusavio nediskriminavimo principu.
   2.   Šio protokolo galiojimo laikotarpiu Bendrija ir Gabono valdžios institucijos sieks stebėti išteklių būklės raidą Gabono žvejybos zonoje.
   3.   Šalys įsipareigoja skatinti bendradarbiavimą parajonio lygmeniu užtikrinant atsakingą žvejybą, ypač su COREP.
   4.   Pagal susitarimo 4 straipsnį, remdamosi Tarptautinės Atlanto tunų apsaugos komisijos (CICTA) priimtomis rekomendacijomis ir rezoliucijomis ir atsižvelgdamos į patikimiausią mokslinę informaciją, šalys konsultuojasi tarpusavyje susitarimo 9 straipsnyje numatytoje jungtinėje komisijoje ir atitinkamais atvejais mokslinio pobūdžio posėdyje parajonio lygmeniu bendru sutarimu priima priemones žuvininkystės išteklių, įtakojančių Bendrijos laivų veiklą, tvariam valdymui užtikrinti.
   4 straipsnis
   Žvejybos galimybių persvarstymas bendru sutarimu
   1.   1 straipsnyje nurodytos žvejybos galimybės bendru sutarimu gali būti padidintos, jei 3 straipsnio 4 dalyje nurodyto mokslinio pobūdžio posėdžio išvadomis šis padidinimas nepaveiks tvaraus Gabono išteklių valdymo. Tokiu atveju 2 straipsnio 1 dalyje nurodytas 715 000 EUR finansinis įnašas yra padidinamas proporcingai ir prorata temporis. Tačiau finansinio įnašo suma, Bendrijos mokama atsižvelgiant į orientacinį kiekį tonomis, negali 715 000 EUR sumos viršyti daugiau nei dvigubai. Jei Bendrijos laivais sužvejoti metiniai kiekiai yra daugiau nei dvigubai didesnis už 11 000 tonų kiekį (t. y. didesnis nei 22 000 tonų kiekis), suma už kiekį, kuriuo viršijama ši riba, išmokama kitais metais.
   2.   Ir priešingai, jei Šalys susitaria patvirtinti 1 straipsnyje nustatytų žvejybos galimybių sumažinimą, finansinis įnašas yra sumažinamas proporcingai ir prorata temporis.
   3.   Žvejybos galimybių paskirstymas įvairių kategorijų laivams taip pat gali būti abiejų šalių bendru sutarimu po tarpusavio konsultacijų persvarstytas iš naujo, laikantis visų 3 straipsnyje nurodyto mokslinio pobūdžio posėdžio rekomendacijų dėl išteklių, kurie galėtų būti paveikti perskirsčius galimybes, valdymo. Šalys susitaria dėl atitinkamo finansinio įnašo koregavimo, jei to reikia perskirsčius žvejybos galimybes.
   5 straipsnis
   Naujos žvejybos galimybės
   1.   Jei Bendrijos žvejybos laivai yra suinteresuoti 1 straipsnyje nenurodyta žvejybos veikla, Bendrija, siekdama leidimo tokiai naujai veiklai konsultuojasi su Gabonu. Atitinkamais atvejais šalys susitaria dėl tokioms naujoms žvejybos galimybėms taikytinų sąlygų ir, jei būtina, iš dalies pakeičia šį protokolą ir jo priedą.
   2.   Šalys skatina bandomąją žvejybą, ypač Gabono vandenyse esančių giliavandenių rūšių. Šiuo tikslu, vienai iš šalių paprašius, jos konsultuojasi tarpusavyje ir kiekvienu atveju atskirai nustato rūšis, sąlygas ir kitus reikiamus kriterijus.
   Šalys vykdo bandomąją žvejybą, remdamosi kriterijais, dėl kurių abi šalys, jei reikia, sutarė administraciniu sprendimu. Bandomosios žvejybos leidimai turėtų būti skiriami daugiausia 6 mėnesiams. Jei šalys nusprendžia, kad bandomosios žvejybos rezultatai įtikinami, Gabono vyriausybė Bendrijos laivynui gali skirti naujų rūšių žvejybos galimybių, kurios galiotų iki šio protokolo galiojimo pabaigos. Šio protokolo 2 straipsnio 1 dalyje nurodytas finansinis įnašas būtų atitinkamai padidintas.
   6 straipsnis
   Finansinio įnašo mokėjimo sustabdymas ir persvarstymas dėl neįprastų aplinkybių
   1.   Susidarius neįprastoms aplinkybėms, išskyrus gamtos reiškinius, kurios užkerta kelią žvejybos veiklai Gabono išskirtinėje ekonominėje zonoje (IEE), Europos bendrija gali sustabdyti 2 straipsnio 1 dalyje nurodyto finansinio įnašo mokėjimą. Sprendimas dėl sustabdymo priimamas abiems šalims pasikonsultavus tarpusavyje per du mėnesius nuo vienos iš šalių prašymo pateikimo ir su sąlyga, kad Europos bendrija mokėjimo sustabdymo metu jau yra pervedusi visą mokėtiną sumą.
   2.   Finansinis įnašas vėl pradedamas mokėti, kai tik šalys, pasikonsultavusios tarpusavyje, bendru sutarimu nustato, kad žvejybos veiklai kelią užkirtusių aplinkybių nebėra ir (arba) kad padėtis yra tinkama žvejybos veiklai toliau vykdyti.
   3.   Bendrijos laivams išduotų licencijų, kurių galiojimas buvo sustabdytas drauge su finansinio įnašo mokėjimu, galiojimo laikas yra pratęsiamas tokiam pačiam laikotarpiui, kuriam buvo sustabdyta žvejybos veikla.
   7 straipsnis
   Atsakingos žvejybos skatinimas Gabono vandenyse
   1.   Šešiasdešimt procentų (60 %) bendros 2 straipsnyje nustatyto finansinio įnašo sumos kasmet skiriama iniciatyvoms, priimtoms pagal Gabono vyriausybės nustatytą žvejybos sektoriaus politiką, remti ir įgyvendinti.
   Gabonas administruoja atitinkamą sumą, remdamasis abiejų šalių sutarimu nustatytais siektinais tikslais ir atsižvelgdamas į Gabono žvejybos politikos dabartinius prioritetus, kad būtų užtikrintas subalansuotas ir atsakingas sektoriaus, siektinų tikslų ir susijusių metinių bei 2 dalyje nurodytų daugiamečių programų valdymas.
   2.   Gabonui pasiūlius, siekdami įgyvendinti 1 dalies nuostatas, Bendrija ir Gabonas susitarimo 9 straipsnyje numatytoje jungtinėje komisijoje, įsigaliojus protokolui ir ne vėliau kaip per tris mėnesius nuo šio protokolo įsigaliojimo, susitaria dėl daugiametės sektoriaus programos ir jos taikymo taisyklių, pirmiausia įskaitant:

               a)

               metines ir daugiametes gaires dėl šio straipsnio 1 dalyje nurodytos finansinio įnašo procentinės dalies ir specialių išmokų kasmetinėms iniciatyvoms panaudojimo;

               b)

               metinius ir daugiamečius tikslus, kuriuos įgyvendinant būtų skatinama tvari ir atsakinga žvejyba, atsižvelgiant į Gabono nustatytus nacionalinės žvejybos politikos arba kitų sričių politikos, susijusios su atsakingos ir tvarios žvejybos skatinimu arba turinčios jam poveikio, prioritetus;

               c)

               taikytinus kriterijus ir procedūras, įgalinančius įvertinti per metus pasiektus rezultatus.

         3.   Siūlymus keisti daugiametę sektoriaus programą arba kasmetinėms iniciatyvoms skirtų specialių sumų panaudojimą turi patvirtinti abi šalys jungtinėje komisijoje.
   4.   Gabonas kasmet skiria sumą, atitinkančią 1 dalyje nurodytą procentinę dalį, daugiametei programai įgyvendinti. Pirmaisiais protokolo galiojimo metais apie šį paskirstymą turi būti pranešta Bendrijai tuo metu, kai jungtinėje komisijoje patvirtinama daugiametė sektoriaus programa. Apie paskirstymą visais kitais metais Gabonas Bendrijai praneša ne vėliau kaip prieš tai einančių protokolo galiojimo metų gegužės 1 d.
   5.   Apie paskirstymą visais kitais metais Žaliasis Kyšulys Bendrijai praneša ne vėliau kaip prieš tai einančių protokolo galiojimo metų gegužės 1 d. Europos bendrija gali prašyti šio protokolo 2 straipsnio 1 dalyje nurodyto finansinio įnašo koregavimo, kad daugiametės sektoriaus programos įgyvendinimui skirtų lėšų faktinė suma būtų pritaikyta pagal šios programos įgyvendinimo rezultatus, jei kasmetinis šių rezultatų įvertinimas tai pagrindžia.
   8 straipsnis
   Ginčai. Protokolo taikymo sustabdymas
   1.   Šalių ginčai dėl šio protokolo nuostatų aiškinimo ir atitinkamo taikymo sprendžiami šalims konsultuojantis susitarimo 9 straipsnyje numatytoje jungtinėje komisijoje, jei būtina, šaukiamas neeilinis posėdis.
   2.   Nepažeidžiant 9 straipsnio nuostatų, protokolo taikymas gali būti sustabdytas bet kurios šalies iniciatyva, jei nusprendžiama, kad tarp šalių kilęs ginčas yra rimtas ir jei jungtinėje komisijoje vykusiose konsultacijose, numatytose 1 dalyje, jis nebuvo išspręstas draugiškai.
   3.   Šio protokolo galiojimas sustabdomas, suinteresuotai šaliai raštu apie savo ketinimus pranešus ne vėliau kaip prieš tris mėnesius nuo protokolo sustabdymo dienos.
   4.   Jei protokolo taikymas sustabdomas, šalys ir toliau konsultuojasi tarpusavyje, siekdamos draugiškai išspręsti ginčą. Jei draugiškas sprendimas randamas, protokolą vėl pradedama taikyti ir finansinis įnašas yra sumažinamas proporcingai ir prorata temporis, priklausomai nuo protokolo taikymo sustabdymo trukmės.
   9 straipsnis
   Protokolo taikymo sustabdymas dėl nemokėjimo
   Nepažeidžiant 3 straipsnio nuostatų, Bendrijai neatlikus 2 straipsnyje nurodytų mokėjimų, šio protokolo taikymas gali būti sustabdytas tokiomis sąlygomis:

               a)

               Gabono kompetentingos valdžios institucijos Europos Komisijai praneša apie nesumokėjimą. Komisija atlieka būtinus patikrinimus ir, jei reikia, ne vėliau kaip per 60 darbo dienų nuo minėto pranešimo gavimo atlieka šį mokėjimą.

               b)

               Jei mokėjimas nėra atliktas ir nėra pateiktas tinkamas nesumokėjimo pateisinimas iki šio protokolo 2 straipsnio 5 dalyje nustatytų terminų, Gabono kompetentingos valdžios institucijos turi teisę sustabdyti protokolo taikymą. Jos apie tai Europos Komisiją informuoja nedelsdamos.

               c)

               Protokolas vėl yra taikomas, kai tik yra atliekamas atitinkamas mokėjimas.

         10 straipsnis
   Taikomos nacionalinės teisės nuostatos
   Gabono veiklą vykdantiems Europos bendrijos žvejybos laivams yra taikomi Gabone galiojantys teisės aktai, išskyrus, jei susitarime, protokole ir jo priede ir priedėliuose yra numatyta kitaip.
   11 straipsnis
   Persvarstymo sąlyga
   Ketvirtaisiais šio protokolo, jo priedo ir priedėlių taikymo metais šalys gali persvarstyti jų nuostatas ir prireikus juos iš dalies pakeisti. Į šiuos dalinius pakeitimus gali būti įtraukta referencinė talpa ir laivų savininkų sumokėti avansiniai mokesčiai.
   12 straipsnis
   Panaikinimas
   Europos ekonominės bendrijos ir Gabono Respublikos susitarimo dėl žvejybos prie Gabono krantų priedas yra panaikinamas ir pakeičiamas šio protokolo priedu.
   13 straipsnis
   Įsigaliojimas
   1.   Šis protokolas ir jo priedas įsigalioja tą dieną, kurią šalys praneša viena kitai apie šiam tikslui būtinų procedūrų užbaigimą.
   2.   Jie taikomi nuo 2005 m. gruodžio 3 d.


title: 2013/482/ES: 2013 m. rugsėjo 30 d. Tarybos sprendimas dėl pozicijos, kurios Europos Sąjunga turi laikytis Jungtiniame komitete, įsteigtame pagal Europos Sąjungos ir Moldovos Respublikos susitarimo dėl žemės ūkio ir maisto produktų geografinių nuorodų apsaugos 11 straipsnį, sprendžiant Jungtinio komiteto darbo tvarkos taisyklių priėmimo klausimą

text:
5.10.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 263/1

         TARYBOS SPRENDIMAS
   2013 m. rugsėjo 30 d.
   dėl pozicijos, kurios Europos Sąjunga turi laikytis Jungtiniame komitete, įsteigtame pagal Europos Sąjungos ir Moldovos Respublikos susitarimo dėl žemės ūkio ir maisto produktų geografinių nuorodų apsaugos 11 straipsnį, sprendžiant Jungtinio komiteto darbo tvarkos taisyklių priėmimo klausimą
   (2013/482/ES)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 207 straipsnio 4 dalies pirmą pastraipą kartu su 218 straipsnio 9 dalimi,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
   kadangi:

               (1)

               Europos Sąjungos ir Moldovos Respublikos susitarimas dėl žemės ūkio ir maisto produktų geografinių nuorodų apsaugos (1) (toliau – Susitarimas) įsigaliojo 2013 m. balandžio 1 d.;

               (2)

               Susitarimo 11 straipsniu įsteigiamas Jungtinis komitetas, kuris, inter alia, užtikrina tinkamą Susitarimo veikimą;

               (3)

               pagal Susitarimo 11 straipsnio 2 dalį Jungtinis komitetas nustato savo darbo tvarkos taisykles;

               (4)

               Sąjungos pozicija Jungtiniame komitete, sprendžiant to Jungtinio komiteto darbo tvarkos taisyklių priėmimo klausimą, turėtų būti grindžiama pridėtu sprendimo projektu,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Pozicija, kurios Sąjunga turi laikytis Jungtiniame komitete, įsteigtame pagal Europos Sąjungos ir Moldovos Respublikos susitarimo dėl žemės ūkio ir maisto produktų geografinių nuorodų apsaugos 11 straipsnį, sprendžiant to Jungtinio komiteto darbo tvarkos taisyklių priėmimo klausimą, yra grindžiama prie šio sprendimo pridėtu Jungtinio komiteto sprendimo projektu.
   Dėl neesminių sprendimo projekto techninių pataisymų Sąjungos atstovai Jungtiniame komitete gali sutarti be tolesnio Tarybos sprendimo.
   2 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

      Priimta Briuselyje 2013 m. rugsėjo 30 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         L. LINKEVIČIUS

      (1)  OL L 10, 2013 1 15, p. 3.

      PROJEKTAS
      JUNGTINIO KOMITETO SPRENDIMAS
      … m. … … d.
      dėl jo darbo tvarkos taisyklių priėmimo
      JUNGTINIS KOMITETAS,
      atsižvelgdamas į Europos Sąjungos ir Moldovos Respublikos susitarimą dėl žemės ūkio ir maisto produktų geografinių nuorodų apsaugos, ypač į jo 11 straipsnį,
      kadangi Susitarimas įsigaliojo 2013 m. balandžio 1 d.,
      PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
      1 straipsnis
      Delegacijų vadovai
      1.   Europos Sąjunga ir Moldovos Respublika (toliau – Šalys) paskiria po delegacijos vadovą, kuris yra asmuo ryšiams visais su Komitetu susijusiais klausimais.
      2.   Kiekvienos delegacijos vadovas gali perduoti visas arba kai kurias savo funkcijas paskirtajam pavaduotojui; tokiu atveju visos nuorodos į delegacijos vadovą yra taikomos paskirtajam pavaduotojui.
      2 straipsnis
      Pirmininkas
      1.   Komitetui pakaitomis pirmininkauja kiekvienos Šalies delegacijos vadovas po vienus kalendorinius metus.
      2.   Pirmininkas yra atsakingas už Komiteto sekretoriato užduočių vykdymą.
      3 straipsnis
      Posėdžiai
      1.   Pirmininkas, kitos delegacijos vadovui pritarus, nustato posėdžių datą ir vietą arba, jei posėdis rengiamas elektroniniu būdu, technines priemones. Pirmininkas ir kitos delegacijos vadovas, tardamiesi dėl posėdžio laiko ir vietos, laikosi reikalavimo posėdį surengti per 90 dienų.
      2.   Jei abi Šalys pritaria, Jungtinio komiteto posėdžiuose gali dalyvauti ekspertai, kurie gali suteikti prašomos specifinės informacijos.
      3.   Jei bendrai nenusprendžiama kitaip, Komiteto posėdžiai nėra vieši.
      4 straipsnis
      Korespondencija
      1.   Visa Komitetui skirta korespondencija siunčiama Komiteto pirmininkui. Pastarasis visos korespondencijos, susijusios su Komitetu, kopijas siunčia kitos delegacijos vadovui – Moldovos atstovybės Briuselyje vadovui ir ES delegacijos Kišiniove vadovui.
      2.   Pirmininko ir kitos delegacijos vadovo korespondencija gali būti rašoma įvairiomis priemonėmis, įskaitant elektroninį paštą.
      5 straipsnis
      Posėdžių darbotvarkės
      1.   Prieš posėdį pirmininkas parengia darbotvarkės projektą. Darbotvarkės projektas išsiunčiamas kitos delegacijos vadovui ne vėliau kaip prieš 20 darbo dienų iki posėdžio pradžios. Į pirmininko siunčiamą darbotvarkės projektą įtraukiamas bet kuris pirmininko pasirinktas Susitarimo 11 straipsnio 3 dalyje nurodytos srities klausimas.
      2.   Ne vėliau kaip prieš 10 darbo dienų iki posėdžio pradžios delegacijų vadovai gali prašyti įtraukti papildomų 11 straipsnio 3 dalyje nurodytų sričių klausimų; juos pirmininkas turi įtraukti į darbotvarkės projektą.
      3.   Galutinį darbotvarkės projektą pirmininkas kitos delegacijos vadovui išsiunčia ne vėliau kaip prieš 5 darbo dienas iki posėdžio pradžios.
      4.   Darbotvarkė priimama bendru pirmininko ir kitos delegacijos vadovo sutarimu kiekvieno posėdžio pradžioje. Jei pirmininkas ir kitos delegacijos vadovas susitaria, į darbotvarkę gali būti įtraukiami klausimai, kurių nebuvo darbotvarkės projekte.
      6 straipsnis
      Dokumentų priėmimas
      1.   Komiteto sprendimai, kaip apibrėžta Susitarimo 11 straipsnio 2 dalyje, skiriami Šalims ir pasirašomi pirmininko ir kitos delegacijos vadovo.
      2.   Bet kuri iš Šalių gali nuspręsti paskelbti Komiteto priimtą sprendimą.
      7 straipsnis
      Rašytinė procedūra
      1.   Komiteto sprendimas gali būti priimtas taikant rašytinę procedūrą, jei taip susitaria pirmininkas ir kitos delegacijos vadovas.
      2.   Rašytinę procedūrą taikyti pasiūlęs delegacijos vadovas kitos delegacijos vadovui pateikia sprendimo projektą. Kitos delegacijos vadovas atsako, ar jis projektui pritaria ar nepritaria, siūlo projektą iš dalies pakeisti arba prašo daugiau laiko projektui apsvarstyti. Jei projektas priimamas, jis galutinai parengiamas pagal 6 straipsnio 1 dalį.
      8 straipsnis
      Protokolas
      1.   Pirmininkas parengia kiekvieno posėdžio protokolą ir pateikia jį kitos delegacijos vadovui per 20 darbo dienų po posėdžio. Protokolo projekte nurodomos pateiktos rekomendacijos, taip pat visos kitos padarytos išvados. Kitos delegacijos vadovas pritaria projektui arba pateikia siūlomus dalinius pakeitimus. Kai susitariama dėl posėdžio protokolo, pirmininkas ir kitos delegacijos vadovas pasirašo du originalus. Vieną posėdžio protokolo originalą saugo pirmininkas, kitą – kitos delegacijos vadovas.
      2.   Jei dėl posėdžio protokolo nesusitariama iki kito posėdžio, protokole pateikiamas pirmininko parengtas projektas, prie kurio pridedami siūlomi daliniai pakeitimai, kuriuos pateikė kitos delegacijos vadovas.
      9 straipsnis
      Išlaidos
      Kiekviena Šalis padengia savo dalyvavimo Komiteto posėdžiuose išlaidas.
      10 straipsnis
      Konfidencialumas
      Komiteto svarstymai yra konfidencialūs.