title: 2014 m. kovo 12 d. ELPA priežiūros institucijos sprendimas Nr. 117/14/COL, kuriuo devyniasdešimt ketvirtąjį kartą iš dalies keičiamos procesinės ir materialinės valstybės pagalbos taisyklės priimant naujas rizikos finansų investicijų skatinimo gaires ir pratęsiant dabartinių gairių dėl valstybės pagalbos rizikos kapitalo investicijoms į mažąsias ir vidutines įmones skatinti taikymą

text:
11.12.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 354/62

         ELPA PRIEŽIŪROS INSTITUCIJOS SPRENDIMAS
   Nr. 117/14/COL
   2014 m. kovo 12 d.
   kuriuo devyniasdešimt ketvirtąjį kartą iš dalies keičiamos procesinės ir materialinės valstybės pagalbos taisyklės priimant naujas rizikos finansų investicijų skatinimo gaires ir pratęsiant dabartinių gairių dėl valstybės pagalbos rizikos kapitalo investicijoms į mažąsias ir vidutines įmones skatinti taikymą
   ELPA PRIEŽIŪROS INSTITUCIJA (toliau – Institucija),
   ATSIŽVELGDAMA į Europos ekonominės erdvės susitarimą (toliau – EEE susitarimas), ypač į jo 61–63 straipsnius ir 26 protokolą,
   ATSIŽVELGDAMA į ELPA valstybių susitarimą dėl Priežiūros institucijos ir Teisingumo Teismo įsteigimo (toliau – Susitarimas dėl Priežiūros institucijos ir Teismo), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalies b punktą ir 24 straipsnį bei 3 protokolo I dalies 1 straipsnį,
   kadangi:
   pagal Susitarimo dėl Priežiūros institucijos ir Teismo 24 straipsnį Institucija įgyvendina EEE susitarimo nuostatas dėl valstybės pagalbos;
   pagal Susitarimo dėl Priežiūros institucijos ir Teismo 5 straipsnio 2 dalies b punktą Institucija skelbia pranešimus arba gaires dėl EEE susitarime nagrinėjamų klausimų, jei tai aiškiai numatyta tame susitarime arba Susitarime dėl Priežiūros institucijos ir Teismo arba jei Institucija mano, kad to reikia;
   2014 m. sausio 15 d. Europos Komisija priėmė valstybės pagalbos rizikos finansų investicijoms skatinti gaires (1), kurios įsigalios 2014 m. liepos 1 d. Naujosiose taisyklėse nustatytos sąlygos, kuriomis ES valstybės narės gali teikti pagalbą, skirtą mažųjų bei vidutinių įmonių ir vidutinės kapitalizacijos įmonių galimybėms gauti finansavimą pagerinti. Šiomis naujomis gairėmis nuo 2014 m. liepos 1 d. turi būti pakeistos Bendrijos gairės dėl valstybės pagalbos rizikos kapitalo investicijoms į mažąsias ir vidutines įmones skatinti (2);
   Europos Komisijos priimtose valstybės pagalbos rizikos finansų investicijoms skatinti gairėse taip pat numatyta, kad Bendrijos gairių dėl valstybės pagalbos rizikos kapitalo investicijoms į mažąsias ir vidutines įmones skatinti taikymas turi būti pratęstas iki 2014 m. birželio 30 d.;
   šios gairės svarbios Europos ekonominei erdvei;
   laikantis EEE susitarimo 1 straipsnyje nustatyto vientisumo tikslo, reikia užtikrinti, kad EEE valstybės pagalbos taisyklės būtų vienodai taikomos visoje Europos ekonominėje erdvėje;
   pagal EEE susitarimo XV priedo skyriaus BENDROSIOS NUOSTATOS II punktą Institucija, pasikonsultavusi su Europos Komisija, turi priimti naujas valstybės pagalbos rizikos finansų investicijoms skatinti gaires, atitinkančias Europos Komisijos priimtas gaires;
   naujosiomis gairėmis bus pakeistos dabartinės gairės dėl valstybės pagalbos rizikos kapitalo investicijoms į mažąsias ir vidutines įmones skatinti (3). Kol įsigalios šios naujos gairės, reikėtų iki 2014 m. birželio 30 d. pratęsti rizikos kapitalo investicijų į mažąsias ir vidutines įmones skatinimo gairių taikymą,
   PASIKONSULTAVUSI su Europos Komisija,
   PASIKONSULTAVUSI su ELPA valstybėmis 2014 m. sausio 12 d. šiam klausimui skirtu raštu,
   PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Gairių dėl valstybės pagalbos rizikos kapitalo investicijoms į mažąsias ir vidutines įmones skatinti 80 punkto pirmas sakinys turėtų būti išdėstytas taip:

                  „80)

                  Šios gairės nustos galioti 2014 m. birželio 30 d.“

   2 straipsnis
   Valstybės pagalbos gairės iš dalies pakeičiamos pateikiant naujas valstybės pagalbos rizikos finansų investicijoms skatinti gaires. Naujosios gairės pateikiamos šio sprendimo priede ir yra neatskiriama šio sprendimo dalis.
   3 straipsnis
   Tekstas autentiškas tik anglų kalba.

      Priimta Briuselyje 2014 m. kovo 12 d.

            ELPA priežiūros institucijos vardu

         Oda Helen SLETNES

            Pirmininkė

         Frank BÜCHEL

            Kolegijos narys

      (1)  OL C 19, 2014 1 22, p. 4.

      (2)  OL C 194, 2006 8 18, p. 2.

      (3)  OL C 126, 2007 6 7, p. 19. EEE priedas Nr. 27, 2007 6 7, p. 1. Iš dalies pakeistas 2010 m. gruodžio 15 d. Sprendimu Nr. 484/10/COL.

      PRIEDAS

         III DALIS. HORIZONTALIOSIOS TAISYKLĖS

         Valstybės pagalba rizikos finansų investicijoms skatinti
          (1)

      1.   ĮVADAS

                  (1)

                  Remdamasi Europos ekonominės erdvės susitarimo (toliau – EEE susitarimas) 61 straipsnio 3 dalies c punktu, ELPA priežiūros institucija (toliau – Institucija) gali laikyti valstybės pagalbą, skirtą tam tikros ekonominės veiklos plėtrai palengvinti, suderinama su EEE susitarimu, kai tokia pagalba neturi bendram interesui prieštaraujančio neigiamo poveikio prekybos sąlygoms. Dėl šiose gairėse išdėstytų priežasčių Institucija laikosi pozicijos, kad rizikos finansų rinkos plėtra ir geresnių sąlygų gauti rizikos finansų sudarymas mažosioms ir vidutinėms įmonėms (MVĮ), mažoms ir novatoriškoms vidutinės kapitalizacijos įmonėms yra labai svarbūs visai ELPA valstybių ekonomikai.

                  (2)

                  Skatinant naujų, ypač novatoriškų ir sparčiai augančių, įmonių plėtrą ir vystymąsi, tikėtinas didelis naujų darbo vietų kūrimo potencialas. Todėl efektyvi MVĮ rizikos finansų rinka yra labai svarbi verslo įmonėms, kad jos kiekvienu plėtros etapu galėtų gauti būtiną finansavimą.

                  (3)

                  Nepaisant augimo perspektyvų, MVĮ gali kilti sunkumų gauti finansavimą, ypač ankstyvaisiais plėtros etapais. Esminė šiuos sunkumus lemianti problema – asimetrinė informacija: MVĮ, ypač veiklos pradžioje, dažnai negali investuotojams įrodyti savo kreditingumo arba verslo planų patikimumo. Tokiomis aplinkybėmis investicija į sandorius, kuriuose dalyvauja MVĮ, gali būti neverta kruopštaus patikrinimo, kurį investuotojai atlieka teikdami finansavimą didesnėms įmonėms, nes patikrinimo sąnaudos yra per didelės, palyginti su investicijos verte. Todėl, nepriklausomai nuo projekto kokybės ir augimo potencialo, tikėtina, kad tokios MVĮ negaus joms būtino finansavimo tol, kol joms stigs įrodytos patirties ir pakankamo galimo įkeisti turto. Dėl tokios asimetrinės informacijos naujai įsteigtos arba potencialiai sparčiai augsiančios MVĮ verslo finansavimo rinkose gali negauti būtino akcinio kapitalo arba skolinio finansavimo, todėl dėl nuolatinio kapitalo rinkos nepakankamumo pasiūla gali neatitikti paklausos abiem šalims priimtina kaina, o tai neigiamai veikia MVĮ augimo perspektyvas. Mažos ir novatoriškos vidutinės kapitalizacijos įmonės tam tikromis aplinkybėmis gali susidurti su tokiu pačiu rinkos nepakankamumu.

                  (4)

                  Jei įmonė negauna finansavimo, pasekmes gali pajusti ne vien tik ji, visų pirma dėl augimo poveikio išorei. Daugelyje sėkmingai veikiančių sektorių našumas auga ne todėl, kad didėja rinkoje esančių įmonių našumas, o todėl, kad efektyvesnės ir technologiškai pažangesnės įmonės auga mažiau efektyvių įmonių (arba įmonių, gaminančių nebepaklausius produktus) sąskaita. Jeigu šį procesą tam tikru mastu trikdo tai, kad potencialiai sėkmingos įmonės negali gauti finansavimo, tai gali turėti didesnių neigiamų pasekmių našumo augimui. Tokiu atveju, sudarius sąlygas daugiau įmonių patekti į rinką, augimas gali paspartėti.

                  (5)

                  Todėl jei MVĮ, mažoms ir novatoriškoms vidutinės kapitalizacijos įmonėms trūksta finansų ir tai daro joms neigiamą poveikį, valstybės paramos priemonių taikymas, įskaitant valstybės pagalbos teikimą tam tikromis specifinėmis aplinkybėmis, gali būti pateisinamas. Tinkamai nukreipta valstybės pagalba, padedanti teikti rizikos finansų šioms įmonėms, gali būti veiksminga priemonė nustatytam rinkos nepakankamumui mažinti ir privačiam kapitalui pritraukti.

                  (6)

                  MVĮ galimybių gauti finansavimą užtikrinimas yra visai EEE svarbus tikslas. ES ir EEE lygmenimis buvo priimta keletas MVĮ plėtros rėmimo iniciatyvų. Vienas jų pagrindinių tikslų – pagerinti MVĮ galimybes gauti finansavimą.

                  (7)

                  Atsižvelgiant į šias politikos aplinkybes, 2011 m. Komisijos priimtame geresnių MVĮ galimybių gauti finansavimą veiksmų plane (2) ir diskusijose, pradėtose 2013 m. paskelbus žaliąją knygą „Ilgalaikis Europos ekonomikos finansavimas“ (3), pripažįstama, kad Sąjungos sėkmė daugiausia priklauso nuo MVĮ augimo, tačiau šios dažnai susiduria su dideliais sunkumais gauti finansavimą. Institucija pritaria šioms išvadoms. Todėl reikia siekti, kad MVĮ taptų matomesnės investuotojams, o finansų rinkos – patrauklesnės ir prieinamesnės MVĮ.

                  (8)

                  Pastaruoju metu imtasi dviejų su investicijų fondais susijusių iniciatyvų (4): 2013 m. priimtas Reglamentas dėl Europos rizikos kapitalo fondų (5), kuriuo rizikos kapitalo fondams suteikiama galimybė platinti fondų akcijas ir didinti kapitalą vidaus rinkoje, taip pat pateiktas Reglamento dėl Europos ilgalaikių investicijų fondų pasiūlymas (6), kuriuo siekiama nustatyti pagrindines privačių investicijų fondų, kurių investuotojai yra prisiėmę ilgalaikius įsipareigojimus, veiklos palengvinimo sąlygas.

                  (9)

                  Be šių konkrečių reglamentų, Direktyvoje dėl alternatyvaus investavimo fondų valdytojų (7) nustatyta rizikos finansų srityje veikiančių investicijų fondų, tokių kaip privataus kapitalo fondai, valdymo ir veiklos vykdymo sistema.

                  (10)

                  2012 m. Komisija pradėjo viešas konsultacijas (8), siekdama surinkti informaciją apie rinkos nepakankamumo, darančio poveikį MVĮ galimybėms gauti skolinį finansavimą ir finansavimą nuosavu kapitalu, mastą ir apie 2006 m. rizikos kapitalo gairių tinkamumą (9). Viešų konsultacijų rezultatai parodė, kad tose gairėse nustatytais pagrindiniais principais padėtas tinkamas pagrindas viešuosius išteklius nukreipti numatytoms tikslinėms MVĮ, kartu apribojant išstūmimo riziką. Tačiau viešos konsultacijos taip pat parodė, kad Rizikos kapitalo gairės dažnai laikomos pernelyg ribojančiomis, turint omenyje MVĮ tinkamumo finansuoti sąlygas, finansavimo formas, pagalbos priemones ir finansavimo struktūras.

                  (11)

                  Institucija pritaria šioms išvadoms, kurios gali būti mutatis mutandis taikomos ir Institucijos gairėms dėl valstybės pagalbos rizikos kapitalo investicijoms į mažąsias ir vidutines įmones skatinti (10).

                  (12)

                  Komunikate dėl valstybės pagalbos modernizavimo (11) Komisija pateikė plataus užmojo valstybės pagalbos modernizavimo programą, pagrįstą trimis pagrindiniais tikslais:

                              a)

                              skatinti tvarų, pažangų ir integracinį ekonomikos augimą konkurencingoje vidaus rinkoje;

                              b)

                              Komisijai atliekant ex ante nagrinėjimą, daugiausia dėmesio skirti didžiausią poveikį vidaus rinkai darančioms byloms, kartu stiprinant valstybių narių bendradarbiavimą valstybės pagalbos teisės aktų įgyvendinimo užtikrinimo srityje;

                              c)

                              supaprastinti taisykles, kad būtų pagreitintas sprendimų priėmimas.

                  (13)

                  Institucija palaiko Komisijos pasiūlytą modernizavimo iniciatyvą. Todėl šiose gairėse nustatytos suderinamumo sąlygos yra pagrįstos tais bendrais tikslais.

                  (14)

                  Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, laikoma, kad tikslinga iš esmės persvarstyti rizikos kapitalo priemonėms, įskaitant priemones, kurioms taikomas Bendrasis bendrosios išimties reglamentas (12), taikomą valstybės pagalbos tvarką, siekiant paskatinti efektyvesnį ir veiksmingesnį įvairių formų rizikos finansų teikimą platesnės kategorijos tinkamoms finansuoti įmonėms. Apie bendrosios išimties priemones pranešti Institucijai nebūtina, nes daroma prielaida, kad jomis rinkos nepakankamumo problema sprendžiama taikant tinkamus ir proporcingus būdus, darant skatinamąjį poveikį ir iki minimumo apribojant bet kokius konkurencijos iškraipymus.

            2.   GAIRIŲ TAIKYMO SRITIS IR APIBRĖŽTYS

                  (15)

                  Institucija taikys šiose gairėse nustatytus principus rizikos finansų priemonėms, neatitinkančioms visų Bendrajame bendrosios išimties reglamente išdėstytų sąlygų. Atitinkama ELPA valstybė turi pranešti apie šias priemones pagal Susitarimo dėl Priežiūros institucijos ir Teismo 3 protokolo I dalies 1 straipsnio 3 dalį, o Institucija privalo atlikti išsamų šių gairių 3 skirsnyje nustatytą suderinamumo vertinimą.

                  (16)

                  Tačiau ELPA valstybės gali nuspręsti sukurti ir tokias rizikos finansų priemones, kurios nelaikomos valstybės pagalba pagal EEE susitarimo 61 straipsnio 1 dalį, pavyzdžiui, dėl to, kad jos atitinka rinkos ekonomikos veiklos vykdytojo kriterijų arba taikomo de minimis Reglamento sąlygas (13). Apie tokius atvejus Institucijai pranešti nereikia.

                  (17)

                  Jokiomis šių gairių nuostatomis neginčijamas valstybės pagalbos priemonių, atitinkančių bet kuriose kitose gairėse, programose arba reglamentuose nustatytus kriterijus, suderinamumas. Institucija ypač stengsis užtikrinti, kad šios gairės nebūtų naudojamos politikos tikslams, kuriems visų pirma yra skirtos kitos sistemos, gairės ir reglamentai, siekti.

                  (18)

                  Šios gairės nedaro poveikio kitų nei šiose gairėse nurodytų rūšių finansinėms priemonėms, pavyzdžiui, priemonėms, kuriomis esamos skolos pakeičiamos vertybiniais popieriais – šios priemonės vertinamos vadovaujantis atitinkamu valstybės pagalbos teisiniu pagrindu.

                  (19)

                  Šiose gairėse nustatytus principus Institucija taikys tik rizikos finansų schemoms. Šie principai nebus taikomi ad hoc priemonėms, kuriomis rizikos finansų pagalba teikiama atskiroms įmonėms, išskyrus priemones, kuriomis siekiama remti tam tikrą alternatyvios prekybos platformą.

                  (20)

                  Svarbu nepamiršti, kad rizikos finansų pagalbos priemonės, išskyrus fiskalines paskatas, taikytinas tiesioginėms investicijoms į tinkamas finansuoti įmones, visada turi būti įgyvendinamos per finansų tarpininkus arba alternatyvias prekybos platformas. Todėl priemonei, kurią taikydama ELPA valstybė arba viešasis subjektas tiesiogiai investuoja į įmones nenaudodami tokių tarpininkavimo priemonių, nėra taikomos Bendrojo bendrosios išimties reglamento rizikos finansų valstybės pagalbos taisyklės ir šios gairės.

                  (21)

                  Atsižvelgdama į tai, kad didelės įmonės turi daugiau įrodytos patirties ir galimo įkeisti turto, Institucija nemano, kad egzistuoja bendras su jų galimybėmis gauti finansavimą susijęs rinkos nepakankamumas. Išimties tvarka rizikos finansų priemonė gali būti pagal 3.3.1 skirsnio a punktą skirta mažoms vidutinės kapitalizacijos įmonėms arba pagal 3.3.1 skirsnio b punktą – novatoriškoms vidutinės kapitalizacijos įmonėms, vykdančioms MTTP ir inovacijų projektus.

                  (22)

                  Į oficialius vertybinių popierių biržos ar reguliuojamos rinkos sąrašus įtrauktos įmonės negali būti remiamos teikiant rizikos finansų pagalbą, nes tai, kad jos yra įtrauktos į tokius sąrašus, įrodo jų gebėjimą pritraukti privatų finansavimą.

                  (23)

                  Rizikos finansų pagalbos priemonės, į kurias visiškai neįtraukiami privatūs investuotojai, nebus skelbiamos suderinamomis. Tokiais atvejais ELPA valstybė privalo apsvarstyti alternatyvias politikos galimybes, kurios gali būti tinkamesnės tiems patiems tikslams ir rezultatams pasiekti, pavyzdžiui, regioninę investicinę pagalbą arba veiklos pradžios pagalbą, numatytą Bendrajame bendrosios išimties reglamente.

                  (24)

                  Rizikos finansų pagalbos priemonės nebus skelbiamos suderinamomis, jei pagal jas privatūs investuotojai neprisiims pakankamai rizikos ir (arba) tik jie vieni gaus naudos. Dalijimasis rizika ir gaunama nauda – būtina sąlyga siekiant apriboti valstybei kylančią finansinę riziką ir užtikrinti deramą jos gaunamą grąžą.

                  (25)

                  Nedarant poveikio galimybei teikti rizikos finansų pagalbą pakeitimo kapitalo forma, kaip apibrėžta Bendrajame bendrosios išimties reglamente, rizikos finansų pagalbos negalima naudoti akcijų išpirkimo sandoriams remti.

                  (26)

                  Rizikos finansų pagalba nebus laikoma suderinama su EEE susitarimu, jei ji bus skirta:

                              a)

                              sunkumų patiriančioms įmonėms, kaip apibrėžta iš dalies arba visiškai pakeistose Institucijos gairėse dėl valstybės pagalbos sunkumus patiriančioms įmonėms sanuoti ir restruktūrizuoti (14); tačiau šiose gairėse MVĮ, kurios nepraėjus septyneriems metams nuo jų atlikto pirmojo komercinio pardavimo, atrinktam finansų tarpininkui atlikus išsamų patikrinimą, atitinka rizikos finansų investicijų kriterijus, nebus laikomos sunkumų patiriančiomis įmonėmis, išskyrus tuos atvejus, kai joms taikomos bankroto procedūros arba kai jos pagal nacionalinę teisę atitinka kriterijus, pagal kuriuos jų kreditorių prašymu joms gali būti taikomos kolektyvinio bankroto procedūros;

                              b)

                              įmonėms, gavusioms neteisėtą valstybės pagalbą, kuri nėra visiškai susigrąžinta.

                  (27)

                  Institucija netaikys šių gairių pagalbai, skirtai su eksportu į trečiąsias šalis arba ELPA valstybes susijusiai veiklai vykdyti, būtent pagalbai, tiesiogiai susijusiai su eksportuojamu kiekiu, platinimo tinklo sukūrimu ir veikimu ar su kitomis su eksporto veikla susijusiomis einamosiomis išlaidomis, taip pat pagalbai, teikiamai, kai vartojama daugiau vietinių, o ne nuo importuotų prekių.

                  (28)

                  Institucija netaikys šių gairių priemonėms, kuriomis arba prie kurių pridėtomis sąlygomis, arba kurių finansavimo metodu neišvengiamai pažeidžiama EEE galiojanti teisė (15), visų pirma:

                              a)

                              priemonėms, pagal kurias pagalba teikiama, jei laikomasi įsipareigojimo vartoti valstybėje pagamintas prekes arba naudotis nacionalinėmis paslaugomis;

                              b)

                              priemonėms, kuriomis pažeidžiamas EEE susitarimo 31 straipsnis dėl įsisteigimo laisvės, kai pagalba teikiama, jei finansų tarpininkai, jų valdytojai ar galutiniai pagalbos gavėjai laikosi įsipareigojimo atitinkamos ELPA valstybės teritorijoje turėti arba į ją perkelti savo būstinę – tai nedaro poveikio finansų tarpininkams ar jų valdytojams taikomam reikalavimui turėti licenciją, būtiną investavimo ir valdymo veiklai atitinkamoje ELPA valstybėje vykdyti, ar galutiniams pagalbos gavėjams taikomam reikalavimui būti įsisteigus ir vykdyti ekonominę veiklą jos teritorijoje;

                              c)

                              priemonėms, kuriomis pažeidžiamas EEE susitarimo 40 straipsnis dėl laisvo kapitalo judėjimo.

            2.1.   Rinkos ekonomikos veiklos vykdytojo kriterijus

                  (29)

                  Rizikos finansų priemonės dažnai susijusios su sudėtingomis schemomis, kurias taikant viena ekonominės veiklos vykdytojų (investuotojų) grupė skatinama teikti rizikos finansų kitai veiklos vykdytojų grupei (tinkamoms finansuoti įmonėms). Priklausomai nuo priemonės struktūros, net jeigu valdžios institucijos nori, kad ji būtų naudinga tik pastarajai grupei, iš valstybės pagalbos naudos gali gauti arba vieno iš šių lygmenų, arba abiejų lygmenų įmonės. Be to, įgyvendinant rizikos finansų priemones visada dalyvauja vienas ar daugiau finansų tarpininkų, galinčių turėti atskirą – ne investuotojo ir ne galutinio gavėjo, į kurį investuojama – statusą. Tokiais atvejais reikia apsvarstyti, ar finansų tarpininkas gali gauti naudos iš valstybės pagalbos.

                  (30)

                  Apskritai, gali būti laikoma, kad viešoji intervencija nėra valstybės pagalba, jei ji, pavyzdžiui, atitinka rinkos ekonomikos veiklos vykdytojo kriterijų. Pagal šį kriterijų valdžios institucijų ar įmonių įprastomis rinkos sąlygomis vykdomi ekonominiai sandoriai, kuriais kitai šaliai nesuteikiamas pranašumas, nėra valstybės pagalba. Nedarant poveikio pagrindinei ELPA Teisingumo Teismo prerogatyvai priimti sprendimą dėl sandorio laikymo pagalba, šiame skirsnyje pateikiama papildomų rekomendacijų dėl rinkos ekonomikos veiklos vykdytojo kriterijaus taikymo rizikos finansų srityje.

            2.1.1.   Pagalba investuotojams

                  (31)

                  Apskritai Institucija laikys, kad investicija atitinka rinkos ekonomikos veiklos vykdytojo kriterijų, taigi nėra valstybės pagalba, jei ją pari passu atliks viešojo ir privačiojo sektorių investuotojai (16). Investicija laikoma pari passu tada, kai viešojo ir privačiojo sektorių investuotojai ją atlieka tokiomis pačiomis sąlygomis, kai abiejų kategorijų veiklos vykdytojai investuoja vienu metu ir kai privataus investuotojo intervencija turi realios ekonominės svarbos.

                  (32)

                  Sandoris laikomas atliktu tokiomis pačiomis sąlygomis, jeigu viešojo ir privačiojo sektorių investuotojai dalijasi tokia pačia rizika bei gaunama nauda ir jei užtikrinamas vienodas su ta pačia rizikos klase susijęs jų subordinacijos lygis. Jeigu viešojo sektoriaus investuotojo padėtis yra geresnė nei privataus investuotojo, pavyzdžiui, jei jis turi pirmumo teisę gauti grąžą anksčiau negu privatūs investuotojai, priemonė taip pat gali būti laikoma atitinkančia įprastas rinkos sąlygas, jei tik privatiems investuotojams nesuteikiamas joks pranašumas.

                  (33)

                  Rizikos finansų srityje viešojo ir privačiojo sektorių investuotojų sandoriai bus laikomi atliktais vienu metu, jeigu viešojo ir privačiojo sektorių investuotojai bendrai investuos į galutinius gavėjus tuo pačiu investiciniu sandoriu. Kai investuojama per viešojo ir privačiojo sektorių finansų tarpininkus, viešojo ir privačiojo sektorių investuotojų investicijos bus laikomos atliktomis vienu metu.

                  (34)

                  Papildomai keliama sąlyga, kad privačių investuotojų, nepriklausomų nuo įmonių, į kurias jie investuoja, suteiktas finansavimas turi būti ekonomiškai svarbus (17) bendros investicijos sumos atžvilgiu. Institucija mano, kad, taikant rizikos finansų priemones, ekonomiškai svarbiomis gali būti laikomos 30 % bendros sumos sudarančios nepriklausomos privačios investicijos.

                  (35)

                  Jeigu investicija atitinka rinkos ekonomikos veiklos vykdytojo kriterijų, Institucija laikosi nuomonės, kad įmonės, į kurias investuojama, nėra valstybės pagalbos gavėjos, nes jų gaunamos investicijos laikomos rinkos sąlygomis gaunamomis investicijomis.

                  (36)

                  Jei priemone privatiems investuotojams suteikiama galimybė rizikos finansų investicijas į įmonę arba įmonių grupę atlikti palankesnėmis sąlygomis nei tos, kuriomis į tas pačias įmones investuoja viešojo sektoriaus investuotojai, tokie privatūs investuotojai gali įgyti pranašumo (ne pari passu investicijos). Toks pranašumas gali būti skirtingų formų, tokių kaip pirmumo teisė į grąžą (teigiama paskata) arba mažesnė nei viešojo sektoriaus investuotojų prisiimama nuostolių rizika tuo atveju, jei sandorio rezultatai būtų nepatenkinami (apsauga nuo investicijų vertės sumažėjimo).

            2.1.2.   Pagalba finansų tarpininkui ir (arba) jo valdytojui

                  (37)

                  Apskritai Institucija mano, kad finansų tarpininkas yra pagalbos investuotojams ir (arba) įmonėms, į kurias investuojama, pervedimo priemonė, o ne atskiras pagalbos gavėjas, nepriklausomai nuo to, ar finansų tarpininkas yra juridinis asmuo ar tik turto grupė, kurią valdo nepriklausoma valdymo bendrovė.

                  (38)

                  Tačiau priemonės, pagal kurias atliekami tiesioginiai pervedimai finansų tarpininkui arba finansų tarpininkas prisideda prie bendro investavimo, gali būti laikomos pagalba, išskyrus atvejus, kai tokie pervedimai arba bendras investavimas atliekami rinkos ekonomikoje veikiančiam įprastam veiklos vykdytojui priimtinomis sąlygomis.

                  (39)

                  Jeigu rizikos finansų priemonę valdo įgaliotasis subjektas, neatliekantis bendrų investicijų su ELPA valstybe, jis laikomas finansavimo nukreipimo priemone, o ne pagalbos gavėju, jei tik jam neišmokama per didelė kompensacija. Tačiau jeigu įgaliotasis subjektas finansuoja priemonę arba atlieka bendras investicijas su ELPA valstybe panašiai kaip finansų tarpininkai, Institucija turės įvertinti, ar įgaliotasis subjektas negauna valstybės pagalbos.

                  (40)

                  Jei finansų tarpininko arba valdymo įmonės valdytojas (toliau – valdytojas) pasirenkamas taikant atvirą, skaidrią, nediskriminacinę ir objektyvią atrankos procedūrą arba jei valdytojo atlygis visiškai atspindi atitinkamose situacijose rinkoje mokamus atlygius, bus manoma, kad valdytojas valstybės pagalbos negauna.

                  (41)

                  Jei finansų tarpininkas ir jo valdytojas yra viešojo sektoriaus subjektai, kurie nebuvo pasirinkti taikant atvirą, skaidrią, nediskriminacinę ir objektyvią procedūrą, jie nebus laikomi pagalbos gavėjais, jei jų taikomas valdymo mokestis bus apribotas, o bendras atlygis atspindės įprastas rinkos sąlygas ir priklausys nuo veiklos rezultatų. Be to, viešieji finansų tarpininkai turi būti valdomi komerciniu pagrindu, o jų valdytojai turi neveikiami valstybės priimti investavimo sprendimus, kuriais siekiama pelno. Be to, privatūs investuotojai turi būti atrenkami kiekvieno sandorio atveju taikant atvirą, skaidrią, nediskriminacinę ir objektyvią atrankos procedūrą. Turi būti nustatyti atitinkami mechanizmai, kad valstybė neturėtų galimybės kištis į kasdienį viešojo fondo valdymą.

                  (42)

                  Jei valstybė per finansų tarpininką investuoja teikdama paskolas arba garantijas, įskaitant netiesiogines garantijas, ir jei tenkinamos Institucijos taisyklėse dėl orientacinių normų (18) ar garantijomis teikiamos valstybės pagalbos (19) nustatytos sąlygos, finansų tarpininkas nebus laikomas valstybės pagalbos gavėju.

                  (43)

                  Tai, kad finansų tarpininkai gali padidinti savo turtą, o jų valdytojai gali padidinti apyvartą gaunamomis komisinių sumomis, laikoma tik šalutiniu ekonominiu pagalbos priemonės poveikiu, o ne pagalba finansų tarpininkams ir (arba) jų valdytojams. Tačiau jeigu rizikos finansų priemonė bus sukurta taip, kad jos šalutinį poveikį pajustų iš anksto nustatyti atskiri finansų tarpininkai, tie finansų tarpininkai bus laikomi gaunančiais netiesioginę pagalbą.

            2.1.3.   Pagalba įmonėms, į kurias investuojama

                  (44)

                  Jei pagalba teikiama investuotojų, finansų tarpininko arba jo valdytojų lygmeniu, Institucija paprastai laikysis nuomonės, kad ta pagalba bent iš dalies perduodama tikslinei įmonei. Tai galioja ir tuo atveju, kai finansų tarpininko valdytojai investavimo sprendimus priima vadovaudamiesi vien komerciniais sumetimais.

                  (45)

                  Jeigu pagal rizikos finansų priemonę į tikslines įmones daromos paskolų arba garantijų investicijos atitiks Institucijos taisyklėse dėl orientacinių normų arba garantijomis teikiamos valstybės pagalbos nustatytas sąlygas, tos įmonės nebus laikomos valstybės pagalbos gavėjomis.

            2.2.   Rizikos finansų pagalba, apie kurią būtina pranešti

                  (46)

                  Pagal Susitarimo dėl Priežiūros institucijos ir Teismo 3 protokolo I dalies 1 straipsnio 3 dalį ELPA valstybės turi pranešti apie rizikos finansų priemones, kurios laikomos EEE susitarimo 61 straipsnio 1 dalyje apibrėžta valstybės pagalba (visų pirma, jei jos neatitinka rinkos ekonomikos veiklos vykdytojo kriterijaus), nepatenka į de minimis Reglamento taikymo sritį ir neatitinka visų Bendrajame bendrosios išimties reglamente nustatytų rizikos finansų pagalbos sąlygų. Institucija pagal to susitarimo 61 straipsnio 3 dalies c punktą įvertins tų priemonių suderinamumą su EEE susitarimu. Šiose gairėse daugiausia dėmesio skiriama toms rizikos finansų priemonėms, kurių suderinamumas su EEE susitarimo 61 straipsnio 3 dalies c punktu yra labiausiai tikėtinas, jei tenkinamos tam tikros šių gairių 3 skirsnyje išsamiau paaiškinsimos sąlygos. Tokios priemonės skirstomos į toliau nurodytas tris kategorijas.

                  (47)

                  Pirmajai kategorijai priklauso rizikos finansų priemonės, skirtos toms įmonėms, kurios neatitinka visų Bendrajame bendrosios išimties reglamente nustatytų tinkamumo gauti rizikos finansų pagalbą reikalavimų. Dėl šių priemonių Institucija reikalaus, kad ELPA valstybė atliktų išsamų ex ante vertinimą, nes šiuo atveju nebegalima daryti prielaidos dėl rinkos nepakankamumo, darančio poveikį Bendrajame bendrosios išimties reglamente numatytoms tinkamoms finansuoti įmonėms. Ši kategorija visų pirma apima priemones, skirtas šioms įmonėms:

                              a)

                              mažoms vidutinės kapitalizacijos įmonėms, kurios viršija Bendrojo bendrosios išimties reglamento MVĮ apibrėžtyje nustatytas ribas (20);

                              b)

                              novatoriškoms vidutinės kapitalizacijos įmonėms, vykdančioms MTTP ir inovacijų veiklą;

                              c)

                              įmonėms, kurios pradines rizikos finansų investicijas gauna praėjus daugiau kaip septyneriems metams nuo pirmojo komercinio pardavimo;

                              d)

                              įmonėms, kurioms būtinų rizikos finansų investicijų bendra suma viršija Bendrajame bendrosios išimties reglamente nustatytą ribą;

                              e)

                              alternatyvioms prekybos platformoms, neatitinkančioms Bendrojo bendrosios išimties reglamento sąlygų.

                  (48)

                  Antrąją kategoriją sudaro priemonės, kurių struktūriniai parametrai skiriasi nuo nustatytųjų Bendrajame bendrosios išimties reglamente, nors jos skirtos toms pačioms tame reglamente nustatytoms tinkamoms finansuoti įmonėms. Tokių priemonių atveju rinkos nepakankamumo buvimą reikia įrodyti tiek, kiek to reikia siekiant pagrįsti parametrų, viršijančių Bendrajame bendrosios išimties reglamente nustatytas ribas, naudojimą. Ši kategorija visų pirma apima šiuos atvejus:

                              a)

                              finansines priemones, kurių atveju privačių investuotojų investicijų dalis nesiekia Bendrajame bendrosios išimties reglamente nustatytų normų;

                              b)

                              finansines priemones, kurių struktūriniai parametrai viršija Bendrajame bendrosios išimties reglamente nustatytas viršutines ribas;

                              c)

                              kitas nei garantijos finansines priemones, jei finansų tarpininkai, investuotojai arba fondų valdytojai atrenkami suteikiant pirmenybę apsaugai nuo galimų nuostolių (apsauga nuo investicijų vertės sumažėjimo), o ne pirmumo teisei į grąžą iš pelno (teigiamos paskatos);

                              d)

                              fiskalines paskatas investuojančioms įmonėms, tarp jų bendrai investuojantiems finansų tarpininkams arba jų valdytojams.

                  (49)

                  Trečioji kategorija susijusi su didelio masto schemomis, kurios nepatenka į Bendrojo bendrosios išimties reglamento taikymo sritį dėl savo didelio biudžeto, apibrėžto tame reglamente. Atlikdama šį vertinimą, Institucija patikrins, ar tenkinamos Bendrojo bendrosios išimties reglamento nuostatose dėl rizikos finansų pagalbos nustatytos sąlygos, ir jeigu šios sąlygos tenkinamos, įvertins, ar priemonės struktūra yra tinkama, atsižvelgiant į ex ante vertinimą, kuriuo pagrįstas pranešimas. Jeigu didelio masto schema neatitiks pirmiau minėtose nuostatose nustatytų tinkamumo ir suderinamumo sąlygų, Institucija deramai atsižvelgs į ex ante vertinime pateiktus įrodymus dėl rinkos nepakankamumo buvimo ir priemonės struktūros tinkamumo. Be to, ji nuodugniai įvertins galimą neigiamą poveikį, kurį tokios schemos galėtų padaryti atitinkamoms rinkoms.

                  (50)

                  47–49 punktuose aprašytos skirtingos ypatybės gali būti derinamos vienoje rizikos finansų priemonėje, jeigu tai tinkamai pagrindžiama remiantis išsamia rinkos nepakankamumo analize.

                  (51)

                  Išskyrus nukrypti leidžiančias nuostatas, aiškiai leidžiamas šiose gairėse, vertinant pirmiau minėtų kategorijų priemones, apie kurias reikia pranešti, vadovaujamasi visomis kitomis Bendrajame bendrosios išimties reglamente nustatytomis rizikos finansų pagalbos suderinamumo sąlygomis.

            2.3.   Apibrėžtys

                  (52)

                  Šiose gairėse vartojamų terminų apibrėžtys:

                              i)

                              alternatyvi prekybos platforma – daugiašalė prekybos sistema, kaip apibrėžta Direktyvos 2004/39/EB (21) 4 straipsnio 1 dalies 15 punkte, kurioje prekiaujama daugiausia MVĮ išleistomis finansinėmis priemonėmis;

                              ii)

                              rinkos sąlygos reiškia, kad sutarties šalių vykdomo investicijų sandorio sąlygos nesiskiria nuo sąlygų, kurios būtų nustatomos tarp nepriklausomų įmonių, ir kad valstybė nedaro joms jokios įtakos;

                              iii)

                              kontrolinio akcijų paketo išpirkimas – tai ne mažesnio nei kontrolinio bendrovės akcijų paketo įsigijimas iš esamų akcininkų, siekiant perimti jos turtą ir veiklą;

                              iv)

                              tinkamos finansuoti įmonės – MVĮ, mažos ir novatoriškos vidutinės kapitalizacijos įmonės;

                              v)

                              įgaliotasis subjektas – Europos investicijų bankas, Europos investicijų fondas, tarptautinė finansų įstaiga, kurios akcijų turi ELPA valstybė, arba ELPA valstybėje įsisteigusi finansų įstaiga, kurios tikslas – valdžios institucijai kontroliuojant siekti viešojo intereso, viešosios teisės reglamentuojama įstaiga arba privatinės teisės reglamentuojama įstaiga, kuriai pavesta teikti viešąją paslaugą. Įgaliotasis subjektas gali būti atrinktas arba tiesiogiai paskirtas pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/18/EB (22) arba vėlesnio teisės akto, kuriuo iš dalies arba visiškai keičiama ši direktyva, nuostatas;

                              vi)

                              investicija į nuosavą kapitalą – kapitalo suteikimas įmonei tiesiogine ar netiesiogine investicija mainais į atitinkamą tos įmonės nuosavybės dalį;

                              vii)

                              pasitraukimas – turimų akcijų likvidavimas, kurį vykdo finansų tarpininkas arba investuotojas, įskaitant pardavimą, nurašymą, akcijų ir (arba) paskolų grąžinimą, pardavimą kitam finansų tarpininkui arba investuotojui, pardavimą finansų įstaigai ir pardavimą viešojo platinimo būdu, įskaitant pradinį viešą akcijų platinimą;

                              viii)

                              tinkama kapitalo grąžos norma – numatoma vidinė grąžos norma, lygi pagal riziką pakoreguotai diskonto normai, kuri atspindi investicijos rizikos lygį ir kapitalo, kurį investuos privatūs investuotojai, pobūdį ir apimtį;

                              ix)

                              galutinis pagalbos gavėjas – tinkama finansuoti įmonė, į kurią buvo investuota pagal rizikos finansų valstybės pagalbos priemonę;

                              x)

                              finansų tarpininkas – bet kuri bet kokios formos ir nuosavybės finansų įstaiga, įskaitant fondų fondus, privačius investicinius fondus, viešuosius investicinius fondus, bankus, mikrofinansų įstaigas ir garantijų draugijas;

                              xi)

                              pirmasis komercinis pardavimas – pirmas įmonės atliekamas pardavimas produktų arba paslaugų rinkoje, išskyrus ribotą pardavimą siekiant ištirti rinką;

                              xii)

                              pirmųjų nuostolių dalis – mažiausio prioriteto rizikos segmentas, kuriame rizika patirti nuostolius yra didžiausia ir kurį sudaro numatyti tikslinio portfelio nuostoliai;

                              xiii)

                              paskesnė investicija – papildoma investicija į įmonę po vieno arba daugiau ankstesnių rizikos finansų investavimo etapų;

                              xiv)

                              garantija – rašytinis įsipareigojimas prisiimti atsakomybę už trečiosios šalies visus naujai pradedamus rizikos finansų paskolos sandorius, tokius kaip skolos arba nuomos priemonės bei kvazinuosavo kapitalo priemonės, arba už jų dalį;

                              xv)

                              garantijos riba – maksimali viešojo sektoriaus investuotojo pozicija, išreikšta procentine visų garantija apsaugoto portfelio investicijų dalimi;

                              xvi)

                              garantijos norma – su kiekvienu sandoriu, kuris gali būti sudarytas pagal rizikos finansų valstybės pagalbos priemonę, susijusi viešojo sektoriaus investuotojo dengiamų nuostolių procentinė dalis;

                              xvii)

                              nepriklausomas privatus investuotojas – privatus investuotojas, kuris nėra tinkamos finansuoti įmonės, į kurią investuoja, akcininkas, įskaitant neformalius investuotojus ir finansų įstaigas, nepriklausomai nuo jų nuosavybės, jeigu jie prisiima visą su savo investicija susijusią riziką; susikūrus naujai įmonei, visi privatūs investuotojai, įskaitant steigėjus, laikomi nepriklausomais nuo tos įmonės;

                              xviii)

                              novatoriška vidutinės kapitalizacijos įmonė – vidutinės kapitalizacijos įmonė, kurios MTTP ir inovacijų sąnaudos, kaip apibrėžta Bendrajame bendrosios išimties reglamente, sudaro a) bent 15 % bendrų veiklos sąnaudų bent vienais iš trejų metų prieš pirmąją investiciją pagal rizikos finansų valstybės pagalbos priemonę arba b) bent 10 % bendrų veiklos sąnaudų per metus trejų metų laikotarpį prieš pirmąją investiciją pagal rizikos finansų valstybės pagalbos priemonę;

                              xix)

                              paskolos priemonė – susitarimas, kuriuo skolintojas įpareigojamas pateikti skolininkui sutarto dydžio pinigų sumą sutartam laikotarpiui ir pagal kurį skolininkas įsipareigoja per sutartą laikotarpį tą sumą grąžinti; ši priemonė gali būti paskola arba kitokia finansavimo priemonė, įskaitant nuomą, kurios pagrindinė savybė – minimalus pelnas skolintojui;

                              xx)

                              vidutinės kapitalizacijos įmonė šiose gairėse – įmonė, kurioje dirba ne daugiau kaip 1 500 darbuotojų, skaičiuojant pagal Bendrojo bendrosios išimties reglamento I priedo 3, 4 ir 5 straipsnius. Taikant šias gaires, keli ūkio subjektai laikomi viena įmone, jei tenkinama kuri nors iš Bendrojo bendrosios išimties reglamento I priedo 3 straipsnio 3 dalyje nurodytų sąlygų. Ši apibrėžtis nedaro poveikio kitoms apibrėžtims, vartojamoms taikant finansines priemones pagal ES ir (arba) EEE programas, nesusijusias su valstybės pagalba;

                              xxi)

                              fizinis asmuo – nejuridinis asmuo, kuris nėra įmonė, kaip apibrėžiama EEE susitarimo 61 straipsnio 1 dalyje;

                              xxii)

                              nauja paskola – nauja paskolos priemonė, skirta naujoms investicijoms arba apyvartiniam kapitalui finansuoti, išskyrus esamų paskolų refinansavimą;

                              xxiii)

                              pakeitimo kapitalas – iš ankstesnio investuotojo arba akcininko įsigytos įmonės akcijos;

                              xxiv)

                              rizikos finansų investicija – investicijos į tinkamų finansuoti įmonių nuosavą ir kvazinuosavą kapitalą, tinkamoms finansuoti įmonėms teikiamos paskolos, įskaitant nuomą, garantijos arba to, kas išvardyta, derinys;

                              xxv)

                              investicija į kvazinuosavą kapitalą – tarpinę vietą tarp finansavimo nuosavu kapitalu ir skolinio finansavimo užimanti finansavimo rūšis, su kuria susijusi rizika yra didesnė negu pirmaeilės skolos atveju ir mažesnė negu bendro nuosavo kapitalo atveju, kurios grąža savininkui daugiausia grindžiama tikslinės įmonės pelnu arba nuostoliu ir kuri įsipareigojimų neįvykdymo atveju yra neužtikrinta. Investicijos į kvazinuosavą kapitalą gali būti neužtikrintos ir subordinuotos skolos (įskaitant tarpinio pobūdžio skolą), kuri kai kuriais atvejais gali būti konvertuojama į nuosavą kapitalą, pavidalo arba privilegijuotųjų akcijų pavidalo;

                              xxvi)

                              mažosios ir vidutinės įmonės (MVĮ) – įmonės, kaip apibrėžta Bendrojo bendrosios išimties reglamento I priede;

                              xxvii)

                              maža vidutinės kapitalizacijos įmonė – įmonė, kurioje dirba ne daugiau kaip 499 darbuotojai, skaičiuojant pagal Bendrojo bendrosios išimties reglamento I priedo 3–5 straipsnius, ir kurios metinė apyvarta ne didesnė kaip 100 mln. EUR arba metinis balansas ne didesnis kaip 86 mln. EUR. Taikant šias gaires, keli ūkio subjektai laikomi viena įmone, jei tenkinama kuri nors iš Bendrojo bendrosios išimties reglamento I priedo 3 straipsnio 3 dalyje nurodytų sąlygų. Ši apibrėžtis nedaro poveikio kitoms apibrėžtims, vartojamoms taikant finansines priemones pagal ES ir (arba) EEE programas, nesusijusias su valstybės pagalba;

                              xxviii)

                              bendras finansavimas – maksimali bendra suma, investuota į tinkamą finansuoti įmonę atlikus vieną ar daugiau rizikos finansų investicijų, įskaitant paskesnes investicijas, pagal bet kurią rizikos finansų valstybės pagalbos priemonę, išskyrus visiškai privačias investicijas, atliekamas rinkos sąlygomis ir neįeinančias į rizikos finansų valstybės pagalbos priemonės taikymo sritį;

                              xxix)

                              nebiržinė įmonė – į oficialų biržos, išskyrus alternatyvias prekybos platformas, sąrašą neįtraukta įmonė.

            3.   RIZIKOS FINANSŲ PAGALBOS SUDERINAMUMO VERTINIMAS
      3.1.   Bendri vertinimo principai

                  (53)

                  Vertindama, ar pagalbos priemonė, apie kurią pranešta, gali būti laikoma suderinama su EEE susitarimu, Institucija paprastai nagrinėja, ar pagalbos priemonės struktūra užtikrinama, kad teigiamas pagalbos poveikis siekiant bendros svarbos tikslo viršytų galimą jos neigiamą poveikį konkurencijai ir EEE susitarimo šalių (toliau – susitariančiosios šalys) tarpusavio prekybai.

                  (54)

                  2012 m. gegužės 8 d. Komunikate dėl valstybės pagalbos modernizavimo paraginta nustatyti ir apibrėžti bendrus visų pagalbos priemonių suderinamumo vertinimo principus. Todėl Institucija pagalbos priemonę laikys suderinama su EEE susitarimu, tik jei ji atitiks visus šiuos kriterijus:

                              a)

                              prisidėjimas prie tiksliai apibrėžto bendros svarbos tikslo: valstybės pagalbos priemone turi būti siekiama bendros svarbos tikslo pagal EEE susitarimo 61 straipsnio 3 dalį (3.2 skirsnis);

                              b)

                              valstybės intervencijos būtinybė: valstybės pagalbos priemonė turi būti skirta tokiems atvejams, kai ja, pašalinant rinkos nepakankamumą, galima iš esmės pagerinti padėtį taip, kaip to negali padaryti pati rinka (3.3 skirsnis);

                              c)

                              pagalbos priemonės tinkamumas: valstybės pagalbos priemonė turi būti politikos priemonė, tinkama bendros svarbos tikslui pasiekti (3.4 skirsnis);

                              d)

                              skatinamasis poveikis: panaudojus valstybės pagalbos priemonę, įmonės (-ių) veikla turi pasikeisti – ji (jos) turi imtis papildomos veiklos, kurios be pagalbos ji (jos) nevykdytų arba vykdytų ją ribotai ar kitaip (3.5 skirsnis);

                              e)

                              pagalbos proporcingumas (iki minimumo sumažinta pagalba): valstybės pagalba turi būti sumažinta iki minimumo, būtino papildomoms investicijoms arba veiklai atitinkamoje (-ose) įmonėje (-ėse) paskatinti (3.6 skirsnis);

                              f)

                              netinkamo neigiamo poveikio konkurencijai ir susitariančiųjų šalių tarpusavio prekybai vengimas: neigiamas valstybės pagalbos priemonės poveikis turi būti pakankamai ribotas, kad bendras jos poveikis būtų teigiamas (3.7 skirsnis);

                              g)

                              pagalbos skaidrumas: ELPA valstybės, Institucija, ekonominės veiklos vykdytojai ir visuomenė turi turėti galimybę lengvai susipažinti su visais atitinkamais aktais ir susijusia informacija apie skirtą pagalbą (3.8 skirsnis).

                  (55)

                  Be to, tam tikrų kategorijų schemoms gali būti taikomas reikalavimas atlikti bendro jų poveikio ex post vertinimą, aprašytą 4 skirsnyje. Tokiais atvejais Institucija gali apriboti tokių schemų trukmę, palikdama galimybę pranešti apie jų pratęsimą.

                  (56)

                  Vertindama bet kokios pagalbos suderinamumą su EEE susitarimu, Institucija atsižvelgs į visas EEE susitarimo 53 arba 54 straipsnio pažeidimo nagrinėjimo bylas, kurios gali būti susijusios su pagalbos gavėju ir būti svarbios atliekant vertinimą pagal EEE susitarimo 61 straipsnio 3 dalį (23).

            3.2.   Prisidėjimas prie bendro tikslo

                  (57)

                  Valstybės pagalba turi padėti siekti vieno arba daugiau bendros svarbos tikslų, nustatytų EEE susitarimo 61 straipsnio 3 dalyje. Bendras rizikos finansų pagalbos politikos tikslas – pagerinti finansavimo teikimą perspektyvioms MVĮ nuo jų veiklos pradžios iki augimo etapų ir tam tikromis aplinkybėmis – finansavimo teikimą mažoms ir novatoriškoms vidutinės kapitalizacijos įmonėms, kad ilgainiui EEE teritorijoje būtų sukurta konkurencinga verslo finansavimo rinka, kuri turėtų paskatinti bendrą ekonomikos augimą.

            3.2.1.   Priemone siekiama konkrečių politikos tikslų

                  (58)

                  Priemonėje, atsižvelgiant į 57 punkte nustatytus bendrus politikos tikslus, turi būti apibrėžti konkretūs politikos tikslai. Tuo tikslu ELPA valstybė turi atlikti ex ante vertinimą, kad nustatytų politikos tikslus ir apibrėžtų tinkamus veiklos rodiklius. Priemonės mastas ir trukmė turėtų atitikti politikos tikslus. Iš esmės, be kitų, galimi tokie veiklos rodikliai:

                              a)

                              būtina arba numatoma privačiojo sektoriaus investicija;

                              b)

                              numatomas galutinių pagalbos gavėjų, į kuriuos investuota, skaičius, įskaitant veiklą pradedančių MVĮ skaičių;

                              c)

                              numatomas naujų įmonių, įsteigtų panaudojus įgyvendinant rizikos finansų priemonę atliktas rizikos finansų investicijas, skaičius;

                              d)

                              darbo vietų, sukurtų galutinėse pagalbos gavėjose įmonėse nuo pirmosios rizikos finansų investicijos pagal rizikos finansų priemonę dienos iki pasitraukimo, skaičius;

                              e)

                              atitinkamais atvejais proporcinė rinkos ekonomikos veiklos vykdytojo kriterijų atitinkančių atliktų investicijų dalis;

                              f)

                              pagrindiniai etapai ir galutiniai terminai, per kuriuos reikia investuoti tam tikras iš anksto nustatytas biudžeto sumas arba procentinę jo dalį;

                              g)

                              iš investicijų numatoma gauti grąža ir (arba) įplaukos;

                              h)

                              atitinkamais atvejais – patentų paraiškos, kurias galutiniai pagalbos gavėjai pateikė rizikos finansų priemonės įgyvendinimo metu.

                  (59)

                  58 punkte nurodyti rodikliai svarbūs tiek siekiant įvertinti priemonės veiksmingumą, tiek atrankos proceso metu vertinant finansų tarpininko sudarytų investavimo strategijų pagrįstumą.

            3.2.2.   Politikos tikslus įgyvendinantys finansų tarpininkai

                  (60)

                  Siekiant užtikrinti, kad taikant rizikos finansų priemonę dalyvaujantys finansų tarpininkai įgyvendintų atitinkamus politikos tikslus, jie turi laikytis 61 ir 62 punktuose nustatytų sąlygų.

                  (61)

                  Finansų tarpininko investavimo strategija turi atitikti priemonės politikos tikslus. Atrankos proceso metu finansų tarpininkai turi parodyti, kaip jų siūloma investavimo strategija gali padėti įgyvendinti politikos tikslus ir uždavinius.

                  (62)

                  ELPA valstybė turi užtikrinti, kad tarpininkų investavimo strategija visada atitiktų sutartus politikos tikslus, pavyzdžiui, turi būti taikomi tinkami stebėsenos ir ataskaitų teikimo mechanizmai, taip pat viešojo sektoriaus investuotojų atstovai turi dalyvauti finansų tarpininkui atstovaujančiuose organuose, tokiuose kaip stebėtojų arba patariamoji taryba. Būtina tinkama valdymo struktūra, kuria būtų užtikrinta, kad norint iš esmės keisti investavimo strategiją būtų būtina gauti išankstinį ELPA valstybės sutikimą. Kad būtų išvengta abejonių, ELPA valstybė negali tiesiogiai dalyvauti priimant atskirus investavimo ir investicijų sustabdymo sprendimus.

            3.3.   Valstybės intervencijos būtinybė

                  (63)

                  Valstybės pagalba gali būti pateisinama tik tada, kai jos tikslas – šalinti konkrečias rinkos nepakankamumo problemas, trukdančias siekti bendro tikslo. Institucija mano, kad bendro rinkos nepakankamumo, susijusio su MVĮ galimybėmis gauti finansavimą, nėra – egzistuoja tik su tam tikromis MVĮ grupėmis susijęs nepakankamumas, priklausantis nuo konkrečių ekonominių aplinkybių atitinkamoje ELPA valstybėje. Tai visų pirma (bet ne tik) galioja ankstyvojo etapo MVĮ, kurios, nepaisant augimo perspektyvų, negali investuotojams įrodyti savo kreditingumo ar verslo planų patikimumo. Tokio rinkos nepakankamumo mastas, turint omenyje tiek su juo susiduriančias įmones, tiek šių įmonių kapitalo poreikį, gali skirtis priklausomai nuo sektoriaus, kuriame jos veikia. Dėl informacijos asimetrijos rinkai sunku įvertinti tokių MVĮ rizikos bei grąžos profilį ir jų gebėjimą kurti pagal riziką pakoreguotą grąžą. Sunkumai, kuriuos patiria tokios MVĮ dalydamosi informacija apie savo projekto kokybę, tariamas jų rizikingumas ir silpnas kreditingumas lemia dideles sandorių ir tarpininkavimo sąnaudas ir gali padidinti investuotojų nenorą rizikuoti. Mažos ir novatoriškos vidutinės kapitalizacijos įmonės gali patirti panašių sunkumų ir dėl to pajusti to paties rinkos nepakankamumo poveikį.

                  (64)

                  Todėl rizikos finansų priemonė turi būti kuriama remiantis ex ante vertinimu, kuriuo įrodomas finansavimo trūkumo, darančio tinkamoms finansuoti įmonėms poveikį tiksliniu plėtros etapu, tikslinėje geografinėje teritorijoje ir, jei taikoma, tiksliniame ekonomikos sektoriuje, buvimas. Rizikos finansų priemonė turi būti sukurta taip, kad ja būtų sprendžiamos atliekant ex ante vertinimą įrodytos rinkos nepakankamumo problemos.

                  (65)

                  Reikia išnagrinėti ir struktūrines, ir ciklines (t. y. susijusias su krize) problemas, lemiančias nepakankamą privataus finansavimo lygį. Visų pirma atliekant vertinimą turi būti išsamiai išanalizuoti tinkamoms finansuoti įmonėms prieinami finansavimo šaltiniai, atsižvelgiant į tikslinėje geografinėje teritorijoje esančių finansų tarpininkų skaičių, jų pobūdį (viešieji ar privatūs subjektai), atitinkamam rinkos segmentui skirtų investicijų dydį, potencialiai tinkamų finansuoti įmonių skaičių ir vidutines atskirų sandorių vertes. Ši analizė turėtų būti pagrįsta penkerių metų laikotarpio iki pranešimo apie rizikos finansų priemonę duomenimis ir, remiantis tais duomenimis, turėtų būti įvertintas finansavimo trūkumo pobūdis ir mastas, t. y. nepatenkintos tinkamų finansuoti įmonių finansavimo paklausos lygis.

                  (66)

                  Pageidautina, kad ex ante vertinimą atliktų nepriklausomas subjektas, remdamasis objektyviais ir naujausiais duomenimis. ELPA valstybės gali pateikti jau turimus vertinimus, jei jie yra atlikti ne anksčiau kaip prieš trejus metus iki pranešimo apie rizikos finansų priemonę. Institucija pasilieka teisę, nagrinėdama ex ante vertinimo išvadas, suabejoti duomenų pagrįstumu atsižvelgdama į turimus įrodymus.

                  (67)

                  Siekiant užtikrinti, kad taikant priemonę dalyvaujantys finansų tarpininkai siektų šalinti nustatytas rinkos nepakankamumo problemas, turi būti vykdomas išsamaus patikrinimo procesas, skirtas užtikrinti, kad investavimo strategija būtų komerciškai pagrįsta ir kad joje daugiausia dėmesio būtų skiriama nustatytam politikos tikslui ir būtų paisoma nustatytų tinkamumo reikalavimų bei finansavimo apribojimų. Visų pirma ELPA valstybės turi pasirinkti finansų tarpininkus, kurie gali įrodyti, kad jų siūloma investavimo strategija yra komerciškai pagrįsta ir apima tinkamą rizikos diversifikavimo politiką, kuria siekiama ekonominio gyvybingumo ir pakankamo masto, turint omenyje investicijų dydį ir teritorinę aprėptį.

                  (68)

                  Be to, atliekant ex ante vertinimą reikia, remiantis 69–88 punktuose išdėstytomis papildomomis rekomendacijomis, atsižvelgti į konkrečias rinkos nepakankamumo problemas, su kuriomis susiduria tinkamos finansuoti tikslinės įmonės.

            3.3.1.   Priemonės, skirtos į Bendrojo bendrosios išimties reglamento taikymo sritį neįtrauktų kategorijų įmonėms

      a)   Mažos vidutinės kapitalizacijos įmonės

                  (69)

                  Bendrasis bendrosios išimties reglamentas taikomas tik tinkamoms finansuoti MVĮ. Tačiau su panašiais finansavimo apribojimais gali susidurti ir tam tikros įmonės, viršijančios darbuotojų skaičiaus ir (arba) finansines ribas, pagal kurias apibrėžiamos MVĮ.

                  (70)

                  Numatyti, kad pagal rizikos finansų priemonę tinkamos finansuoti įmonės apimtų ir mažas vidutinės kapitalizacijos įmones, gali būti pateisinama, jei tai paskatina privačius investuotojus investuoti į labiau diversifikuotą portfelį ir suteikia jiems geresnes investavimo ir pasitraukimo galimybes. Tikėtina, kad įtraukus į portfelį mažas vidutinės kapitalizacijos įmones sumažėtų portfelio rizikingumas ir dėl to padidėtų investicijų grąža. Taigi tai galėtų būti ypač veiksmingas būdas pritraukti institucinių investuotojų į rizikingesnes ankstyvojo etapo įmones.

                  (71)

                  Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, ir jei atliekant ex ante vertinimą šiuo tikslu pateikta tinkamų ekonominių įrodymų, parama mažoms vidutinės kapitalizacijos įmonėms gali būti pateisinama. Atlikdama vertinimą Institucija atsižvelgs į tikslinių įmonių darbo jėgos ir kapitalo poreikio intensyvumą ir kitus kriterijus, atspindinčius konkrečius mažoms vidutinės kapitalizacijos įmonėms poveikį darančius finansavimo apribojimus (pavyzdžiui, pakankamą galimą įkeisti turtą didelei paskolai gauti).

            b)   Novatoriškos vidutinės kapitalizacijos įmonės

                  (72)

                  Tam tikromis aplinkybėmis vidutinės kapitalizacijos įmonės gali susidurti su finansavimo apribojimais, panašiais į tuos, su kuriais susiduria MVĮ. Pavyzdžiui, tai gali būti pasakytina apie MTTP ir inovacijų veiklą vykdančias vidutinės kapitalizacijos įmones, kurios daro pradines investicijas į gamybos įrenginius, įskaitant pateikimui į rinką skirtas investicijas, ir kurių įrodytos patirties nepakanka, kad potencialūs investuotojai galėtų padaryti atitinkamas prielaidas dėl būsimų tokios veiklos rezultatų perspektyvų rinkoje. Tokiu atveju tokioms novatoriškoms vidutinės kapitalizacijos įmonėms gali reikėti rizikos finansų valstybės pagalbos, kad jos galėtų padidinti gamybos pajėgumus iki tvaraus masto, kurį pasiekusios jos galėtų pritraukti privatų finansavimą savo jėgomis. Kaip nurodyta 3.3.1 punkto a papunktyje, tokių novatoriškų vidutinės kapitalizacijos įmonių įtraukimas į investicijų portfelį gali būti veiksmingas būdas finansų tarpininkui siūlyti labiau diversifikuotų investavimo galimybių, kurios sudomintų daugiau galimų investuotojų.

            c)   Įmonės, kurios pradines rizikos finansų investicijas gauna praėjus daugiau kaip septyneriems metams nuo pirmojo komercinio pardavimo

                  (73)

                  Bendrasis bendrosios išimties reglamentas taikomas MVĮ, kurios pradinę investiciją pagal rizikos finansų priemonę gauna prieš pirmąjį komercinį pardavimą rinkoje arba per septynerius metus nuo pirmojo komercinio pardavimo. Po šio septynerių metų laikotarpio bendroji išimtis taikoma tik paskesnėms investicijoms. Tačiau tam tikrų rūšių įmonės gali būti tebelaikomos plėtimosi ir (arba) ankstyvojo augimo etapo įmonėmis, jeigu net praėjus šiam septynerių metų laikotarpiui jos vis dar nėra pakankamai įrodžiusios savo grąžos kūrimo potencialo ir (arba) neturi pakankamai patikimos įrodytos patirties ir pakankamo galimo įkeisti turto. Tai gali būti pasakytina apie didelės rizikos sektorius, tokius kaip biotechnologijų, kultūros ir kūrybos pramonės sektoriai, ir apskritai apie novatoriškas MVĮ (24). Be to, įmonėms, kurios pradinei veiklai finansuoti turi pakankamai vidinio nuosavo kapitalo, išorinio finansavimo gali prireikti tik vėlesniuose etapuose, pavyzdžiui, norint padidinti pajėgumus ir pereiti nuo nedidelio prie didesnio masto verslo. Tam gali prireikti didesnių investicijų, kurioms nepakanka nuosavų išteklių.

                  (74)

                  Todėl gali būti leidžiama įgyvendinti priemones, pagal kurias pradinė investicija atliekama praėjus daugiau kaip septyneriems metams nuo pirmojo tikslinės įmonės atlikto komercinio pardavimo. Tokiomis aplinkybėmis Institucija gali reikalauti, kad tinkamos finansuoti įmonės būtų aiškiai apibrėžtos priemonėje, atsižvelgiant į atliekant ex ante vertinimą pateiktus įrodymus dėl tokioms įmonėms poveikį darančio konkretaus rinkos nepakankamumo.

            d)   Įmonės, kurioms būtinų rizikos finansų investicijų suma viršija Bendrajame bendrosios išimties reglamente nustatytą ribą

                  (75)

                  Bendrajame bendrosios išimties reglamente nustatyta bendra didžiausia vienai įmonei galimų skirti rizikos finansų, įskaitant paskesnes investicijas, suma. Tačiau tam tikrose pramonės šakose, kuriose pradinių mokslinių tyrimų ar investicijų sąnaudos yra palyginti didelės, pavyzdžiui, gamtos mokslų, ekologiškų technologijų ar energetikos srityse, šios sumos gali nepakakti visiems investicijų etapams finansuoti ir tvariam įmonės augimui užtikrinti. Todėl tam tikromis sąlygomis gali būti pagrįstai leidžiama tinkamoms finansuoti įmonėms skirti didesnę bendrą investicijų sumą.

                  (76)

                  Taigi rizikos finansų priemonėmis gali būti teikiama parama, viršijanti šią bendrą didžiausią sumą, jeigu numatoma finansavimo suma atspindi atliekant ex ante vertinimą nustatytą finansavimo trūkumo dydį ir pobūdį tiksliniuose sektoriuose ir (arba) teritorijose. Tokiais atvejais Institucija atsižvelgs į kapitalo poreikio intensyvumą tiksliniuose sektoriuose ir (arba) į didesnes investicijų sąnaudas tam tikruose geografiniuose regionuose.

            e)   Alternatyvios prekybos platformos, neatitinkančios Bendrojo bendrosios išimties reglamento sąlygų

                  (77)

                  Institucija pripažįsta, kad alternatyvios prekybos platformos yra svarbi MVĮ finansavimo rinkos dalis, nes jos ir pritraukia naujo kapitalo į MVĮ, ir padeda lengviau pasitraukti ankstesniems investuotojams (25). Bendrajame bendrosios išimties reglamente jų svarba pripažįstama sudarant palankesnes jų veiklos sąlygas – tai užtikrinama arba fiskalinėmis paskatomis, skirtomis fiziniams asmenims, investuojantiems į įmones, įtrauktas į šių platformų sąrašus, arba leidžiant teikti veiklos pradžios pagalbą platformų operatoriui su sąlyga, kad jis yra maža įmonė, ir neviršijant tam tikrų ribų.

                  (78)

                  Tačiau alternatyvių prekybos platformų operatoriai steigdamiesi gali nebūtinai būti mažos įmonės. Be to, didžiausios pagal Bendrąjį bendrosios išimties reglamentą leistinos veiklos pradžios pagalbos sumos gali nepakakti platformos įsteigimui paremti. Taip pat siekiant pritraukti pakankamai išteklių naujoms platformoms įsteigti ir jų veiklai išplėtoti, gali reikėti fiskalines paskatas teikti investuojančioms įmonėms. Galiausiai į platformos sąrašus gali būti įtrauktos ne tik MVĮ, bet ir MVĮ apibrėžtyje nustatytas ribas viršijančios įmonės.

                  (79)

                  Todėl tam tikromis aplinkybėmis gali būti pateisinama leisti teikti fiskalines paskatas investuojančioms įmonėms, remti platformų operatorius, kurie nėra mažos įmonės, arba leisti į alternatyvių prekybos platformų steigimą investuoti sumą, kuri viršija Bendrajame bendrosios išimties reglamente numatytas veiklos pradžios pagalbos ribas, arba leisti teikti pagalbą alternatyvioms prekybos platformoms, kuriose prekiaujama daugiausia MVĮ išleistomis finansinėmis priemonėmis. Tai atitinka politikos tikslą padėti MVĮ gauti finansavimą užtikrinant nenutrūkstamą finansavimo grandinę. Todėl atliekant ex ante vertinimą turi būti įrodyta, kad egzistuoja konkretus rinkos nepakankamumas, darantis poveikį tokioms atitinkamoje geografinėje rinkoje veikiančioms platformoms.

            3.3.2.   Priemonės, kurių struktūriniai parametrai neatitinka Bendrojo bendrosios išimties reglamento

      a)   Finansinės priemonės, kurių atveju privačių investuotojų investicijų dalis nesiekia Bendrajame bendrosios išimties reglamente nustatytų normų

                  (80)

                  Įmonėms poveikį darančios rinkos nepakankamumo problemos tam tikruose regionuose arba ELPA valstybėse gali būti didesnės dėl palyginti menko MVĮ finansavimo rinkos išsivystymo tose vietovėse, palyginti su kitais toje pačioje ELPA valstybėje esančiais regionais arba kitomis ELPA valstybėmis. Taip visų pirma gali būti ELPA valstybėse, kuriose nėra įsitvirtinę oficialūs rizikos kapitalo investuotojai arba neformalūs investuotojai. Todėl tikslas skatinti veiksmingos MVĮ finansavimo rinkos tuose regionuose plėtrą ir įveikti struktūrines kliūtis, kurios gali trukdyti MVĮ veiksmingai gauti rizikos finansų, gali pateisinti palankesnę Institucijos poziciją dėl priemonių, kuriose numatyta Bendrajame bendrosios išimties reglamente numatytų normų nesiekianti galima privačių investuotojų investicijų dalis.

                  (81)

                  Be to, Institucija gali priimti palankią poziciją dėl rizikos finansų priemonių, kurių atveju privačių investuotojų investicijų dalis nesiekia Bendrajame bendrosios išimties reglamente nustatytų normų, visų pirma tuo atveju, jei jos skirtos pirmojo komercinio pardavimo dar neatlikusioms arba koncepcijos įrodymo etape esančioms MVĮ, t. y. įmonėms, susiduriančioms su didesniu rinkos nepakankamumu, jei dalį investicijos rizikos veiksmingai prisiima dalyvaujantys privatūs investuotojai.

            b)   Finansinės priemones, kurių struktūriniai parametrai viršija Bendrajame bendrosios išimties reglamente nustatytą viršutinę ribą

                  (82)

                  Bendrajame bendrosios išimties reglamente numatyta bendroji išimtis taikoma tik toms priemonėms, kurių atveju, viešojo ir privačiojo sektoriaus investuotojams dalijantis nuostolius ne pari passu, yra numatytas viešojo sektoriaus investuotojų prisiimamų pirmųjų nuostolių apribojimas. Panašiai, garantijų atveju taikant bendrąją išimtį ribojama garantijos norma ir bendra viešojo sektoriaus investuotojo prisiimamų nuostolių suma.

                  (83)

                  Tačiau tam tikromis aplinkybėmis, laikantis rizikingesnės finansavimo pozicijos, viešuoju finansavimu gali būti suteikta galimybė privatiems investuotojams arba skolintojams teikti papildomą finansavimą. Vertindama priemones, kurių finansiniai struktūriniai parametrai viršija Bendrajame bendrosios išimties reglamente nustatytas viršutines ribas, Institucija atsižvelgs į įvairius šių gairių 3.4.2 skirsnyje aprašytus veiksnius.

            c)   Kitos nei garantijos finansinės priemonės, kurių atveju investuotojai, finansų tarpininkai ir jų valdytojai atrenkami suteikiant pirmenybę apsaugai nuo investicijų vertės sumažėjimo, o ne asimetriniam pelno pasidalijimui

                  (84)

                  Pagal Bendrąjį bendrosios išimties reglamentą finansų tarpininkų ir investuotojų arba fondų valdytojų atranka turi būti pagrįsta atviru, skaidriu ir nediskriminaciniu konkursu aiškiai nustatant priemone siekiamus politikos tikslus ir tokiems tikslams pasiekti numatytų finansinių parametrų rūšį. Tai reiškia, kad finansų tarpininkai arba jų valdytojai turėtų būti atrenkami taikant procedūrą, atitinkančią Direktyvą 2004/18/EB (26) arba bet kurį vėlesnį teisės aktą, kuriuo pakeičiama ši direktyva. Jeigu ši direktyva netaikytina, atrankos procedūra turi būti tokia, kad ja būtų užtikrintos kuo didesnės pasirinkimo iš kvalifikuotų finansų tarpininkų arba fondų valdytojų galimybės. Visų pirma tokia procedūra turi suteikti atitinkamai ELPA valstybei galimybę palyginti finansų tarpininkų arba fondų valdytojų ir potencialių privačių investuotojų sutartas sąlygas siekiant užtikrinti, kad rizikos finansų priemonė, taikant realistišką investavimo strategiją, pritrauktų privačių investuotojų teikiant kuo mažesnę valstybės pagalbą arba kuo mažiau nukrypstant nuo pari passu sąlygų.

                  (85)

                  Pagal Bendrąjį bendrosios išimties reglamentą į taikytinus valdytojų atrankos kriterijus turi būti įtrauktas reikalavimas, pagal kurį, taikant kitas nei garantijos priemones, pirmenybė turi būti teikiama „ne apsaugai nuo investicijų vertės sumažėjimo, bet <…> pelno pasidalijimui“, kad valdytojas nelinktų per daug rizikuoti rinkdamasis įmones, į kurias investuoti. Taip siekiama užtikrinti, kad, nepriklausomai nuo numatomos finansinės priemonės, bet kokios privatiems investuotojams arba skolintojams suteikiamos privilegijos būtų įvertintos, atsižvelgiant į viešąjį interesą, t. y. siekį užtikrinti suteikto viešojo kapitalo apyvartumą ir ilgalaikį finansinį priemonės tvarumą.

                  (86)

                  Tačiau tam tikrais atvejais gali reikėti pirmenybę suteikti apsaugai nuo investicijų vertės sumažėjimo, būtent, kai priemonė skirta tam tikriems sektoriams, kuriems būdingas aukštas MVĮ įsipareigojimų neįvykdymo rodiklis. Tai gali būti taikoma priemonėms, skirtoms pirmojo komercinio pardavimo dar neatlikusioms arba koncepcijos įrodymo etape esančioms MVĮ, sektoriams, kuriuose susiduriama su svarbiomis technologinėmis kliūtimis arba kurių įmonės labai priklauso nuo pavienių didelės rizikos projektų, kuriems būtinos didelės pradinės investicijos, pavyzdžiui, kultūros ir kūrybos pramonės sektoriams. Pirmenybės teikimą apsaugos nuo investicijų vertės sumažėjimo mechanizmams galima pateisinti ir tada, kai naudojamos priemonės, įgyvendinamos per fondų fondą ir skirtos privatiems investuotojams šiuo lygmeniu pritraukti.

            d)   Fiskalinės paskatos investuojančioms įmonėms, tarp jų bendrai investuojantiems finansų tarpininkams arba jų valdytojams

                  (87)

                  Nors Bendrajame bendrosios išimties reglamente numatytos fiskalinės paskatos nepriklausomiems privatiems investuotojams, kurie yra fiziniai asmenys, tiesiogiai arba netiesiogiai teikiantys rizikos finansus tinkamoms finansuoti MVĮ, ELPA valstybės gali nuspręsti esant tikslinga nustatyti priemones, kuriomis panašios paskatos taikomos investuojančioms įmonėms. Skirtumas tas, kad investuojančios įmonės yra EEE susitarimo 61 straipsnyje apibrėžtos įmonės. Todėl priemonei turi būti taikomi tam tikri apribojimai, siekiant užtikrinti, kad investuojančių įmonių lygmeniu teikiama pagalba liktų proporcinga ir turėtų realų skatinamąjį poveikį.

                  (88)

                  Fiskaline paskata gali pasinaudoti tik bendrai investuojantys ar bendrai skolinantys finansų tarpininkai ir jų valdytojai. Fiskalinės paskatos negali būti taikomos finansų tarpininkų arba jų valdytojų paslaugoms, teikiamoms priemonei įgyvendinti.

            3.4.   Pagalbos priemonės tinkamumas

      3.4.1.   Tinkamumas, palyginti su kitomis politikos ir pagalbos priemonėmis

                  (89)

                  Kad būtų sprendžiamos nustatytos rinkos nepakankamumo problemos ir padedama įgyvendinti priemone siekiamus politikos tikslus, siūloma rizikos finansų priemonė turi būti tinkama ir kuo mažiau iškraipanti konkurenciją. Konkrečios rizikos finansų priemonės pasirinkimas turi būti deramai pagrįstas ex ante vertinimu.

                  (90)

                  Pirmiausia Institucija apsvarstys, ar rizikos finansų priemonę galima ir, jei taip, kokiu mastu, laikyti tinkama, palyginti su kitomis politikos priemonėmis, kuriomis siekiama skatinti rizikos finansų investicijas į tinkamas finansuoti įmones. Valstybės pagalba nėra vienintelė politikos priemonė, kurią ELPA valstybės gali taikyti, norėdamos sudaryti palankesnes rizikos finansų teikimo tinkamoms finansuoti įmonėms sąlygas. Jos gali naudoti kitas papildomas tiek su pasiūla, tiek su paklausa susijusias politikos priemones, tokias kaip reguliavimo priemonės finansų rinkų veikimui palengvinti, verslo aplinkos gerinimo priemonės, pasirengimo investuoti konsultacinės paslaugos arba rinkos ekonomikos veiklos vykdytojo kriterijų atitinkančios viešosios investicijos.

                  (91)

                  Atliekant ex ante vertinimą turi būti nagrinėjami esami ir, jei įmanoma, numatomi nacionalinės ir EEE politikos veiksmai, skirti toms pačioms nustatytoms rinkos nepakankamumo problemoms spręsti, atsižvelgiant į kitų politikos priemonių veiksmingumą ir efektyvumą. Ex ante vertinimo išvadomis turi būti įrodyta, kad nustatytų rinkos nepakankamumo problemų neįmanoma tinkamai išspręsti kitomis politikos priemonėmis, kuriomis neteikiama valstybės pagalba. Be to, siūloma rizikos finansų priemonė turi atitikti bendrą atitinkamos ELPA valstybės politiką, susijusią su MVĮ galimybėmis gauti finansavimą, ir papildyti kitas toms pačioms rinkos reikmėms skirtas politikos priemones.

                  (92)

                  Po to Institucija apsvarstys, ar siūloma priemonė yra tinkamesnė nei alternatyvios valstybės pagalbos priemonės, skirtos tai pačiai rinkos nepakankamumo problemai spręsti. Šiuo atžvilgiu daroma bendra prielaida, kad finansinės priemonės turi mažesnį iškraipomąjį poveikį nei tiesioginės dotacijos, todėl jos yra tinkamesnės. Tačiau valstybės pagalba, kuria siekiama sudaryti palankesnes rizikos finansų teikimo sąlygas, gali būti teikiama įvairiomis formomis, tokiomis kaip atrankiosios fiskalinės priemonės arba iš dalies komercinės finansinės priemonės, įskaitant įvairias nuosavo kapitalo, skolos ar garantijų priemones, pasižyminčias skirtingomis rizikos ir grąžos savybėmis, įvairiais įgyvendinimo būdais ir įvairia finansavimo struktūra, kurių tinkamumas priklauso nuo tikslinių įmonių ir finansavimo trūkumo pobūdžio. Todėl Institucija, atsižvelgdama į fondo investavimo strategiją, įvertins, ar priemonėje numatyta finansavimo struktūra yra veiksminga, kad būtų užtikrinta tvari veikla.

                  (93)

                  Šiuo atžvilgiu Institucija teigiamai vertins priemones, kuriose numatyti fondai yra pakankamai dideli portfelio dydžio, geografinės aprėpties (ypač jeigu jie veikia keliose ELPA valstybėse) ir portfelio diversifikavimo atžvilgiais, nes tokie fondai gali būti efektyvesni ir todėl privatiems investuotojams patrauklesni nei mažesni fondai. Šias sąlygas gali atitikti ir tam tikros fondų fondų struktūros, jeigu bendros valdymo sąnaudos, patiriamos dėl skirtingų lygmenų tarpininkavimo, kompensuojamos gerokai didesniu efektyvumu.

            3.4.2.   Finansinėms priemonėms taikomos sąlygos

                  (94)

                  Vertindama į Bendrojo bendrosios išimties reglamento taikymo sritį neįtrauktas finansines priemones Institucija atsižvelgs į 95–119 punktuose nustatytus elementus.

                  (95)

                  Pirma, priemone turi būti pritraukiamas papildomas rinkos dalyvių teikiamas finansavimas. Bendrajame bendrosios išimties reglamente nustatytų normų nesiekiančias minimalias privačių investicijų normas galima pateisinti tik atliekant ex ante vertinimą nustatytomis didesnėmis rinkos nepakankamumo problemomis. Šiuo atžvilgiu atliekant ex ante vertinimą turi būti pagrįstai nustatytas privačių investicijų lygis, siekiamas atsižvelgiant į rinkos nepakankamumą, kuris daro poveikį konkrečioms tinkamoms finansuoti įmonėms, kurioms skirta priemonė, t. y. turi būti nustatytos numatomos su atskirais portfeliais ar sandoriais susijusios galimybės gauti papildomų privačių investicijų. Be to, turi būti įrodyta, kad priemone bus pritraukiamas papildomas privatus finansavimas, kuris kitaip nebūtų suteiktas arba būtų suteiktas kitokiomis formomis arba kitokiomis sąlygomis, arba būtų suteiktos kitokios jo sumos.

                  (96)

                  Rizikos finansų priemonių, skirtų būtent pirmojo komercinio pardavimo dar neatlikusioms MVĮ, atveju Institucija gali sutikti, kad privačių investicijų lygis būtų žemesnis nei reikalaujamos normos. Taip pat Institucija gali sutikti, kad investuojant į tokius subjektus privačios investicijos nebūtų nepriklausomo pobūdžio, tai yra, galėtų būti atliktos, pavyzdžiui, pagalbą gaunančios įmonės savininko. Deramai pagrįstais atvejais, atsižvelgusi į atliekant ex ante vertinimą pateiktus ekonominius atitinkamo rinkos nepakankamumo įrodymus, Institucija gali sutikti, kad privačių investicijų lygis būtų žemesnis už Bendrajame bendrosios išimties reglamente nustatytą lygį ir kai investuojama į tinkamas finansuoti įmones, kurios rinkoje veikia mažiau negu septynerius metus nuo pirmojo jų atlikto komercinio pardavimo.

                  (97)

                  Tinkamoms finansuoti įmonėms, kurios rinkoje veikia ilgiau negu septynerius metus nuo pirmojo jų atlikto komercinio pardavimo, skirta rizikos finansų priemone pirmosios rizikos finansų investicijos metu turi būti nustatyti tinkami apribojimai, susiję arba su terminais (pavyzdžiui, vietoj septynerių metų – dešimt metų) arba su kitais kokybinio pobūdžio objektyviais kriterijais, susijusiais su tikslinių įmonių plėtros etapu. Institucija paprastai reikalautų, kad minimali privačių investicijų norma investuojant į tokius subjektus būtų 60 %.

                  (98)

                  Antra, Institucija atsižvelgs ne tik į siūlomą privačių investicijų lygį, bet ir į viešojo bei privačiojo sektorių investuotojų rizikos ir gaunamos naudos pasidalijimo santykį. Šiuo atžvilgiu Institucija teigiamai vertins priemones, pagal kurias investuotojai nuostolius dalijasi pari passu, o privatiems investuotojams teikiamos tik teigiamos paskatos. Iš esmės kuo rizikos ir gaunamos naudos pasidalijimas artimesnis realiai komercinei praktikai, tuo labiau tikėtina, kad Institucija sutiks su žemesniu privačių investicijų lygiu.

                  (99)

                  Trečia, svarbus finansavimo struktūros lygmuo, kuriuo priemone siekiama pritraukti privačias investicijas. Fondų fondo lygmeniu gebėjimas pritraukti privatų finansavimą gali priklausyti nuo dažnesnio apsaugos nuo investicijų vertės sumažėjimo mechanizmų naudojimo. Ir atvirkščiai, tuo atveju, kai privatūs investuotojai veikia investavimo į įmones ir atskirų sandorių lygmeniu, pernelyg dažnas tokių mechanizmų naudojimas gali iškraipyti tinkamų finansuoti įmonių atranką ir lemti nepatenkinamus rezultatus.

                  (100)

                  Vertindama, ar priemonė būtinai turi būti konkrečios struktūros, Institucija gali atsižvelgti į likutinės rizikos, tenkančios atrinktiems privatiems investuotojams, atsižvelgiant į viešojo sektoriaus investuotojo prisiimtus numatytus ir nenumatytus nuostolius, reikšmingumą ir į numatytos grąžos pasidalijimo tarp viešojo ir privačiojo sektoriaus investuotojų santykį. Taigi galėtų būti priimtinas ir kitoks rizikos ir gaunamos naudos profilis, jei taip būtų maksimaliai padidinama privačių investicijų suma ir neiškreipiama tikroji investavimo sprendimų paskirtis – gauti pelno.

                  (101)

                  Ketvirta, tikslus paskatų pobūdis turi būti nustatytas atviro ir nediskriminacinio finansų tarpininkų ir fondų valdytojų ar investuotojų atrankos proceso metu. Be to, iš fondų fondo valdytojų turėtų būti reikalaujama, kad gaudami investavimo įgaliojimus jie teisiškai įsipareigotų vykdydami reikalavimus atitinkančių finansų tarpininkų, fondų valdytojų arba investuotojų atrankos konkursą nustatyti pirmenybės teikimo sąlygas, kurios galėtų būti taikomos pavaldžių fondų lygmeniu.

                  (102)

                  Siekdamos įrodyti, kad konkrečios finansinės sąlygos, kuriomis pagrįsta priemonės struktūra, yra būtinos, ELPA valstybės gali turėti pateikti įrodymų, kad atrenkant privačius investuotojus visi atrankos proceso dalyviai reikalavo kitokių, nei nustatyta Bendrajame bendrosios išimties reglamente, sąlygų arba kad konkursas nedavė rezultatų.

                  (103)

                  Penkta, finansų tarpininkas arba fondo valdytojas gali bendrai investuoti kartu su ELPA valstybe, jei tik išvengiama bet kokių galimų interesų konfliktų. Finansų tarpininkas turi prisiimti bent 10 % pirmųjų nuostolių dalies. Toks bendras investavimas galėtų padėti užtikrinti, kad investavimo sprendimai atitiktų atitinkamus politikos tikslus. Vienas iš atrankos kriterijų gali būti valdytojo gebėjimas investuoti iš savo išteklių.

                  (104)

                  Galiausiai, rizikos finansų priemonėse, kurias taikant naudojamos skolos priemonės, turi būti numatytas mechanizmas, kuriuo būtų užtikrinama, kad finansų tarpininkas perduotų iš valstybės gautą naudą galutinėms pagalbos gavėjoms įmonėms, pavyzdžiui, nustatytų mažesnes palūkanų normas, sumažintų turto įkeitimo reikalavimus arba derintų abi šias priemones. Gautą naudą finansų tarpininkas taip pat gali perduoti investuodamas į įmones, kurios, nors ir būdamos potencialiai perspektyvios pagal finansų tarpininko vidaus reitingo kriterijus, priklausytų rizikos grupei, į kuriai priklausančias įmones tarpininkas neinvestuotų, jeigu nebūtų rizikos finansų priemonės. Naudos perdavimo mechanizme turi būti numatyta tinkama stebėjimo tvarka ir lėšų susigrąžinimo mechanizmas.

                  (105)

                  Taikydamos rizikos finansų priemonę ELPA valstybės gali naudoti įvairias finansines priemones, tokias kaip investicijų į nuosavą ir kvazinuosavą kapitalą priemonės, paskolos priemonės arba garantijos, teikiamos ne pari passu principu. 106–119 punktuose nustatyti elementai, į kuriuos atsižvelgs Institucija vertindama tokias konkrečias finansines priemones.

            a)   Investicijos į nuosavą kapitalą

                  (106)

                  Investicijos į nuosavą kapitalą gali būti investicijos į įmonės nuosavą arba kvazinuosavą kapitalą, kuriomis investuotojas įsigyja įmonės nuosavybę arba jos dalį.

                  (107)

                  Nuosavo kapitalo priemonės gali turėti įvairių asimetrinių savybių, lemiančių nevienodas investuotojams taikomas sąlygas, nes kai kurie investuotojai gali prisiimti didesnę rizikos ir gauti didesnę naudos dalį nei kiti. Siekiant sumažinti privačių investuotojų riziką, priemone gali būti suteikiama teigiamo pobūdžio apsauga (viešojo sektoriaus investuotojas atsisako dalies grąžos) arba apsauga nuo dalies nuostolių (apribojami privataus investuotojo patiriami nuostoliai), arba derinama abiejų šių rūšių apsauga.

                  (108)

                  Institucija mano, kad teigiamomis paskatomis geriau suderinami viešojo ir privačiojo sektorių investuotojų interesai. Ir atvirkščiai, apsauga nuo investicijų vertės sumažėjimo, kurią teikiant viešasis investuotojas gali susidurti su prastų rezultatų rizika, gali lemti interesų neatitikimą ir netinkamą finansų tarpininkų ar investuotojų atranką.

                  (109)

                  Institucija mano, kad nuosavo kapitalo priemonėmis, kuriose numatoma apribota grąža (27), pasirinkimo pirkti sandoriai (28) ir nelygus pajamų paskirstymas (29), teikiamos geros paskatos, ypač tada, kai rinkos nepakankamumas yra mažesnis.

                  (110)

                  Nuosavo kapitalo priemonės, turinčios ne pari passu nuostolių pasidalijimo savybių, viršijančių Bendrajame bendrosios išimties reglamente nustatytas ribas, gali būti pateisinamos tik taikant rizikos finansų priemones, skirtas atliekant ex ante vertinimą nustatytoms didelėms rinkos nepakankamumo problemoms spręsti, pavyzdžiui, priemones, visų pirma skirtas pirmojo komercinio pardavimo dar neatlikusioms arba koncepcijos įrodymo etape esančioms MVĮ. Kad nebūtų plačiai taikoma apsauga nuo investicijų vertės sumažėjimo rizikos, reikia apriboti viešojo investuotojo prisiimamą pirmųjų nuostolių dalį.

            b)   Finansuojamos skolos priemonės – paskolos

                  (111)

                  Rizikos finansų priemonė gali apimti paskolų teikimą finansų tarpininkams arba galutiniams pagalbos gavėjams.

                  (112)

                  Finansuojamos skolos priemonės gali būti įvairių formų, įskaitant subordinuotąsias paskolas ir portfelio rizikos pasidalijimo paskolas. Subordinuotosios paskolos gali būti teikiamos finansų tarpininkams, kad jie galėtų sustiprinti savo kapitalo struktūrą, siekdami teikti papildomą finansavimą tinkamoms finansuoti įmonėms. Portfelio rizikos pasidalijimo paskolų priemonėje numatyta teikti paskolas finansų tarpininkams, kurie įsipareigoja, neviršydami tam tikros bendro finansavimo dalies, bendrai finansuoti tinkamoms finansuoti įmonėms skirtų naujų paskolų ar nuomos portfelį, kartu dalydamiesi su kiekviena atskira paskola (arba nuoma) susijusią portfelio kredito riziką. Abiem atvejais finansų tarpininkas bendrai investuoja į tinkamas finansuoti įmones, bet, kitaip nei viešajam investuotojui ir (arba) skolintojui, jam taikomos privilegijos – priemone sumažinama jam tenkanti su pagrindiniu paskolos portfeliu susijusi kredito rizika.

                  (113)

                  Apskritai, jeigu dėl priemonės rizikos mažinimo savybių viešasis investuotojas ir (arba) skolintojas turi prisiimti Bendrajame bendrosios išimties reglamente nustatytą ribą viršijančią su pagrindiniu paskolos portfeliu susijusių pirmųjų nuostolių dalį, priemonė gali būti pateisinama, tik jei esama atliekant ex ante vertinimą aiškiai nustatyto didelio rinkos nepakankamumo. Institucija teigiamai vertins priemones, kuriose numatyta aiški viešojo investuotojo prisiimamų pirmųjų nuostolių riba, ypač jei tokia riba neviršys 35 %.

                  (114)

                  Portfelio rizikos pasidalijimo paskolos priemonėmis turėtų būti užtikrinta pakankamai didelė pasirinkto finansų tarpininko bendro investavimo dalis. Ši dalis pakankamai didele laikoma tada, kai ji nėra mažesnė kaip 30 % pagrindinio paskolos portfelio vertės.

                  (115)

                  Jeigu finansuojamos skolos priemonės naudojamos esamoms paskoloms refinansuoti, nelaikoma, kad jos daro skatinamąjį poveikį, ir joks tokių priemonių pagalbos elementas negali būti laikomas suderinamu su EEE susitarimu pagal EEE susitarimo 61 straipsnio 3 dalies c punktą.

            c)   Nefinansuojamos skolos priemonės – garantijos

                  (116)

                  Rizikos finansų priemonė gali apimti garantijų arba netiesioginių garantijų teikimą finansų tarpininkams ir (arba) garantijų teikimą galutiniams pagalbos gavėjams. Reikalavimus atitinkantys sandoriai, kuriems suteikiama garantija, turi būti naujai sudaryti reikalavimus atitinkantys rizikos finansų paskolų sandoriai, įskaitant nuomos ir investicijų į kvazinuosavą kapitalą priemones, išskyrus nuosavo kapitalo priemones.

                  (117)

                  Garantijos turėtų būti teikiamos portfelio mastu. Finansų tarpininkai gali pasirinkti į portfelį, kuriam suteikiama garantija, norimus įtraukti sandorius su sąlyga, kad įtraukiami sandoriai atitinka rizikos finansų priemonėje nustatytus tinkamumo kriterijus. Siūlomų garantijų norma turėtų būti tokia, kad būtų užtikrintas tinkamas rizikos ir gaunamos naudos pasidalijimo su finansų tarpininkais lygis. Visų pirma tinkamai pagrįstais atvejais ir atsižvelgiant į ex ante vertinimo rezultatus garantijos norma gali būti didesnė už Bendrajame bendrosios išimties reglamente numatytą didžiausią normą, tačiau turi neviršyti 90 %. Tai gali būti pasakytina apie paskolų arba investicijų į pirmojo komercinio pardavimo dar neatlikusių MVĮ kvazinuosavą kapitalą garantijas.

                  (118)

                  Apribotų garantijų atveju ribos norma iš esmės turėtų apimti tik numatytus nuostolius. Jeigu ji apimtų ir nenumatytus nuostolius, pastariesiems taikoma kaina turėtų atspindėti suteikiamą papildomą rizikos draudimą. Paprastai ribos norma turėtų neviršyti 35 %. Neapribotos garantijos (garantijos, kurių atveju nustatyta garantijos norma, bet nenustatyta ribos norma) gali būti teikiamos tinkamai pagrįstais atvejais, o jų kaina turi atspindėti garantija suteikiamą papildomą rizikos draudimą.

                  (119)

                  Garantijos trukmė turėtų būti apribota – paprastai ji turėtų neviršyti daugiausia 10 metų, nedarant poveikio atskirų skolos priemonių, kurioms suteikta garantija, terminams, kurie gali būti ilgesni. Garantija sumažinama, jeigu finansų tarpininkas per konkretų laikotarpį į portfelį neįtraukia mažiausios investicijų sumos. Nepanaudojus sumų reikalaujama sumokėti įsipareigojimo mokesčius. Siekiant paskatinti tarpininkus siekti sutartų apimties rodiklių, gali būti naudojami tokie metodai, kaip įsipareigojimo mokesčių taikymas ir tam tikrų įvykių ar etapų nustatymas.

            3.4.3.   Fiskalinėms priemonėms taikomos sąlygos

                  (120)

                  Kaip nurodyta 3.3.2 skirsnio d punkte, Bendrasis bendrosios išimties reglamentas apima tik fiskalines paskatas, skirtas investuotojams, kurie yra fiziniai asmenys. Todėl Institucijai būtina pranešti apie priemones, kurias taikant naudojamos mokesčių paskatos, kuriomis siekiama skatinti investuojančias įmones teikti tinkamoms finansuoti įmonėms finansavimą tiesiogiai arba teikti jį netiesiogiai, įsigyjant akcijų specialiame fonde arba kitokiuose investavimo subjektuose, investuojančiuose į tokias įmones.

                  (121)

                  Paprastai ELPA valstybės savo fiskalines priemones turi pagrįsti atliekant ex ante vertinimą nustatytu rinkos nepakankamumu ir dėl to savo priemones skirti tiksliai apibrėžtai tinkamų finansuoti įmonių kategorijai.

                  (122)

                  Investuojančioms įmonėms skirtos mokesčių paskatos gali būti pajamų mokesčio lengvatos ir (arba) kapitalo prieaugio bei dividendų mokesčio lengvatos, įskaitant mokesčių kreditus ir atidėjimą. Užtikrindama vykdymą Institucija apskritai laiko pajamų mokesčio lengvatas suderinamomis, jei yra numatyta, kad jos negali viršyti tam tikros investuotos sumos, kuriai investuotojas gali prašyti taikyti mokesčių lengvatą, procentinės dalies, ir yra nustatyta didžiausia mokestinės lengvatos suma, kurią galima išskaityti iš mokestinių investuotojo įsipareigojimų. Be to, perleidus akcijas mokėtinas kapitalo prieaugio mokestis gali būti atidėtas, jei per tam tikrą laikotarpį atliekamos reikalavimus atitinkančios reinvesticijos; dėl tokių akcijų perleidimo atsiradusių nuostolių sumą galima išskaityti iš pelno, gauto iš kitų tuo pačiu mokesčiu apmokestinamų akcijų.

                  (123)

                  Apskritai Institucija mano, kad tokių rūšių fiskalinės priemonės yra tinkamos ir dėl to turi skatinamąjį poveikį, jei ELPA valstybė gali pateikti įrodymų, kad tinkamų finansuoti įmonių atranka yra pagrįsta aiškios struktūros investiciniais reikalavimais, kurie yra tinkamai paviešinti ir kuriuose yra nustatytos tinkamų finansuoti įmonių, susiduriančių su įrodytu rinkos nepakankamumu, savybės.

                  (124)

                  Nedarant poveikio galimybei pratęsti priemonės galiojimą, ilgiausia fiskalinės schemos trukmė turi būti 10 metų. Jeigu praėjus dešimčiai metų schema pratęsiama, ELPA valstybė turi atlikti naują ex ante vertinimą ir kartu įvertinti schemos veiksmingumą jos įgyvendinimo laikotarpiu.

                  (125)

                  Atlikdama analizę Institucija atsižvelgs į konkrečias atitinkamos nacionalinės mokesčių sistemos savybes ir ELPA valstybėje jau numatytas fiskalines paskatas, taip pat į tų paskatų, skirtų kovoti su mokestiniu sukčiavimu ir mokesčių slėpimu, sąveiką. Taip pat turėtų būti užtikrinta, kad būtų deramai taikomos mokesčių administracijų keitimosi informacija siekiant užkirsti kelią mokestiniam sukčiavimui ir mokesčių slėpimui taisyklės.

                  (126)

                  Galimybė pasinaudoti mokesčių lengvata turi būti suteikta visiems reikalaujamus kriterijus atitinkantiems investuotojams, nediskriminuojant jų dėl įsisteigimo vietos, su sąlyga, kad atitinkama ELPA valstybė atitinka būtiniausius gero mokesčių srities valdymo standartus. Todėl ELPA valstybės turėtų užtikrinti, kad priemonės mastas ir techniniai parametrai būtų tinkamai paviešinti. Be kitų parametrų, turėtų būti nustatytos būtinos viršutinės ribos ir ribos, kuriomis būtų apibrėžiama kiekvieno atskiro investuotojo iš priemonės galima gauti didžiausia nauda, taip pat didžiausia investicijos suma, galima investuoti į atskiras tinkamas finansuoti įmones.

            3.4.4.   Priemonėms, kuriomis remiamos alternatyvios prekybos platformos, taikomos sąlygos

                  (127)

                  Priemonių, kuriomis remiamos alternatyvios prekybos platformos, neatitinkančios Bendrajame bendrosios išimties reglamente nustatytų ribų, atveju platformos operatorius turi pateikti verslo planą, įrodantį, kad remiama platforma gali tapti savarankiška per mažiau kaip 10 metų. Be to, pranešime reikia pateikti tikėtinus priešingos padėties scenarijus, kuriuose, vertinant įmonių galimybes gauti būtiną finansavimą, būtų lyginamos situacijos, su kuriomis susidurtų įmonės, kurių vertybiniais popieriais prekiaujama, jeigu platformos nebūtų.

                  (128)

                  Institucija palankiai vertins kelių ELPA valstybių įsteigtas arba keliose ELPA valstybėse veikiančias alternatyvias prekybos platformas, nes jos gali būti ypač efektyvios ir patrauklios privatiems, visų pirma instituciniams, investuotojams.

                  (129)

                  Jau veikiančių platformų atveju siūlomoje verslo strategijoje turi būti įrodyta, kad dėl nuolatinės sąrašų stokos, taigi ir nepakankamo likvidumo, atitinkamai platformai, nepaisant jos ilgalaikio perspektyvumo, reikia suteikti trumpalaikę paramą. Institucija teigiamai vertins pagalbą alternatyvioms prekybos platformoms ELPA valstybėse, kuriose tokių platformų nėra, steigti. Jeigu remtina alternatyvios prekybos platforma yra veikiančiai akcijų biržai pavaldi platforma arba jos patronuojamoji bendrovė, Institucija skirs ypač daug dėmesio tam, kad įvertintų tokios pavaldžios platformos galimą patirti finansų trūkumą.

            3.5.   Pagalbos skatinamasis poveikis

                  (130)

                  Valstybės pagalba gali būti laikoma suderinama su EEE susitarimu, tik jei pagalbos gavėjas ja paskatinamas keisti savo elgseną ir imtis veiklos, kurios be pagalbos jis nevykdytų arba dėl rinkos nepakankamumo vykdytų ją ribočiau. Tinkamų finansuoti įmonių lygmeniu skatinamasis poveikis daromas tada, kai galutinis pagalbos gavėjas gali gauti formos, dydžio ar laiko atžvilgiu tinkamą finansavimą, kurio kitaip negautų.

                  (131)

                  Rizikos finansų priemonėmis rinkos investuotojai turi būti skatinami teikti esamus lygius viršijantį finansavimą potencialiai perspektyvioms tinkamoms finansuoti įmonėms ir (arba) prisiimti papildomos rizikos. Rizikos finansų priemonė laikoma darančia skatinamąjį poveikį, jei taikant ją iš rinkos šaltinių pritraukiama tiek investicijų, kad bendra tinkamoms finansuoti įmonėms teikiamo finansavimo suma viršija priemonės biudžetą. Taigi pagrindinis veiksnys, į kurį turėtų būti atsižvelgiama renkantis finansų tarpininkus ir fondų valdytojus, turėtų būti jų gebėjimas pritraukti papildomų privačių investicijų.

                  (132)

                  Skatinamojo poveikio vertinimas yra glaudžiai susijęs su 3.3 skirsnyje aptartu rinkos nepakankamumo vertinimu. Be to, priemonės tinkamumas sverto poveikiui užtikrinti galų gale priklauso nuo priemonės struktūros, t. y. nuo nustatyto viešųjų ir privačių finansavimo teikėjų rizikos ir gaunamos naudos pasidalijimo santykio, o tai glaudžiai susiję ir su klausimu, ar rizikos finansų valstybės pagalbos priemonės struktūra yra tinkama (žr. 3.4 skirsnį). Todėl tinkamai nustačius rinkos nepakankamumą ir užtikrinus tinkamą priemonės struktūrą, galima manyti, kad skatinamasis poveikis daromas.

            3.6.   Pagalbos proporcingumas

                  (133)

                  Siekiant įgyvendinti atitinkamus politikos tikslus valstybės pagalba turi būti proporcinga sprendžiamai rinkos nepakankamumo problemai. Pagalbos priemonė turi būti ekonomiškai efektyvi ir atitikti patikimo finansų valdymo principus. Kad pagalbos priemonė būtų laikoma proporcinga, pagalba turi būti apribota iki minimumo, būtino finansavimui iš rinkos pritraukti, kad būtų panaikintas nustatytas finansavimo trūkumas ir nesuteikiama nepagrįsta nauda.

                  (134)

                  Paprastai galutiniams pagalbos gavėjams teikiama rizikos finansų pagalba laikoma proporcinga, jei bendra pagal rizikos finansų priemonę teikiamo bendro (viešojo ir privataus) finansavimo suma neviršija atliekant ex ante vertinimą nustatyto finansavimo trūkumo dydžio. Pagalba investuotojams turi būti apribota iki minimumo, būtino privačiam kapitalui pritraukti siekiant užtikrinti minimalų sverto poveikį ir panaikinti finansavimo trūkumą.

            3.6.1.   Finansinėms priemonėms taikomos sąlygos

                  (135)

                  Priemonė turi būti tokia, kad būtų užtikrinta pusiausvyra tarp finansine priemone siūlomų privilegijų, numatytų siekiant kuo labiau padidinti sverto poveikį ir kartu spręsti nustatytą rinkos nepakankamumo problemą, ir būtinybės taikant finansinę priemonę gauti pakankamą finansinę grąžą, kad priemonė išliktų perspektyvi.

                  (136)

                  Tikslus paskatų pobūdis ir vertė turi būti nustatyti vykdant atvirą ir nediskriminacinį atrankos procesą, kurio metu finansų tarpininkai, fondų valdytojai ar investuotojai pakviečiami teikti konkurso paraiškas. Institucija laikosi nuomonės, kad tais atvejais, kai nelygaus pagal riziką pakoreguotos grąžos arba nuostolių pasidalijimo principas nustatomas tokio proceso metu, finansinė priemonė laikytina proporcinga ir atspindinčia tinkamą kapitalo grąžos normą (TKGN). Jeigu fondų valdytojai atrenkami rengiant atvirą, skaidrų ir nediskriminacinį konkursą, iš kurio dalyvių reikalaujama atrankos proceso metu pristatyti savo investuotojų bazę, laikoma, kad privatūs investuotojai atrinkti tinkamai.

                  (137)

                  Kai viešasis fondas ir privatūs investuotojai bendrai investuoja pastariesiems dalyvaujant atskiruose sandoriuose, privatūs investuotojai turėtų būti atrenkami rengiant atskirus konkursus kiekvienam sandoriui, nes tai yra geriausias TKNG nustatymo būdas.

                  (138)

                  Kai privatūs investuotojai nėra atrenkami tokiu būdu (pavyzdžiui, paaiškėjus, kad atrankos procedūra yra neveiksminga arba neduoda rezultatų), TKGN turi nustatyti nepriklausomas ekspertas, remdamasis orientacinių rinkos verčių ir rinkos rizikos analize, atliekama taikant diskontuoto pinigų srauto vertinimo metodus, kad būtų išvengta permokų investuotojams. Tuo remdamasis nepriklausomas ekspertas turi apskaičiuoti mažiausią TKGN lygį ir prie jo pridėti tinkamai riziką atspindinčią maržą.

                  (139)

                  Tokiu atveju turi būti nustatytos tinkamos nepriklausomo eksperto skyrimo taisyklės. Ekspertas bent jau privalo turėti licenciją teikti tokias konsultacijas, būti registruotas atitinkamose profesinėse asociacijose, laikytis tų asociacijų nustatytų etikos ir profesinių taisyklių, būti nepriklausomas ir prisiimti atsakomybę už vertinimo tikslumą. Iš esmės nepriklausomi ekspertai turi būti atrenkami taikant atvirą, skaidrią ir nediskriminacinę atrankos procedūrą. To paties nepriklausomo eksperto paslaugomis negalima naudotis du kartus per trejus metus.

                  (140)

                  Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, priemonės struktūroje gali būti numatytas įvairus nelygus pelno pasidalijimas arba ne tuo pačiu metu atliekamos viešosios ir privačios investicijos, jeigu numatyta pagal riziką pakoreguota privačių investuotojų grąža neviršija TKGN.

                  (141)

                  Apskritai Institucija mano, kad pagalbos dydis gali būti sumažintas ekonomiškai suderinus ELPA valstybių ir finansų tarpininkų arba, atitinkamais atvejais, jų valdytojų interesus. Interesai turi būti suderinti tiek konkrečių politikos tikslų įgyvendinimo, tiek viešųjų investicijų į priemonę finansinių rezultatų atžvilgiu.

                  (142)

                  Finansų tarpininkas arba fondų valdytojas gali bendrai investuoti kartu su ELPA valstybe, jeigu tokio bendro investavimo sąlygomis užtikrinama, kad bus išvengta bet kokio galimo interesų konflikto. Toks bendras investavimas galėtų paskatinti valdytoją derinti investavimo sprendimus su nustatytais politikos tikslais. Vienas iš atrankos kriterijų gali būti valdytojo gebėjimas investuoti iš savo išteklių.

                  (143)

                  Į finansų tarpininkų arba fondų valdytojų atlygį, priklausomai nuo rizikos finansų priemonės rūšies, turi įeiti metinis valdymo mokestis ir veiklos rezultatais grindžiamos paskatos, tokios kaip teisė į pelno dalį.

                  (144)

                  Veiklos rezultatais pagrįsta atlygio sudedamoji dalis turi būti reikšminga ir nustatyta taip, kad ja būtų atlyginama už finansinius rezultatus ir iš anksto nustatytų konkrečių politikos tikslų įgyvendinimą. Su politika susijusios paskatos turi būti tinkamai subalansuotos su finansinių veiklos rezultatų paskatomis, būtinomis siekiant užtikrinti efektyvią tinkamų finansuoti įmonių, į kurias bus investuojama, atranką. Be to, Institucija atsižvelgs į galimas ELPA valstybės ir finansų tarpininko finansavimo susitarime numatytas sankcijas, taikomas, jei neįgyvendinami nustatyti politikos tikslai.

                  (145)

                  Veiklos rezultatais pagrįsto atlygio dydis turėtų būti pagrįstas remiantis atitinkama rinkos praktika. Valdytojams turi būti atlyginama ne tik už sėkmingą mokėjimų įvykdymą ir surinktą privataus kapitalo sumą, bet ir už sėkmingai gautą investicijų grąžą, tokią kaip pajamos ir kapitalas, viršijantys tam tikrą minimalią grąžos normą ar minimalią pelningumo normą.

                  (146)

                  Bendri valdymo mokesčiai neturi viršyti veiklos ir valdymo sąnaudų, būtinų atitinkamai finansinei priemonei įgyvendinti, ir prie jų pridėto rinkos praktiką atitinkančio pagrįsto dydžio pelno sumos. Į mokesčius negalima įtraukti investicijų sąnaudų.

                  (147)

                  Kadangi finansų tarpininkai ir, atitinkamais atvejais, jų valdytojai turi būti atrenkami atviro, skaidraus ir nediskriminacinio konkurso tvarka, bendra jų taikomų mokesčių struktūra gali būti vienas iš vykdant tą atrankos procesą balais vertinamų veiksnių, ir didžiausias atlygis gali būti nustatomas tokios atrankos metu.

                  (148)

                  Jei įgaliotasis subjektas skiriamas tiesiogiai, Institucija laikosi nuomonės, kad metinis valdymo mokestis, neįskaitant veiklos rezultatais grindžiamų paskatų, iš esmės neturėtų viršyti 3 % į subjektą įnešamo kapitalo.

            3.6.2.   Fiskalinėms priemonėms taikomos sąlygos

                  (149)

                  Bendra investicijų į kiekvieną pagalbą gaunančią įmonę suma negali viršyti didžiausios sumos, nustatytos Bendrojo bendrosios išimties reglamento nuostatose dėl rizikos finansų.

                  (150)

                  Nepriklausomai nuo mokesčių lengvatos rūšies, reikalavimus atitinkančios akcijos turi būti atliekant ex ante vertinimą apibrėžtų tinkamų finansuoti įmonių naujai išleistos didelės rizikos paprastosios akcijos, kurios turi būti valdomos mažiausiai trejus metus. Lengvata negali būti taikoma investuotojams, kurie nėra nepriklausomi nuo įmonės, į kurią investuoja.

                  (151)

                  Kai taikoma pajamų mokesčio lengvata, tinkamoms finansuoti įmonėms finansavimą teikiantys investuotojai gali gauti lengvatą, neviršijančią į tinkamas finansuoti įmones investuotos sumos pagrįsto dydžio procentinės dalies, jeigu neviršijama didžiausia investuotojo mokėtino pajamų mokesčio suma, nustatyta prieš taikant fiskalinę priemonę. Institucija mano, kad būtų pagrįsta nustatyti, kad mokesčio lengvata turi neviršyti 30 % investuotos sumos. Dėl akcijų perleidimo patirtų nuostolių suma gali būti išskaičiuojama iš pajamų mokesčio.

                  (152)

                  Taikant dividendų mokesčio lengvatą, bet kokie už reikalavimus atitinkančias akcijas gauti dividendai gali būti visiškai neapmokestinami pajamų mokesčiu. Panašiai, taikant kapitalo prieaugio mokesčio lengvatą, bet koks pardavus reikalavimus atitinkančias akcijas gautas pelnas gali būti visiškai neapmokestinamas kapitalo prieaugio mokesčiu. Be to, perleidus reikalavimus atitinkančias akcijas mokėtinas kapitalo prieaugio mokestis gali būti atidėtas, jei per vienus metus reinvestuojama į naujas reikalavimus atitinkančias akcijas.

            3.6.3.   Alternatyvioms prekybos platformoms taikomos sąlygos

                  (153)

                  Kad būtų galima atlikti tinkamą pagalbos alternatyvios prekybos platformos operatoriui proporcingumo analizę, valstybės pagalba gali būti teikiama ne daugiau kaip 50 % investicijų sąnaudų, patirtų steigiant tokią platformą, padengti.

                  (154)

                  Fiskalinių paskatų investuojančioms įmonėms atveju Institucija vertins priemonę atsižvelgdama į šiose gairėse fiskalinėms priemonėms nustatytas sąlygas.

            3.7.   Netinkamo neigiamo poveikio konkurencijai ir prekybai vengimas

                  (155)

                  Valstybės pagalbos priemonės struktūra turi būti tokia, kad būtų ribojamas konkurencijos iškraipymas EEE. Priemonės neigiamą poveikį turi kompensuoti jos bendras teigiamas poveikis. Galimą rizikos finansų priemonių neigiamą poveikį reikia įvertinti kiekvienu lygmeniu, kuriuo gali būti teikiama pagalba – investuotojų, finansų tarpininkų bei jų valdytojų ir galutinių pagalbos gavėjų lygmenimis.

                  (156)

                  Kad Institucija galėtų įvertinti tikėtiną neigiamą poveikį, ELPA valstybė į pateikiamą ex ante vertinimą gali įtraukti bet kokias atliktų tyrimų ir panašių schemų ex post vertinimų, susijusių su tinkamomis finansuoti įmonėmis, finansavimo struktūromis, struktūriniais parametrais ir geografiniu regionu, ataskaitas.

                  (157)

                  Pirma, rizikos finansų teikimo rinkos lygmeniu dėl valstybės pagalbos gali būti išstumiami privatūs investuotojai. Tai gali sumažinti privačių investuotojų paskatas teikti finansavimą tinkamoms finansuoti įmonėms ir paskatinti juos laukti, kol valstybė suteiks pagalbą tokioms investicijoms. Ši rizika tuo aktualesnė, kuo didesnė viso galutiniams pagalbos gavėjams teikiamo finansavimo suma, kuo didesnės tokios pagalbą gaunančios įmonės ir kuo vėlesnis jų plėtros etapas, nes tokiomis aplinkybėmis vis lengviau gauti privatų finansavimą. Be to, teikiant valstybės pagalbą neturėtų būti panaikinama įprasta investavimo verslo rizika, kurią investuotojai būtų prisiėmę ir be valstybės pagalbos. Tačiau, jeigu buvo tinkamai nustatytas rinkos nepakankamumas, tikimybė, kad rizikos finansų priemonė lems tokį išstūmimą, yra mažesnė.

                  (158)

                  Antra, finansų tarpininkų lygmeniu pagalba gali daryti iškraipomąjį poveikį, t. y. didinti arba išlaikyti tarpininko įtaką rinkoje, pavyzdžiui, tam tikro regiono rinkoje. NET jei teikiant pagalbą finansų tarpininko įtaka rinkoje nėra stiprinama tiesiogiai, tai gali būti daroma netiesiogiai – varžant esamų konkurentų plėtrą, skatinant juos pasitraukti iš rinkos arba trukdant naujiems konkurentams patekti į rinką.

                  (159)

                  Rizikos finansų priemonės turi būti skirtos augti siekiančioms įmonėms, kurios negali pritraukti pakankamo finansavimo iš privačių išteklių, tačiau gali tapti perspektyviomis gavusios rizikos finansų valstybės pagalbą. Tačiau priemonė, kuria numatoma steigti viešąjį fondą, kurio investavimo strategijoje nėra pakankamai įrodyta, kad tinkamos finansuoti įmonės gali tapti perspektyviomis, greičiausiai neatitiks pusiausvyros kriterijaus, nes tokiu atveju rizikos finansų investicija gali būti tolygi dotacijai.

                  (160)

                  Kadangi Bendrojo bendrosios išimties reglamento nuostatomis dėl rizikos finansų nustatytos sąlygos dėl valdymo komerciniu pagrindu ir sprendimų priėmimo laikantis pelno siekimo principo, yra labai svarbios siekiant užtikrinti, kad galutinių pagalbą gaunančių įmonių atranka būtų pagrįsta komercine logika, pagal šias gaires nuo šių sąlygų nukrypti negalima, įskaitant ir tuos atvejus, kai taikant priemonę dalyvauja viešieji finansų tarpininkai.

                  (161)

                  Mažų investicinių fondų, kurie orientuojasi tik į tam tikrus regionus ir kuriuose nėra įdiegta tinkama valdymo tvarka, atveju bus atliekama analizė, kad būtų išvengta neveiksmingų rinkos struktūrų išlaikymo rizikos. Regioninės rizikos finansų schemos gali būti nepakankamo masto ir apimties dėl diversifikavimo stokos, susijusios su nepakankamu tinkamų finansuoti įmonių, kaip investavimo objektų, skaičiumi – dėl šios priežasties tokių fondų efektyvumas gali būti mažesnis, ir pagalba būtų suteikta mažiau perspektyvioms įmonėms. Tokios investicijos gali iškreipti konkurenciją ir suteikti nepagrįstos naudos tam tikroms įmonėms. Be to, tokie fondai gali būti mažiau patrauklūs privatiems, visų pirma instituciniams, investuotojams, nes jie gali būti traktuojami labiau kaip regioninės politikos tikslų siekimo priemonė, o ne kaip perspektyvi verslo galimybė gauti priimtiną investicijų grąžą.

                  (162)

                  Trečia, galutinių pagalbos gavėjų lygmeniu Institucija vertins, ar priemonė nedaro iškraipomojo poveikio produktų rinkoms, kuriose konkuruoja tos įmonės. Pavyzdžiui, priemonė gali iškraipyti konkurenciją, jeigu ji skirta nepakankamai gerai veikiančių sektorių įmonėms. Visų pirma konkurencija gali būti nederamai iškraipoma, jei dėl valstybės pagalbos smarkiai padidėja pajėgumas nepakankamai gerai veikiančioje rinkoje, nes sukuriant ar išlaikant perteklinį pajėgumą gali mažėti pelno maržos ir konkurentų investicijos, arba jie net gali pasitraukti iš rinkos. Tai taip pat gali trukdyti įmonėms patekti į rinką. Dėl to rinkos struktūros tampa neveiksmingos, ir galiausiai nuo to nukenčia vartotojai. Jei tikslinių sektorių rinka auga, paprastai nėra didelio pagrindo nerimauti, kad pagalba darys neigiamą poveikį dinaminėms paskatoms arba kad dėl jos atsiras nederamų kliūčių pasitraukti iš rinkos arba į ją patekti. Todėl Institucija, atsižvelgdama į potencialią paklausą, analizuos konkrečių sektorių gamybos pajėgumus. Kad Institucija galėtų atlikti tokį vertinimą, ELPA valstybė turi nurodyti, ar rizikos finansų priemonė skirta konkrečiam sektoriui arba ar ją taikant teikiama pirmenybė tam tikriems sektoriams.

                  (163)

                  Valstybės pagalba gali trukdyti veiksmingai veikti rinkos mechanizmams, t. y. atlyginti veiksmingiausiai veikiantiems gamintojams, o neveiksmingiausiai veikiančius gamintojus versti tobulėti, restruktūrizuotis arba trauktis iš rinkos. Jei pagalbą gauna neveiksmingai veikiančios įmonės, kitoms įmonėms gali kilti kliūčių patekti į rinką arba joje plėstis, o konkurentams gali sumažėti paskatų diegti naujoves.

                  (164)

                  Institucija taip pat įvertins bet kokį galimą neigiamą su veiklos perkėlimu susijusį poveikį. Šiuo atžvilgiu Institucija nagrinės, ar regioniniai fondai gali skatinti veiklos perkėlimą EEE. Kai finansų tarpininkas veiklą daugiausia vykdo neremiamuose regionuose, besiribojančiuose su remiamais regionais, arba regione, kuriame regioninės pagalbos intensyvumas yra didesnis negu tiksliniame regione, tokio iškraipymo rizika yra didesnė. Tik tam tikriems sektoriams skirta regioninė rizikos finansų priemonė taip pat gali daryti neigiamą su veiklos perkėlimu susijusį poveikį.

                  (165)

                  Jei priemonė daro neigiamą poveikį, ELPA valstybė privalo nustatyti priemones tokiam iškraipymui sumažinti. Pavyzdžiui, ELPA valstybė gali įrodyti, kad neigiamas poveikis bus minimalus, atsižvelgiant į, pavyzdžiui, bendrą investicijų sumą, pagalbos gavėjų rūšį bei skaičių ir tikslinių sektorių savybes. Vertindama teigiamo ir neigiamo poveikio santykį, Institucija taip pat atsižvelgs į vieno ir kito poveikio dydį.

            3.8.   Skaidrumas

                  (166)

                  ELPA valstybės turi išsamioje valstybės pagalbos svetainėje nacionaliniu arba regioniniu mastu skelbti šią informaciją:

                              i)

                              pagalbos schemos ir jos įgyvendinimo nuostatų tekstą;

                              ii)

                              pagalbą teikiančios institucijos duomenis;

                              iii)

                              bendrą ELPA valstybės pagal priemonę teikiamą sumą;

                              iv)

                              jei taikoma, įgaliotojo subjekto duomenis ir atrinktų finansų tarpininkų pavadinimus;

                              v)

                              pagal priemonę remiamos įmonės duomenis, įskaitant informaciją apie įmonės rūšį (MVĮ, maža vidutinės kapitalizacijos įmonė, novatoriška vidutinės kapitalizacijos įmonė); regioną, kuriame įsikūrusi įmonė (nurodant 2 lygmens statistinį regioną (30)); pagrindinį ekonomikos sektorių, kuriame įmonė vykdo veiklą (NACE grupės lygmeniu); investicijų formą ir sumą. Toks reikalavimas gali būti netaikomas MVĮ, neatlikusioms jokio komercinio pardavimo jokioje rinkoje, ir 200 000 EUR neviršijančioms investicijoms į galutinę pagalbos gavėją įmonę;

                              vi)

                              fiskalinių rizikos finansų pagalbos schemų atveju – pagalbą gaunančių investuojančių įmonių (31) duomenis ir suteiktų mokesčių lengvatų sumą, jei ji viršija 200 000 EUR. Tokią sumą galima nurodyti 2 mln. EUR intervalais. Tokia informacija turi būti skelbiama priėmus sprendimą teikti pagalbą, ji turi būti saugoma mažiausiai 10 metų ir prieinama visuomenei be jokių apribojimų (32).

            3.9.   Sumavimas

                  (167)

                  Rizikos finansų pagalba gali būti sumuojama su bet kokia kita valstybės pagalba, kurios atveju įmanoma nustatyti tinkamas finansuoti išlaidas.

                  (168)

                  Rizikos finansų pagalba gali būti sumuojama su bet kokia kita valstybės pagalba, kurios atveju neįmanoma nustatyti tinkamų finansuoti išlaidų, arba su de minimis pagalba, neviršijant atitinkamos aukščiausios bendro finansavimo ribos, nustatytos bendrosios išimties reglamente arba Institucijos priimtame sprendime atsižvelgiant į konkrečias kiekvieno atvejo aplinkybes.

                  (169)

                  Centralizuotai institucijų, agentūrų, bendrųjų įmonių arba kitų EEE įstaigų administruojamas ELPA finansavimas, kurio nei tiesiogiai, nei netiesiogiai nekontroliuoja ELPA valstybės, nėra valstybės pagalba. Jeigu toks EEE finansavimas skiriamas kartu su valstybės pagalba, nustatant, ar laikomasi pranešimo ribų ir ar neviršijamos didžiausios pagalbos sumos, bus atsižvelgiama tik į valstybės pagalbą su sąlyga, kad bendra viešojo finansavimo, skirto toms pačioms tinkamoms finansuoti išlaidoms padengti, suma neviršija taikomose EEE teisės taisyklėse nustatytos palankiausios finansavimo normos.

            4.   VERTINIMAS

                  (170)

                  Siekdama dar geriau užtikrinti, kad būtų apriboti konkurencijos ir prekybos iškraipymai, Institucija gali reikalauti, kad tam tikrų schemų trukmė būtų ribota ir kad būtų atliekamas jų vertinimas, kuriame turi būti nagrinėjami šie aspektai:

                              a)

                              pagalbos priemonės veiksmingumas, atsižvelgiant į iš anksto nustatytus jos bendruosius ir konkrečius tikslus ir rodiklius;

                              b)

                              rizikos finansų priemonės poveikis rinkoms ir konkurencijai.

                  (171)

                  Gali reikėti vertinti šias pagalbos schemas:

                              a)

                              didelio masto schemas;

                              b)

                              regionams skirtas schemas;

                              c)

                              tik tam tikriems sektoriams skirtas schemas;

                              d)

                              pakeistas schemas, jei pakeitimas turi įtakos tinkamumo finansuoti kriterijams, investicijų sumai arba finansiniams struktūriniams parametrams; vertinimas gali būti pateiktas pranešant apie priemonę;

                              e)

                              naujų savybių turinčias schemas;

                              f)

                              schemas, kurias sprendime, kuriuo tvirtinama priemonė, paprašo įvertinti Institucija, atsižvelgdama į galimą neigiamą priemonės poveikį.

                  (172)

                  Vertinimą turi atlikti nuo valstybės pagalbą teikiančios institucijos nepriklausomas ekspertas, remdamasis bendra metodika (33), o vertinimo ataskaita turi būti viešai paskelbta. Vertinimo ataskaita Institucijai turi būti pateikiama paliekant jai pakankamai laiko įvertinti, ar pagalbos schemos galiojimas galėtų būti pratęstas, ir bet kuriuo atveju – pasibaigus schemos galiojimui. Konkretus atliktino vertinimo mastas ir metodika bus nustatyti sprendime, kuriuo tvirtinama pagalbos schema. Rengiant vėlesnes pagalbos priemones, kurių tikslas panašus, turi būti atsižvelgiama į to vertinimo rezultatus.

            5.   BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
      5.1.   Rizikos kapitalo gairių taikymo pratęsimas

                  (173)

                  Institucijos gairės dėl rizikos kapitalo investicijų į mažąsias ir vidutines įmones skatinimo bus taikomos iki 2014 m. birželio 30 d.

            5.2.   Taisyklių taikymas

                  (174)

                  Institucija taikys šiose gairėse nustatytus principus visos rizikos finansų pagalbos, skirsimos nuo 2014 m. liepos 1 d. iki 2020 m. gruodžio 31 d., suderinamumui įvertinti.

                  (175)

                  Neteisėtai skirta ar iki 2014 m. liepos 1 d. neteisėtai skirsima rizikos kapitalo pagalba bus vertinama pagal pagalbos skyrimo dieną galiojusias taisykles.

                  (176)

                  Siekiant apsaugoti teisėtus privačių investuotojų lūkesčius, rizikos finansų schemų, kuriomis numatomas viešojo finansavimo teikimas privataus kapitalo investicijų fondams, atveju, rizikos finansų priemonei taikytinos taisyklės nustatomos atsižvelgiant į įsipareigojimo teikti viešąjį finansavimą privataus kapitalo investicijų fondams datą, t. y. finansavimo susitarimo pasirašymo datą.

            5.3.   Atitinkamos priemonės

                  (177)

                  Institucija mano, kad šių gairių įgyvendinimas lems svarbius vertinimo principų, taikomų rizikos kapitalo pagalbai ELPA valstybėse, pokyčius. Be to, atsižvelgiant į pasikeitusias ekonomines ir socialines sąlygas, būtina persvarstyti visų rizikos kapitalo pagalbos schemų tolesnį pagrįstumą ir veiksmingumą. Dėl šių priežasčių Institucija pagal Susitarimo dėl Priežiūros institucijos ir Teismo 3 protokolo I dalies 1 straipsnio 1 dalį siūlo ELPA valstybėms imtis šių atitinkamų priemonių:

                              a)

                              prireikus ELPA valstybės turėtų per šešis mėnesius nuo šių gairių paskelbimo dienos iš dalies pakeisti esamas rizikos kapitalo pagalbos schemas, kad jos atitiktų šias gaires;

                              b)

                              ELPA valstybės raginamos per du mėnesius nuo šių gairių paskelbimo dienos pareikšti aiškų besąlygišką pritarimą šioms siūlomoms tinkamoms priemonėms; negavusi jokio atsakymo, Institucija manys, kad atitinkama ELPA valstybė siūlomoms priemonėms nepritaria.

                  (178)

                  Siekdamos apsaugoti teisėtus privačių investuotojų lūkesčius, ELPA valstybės neturi imtis atitinkamų priemonių MVĮ skirtų rizikos kapitalo pagalbos schemų atžvilgiu, jeigu teikti viešąjį finansavimą privataus kapitalo investicijų fondui buvo įsipareigota, t. y. finansavimo susitarimas buvo pasirašytas, prieš paskelbiant šias gaires ir jeigu nesikeičia nė viena finansavimo susitarime numatyta sąlyga. Tokie finansų tarpininkai gali ir toliau tęsti veiklą ir investuoti laikydamiesi pirminės investavimo strategijos iki finansavimo susitarime numatyto laikotarpio pabaigos.

            5.4.   Ataskaitų teikimas ir stebėjimas

                  (179)

                  Pagal Susitarimo dėl Priežiūros institucijos ir Teismo 3 protokolo II dalies 21 straipsnį ir Sprendimo Nr. 195/04/COL 5 ir 6 straipsnius ELPA valstybės turi teikti Institucijai metines ataskaitas.

                  (180)

                  ELPA valstybės turi saugoti išsamius su visomis pagalbos priemonėmis susijusius duomenis. Į tokius duomenis turi įeiti visa informacija, būtina nustatyti, kad tenkinamos tinkamumo finansuoti ir didžiausių investicijų sumų sąlygos. Šie duomenys turi būti saugomi 10 metų nuo pagalbos skyrimo dienos ir paprašius turi būti pateikti Institucijai.

            5.5.   Persvarstymas

                  (181)

                  Institucija gali bet kuriuo metu nuspręsti persvarstyti ar pakeisti šias gaires, jei tai būtų būtina dėl priežasčių, susijusių su konkurencijos politika, arba siekiant atsižvelgti į kitas EEE politikos sritis ir tarptautinius įsipareigojimus, pokyčius rinkose, arba dėl bet kokių kitų pagrįstų priežasčių.

         (1)  Šios gairės atitinka Komisijos priimtas valstybės pagalbos rizikos finansų investicijoms skatinti gaires (OL C 19, 2014 1 22, p. 4).

         (2)  Komisijos komunikatas „Geresnių MVĮ galimybių gauti finansavimą veiksmų planas“, COM(2011) 870 galutinis, 2011 12 7.

         (3)  COM(2013) 150 final, 2013 3 25.

         (4)  EEE svarbūs reglamentai.

         (5)  2013 m. balandžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 345/2013 dėl Europos rizikos kapitalo fondų (OL L 115, 2013 4 25, p. 1). Reglamentas įtrauktinas į EEE susitarimą.

         (6)  Pasiūlymas dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl Europos ilgalaikių investicijų fondų, COM(2013) 462 final, 2013/0214 (COD).

         (7)  2011 m. birželio 8 d. Direktyva 2011/61/ES dėl alternatyvaus investavimo fondų valdytojų, kuria iš dalies keičiami direktyvos 2003/41/EB ir 2009/65/EB bei reglamentai (EB) Nr. 1060/2009 ir (ES) Nr. 1095/2010 (OL L 174, 2011 7 1, p. 1). Direktyva įtrauktina į EEE susitarimą.

         (8)  Klausimynas buvo paskelbtas internete (http://ec.europa.eu/competition/consultations/2012_risk_capital/questionnaire_lt.pdf).

         (9)  Bendrijos gairės dėl valstybės pagalbos rizikos kapitalo investicijoms į mažąsias ir vidutines įmones skatinti (OL C 194, 2006 8 18, p. 2).

         (10)  Gairės dėl valstybės pagalbos rizikos kapitalo investicijoms į mažąsias ir vidutines įmones skatinti (OL C 126, 2007 6 7, p. 19, ir EEE priedas Nr. 27, 2007 6 7, p. 1), iš dalies pakeistos 2010 m. gruodžio 15 d. Sprendimu Nr. 484/10/COL.

         (11)  Komunikatas „ES valstybės pagalbos modernizavimas“, COM(2012) 209 final, 2012 5 8.

         (12)  Šiuo metu peržiūrimas Komisijos reglamentas (EB) Nr. 800/2008, skelbiantis tam tikrų rūšių pagalbą suderinama su bendrąja rinka taikant Sutarties 87 ir 88 straipsnius (OL L 214, 2008 8 9, p. 3), iš dalies pakeistas 2013 m. lapkričio 29 d. Komisijos reglamentu (ES) Nr. 1224/2013, kuriuo iš dalies keičiamos Reglamento (EB) Nr. 800/2008 nuostatos dėl jo taikymo laikotarpio (OL L 320, 2013 11 30, p. 22), įtrauktas į EEE susitarimą kaip EEE susitarimo XV priedo 1j punktas 2014 m. vasario 14 d. Jungtinio komiteto sprendimu Nr. 29/2014 (dar nepaskelbtu Oficialiajame leidinyje ar EEE priede), įsigaliojusiu 2014 m. vasario 15 d.

         (13)  2013 m. gruodžio 18 d. Komisijos reglamentas (ES) Nr. 1407/2013 dėl Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 107 ir 108 straipsnių taikymo de minimis pagalbai (OL L 352, 2013 12 24, p. 1). Reglamentas įtrauktinas į EEE susitarimą.

         (14)  OL L 97, 2005 4 15, ir EEE priedas Nr. 18, 2005 4 14, p. 1. Tų gairių taikymas pratęstas 2012 m. lapkričio 28 d. Sprendimu Nr. 438/12/COL (OL L 190, 2013 7 11, p. 91, ir EEE priedas Nr. 40, 2013 7 11, p. 15).

         (15)  Žr., pavyzdžiui, 2000 m. rugsėjo 19 d. Sprendimo Vokietija prieš Komisiją, C-156/98, Rink. p. I-6857, 78 punktą ir 2008 m. gruodžio 22 d. Sprendimo Régie Networks prieš Rhone Alpes Bourgogne, C-333/07, Rink. p. I-10807, 94–116 punktus.

         (16)  Privatūs investuotojai paprastai yra EIF ir EIB, investuojantys savo rizika ir iš nuosavų išteklių, bankai, investuojantys savo rizika ir iš nuosavų išteklių, privatūs labdaros ir kiti fondai, šeimos turto valdymo subjektai ir neformalūs investuotojai, investuojančios įmonės, draudimo bendrovės, pensijų fondai, privatūs asmenys, mokslo įstaigos ir kt.

         (17)  Pavyzdžiui, Citynet Amsterdam byloje Komisija laikėsi nuomonės, kad dviejų privačių veiklos vykdytojų valdomas visų investicijų į įmonės nuosavą kapitalą trečdalis (atsižvelgiant ir į bendrą akcijų valdymo struktūrą, ir į tai, kad jų akcijų pakanka blokuojančiai mažumai dėl bet kokių strateginių įmonės sprendimų sudaryti) gali būti laikomas ekonomiškai svarbiu (žr. Komisijos sprendimo Citynet Amsterdam, Nyderlandai, C 53/2006 (OL L 247, 2008 9 16, p. 27), 96–100 punktus). Priešingai, byloje Agricultural Bank of Greece (ATE), N429/2010 (OL C 317, 2011 10 29, p. 5), privačių investuotojų investicijos siekė tik 10 %, o 90 % investavo valstybė, todėl Komisija priėjo prie išvados, kad pari passu sąlygų buvo nesilaikyta, nes privataus akcininko investicijos buvo nesulyginamos su valstybės investuotu kapitalu ir nebuvo proporcingos valstybės turimoms akcijoms.

         (18)  Orientacinės ir diskonto normos (OL L 105, 2011 4 21, p. 32, ir EEE priedas Nr. 23, 2011 4 21, p. 1).

         (19)  Garantijomis teikiama valstybės pagalba (OL L 105, 2011 4 21, p. 32, ir EEE priedas Nr. 23, 2011 4 21, p. 1).

         (20)  Reglamento (EB) Nr. 800/2008 I priedas, žr. 12 išnašą.

         (21)  2004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/39/EB dėl finansinių priemonių rinkų (OL L 145, 2004 4 30, p. 1). Direktyva įtraukta į EEE susitarimą kaip EEE susitarimo IX priedo („Finansinės paslaugos“) 31ba punktas 2005 m. balandžio 29 d. EEE jungtinio komiteto sprendimu Nr. 65/2005 (OL L 239, 2005 9 15, p. 50, ir EEE priedas Nr. 46, 2005 9 15, p. 31).

         (22)  2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/18/EB dėl viešojo darbų, prekių ir paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo (OL L 134, 2004 4 30, p. 114) su pakeitimais, padarytais direktyvos klaidų ištaisymu (OL L 351, 2004 11 26, p. 44). Direktyva įtraukta į EEE susitarimą kaip EEE susitarimo XVI priedo („Viešieji pirkimai“) 2 punktas 2006 m. birželio 2 d. EEE jungtinio komiteto sprendimu Nr. 68/2006 (OL L 245, 2006 9 7, p. 22, ir EEE priedas Nr. 44, 2006 9 7, p. 18).

         (23)  Žr. 1993 m. birželio 15 d. Sprendimo Matra prieš Komisiją, C-225/91, Rink. p. I-3203, 42 punktą.

         (24)  MVĮ novatoriškumas nustatomas pagal Bendrajame bendrosios išimties reglamente pateiktą apibrėžtį.

         (25)  Institucija pripažįsta didėjančią sutelktinio finansavimo platformų svarbą pritraukiant veiklą pradedančioms įmonėms skirtą finansavimą. Todėl jei yra nustatytas rinkos nepakankamumas ir jei sutelktinio finansavimo platforma turi operatorių, kuris yra atskiras juridinis asmuo, Institucija gali tokiai platformai analogiškai taikyti alternatyvioms prekybos platformoms taikomas taisykles. Tai pasakytina ir apie fiskalines paskatas investuoti per tokias sutelktinio finansavimo platformas. Atsižvelgiant į tai, kad sutelktinis finansavimas neseniai atsirado Sąjungoje ir (arba) EEE, tikėtina, kad su juo susijusios rizikos finansų priemonės turės būti vertinamos vadovaujantis šių gairių 4 skirsniu.

         (26)  Žr. 22 išnašą.

         (27)  Apribota viešojo investuotojo grąža esant tam tikrai iš anksto nustatytai minimalaus pelningumo normai: jeigu viršijama iš anksto nustatyta grąžos norma, visa papildoma grąža paskirstoma tik privatiems investuotojams.

         (28)  Viešųjų investicijų dalies pasirinkimo pirkti sandoriai: privatiems investuotojams suteikiama teisė vykdyti pasirinkimo pirkti sandorį, kuriuo iš anksto sutarta vykdymo kaina išperkama viešųjų investicijų dalis.

         (29)  Nelygus pajamų paskirstymas: pinigai iš viešojo ir privačiojo sektorių investuotojų pritraukiami pari passu pagrindu, tačiau gauta grąža pasidalijama nelygiai. Privatūs investuotojai gauna didesnę paskirstytų pajamų dalį, nei turėtų gauti proporcingai pagal turimas akcijas, neviršijant iš anksto nustatytos minimalaus pelningumo normos.

         (30)  Sąvoka „statistinis regionas“ vartojama vietoje atitinkamose Komisijos gairėse vartojamos santrumpos NUTS. NUTS yra pavadinimo „Nomenclature of Territorial Units for Statistics“ santrumpa, žr. 2003 m. gegužės 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1059/2003 dėl bendro teritorinių statistinių vienetų klasifikatoriaus (NUTS) nustatymo (OL L 154, 2003 6 21, p. 1). Šis reglamentas neįtrauktas į EEE susitarimą. Tačiau, kad, nuolat augant regioninio lygmens statistinės informacijos paklausai, būtų vartojamos bendros apibrėžtys, Europos Sąjungos statistikos tarnyba – Eurostatas – ir nacionalinės šalių kandidačių bei ELPA šalių statistikos institucijos susitarė statistinius regionus nustatyti panašiai kaip NUTS klasifikatoriuje.

         (31)  Netaikoma privatiems investuotojams, kurie yra fiziniai asmenys.

         (32)  Ši informacija turėtų būti reguliariai (pvz., kas 6 mėnesius) atnaujinama ir pateikiama nenuosavybiniais formatais.

         (33)  Tokią bendrą metodiką gali nustatyti Institucija.