title: 2017 m. lapkričio 30 d. Tarybos sprendimas (BUSP) 2017/2214, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2014/512/BUSP dėl ribojamųjų priemonių atsižvelgiant į Rusijos veiksmus, kuriais destabilizuojama padėtis Ukrainoje

text:
1.12.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 316/20

         TARYBOS SPRENDIMAS (BUSP) 2017/2214
   2017 m. lapkričio 30 d.
   kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2014/512/BUSP dėl ribojamųjų priemonių atsižvelgiant į Rusijos veiksmus, kuriais destabilizuojama padėtis Ukrainoje
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos Sąjungos sutartį, ypač į jos 29 straipsnį,
   atsižvelgdama į Sąjungos vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai pasiūlymą,
   kadangi:

               (1)

               2014 m. liepos 31 d. Taryba priėmė Sprendimą 2014/512/BUSP (1);

               (2)

               Taryba laikosi nuomonės, kad Sprendimu 2014/512/BUSP nustatytos ribojamosios priemonės neturėtų daryti poveikio Europos kosmoso pramonei;

               (3)

               2015 m. spalio 1 d. Taryba priėmė Sprendimą (BUSP) 2015/1764 (2). Tuo sprendimu nustatytos nukrypti leidžiančios nuostatos, taikomos tam tikroms operacijoms, susijusioms su Europos Sąjungos bendrajame karinės įrangos sąraše (3) nurodyta specialia pirotechnika, reikalinga paleidimo įrenginių, kuriuos eksploatuoja valstybių narių arba valstybėje narėje įsisteigę paleidimo paslaugų teikėjai, naudojimui, reikalinga Sąjungos, jos valstybių narių ar Europos kosmoso agentūros kosmoso programų paleidimams, arba reikalinga valstybėje narėje įsisteigusių palydovų gamintojų palydovų aprūpinimui kuru;

               (4)

               Taryba laikosi nuomonės, kad turėtų būti leidžiamos tam tikros operacijos, susijusios su Europos Sąjungos bendrajame karinės įrangos sąraše nurodytu hidrazinu, reikalingu „ExoMars“ nešančiajam moduliui ir „ExoMars“ nusileidimo moduliui vykdant misiją „ExoMars 2020“;

               (5)

               todėl Sprendimas 2014/512/BUSP turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Sprendimo 2014/512/BUSP 2 straipsnis iš dalies keičiamas taip:

               1)

               įterpiama ši dalis:
               „5a.   1 ir 3 dalyse nustatyti draudimai netaikomi hidrazino (CAS 302-01-2) 70 % ar didesnės koncentracijos pardavimui, tiekimui, perdavimui ar eksportui ir importui, pirkimui ar transportavimui, kai jis skirtas „ExoMars“ nusileidimo modulio bandymams ir skrydžiui ir „ExoMars“ nešančiojo modulio skrydžiui vykdant misiją „ExoMars 2020“, šiomis sąlygomis:

                           a)

                           „ExoMars“ nusileidimo modulio bandymams ir skrydžiui vykdant misiją „ExoMars 2020“ skirtas hidrazino kiekis, apskaičiuotas pagal kiekvieno tos misijos etapo poreikius, negali viršyti iš viso 5 000 kg per visą misijos laikotarpį;

                           b)

                           „ExoMars“ nešančiojo modulio skrydžiui vykdant misiją „ExoMars 2020“ skirtas hidrazino kiekis negali viršyti iš viso 300 kg.“;

               2)

               6 dalis pakeičiama taip:
               „6.   2 dalyje nustatyti draudimai netaikomi techninės pagalbos teikimui, tarpininkavimo paslaugoms ar kitoms paslaugoms bei finansavimo ar finansinės pagalbos teikimui, susijusiems su 5 ir 5a dalyse nurodytomis operacijomis.“;

               3)

               7 dalis pakeičiama taip:
               „7.   5, 5a ir 6 dalyse nurodytoms operacijoms reikalingas valstybių narių kompetentingų valdžios institucijų išankstinis leidimas. Valstybės narės tinkamai informuoja Tarybą visais atvejais, kai jos suteikia leidimą. Informacija apima duomenis apie perduotus kiekius ir galutinį sunaudojimą.“

         2 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

      Priimta Briuselyje 2017 m. lapkričio 30 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkė

         K. SIMSON

      (1)  2014 m. liepos 31 d. Tarybos sprendimas 2014/512/BUSP dėl ribojamųjų priemonių atsižvelgiant į Rusijos veiksmus, kuriais destabilizuojama padėtis Ukrainoje (OL L 229, 2014 7 31, p. 13).

      (2)  2015 m. spalio 1 d. Tarybos sprendimas (BUSP) 2015/1764, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2014/512/BUSP dėl ribojamųjų priemonių atsižvelgiant į Rusijos veiksmus, kuriais destabilizuojama padėtis Ukrainoje (OL L 257, 2015 10 2, p. 42).

      (3)  2015 m. vasario 9 d. Tarybos priimtas Europos Sąjungos bendrasis karinės įrangos sąrašas (OL C 129, 2015 4 21, p. 1).


title: 2017 m. spalio 25 d. Europos Parlamento sprendimas (ES) 2017/2218 dėl Europos Sąjungos 2015 finansinių metų bendrojo biudžeto įvykdymo patvirtinimo, II skirsnis – Europos Vadovų Taryba ir Taryba

text:
2.12.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 318/25

         EUROPOS PARLAMENTO SPRENDIMAS (ES) 2017/2218
   2017 m. spalio 25 d.
   dėl Europos Sąjungos 2015 finansinių metų bendrojo biudžeto įvykdymo patvirtinimo, II skirsnis – Europos Vadovų Taryba ir Taryba
   EUROPOS PARLAMENTAS,

               —

               atsižvelgdamas į Europos Sąjungos 2015 finansinių metų bendrąjį biudžetą (1),

               —

               atsižvelgdamas į Europos Sąjungos 2015 finansinių metų konsoliduotąsias metines ataskaitas (COM(2016) 475 – C8-0271/2016) (2),

               —

               atsižvelgdamas į Audito Rūmų 2015 finansinių metų metinę biudžeto vykdymo ataskaitą kartu su institucijų atsakymais (3),

               —

               atsižvelgdamas į Audito Rūmų pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 287 straipsnį pateiktą 2015 finansinių metų sąskaitų patikimumo ir pagal jas atliktų operacijų teisėtumo ir tvarkingumo patikinimo pareiškimą (4),

               —

               atsižvelgdamas į savo 2017 m. balandžio 27 d. sprendimą (5), kuriuo atidedamas sprendimo dėl 2015 finansinių metų biudžeto įvykdymo patvirtinimo priėmimas, ir į prie jo pridėtą rezoliuciją,

               —

               atsižvelgdamas į Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 314 straipsnio 10 dalį ir 317, 318 ir 319 straipsnius,

               —

               atsižvelgdamas į 2012 m. spalio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 dėl Sąjungos bendrajam biudžetui taikomų finansinių taisyklių ir kuriuo panaikinamas Tarybos reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 (6), ypač į jo 55, 99, 164, 165 ir 166 straipsnius,

               —

               atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 94 straipsnį ir IV priedą,

               —

               atsižvelgdamas į Biudžeto kontrolės komiteto antrąjį pranešimą (A8-0291/2017),

               1.

               nepatvirtina Tarybos generaliniam sekretoriui, kad Europos Vadovų Tarybos ir Tarybos 2015 finansinių metų biudžetas įvykdytas;

               2.

               išdėsto savo pastabas toliau pateikiamoje rezoliucijoje;

               3.

               paveda Pirmininkui perduoti šį sprendimą ir rezoliuciją, kuri yra neatskiriama jo dalis, Europos Vadovų Tarybai, Tarybai, Komisijai, Audito Rūmams, Europos ombudsmenui, Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūnui ir Europos išorės veiksmų tarnybai ir pasirūpinti, kad jie būtų paskelbti Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (L serijoje).

            Pirmininkas

         Antonio TAJANI

            Generalinis sekretorius

         Klaus WELLE

      (1)  OL L 69, 2015 3 13.

      (2)  OL C 380, 2016 10 14, p. 1.

      (3)  OL C 375, 2016 10 13, p. 1.

      (4)  OL C 380, 2016 10 14, p. 147.

      (5)  Tos dienos priimti tekstai, P8_TA(2017)0147.

      (6)  OL L 298, 2012 10 26, p. 1.


title: 2017 m. lapkričio 30 d. Tarybos sprendimas (ES) 2017/2237, kuriuo skiriami Regionų komiteto Švedijos Karalystės pasiūlyti du nariai

text:
6.12.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 320/10

         TARYBOS SPRENDIMAS (ES) 2017/2237
   2017 m. lapkričio 30 d.
   kuriuo skiriami Regionų komiteto Švedijos Karalystės pasiūlyti du nariai
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 305 straipsnį,
   atsižvelgdama į Švedijos Vyriausybės pasiūlymą,
   kadangi:

               (1)

               2015 m. sausio 26 d., 2015 m. vasario 5 d. ir 2015 m. birželio 23 d. Taryba priėmė sprendimus (ES) 2015/116 (1), (ES) 2015/190 (2) ir (ES) 2015/994 (3), kuriais skiriami Regionų komiteto nariai ir pakaitiniai nariai laikotarpiui nuo 2015 m. sausio 26 d. iki 2020 m. sausio 25 d.2015 m. liepos 20 d. Tarybos sprendimu (ES) 2015/1203 (4) vietoj Monalisa NORMANN nariu buvo paskirtas Joakim LARSSON;

               (2)

               pasibaigus Heléne FRITZON ir Joakim LARSSON kadencijai tapo laisvos dvi Regionų komiteto narių vietos;

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Likusiam dabartinės kadencijos laikui iki 2020 m. sausio 25 d. Regionų komiteto narėmis skiriamos:

               —

               Katrin STJERNFELDT JAMMEH, Malmö kommun,

               —

               Agneta GRANSTRÖM, Norrbottens läns landsting.

         2 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

      Priimta Briuselyje 2017 m. lapkričio 30 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkė

         K. SIMSON

      (1)  2015 m. sausio 26 d. Tarybos sprendimas (ES) 2015/116, kuriuo skiriami Regionų komiteto nariai ir pakaitiniai nariai laikotarpiui nuo 2015 m. sausio 26 d. iki 2020 m. sausio 25 d. (OL L 20, 2015 1 27, p. 42).

      (2)  2015 m. vasario 5 d. Tarybos sprendimas (ES) 2015/190, kuriuo skiriami Regionų komiteto nariai ir pakaitiniai nariai laikotarpiui nuo 2015 m. sausio 26 d. iki 2020 m. sausio 25 d. (OL L 31, 2015 2 7, p. 25).

      (3)  2015 m. birželio 23 d. Tarybos sprendimas (ES) 2015/994, kuriuo skiriami Regionų komiteto nariai ir pakaitiniai nariai laikotarpiui nuo 2015 m. sausio 26 d. iki 2020 m. sausio 25 d. (OL L 159, 2015 6 25, p. 70).

      (4)  2015 m. liepos 20 d. Tarybos sprendimas (ES) 2015/1203, kuriuo skiriami Regionų komiteto Švedijai atstovaujantys trys nariai ir Švedijai atstovaujantys šeši pakaitiniai nariai (OL L 195, 2015 7 23, p. 44).


title: 2017 m. lapkričio 10 d. Tarybos sprendimas (ES) 2017/2240 dėl Europos Sąjungos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl jų šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų prekybos sistemų susiejimo pasirašymo Sąjungos vardu ir laikino taikymo

text:
7.12.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 322/1

         TARYBOS SPRENDIMAS (ES) 2017/2240
   2017 m. lapkričio 10 d.
   dėl Europos Sąjungos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl jų šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų prekybos sistemų susiejimo pasirašymo Sąjungos vardu ir laikino taikymo
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 192 straipsnio 1 dalį kartu su 218 straipsnio 5 dalimi,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. gruodžio 20 d. Taryba įgaliojo Komisiją pradėti derybas su Šveicarijos Konfederacija dėl ES ir Šveicarijos šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų prekybos sistemų (toliau – ATLPS) susiejimo. Derybos buvo sėkmingai užbaigtos parafavus Europos Sąjungos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimą dėl jų šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų prekybos sistemų susiejimo (toliau – Susitarimas);

               (2)

               Susitarimu užtikrinama, kad būtų laikomasi Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/87/EB (1) 25 straipsnyje nustatytų susiejimo sąlygų;

               (3)

               pozicijos, kurių turi būti laikomasi Sąjungos vardu pagal Susitarimą įsteigtame jungtiniame komitete, turėtų būti nustatomos laikantis galiojančių procedūrų ir praktikos ir visapusiškai atsižvelgiant į Tarybos politikos formavimo prerogatyvas. Visų pirma tais atvejais, kai jungtinio komiteto paprašoma priimti teisinį poveikį turinčius sprendimus, Sąjungos poziciją pagal Sutarties 218 straipsnio 9 dalį turi nustatyti Taryba;

               (4)

               Susitarimas turėtų būti pasirašytas;

               (5)

               siekiant užtikrinti Šalių veiksmų koordinavimą ir atsižvelgti į aktualius teisės aktų pokyčius, įskaitant atitinkamų Šveicarijos taisyklių, pagal kurias Šveicarijos ATLPS būtų pradėta taikyti ir aviacijos srityje, priėmimą bei įsigaliojimą ir poreikį atitinkamai iš dalies pakeisti Susitarimo I priedo B dalį, Susitarimo 11–13 straipsniai turėtų būti taikomi laikinai, kol bus užbaigtos jo įsigaliojimui būtinos procedūros,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Įgaliojama Sąjungos vardu pasirašyti Europos Sąjungos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimą dėl jų šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų prekybos sistemų susiejimo su sąlyga, kad šis Susitarimas bus sudarytas.
   Susitarimo tekstas pridedamas prie šio sprendimo.
   2 straipsnis
   Tarybos pirmininkas įgaliojamas paskirti asmenį (-is), įgaliotą (-us) Sąjungos vardu pasirašyti Susitarimą.
   3 straipsnis
   Susitarimo 11–13 straipsniai taikomi laikinai nuo jo pasirašymo dienos (2), kol bus užbaigtos jo įsigaliojimui būtinos procedūros.
   4 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja kitą dieną po jo priėmimo dienos.

      Priimta Briuselyje 2017 m. lapkričio 10 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkė

         U. PALO

      (1)  2003 m. spalio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/87/EB, nustatanti šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos leidimų sistemą Bendrijoje ir iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 96/61/EB (OL L 275, 2003 10 25, p. 32).

      (2)  Susitarimo pasirašymo datą Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje paskelbs Tarybos Generalinis sekretoriatas.


title: 2017 m. lapkričio 30 d. Tarybos sprendimas (ES) 2017/2242, kuriuo suteikiami įgaliojimai pradėti derybas dėl 1992 m. Tarptautinio cukraus susitarimo pakeitimų

text:
7.12.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 322/29

         TARYBOS SPRENDIMAS (ES) 2017/2242
   2017 m. lapkričio 30 d.
   kuriuo suteikiami įgaliojimai pradėti derybas dėl 1992 m. Tarptautinio cukraus susitarimo pakeitimų
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 207 straipsnį kartu su 218 straipsnio 3 ir 4 dalimis,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos rekomendaciją,
   kadangi:

               (1)

               Sąjunga yra 1992 m. Tarptautinio cukraus susitarimo (1) (toliau – TCS) šalis ir Tarptautinės cukraus organizacijos (toliau – TCO) narė;

               (2)

               nuo 1995 m. Sąjunga pritardavo, kad TCS būtų pratęsiamas dvejų metų laikotarpiams. 2017 m. rugsėjo 25 d. Taryba įgaliojo Komisiją laikytis teigiamos pozicijos dėl TCS susitarimo pratęsimo dar vienam dvejų metų laikotarpiui, kuris baigsis 2019 m. gruodžio 31 d.;

               (3)

               pagal TCS 8 straipsnį Tarptautinė cukraus taryba vykdo visas funkcijas, reikalingas TCS nuostatoms įgyvendinti, arba užtikrina jų vykdymą. Pagal TCS 13 straipsnį visi Tarptautinės cukraus tarybos sprendimai priimami iš esmės bendru sutarimu. Nesant bendro sutarimo, sprendimai priimami paprasta balsų dauguma, išskyrus atvejus, kai TCS nustatyta, kad sprendimas turi būti priimtas specialia balsų dauguma;

               (4)

               pagal TCS 25 straipsnį visų TCO narių balsų suma sudaro 2 000 balsų. Kiekvienas TCO narys turi nustatytą balsų skaičių. Jis kasmet koreguojamas remiantis iš anksto TCS nustatytais kriterijais;

               (5)

               Sąjunga yra suinteresuota prisijungti prie tarptautinio susitarimo dėl cukraus, atsižvelgiant į tai, kad cukraus sektorius svarbus daugeliui valstybių narių ir Europos cukraus sektoriaus ekonomikai;

               (6)

               tačiau TCS institucinė struktūra ir visų pirma balsų paskirstymas tarp TCO narių, pagal kurį taip pat nustatomas finansinis nario įnašas TCO, nebeatitinka pasaulinės cukraus rinkos realijų;

               (7)

               pagal TCS taisykles dėl finansinių įnašų, nuo 1992 m. Sąjungos įnašas nesikeitė, nors pasaulinė cukraus rinka ir visų pirma santykinė Sąjungos padėtis joje nuo to laiko iš esmės pasikeitė. Todėl pastaraisiais metais Sąjunga prisiėmė neproporcingai didelę biudžeto išlaidų dalį ir atsakomybę TCO;

               (8)

               TCS taisykles dėl TCO finansinių įnašų galima iš dalies pakeisti pagal TCS 44 straipsnyje nustatytą procedūrą. Pagal tą straipsnį Tarptautinė cukraus taryba specialiu balsavimu gali rekomenduoti TCO nariams iš dalies pakeisti TCS. Sąjunga – kaip Tarptautinės cukraus tarybos narė – pagal TCS 7 straipsnį turėtų galėti inicijuoti derybas dėl TCS institucinės struktūros pakeitimo ir jose dalyvauti;

               (9)

               todėl tikslinga įgalioti Komisiją pradėti derybas Tarptautinėje cukraus taryboje dėl TCS pakeitimų, taip pat nustatyti derybų gaires ir paskirti specialųjį komitetą, su kuriuo Komisija konsultuotųsi vesdama derybas,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Komisija įgaliojama Sąjungos vardu pradėti derybas dėl 1992 m. Tarptautinio cukraus susitarimo pakeitimų.
   2 straipsnis
   Derybos vedamos remiantis Tarybos derybų nurodymais, išdėstytais šio sprendimo papildyme.
   3 straipsnis
   Derybos vedamos konsultuojantis su Prekių darbo grupe.
   4 straipsnis
   Šis sprendimas taikomas iki 2019 m. gruodžio 31 d.
   5 straipsnis
   Šis sprendimas skirtas Komisijai.

      Priimta Briuselyje 2017 m. lapkričio 30 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkė

         K. SIMSON

      (1)  1992 m. lapkričio 13 d. Tarybos sprendimas 92/580/EEB dėl 1992 m. Tarptautinio cukraus susitarimo pasirašymo ir sudarymo (OL L 379, 1992 12 23, p. 15).


title: 2017 m. gruodžio 7 d. Tarybos sprendimas (BUSP) 2017/2263, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2010/452/BUSP dėl Europos Sąjungos stebėsenos misijos Gruzijoje (EUMM Georgia)

text:
8.12.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 324/51

         TARYBOS SPRENDIMAS (BUSP) 2017/2263
   2017 m. gruodžio 7 d.
   kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2010/452/BUSP dėl Europos Sąjungos stebėsenos misijos Gruzijoje (EUMM Georgia)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos Sąjungos sutartį, ypač į jos 28 straipsnį, 42 straipsnio 4 dalį ir 43 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į Sąjungos vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai pasiūlymą,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. rugpjūčio 12 d. Taryba priėmė Sprendimą 2010/452/BUSP (1), kuriuo pratęstas Tarybos bendraisiais veiksmais 2008/736/BUSP (2) įsteigtos Europos Sąjungos stebėsenos misijos Gruzijoje (EUMM Georgia) įgaliojimų terminas;

               (2)

               2016 m. gruodžio 12 d. Taryba priėmė Sprendimą (BUSP) 2016/2238 (3), kuriuo įgaliojimų terminas pratęsiamas iki 2018 m. gruodžio 14 d. ir numatoma orientacinė finansavimo suma iki 2017 m. gruodžio 14 d.;

               (3)

               Sprendimas 2010/452/BUSP turėtų būti iš dalies pakeistas, kad būtų numatyta orientacinė finansavimo suma laikotarpiui nuo 2017 m. gruodžio 15 d. iki 2018 m. gruodžio 14 d.;

               (4)

               EUMM Georgia bus vykdoma tokiomis aplinkybėmis, kurios gali pablogėti ir galėtų kliudyti pasiekti Sutarties 21 straipsnyje nustatytus Sąjungos išorės veiksmų tikslus,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Sprendimo 2010/452/BUSP 14 straipsnio 1 dalis papildoma šia pastraipa:

      „Orientacinė finansavimo suma, skirta su EUMM Georgia susijusioms išlaidoms padengti nuo 2017 m. gruodžio 15 d. iki 2018 m. gruodžio 14 d., yra 19 970 000,00 EUR.“

   2 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.
   Jis taikomas nuo 2017 m. gruodžio 15 d.

      Priimta Briuselyje 2017 m. gruodžio 7 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         A. ANVELT

      (1)  2010 m. rugpjūčio 12 d. Tarybos sprendimas 2010/452/BUSP dėl Europos Sąjungos stebėsenos misijos Gruzijoje (EUMM Georgia) (OL L 213, 2010 8 13, p. 43).

      (2)  2008 m. rugsėjo 15 d. Tarybos bendrieji veiksmai 2008/736/BUSP dėl Europos Sąjungos stebėsenos misijos Gruzijoje (EUMM Georgia) (OL L 248, 2008 9 17, p. 26).

      (3)  2016 m. gruodžio 12 d. Tarybos sprendimas (BUSP) 2016/2238, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2010/452/BUSP dėl Europos Sąjungos stebėsenos misijos Gruzijoje (EUMM Georgia) (OL L 337, 2016 12 13, p. 15).


title: 2017 m. gruodžio 7 d. Tarybos įgyvendinimo sprendimas (BUSP) 2017/2265, kuriuo įgyvendinamas Sprendimas (BUSP) 2015/1333 dėl ribojamųjų priemonių atsižvelgiant į padėtį Libijoje

text:
8.12.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 324/53

         TARYBOS ĮGYVENDINIMO SPRENDIMAS (BUSP) 2017/2265
   2017 m. gruodžio 7 d.
   kuriuo įgyvendinamas Sprendimas (BUSP) 2015/1333 dėl ribojamųjų priemonių atsižvelgiant į padėtį Libijoje
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos Sąjungos sutartį, ypač į jos 31 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į 2015 m. liepos 31 d. Tarybos sprendimą (BUSP) 2015/1333 dėl ribojamųjų priemonių atsižvelgiant į padėtį Libijoje ir kuriuo panaikinamas Sprendimas 2011/137/BUSP (1), ypač į jo 12 straipsnio 1 dalį,
   atsižvelgdama į Sąjungos vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai pasiūlymą,
   kadangi:

               (1)

               2015 m. liepos 31 d. Taryba priėmė Sprendimą (BUSP) 2015/1333;

               (2)

               2017 m. lapkričio 27 d. Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos komitetas, įsteigtas pagal Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos rezoliuciją 1970 (2011), iš dalies pakeitė laivų, kuriems taikomos ribojamosios priemonės, sąrašą;

               (3)

               todėl Sprendimo (BUSP) 2015/1333 V priedas turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Sprendimo (BUSP) 2015/1333 V priedas iš dalies keičiamas, kaip išdėstyta šio sprendimo priede.
   2 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dieną.

      Priimta Briuselyje 2017 m. gruodžio 7 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         A. ANVELT

      (1)  OL L 206, 2015 8 1, p. 34.

      PRIEDAS
      Sprendimo (BUSP) 2015/1333 V priedo B skirsnyje (Subjektai) 1 įrašas pakeičiamas taip:

         „1.   Pavadinimas: CAPRICORN

            Dar žinomas kaip: n. d. Anksčiau žinomas pavadinimu: n. d. Adresas: n. d. Įtraukimo į sąrašą data:2017 m. liepos 21 d.

            Papildoma informacija

         TJO: 8900878. Į sąrašą įtrauktas pagal Rezoliucijos 2146 (2014), išplėstos ir su pakeitimais, padarytais Rezoliucijos 2362 (2017) 2 punktu (draudimas pakrauti, vežti ar iškrauti; draudimas atvykti į uostus), 10 punkto a ir b papunkčius. Pagal Rezoliucijos 2146 11 punktą 2017 m. spalio 20 d. Komitetas atnaujino šį įtraukimą į sąrašą ir jis galioja iki 2018 m. sausio 18 d., nebent Komitetas jo galiojimą nutrauktų anksčiau pagal Rezoliucijos 2146 12 punktą. Vėliavos valstybė: nežinoma. 2017 m. rugsėjo 21 d. duomenimis, laivas buvo tarptautiniuose vandenyse prie Jungtinių Arabų Emyratų.“


title: 2017 m. gruodžio 4 d. Tarybos sprendimas (ES, Euratomas) 2017/2262, kuriuo skiriami Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 255 straipsnyje numatyto komiteto nariai

text:
8.12.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 324/50

         TARYBOS SPRENDIMAS (ES, Euratomas) 2017/2262
   2017 m. gruodžio 4 d.
   kuriuo skiriami Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 255 straipsnyje numatyto komiteto nariai
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, visų pirma į jos 255 straipsnio antrą dalį,
   atsižvelgdama į Europos atominės energijos bendrijos steigimo sutartį, visų pirma į jos 106a straipsnio 1 dalį,
   atsižvelgdama į 2017 m. spalio 10 d. Teisingumo Teismo pirmininko iniciatyvą,
   kadangi:

               (1)

               pagal Sutarties 255 straipsnio pirmą dalį įsteigiamas komitetas, kuris, prieš valstybių narių Vyriausybėms skiriant Teisingumo Teismo ir Bendrojo Teismo teisėją ir generalinį advokatą, pateikia nuomonę dėl kandidatų tinkamumo eiti tas pareigas (toliau – komitetas);

               (2)

               komitetą sudaro septyni asmenys, kurie yra parenkami iš buvusių Teisingumo Teismo ir Bendrojo Teismo narių, nacionalinių aukščiausiųjų teismų narių ir pripažintos kompetencijos teisininkų, iš kurių vieną siūlo Europos Parlamentas;

               (3)

               reikėtų atsižvelgti į tai, kad būtų išlaikyta komiteto sudėties pusiausvyra, visų pirma geografiniu ir atstovavimo valstybių narių teisinėms sistemoms požiūriu;

               (4)

               todėl reikėtų paskirti komiteto narius ir jo pirmininką,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Ketverių metų kadencijai nuo 2018 m. kovo 1 d. Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 255 straipsnyje numatyto komiteto nariais skiriami šie asmenys:

               Christiaan TIMMERMANS, pirmininkas

               Simon BUSUTTIL

               Frank CLARKE

               Carlos LESMES SERRANO

               Maria Eugénia MARTINS DE NAZARÉ RIBEIRO

               Andreas VOSSKUHLE

               Mirosław WYRZYKOWSKI

         2 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja 2018 m. kovo 1 d.

      Priimta Briuselyje 2017 m. gruodžio 4 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkė

         U. PALO


title: 2017 m. gruodžio 7 d. Tarybos sprendimas (ES) 2017/2269, kuriuo nustatoma Europos Sąjungos pagrindinių teisių agentūros 2018–2022 m. daugiametė programa

text:
9.12.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 326/1

         TARYBOS SPRENDIMAS (ES) 2017/2269
   2017 m. gruodžio 7 d.
   kuriuo nustatoma Europos Sąjungos pagrindinių teisių agentūros 2018–2022 m. daugiametė programa
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 352 straipsnį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
   teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento pritarimą (1),
   laikydamasi specialios teisėkūros procedūros,
   kadangi:

               (1)

               kad Europos Sąjungos pagrindinių teisių agentūra (toliau – Agentūra) galėtų tinkamai atlikti savo užduotis, kas penkerius metus Taryba turi priimti daugiametę programą, kurioje, vadovaujantis Tarybos reglamentu (EB) Nr. 168/2007 (2), nustatomos Agentūros veiklos teminės sritys;

               (2)

               pirmoji daugiametė programa priimta Tarybos sprendimu 2008/203/EB (3). Antroji daugiametė programa priimta Tarybos sprendimu 252/2013/ES (4);

               (3)

               daugiametė programa turėtų būti vykdoma tik Sąjungos teisės taikymo srityse;

               (4)

               daugiametė programa turėtų atitikti Sąjungos prioritetus ir joje turėtų būti tinkamai atsižvelgta į gaires, nustatytas pagal Europos Parlamento rezoliucijas ir Tarybos išvadas pagrindinių teisių klausimais;

               (5)

               daugiametėje programoje turėtų būti tinkamai atsižvelgta į Agentūros finansinius ir žmogiškuosius išteklius;

               (6)

               į daugiametę programą turėtų būti įtrauktos nuostatos, kuriomis būtų siekiama užtikrinti, kad Agentūros veikla papildytų kitų Sąjungos organų, įstaigų ir agentūrų funkcijas, taip pat Europos Tarybos ir kitų tarptautinių organizacijų pagrindinių teisių srityje vykdomą veiklą. Labiausiai su šia daugiamete programa susiję šie Sąjungos organai, įstaigos ir agentūros: Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 439/2010 (5) įsteigtas Europos prieglobsčio paramos biuras (EASO); Tarybos reglamentu (EB) Nr. 2007/2004 (6) įsteigta ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) 2016/1624 (7) pervadinta Europos sienų ir pakrančių apsaugos agentūra (Frontex); Tarybos sprendimu 2008/381/EB (8) sukurtas Europos migracijos tinklas; Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1922/2006 (9) įsteigtas Europos lyčių lygybės institutas (EIGE); Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 45/2001 (10) įsteigta Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūno (EDAPP) institucija; Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 526/2013 (11) įsteigta Europos Sąjungos tinklų ir informacijos apsaugos agentūra (ENISA); Tarybos sprendimu 2002/187/TVR (12) įsteigtas Eurojustas; Tarybos sprendimu 2009/371/TVR (13) įsteigtas Europos policijos biuras (Europolas); Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) 2015/2219 (14) įsteigta Europos Sąjungos teisėsaugos mokymo agentūra (CEPOL); Tarybos reglamentu (EEB) Nr. 1365/75 (15) įkurtas Europos gyvenimo ir darbo sąlygų gerinimo fondas („Eurofound“); ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1077/2011 (16) įsteigta Europos didelės apimties IT sistemų laisvės, saugumo ir teisingumo erdvėje operacijų valdymo agentūra („eu-LISA“);

               (7)

               viena iš Agentūros veiklos teminių sričių turėtų būti kova su rasizmu, ksenofobija ir susijusiu nepakantumu;

               (8)

               atsižvelgdama į kovos su skurdu ir socialine atskirtimi svarbą Sąjungoje (tai vienas iš penkių augimo strategijoje „Europa 2020“ nustatytų tikslų), Agentūra, rinkdama ir platindama šiame sprendime nustatytų teminių sričių duomenis, turėtų atsižvelgti į būtinas ekonomines ir socialines sąlygas, kurios suteikia galimybę veiksmingai naudotis pagrindinėmis teisėmis;

               (9)

               rengdama pasiūlymą, Komisija konsultavosi su Agentūros valdančiąja taryba ir 2016 m. kovo 1 d. gavo rašytinę nuomonę. Su Agentūros valdančiąja taryba papildomai konsultuotasi 2016 m. gegužės 19–20 d. posėdyje;

               (10)

               Europos Parlamento, Tarybos ar Komisijos prašymu, remiantis Reglamento (EB) Nr. 168/2007 5 straipsnio 3 dalimi, Agentūra gali atlikti su daugiametėje programoje nenustatytomis teminėmis sritimis susijusias užduotis, jei tai leidžia jos finansiniai ir žmogiškieji ištekliai,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Daugiametė programa
   1.   Šiuo sprendimu nustatoma Europos Sąjungos pagrindinių teisių agentūros (toliau – Agentūra) 2018–2022 m. daugiametė programa.
   2.   Pagal Reglamento (EB) Nr. 168/2007 3 straipsnį Agentūra vykdo to reglamento 4 straipsnio 1 dalyje apibrėžtas užduotis šio sprendimo 2 straipsnyje nustatytose teminėse srityse.
   2 straipsnis
   Teminės sritys
   Teminės sritys yra šios:

               a)

               teisė kreiptis į teismą ir nukentėję nuo nusikaltimo asmenys;

               b)

               lygybė ir diskriminavimas, grindžiamas bet kokiu pagrindu, pavyzdžiui dėl asmens lyties, rasės, odos spalvos, tautinės ar socialinės kilmės, genetinių bruožų, kalbos, religijos ar tikėjimo, politinių ar kitokių pažiūrų, priklausymo tautinei mažumai, turtinės padėties, gimimo, negalios, amžiaus ar seksualinės orientacijos, arba pilietybės pagrindu;

               c)

               informacinė visuomenė ir visų pirma pagarba privačiam gyvenimui bei asmens duomenų apsauga;

               d)

               teisminis ir policijos bendradarbiavimas;

               e)

               migracija, valstybių sienos, prieglobstis ir pabėgėlių bei migrantų integracija;

               f)

               rasizmas, ksenofobija ir susijęs nepakantumas;

               g)

               vaiko teisės;

               h)

               romų integracija ir socialinė įtrauktis.

         3 straipsnis
   Papildomumas ir bendradarbiavimas su kitais organais
   1.   Siekdama įgyvendinti daugiametę programą, Agentūra užtikrina tinkamą bendradarbiavimą ir veiklos koordinavimą su atitinkamomis Sąjungos institucijomis, organais, įstaigomis ir agentūromis, valstybėmis narėmis, tarptautinėmis organizacijomis ir pilietine visuomene pagal Reglamento (EB) Nr. 168/2007 6, 7, 8 ir 10 straipsnius.
   2.   Su diskriminacija dėl lyties susijusius klausimus Agentūra sprendžia tik tiek, kiek tai susiję su jos veikla ir svarbu jos veiklai sprendžiant 2 straipsnio b punkte nurodytus bendruosius diskriminacijos klausimus, atsižvelgdama į tai, kad duomenis apie lyčių lygybę ir diskriminaciją dėl lyties renka Europos lyčių lygybės institutas (EIGE). Agentūra ir EIGE bendradarbiauja pagal 2010 m. lapkričio 22 d. bendradarbiavimo susitarimą.
   3.   Agentūra bendradarbiauja su kitais Sąjungos organais, įstaigomis ir agentūromis, kaip antai Europos gyvenimo ir darbo sąlygų gerinimo fondu („Eurofound“) – pagal 2009 m. spalio 8 d. bendradarbiavimo susitarimą; Europos sienų ir pakrančių apsaugos agentūra (Frontex) – pagal 2010 m. gegužės 26 d. bendradarbiavimo susitarimą; Europos prieglobsčio paramos biuru (EASO) – pagal 2013 m. birželio 11 d. darbo susitarimą; Eurojustu – pagal 2014 m. lapkričio 3 d. susitarimo memorandumą; ir Europos didelės apimties IT sistemų laisvės, saugumo ir teisingumo erdvėje operacijų valdymo agentūra („ES-LISA“) pagal 2016 m. liepos 6 d. darbinį susitarimą. Agentūra taip pat bendradarbiauja su Europos policijos biuru (Europolu), Europos Sąjungos teisėsaugos mokymo agentūra (CEPOL) ir Europos migracijos tinklu pagal būsimus bendradarbiavimo susitarimus. Su tais organais bendradarbiaujama tik vykdant veiklą 2 straipsnyje nustatytose teminėse srityse.
   4.   Agentūra atlieka savo užduotis, susijusias su informacine visuomene ir visų pirma pagarba privačiam gyvenimui bei asmens duomenų apsauga, bendradarbiaudama su Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūno (EDAPP) institucija, Europos duomenų apsaugos valdyba, Europos Sąjungos tinklų ir informacijos apsaugos agentūra (ENISA) ir Europos Komisijos Jungtiniu tyrimų centru (JRC) bei papildydama tų įstaigų veiklą.
   5.   Agentūra derina savo veiklą su Europos Tarybos veikla pagal Reglamento (EB) Nr. 168/2007 9 straipsnį ir tame straipsnyje nurodytą Europos bendrijos ir Europos Tarybos susitarimą dėl Europos Sąjungos pagrindinių teisių agentūros ir Europos Tarybos bendradarbiavimo (17).
   4 straipsnis
   Įsigaliojimas
   Šis sprendimas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   Jis taikomas nuo 2018 m. sausio 1 d.

      Priimta Briuselyje 2017 m. gruodžio 7 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         A. ANVELT

      (1)  2017 m. birželio 1 d. pritarimas (dar nepaskelbtas Oficialiajame leidinyje).

      (2)  2007 m. vasario 15 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 168/2007, įsteigiantis Europos Sąjungos pagrindinių teisių agentūrą (OL L 53, 2007 2 22, p. 1).

      (3)  2008 m. vasario 28 d. Tarybos sprendimas 2008/203/EB, įgyvendinantis Reglamento (EB) Nr. 168/2007 nuostatas dėl Europos Sąjungos pagrindinių teisių agentūros 2007–2012 m. daugiametės programos priėmimo (OL L 63, 2008 3 7, p. 14).

      (4)  2013 m. kovo 11 d. Tarybos sprendimas 252/2013/ES, kuriuo nustatoma Europos Sąjungos pagrindinių teisių agentūros 2013–2017 m. daugiametė programa (OL L 79, 2013 3 21, p. 1).

      (5)  2010 m. gegužės 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 439/2010 dėl Europos prieglobsčio paramos biuro įsteigimo (OL L 132, 2010 5 29, p. 11).

      (6)  2004 m. spalio 26 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2007/2004, įsteigiantis Europos operatyvaus bendradarbiavimo prie Europos Sąjungos valstybių narių išorės sienų valdymo agentūrą (OL L 349, 2004 11 25, p. 1).

      (7)  2016 m. rugsėjo 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2016/1624 dėl Europos sienų ir pakrančių apsaugos pajėgų, kuriuo iš dalies keičiamas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2016/399 ir panaikinami Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 863/2007, Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2007/2004 ir Tarybos sprendimas 2005/267/EB (OL L 251, 2016 9 16, p. 1).

      (8)  2008 m. gegužės 14 d. Tarybos sprendimas 2008/381/EB dėl Europos migracijos tinklo sukūrimo (OL L 131, 2008 5 21, p. 7).

      (9)  2006 m. gruodžio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1922/2006, įsteigiantis Europos lyčių lygybės institutą (OL L 403, 2006 12 30, p. 9).

      (10)  2000 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 45/2001 dėl asmenų apsaugos Bendrijos institucijoms ir įstaigoms tvarkant asmens duomenis ir laisvo tokių duomenų judėjimo (OL L 8, 2001 1 12, p. 1).

      (11)  2013 m. gegužės 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 526/2013 dėl Europos Sąjungos tinklų ir informacijos apsaugos agentūros (ENISA), kuriuo panaikinamas Reglamentas (EB) Nr. 460/2004 (OL L 165, 2013 6 18, p. 41).

      (12)  2002 m. vasario 28 d. Tarybos sprendimas 2002/187/TVR, įkuriantis Eurojustą siekiant sustiprinti kovą su sunkiais nusikaltimais (OL L 63, 2002 3 6, p. 1).

      (13)  2009 m. balandžio 6 d. Tarybos sprendimas 2009/371/TVR dėl Europos policijos biuro (Europolo) įsteigimo (OL L 121, 2009 5 15, p. 37).

      (14)  2015 m. lapkričio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2015/2219 dėl Europos Sąjungos teisėsaugos mokymo agentūros (CEPOL) ir kuriuo pakeičiamas ir panaikinamas Tarybos sprendimas 2005/681/TVR (OL L 319, 2015 12 4, p. 1).

      (15)  1975 m. gegužės 26 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 1365/75 dėl Europos gyvenimo ir darbo sąlygų gerinimo fondo įsteigimo (OL L 139, 1975 5 30, p. 1).

      (16)  2011 m. spalio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1077/2011, kuriuo įsteigiama Europos didelės apimties IT sistemų laisvės, saugumo ir teisingumo erdvėje operacijų valdymo agentūra (OL L 286, 2011 11 1, p. 1).

      (17)  Europos bendrijos ir Europos Tarybos susitarimas dėl Europos Sąjungos pagrindinių teisių agentūros ir Europos Tarybos bendradarbiavimo (OL L 186, 2008 7 15, p. 7).


title: 2017 m. spalio 9 d. Tarybos sprendimas (ES) 2017/2270 dėl Europos Sąjungos bei jos valstybių narių ir Mongolijos pagrindų susitarimo dėl partnerystės ir bendradarbiavimo sudarymo

text:
9.12.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 326/5

         TARYBOS SPRENDIMAS (ES) 2017/2270
   2017 m. spalio 9 d.
   dėl Europos Sąjungos bei jos valstybių narių ir Mongolijos pagrindų susitarimo dėl partnerystės ir bendradarbiavimo sudarymo
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 207 ir 209 straipsnius kartu su 218 straipsnio 6 dalies a punktu,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento pritarimą (1),
   kadangi:

               (1)

               atsižvelgiant į Tarybos sprendimą 2012/273/ES (2), Europos Sąjungos bei jos valstybių narių ir Mongolijos pagrindų susitarimas dėl partnerystės ir bendradarbiavimo pasirašytas 2013 m. balandžio 30 d. su sąlyga, kad jis bus sudarytas vėliau;

               (2)

               Susitarimas turėtų būti patvirtintas,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Sąjungos vardu patvirtinamas Europos Sąjungos bei jos valstybių narių ir Mongolijos pagrindų susitarimas dėl partnerystės ir bendradarbiavimo.
   Susitarimo tekstas pridedamas prie šio sprendimo.
   2 straipsnis
   Sąjungos vyriausiasis įgaliotinis užsienio reikalams ir saugumo politikai pirmininkauja Susitarimo 56 straipsnyje nurodytam jungtiniam komitetui.
   Sąjungai arba atitinkamu atveju Sąjungai ir valstybėms narėms jungtiniame komitete atstovaujama atsižvelgiant į svarstomą dalyką.
   3 straipsnis
   Tarybos pirmininkas Sąjungos vardu pateikia Susitarimo (3) 63 straipsnio 1 dalyje nurodytą pranešimą.
   4 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

      Priimta Liuksemburge 2017 m. spalio 9 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         S. KIISLER

      (1)  2017 m. vasario 15 d. pritarimas (dar nepaskelbtas Oficialiajame leidinyje).

      (2)  2012 m. gegužės 14 d. Tarybos sprendimas 2012/273/ES dėl Europos Sąjungos bei jos valstybių narių ir Mongolijos pagrindų susitarimo dėl partnerystės ir bendradarbiavimo pasirašymo Sąjungos vardu (OL L 134, 2012 5 24, p. 4).

      (3)  Susitarimo įsigaliojimo datą Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje paskelbs Tarybos Generalinis sekretoriatas.


title: 2017 m. lapkričio 30 d. Tarybos sprendimas (ES) 2017/2271 dėl Europos Sąjungos bei jos valstybių narių ir Mongolijos pagrindų susitarimo dėl partnerystės ir bendradarbiavimo protokolo, kuriuo atsižvelgiama į Kroatijos Respublikos įstojimą į Europos Sąjungą, sudarymo Sąjungos ir jos valstybių narių vardu

text:
9.12.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 326/36

         TARYBOS SPRENDIMAS (ES) 2017/2271
   2017 m. lapkričio 30 d.
   dėl Europos Sąjungos bei jos valstybių narių ir Mongolijos pagrindų susitarimo dėl partnerystės ir bendradarbiavimo protokolo, kuriuo atsižvelgiama į Kroatijos Respublikos įstojimą į Europos Sąjungą, sudarymo Sąjungos ir jos valstybių narių vardu
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 207 ir 209 straipsnius kartu su 218 straipsnio 6 dalies a punktu,
   atsižvelgdama į Aktą dėl Kroatijos Respublikos stojimo, ypač į jo 6 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento pritarimą (1),
   kadangi:

               (1)

               pagal Tarybos sprendimą (ES) 2016/949 (2) Europos Sąjungos bei jos valstybių narių ir Mongolijos pagrindų susitarimo dėl partnerystės ir bendradarbiavimo protokolas, kuriuo atsižvelgiama į Kroatijos Respublikos įstojimą į Europos Sąjungą, buvo pasirašytas 2016 m. spalio 31 d. su sąlyga, kad jis bus sudarytas vėliau;

               (2)

               Protokolas turėtų būti patvirtintas,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Sąjungos ir jos valstybių narių vardu patvirtinamas Europos Sąjungos bei jos valstybių narių ir Mongolijos pagrindų susitarimo dėl partnerystės ir bendradarbiavimo protokolas, kuriuo atsižvelgiama į Kroatijos Respublikos įstojimą į Sąjungą.
   Protokolo tekstas pridedamas prie šio sprendimo.
   2 straipsnis
   Tarybos pirmininkas Sąjungos bei jos valstybių narių vardu pateikia Protokolo 4 straipsnio 1 dalyje numatytą pranešimą (3).
   3 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

      Priimta Briuselyje 2017 m. lapkričio 30 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkė

         K. SIMSON

      (1)  2017 m. gegužės 16 d. pritarimas (dar nepaskelbtas Oficialiajame leidinyje).

      (2)  2016 m. birželio 6 d. Tarybos sprendimas (ES) 2016/949 dėl Europos Sąjungos bei jos valstybių narių ir Mongolijos pagrindų susitarimo dėl partnerystės ir bendradarbiavimo protokolo, kuriuo atsižvelgiama į Kroatijos Respublikos įstojimą į Europos Sąjungą, pasirašymo Sąjungos ir jos valstybių narių vardu (OL L 159, 2016 6 16, p. 1).

      (3)  Protokolo įsigaliojimo datą Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje paskelbs Tarybos Generalinis sekretoriatas.


title: 2017 m. gruodžio 19 d. ELPA priežiūros institucijos sprendimas Nr. 226/17/COL, kuriuo Norvegija atleidžiama nuo įpareigojimo tam tikroms rūšims taikyti Europos ekonominės erdvės susitarimo I priedo III skyriaus 1 dalies 2 punkte nurodytą teisės aktą – Tarybos direktyvą 66/401/EEB dėl prekybos pašarinių augalų sėkla [2018/564]

text:
12.4.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 94/30

         ELPA PRIEŽIŪROS INSTITUCIJOS SPRENDIMAS
   Nr. 226/17/COL
   2017 m. gruodžio 19 d.
   kuriuo Norvegija atleidžiama nuo įpareigojimo tam tikroms rūšims taikyti Europos ekonominės erdvės susitarimo I priedo III skyriaus 1 dalies 2 punkte nurodytą teisės aktą – Tarybos direktyvą 66/401/EEB dėl prekybos pašarinių augalų sėkla [2018/564]
   ELPA PRIEŽIŪROS INSTITUCIJA,

      atsižvelgdama į Europos ekonominės erdvės susitarimo (toliau – EEE susitarimas) I priedo III skyriaus 1 dalies 2 punkte nurodytą teisės aktą –

         1966 m. birželio 14 d. Tarybos direktyvą 66/401/EEB dėl prekybos pašarinių augalų sėkla
          (1) (toliau – Direktyva 66/401/EEB),
      EEE susitarimo 1 protokolo 4 punkto d papunkčiu, ELPA valstybių susitarimo dėl Priežiūros institucijos ir Teisingumo Teismo įsteigimo 5 straipsnio 2 dalies d punktu ir ELPA valstybių susitarimo dėl Priežiūros institucijos ir Teisingumo Teismo įsteigimo 1 protokolo 1 straipsnio 1 dalies c punktu, 1 straipsnio 2 dalimi ir 3 straipsniu suderintą su EEE susitarimu, ypač į to teisės akto 23a straipsnį,

   atsižvelgdama į 2017 m. liepos 3 d. Norvegijos pateiktą prašymą,
   kadangi:

               (1)

               Direktyvoje 66/401/EEB išdėstytos tam tikros nuostatos dėl prekybos pašarinių augalų sėkla ir jos 23a straipsnyje nustatyta, kad EEE nare esanti valstybė gali būti visiškai arba iš dalies atleista nuo įpareigojimo taikyti šią direktyvą tam tikroms rūšims, jei šių rūšių sėkla paprastai nėra auginama [dauginama] jos teritorijoje arba ja nėra prekiaujama;

               (2)

               2017 m. liepos 3 d. Norvegija pateikė prašymą (dokumento Nr. 864007) atleisti nuo įpareigojimo taikyti Direktyvą 66/401/EEB 22 naujoms rūšims, į tą direktyvą įtrauktoms 2016 m. gruodžio 1 d. Komisijos įgyvendinimo direktyva (ES) 2016/2109, kuria iš dalies keičiama Tarybos direktyva 66/401/EEB dėl naujų rūšių įtraukimo ir rūšies Lolium × boucheanum Kunth botaninio pavadinimo
                   (2), kuri nurodyta EEE susitarimo I priedo III skyriaus 1 dalies 2 punkte, nes šios rūšys Norvegijoje paprastai nėra dauginamos arba jomis nėra prekiaujama;

               (3)

               todėl tol, kol išlieka šios sąlygos, Norvegija turėtų būti atleista nuo įpareigojimo šioms rūšims taikyti Direktyvą 66/401/EEB;

               (4)

               toks atleidimas nuo įpareigojimo neturėtų daryti poveikio prekybai kitoje EEE susitarimo susitariančiojoje šalyje išauginta sėkla Norvegijoje pagal Direktyvą 66/401/EEB;

               (5)

               šiame sprendime nustatytos priemonės atitinka ELPA veterinarijos ir fitosanitarijos komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Norvegija atleidžiama nuo įpareigojimo toliau išvardytoms rūšims taikyti Europos ekonominės erdvės susitarimo I priedo III skyriaus 1 dalies 2 punkte nurodytą teisės aktą – Tarybos direktyvą 66/401/EEB dėl prekybos pašarinių augalų sėkla, išskyrus jos 14 straipsnio 1 dalį:

               —

                  Biserrula pelecinus,

               —

                  Lathyrus cicera,

               —

                  Medicago doliata,

               —

                  Medicago italica,

               —

                  Medicago littoralis,

               —

                  Medicago murex,

               —

                  Medicago polymorpha,

               —

                  Medicago rugosa,

               —

                  Medicago scutellata,

               —

                  Medicago truncatula,

               —

                  Ornithopus compressus,

               —

                  Ornithopus sativus,

               —

                  Plantago lanceolata,

               —

                  Trifolium fragiferum,

               —

                  Trifolium glanduliferum,

               —

                  Trifolium hirtum,

               —

                  Trifolium isthmocarpum,

               —

                  Trifolium michelianum,

               —

                  Trifolium squarrosum,

               —

                  Trifolium subterraneum,

               —

                  Trifolium vesiculosum,

               —

                  Vicia benghalensis.

         2 straipsnis
   Šis sprendimas skirtas Norvegijai.
   3 straipsnis
   Šis sprendimas autentiškas anglų kalba.

      Priimta Briuselyje 2017 m. gruodžio 19 d.

            ELPA priežiūros institucijos vardu

         Sven Erik SVEDMAN

            Pirmininkas

         Helga JÓNSDÓTTIR

            Kolegijos narė

      (1)  OL 125, 1966 7 11, p. 2298/66.

      (2)  OL L 327, 2016 12 2, p. 59.


title: 2017 m. gegužės 31 d. ELPA priežiūros institucijos sprendimas Nr. 94/17/COL, kuriuo užbaigiamas oficialus išimties taisyklės, pagal 2014–2020 m. diferencijuotų socialinio draudimo įmokų schemą taikomos kilnojamojo pobūdžio paslaugoms, tyrimas (Norvegija) [2018/595]

text:
19.4.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 99/18

         ELPA PRIEŽIŪROS INSTITUCIJOS SPRENDIMAS
   Nr. 94/17/COL
   2017 m. gegužės 31 d.
   kuriuo užbaigiamas oficialus išimties taisyklės, pagal 2014–2020 m. diferencijuotų socialinio draudimo įmokų schemą taikomos kilnojamojo pobūdžio paslaugoms, tyrimas (Norvegija) [2018/595]
   ELPA PRIEŽIŪROS INSTITUCIJA (toliau – Institucija),
   atsižvelgdama į:
   Europos ekonominės erdvės susitarimą (toliau – EEE susitarimas), ypač į jo 61 ir 62 straipsnius,
   EEE susitarimo 26 protokolą,
   ELPA valstybių susitarimą dėl Priežiūros institucijos ir Teisingumo Teismo įsteigimo (toliau – Susitarimas dėl Priežiūros institucijos ir Teisingumo Teismo), ypač į jo 24 straipsnį,
   Susitarimo dėl Priežiūros institucijos ir Teisingumo Teismo 3 protokolą (toliau – 3 protokolas), ypač į jo II dalies 7 straipsnio 3 dalį,
   kadangi:
   I.   FAKTAI

   1.   Procedūra

               (1)

               Norvegijos institucijos 2014 m. kovo 13 d. raštu pagal 3 protokolo I dalies 1 straipsnio 3 dalį pranešė apie 2014–2020 m. diferencijuotų socialinio draudimo įmokų schemą (1). Remdamasi tuo pranešimu ir vėliau pateikta informacija (2) Institucija savo 2014 m. birželio 18 d. Sprendimu Nr. 225/14/COL pagalbos schemą, apie kurią pranešta, patvirtino.

               (2)

               2015 m. rugsėjo 23 d. Sprendimu Kimek Offshore AS / ELPA priežiūros institucija, E-23/14 (3), ELPA teismas iš dalies panaikino Institucijos sprendimą.

               (3)

               2015 m. spalio 15 d. raštu (4) Institucija Norvegijos institucijų paprašė pateikti informacijos. Norvegijos institucijos 2015 m. lapkričio 6 d. raštu (5) pateikė savo atsakymą.

               (4)

               2015 m. gruodžio 9 d. Sprendimu Nr. 489/15/COL Institucija pradėjo oficialią tyrimo procedūrą. 2016 m. sausio 13 d. raštu (6) Norvegijos institucijos pateikė pastabų dėl Institucijos sprendimo.

               (5)

               2016 m. birželio 30 d. sprendimas pradėti oficialią tyrimo procedūrą paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir jo EEE priede (7). Institucija iki pastabų pateikimo termino, t. y. iki 2016 m. liepos 30 d., gavo dviejų suinteresuotųjų šalių – „Kimek Offshore AS“ (2016 m. gegužės 12 d. raštu (8)) ir „NHO Finnmark“ (2016 m. liepos 4 d. raštu (9)) – pastabas. 2016 m. rugpjūčio 2 d. raštu (10) Institucija pastabas persiuntė Norvegijos institucijoms ir suteikė galimybę pateikti atsakymą. Norvegijos institucijos 2016 m. rugsėjo 5 d. raštu (11) pateikė savo atsakymą.

         2.   Oficialiojo tyrimo aprėptis

               (6)

               Savo sprendimu ELPA teismas iš dalies anuliavo Institucijos sprendimą, kuriuo patvirtinta 2014–2020 m. pagal regionus diferencijuotų socialinio draudimo įmokų schema. Vykdydama oficialų tyrimą Institucija iš naujo netikrino visos pagalbos schemos. Tyrimas apėmė tik tą schemos dalį (kilnojamojo pobūdžio paslaugoms taikomą išimties taisyklę), kurios atžvilgiu buvo anuliuotas Institucijos patvirtinimas.

               (7)

               Tačiau, kadangi kilnojamojo pobūdžio paslaugoms taikoma taisyklė yra diferencijuotų socialinio draudimo įmokų schemoje nustatytų taisyklių išimtis, Institucija mano, kad išsamumo dėlei būtų naudinga pateikti visos pagalbos schemos tikslų ir teisinio pagrindo apžvalgą ir tik tada apibūdinti įmonių registravimo Norvegijoje taisykles ir pačią kilnojamojo pobūdžio paslaugoms taikomą išimties taisyklę.

         3.   Schemos apžvalga

   3.1.   Tikslas

               (8)

               Diferencijuotų socialinio draudimo įmokų schemos tikslas – skatinant užimtumą sumažinti arba sustabdyti gyventojų skaičiaus mažėjimą rečiausiai gyvenamuose Norvegijos regionuose. Siekiant šio tikslo veiklos pagalbos schema mažinamos darbo sąnaudos, nes tam tikrose geografinėse vietovėse sumažinti socialinio draudimo įmokų tarifai. Paprastai pagalbos intensyvumas skiriasi atsižvelgiant į geografinę vietovę, kurioje registruotas padalinys. Registravimo taisyklės išsamiau paaiškintos toliau.

         3.2.   Nacionalinis teisinis pagrindas

               (9)

               Nacionalinis teisinis schemos pagrindas yra Nacionalinio draudimo įstatymo (12) 23-2 skirsnis. Jame nustatyta darbdavio bendroji pareiga mokėti socialinio draudimo įmokas, skaičiuojamas nuo darbuotojui mokamo darbo užmokesčio neatskaičius mokesčių. To skirsnio 12 punkte nustatyta, kad Norvegijos parlamentas gali patvirtinti pagal regionus diferencijuotus tarifus ir konkrečias tam tikrų sektorių įmonėms taikomas nuostatas. Taigi nacionalinis teisinis schemos pagrindas yra šis Nacionalinis draudimo įstatymas kartu su Norvegijos parlamento kasmet priimamais sprendimais (13).

         3.3.   Registravimo taisyklės

               (10)

               Kad pagal schemą teikiama pagalba atitiktų tinkamumo reikalavimus, įmonė turi būti registruota reikalavimus atitinkančioje vietovėje. Pagrindinė schemos taisyklė yra ta, kad pagalbos intensyvumas skiriasi atsižvelgiant į geografinę vietovę, kurioje yra registruotas verslas.

               (11)

               Pagal Norvegijos įstatymus reikalaujama, kad įmonė atskirai įregistruotų kiekvienos rūšies vykdomos veiklos padalinius (14). Jeigu įmonė vykdo įvairių rūšių veiklą, turi būti įregistruoti atskiri padaliniai. Be to, atskiri padaliniai turi būti įregistruoti ir tuo atveju, kai veikla vykdoma skirtingose geografinėse vietovėse.

               (12)

               Pasak Norvegijos institucijų, atskiros verslo veiklos kriterijus tenkinamas, kai bent vienas darbuotojas patronuojančiosios bendrovės vardu atlieka darbą kitoje vietovėje ir ten būtų galima surengti vizitą. Kiekvieno padalinio diferencijuotos socialinio draudimo įmokos apskaičiuojamos atskirai ir priklauso nuo to, kurioje vietovėje padalinys registruotas. Taip įmonė, registruota ne pagalbos skyrimo pagal schemą reikalavimus atitinkančioje vietovėje, pagalbos skyrimo reikalavimus atitiks, jeigu ir tiek, kiek jos ekonominė veikla bus vykdoma reikalavimus atitinkančioje vietovėje esančiame padalinyje.

         3.4.   Kilnojamojo pobūdžio paslaugos – tikrinamoji priemonė

               (13)

               Nukrypstant nuo pagrindinės registracijos taisyklės, schema taip pat taikoma įmonėms, registruotoms ne reikalavimus atitinkančioje vietovėje, kai jos nuomoja darbuotojus dirbti reikalavimus atitinkančioje vietovėje arba kai jų darbuotojai reikalavimus atitinkančioje vietovėje vykdo kilnojamojo pobūdžio veiklą. Šiame sprendime tokiomis aplinkybėmis atliekamas darbas vadinamas kilnojamojo pobūdžio paslaugomis. Šiame sprendime nagrinėjama išimties taisyklė. Šiame sprendime ši taisyklė vadinama išimties taisykle. Išimties taisyklės nacionalinis teisinis pagrindas nustatytas 2013 m. gruodžio 5 d. Norvegijos parlamento sprendimo Nr. 1482 dėl 2014 m. mokesčių tarifų ir pan. nustatymo pagal Nacionalinio draudimo įstatymą 1 skirsnio 4 pastraipoje.

               (14)

               Išimtis taikoma tik tada, kai darbuotojas reikalavimus atitinkančioje vietovėje yra praleidęs ne mažiau kaip pusę dirbtų darbo dienų. Be to, sumažintas tarifas taikomas tik toje vietovėje dirbto darbo laiko daliai. Pagal pagrindinę taisyklę registracijos laikotarpis mokesčių tikslais yra vienas kalendorinis mėnuo. Socialinio draudimo įmokos apskaičiuojamos pagal zonoje, kurioje darbdavys vykdo verslo veiklą, taikytiną tarifą.

               (15)

               Tai reiškia, kad jeigu, pavyzdžiui, Osle (Oslas patenka į 1 zoną, o ši zona neatitinka pagalbos skyrimo reikalavimų ir joje taikomas standartinis 14,1 % tarifas) registruoto subjekto darbuotojas vieną kalendorinį mėnesį 60 % savo darbo atlieka Vardėje (ji patenka į 5 zoną, o šioje zonoje taikomas 0 % tarifas), o likusią darbo dalį – Osle, įmonė galės darbo užmokesčiui už Vardėje atliktą darbą taikyti nulinį tarifą, bet darbo užmokesčiui už Osle atliktą darbą nulinio tarifo taikyti ji negalės.

         4.   ELPA teismo sprendimas

               (16)

               ELPA teismas anuliavo Institucijos sprendimą Nr. 225/14/COL, tiek, kiek tuo sprendimu užbaigtas preliminarus pagalbos priemonės, nustatytos 2013 m. gruodžio 5 d. Norvegijos parlamento sprendimo Nr. 1482 dėl 2014 m. mokesčių tarifų ir pan. nustatymo pagal Nacionalinio draudimo įstatymą 1 skirsnio 4 pastraipoje, tyrimas.

               (17)

               ELPA teismas padarė išvadą (15), kad Institucija, vertindama aplinkybes ir jų padarinius, nevertino, ar 1 skirsnio 4 dalyje nustatyta taisyklė yra suderinama su EEE susitarimo veikimu, kaip nustatyta EEE susitarimo 61 straipsnio 3 dalyje, visų pirma tai pasakytina apie išimties taisyklės poveikį konkurencijai ir prekybai ir jos suderinamumą su Institucijos 2014–2020 m. regioninės valstybės pagalbos gairių (toliau – RVPG) 16 punktu (16). Pasak Teismo, Institucijai vertinant schemą, apie kurią pranešta, buvo būtina atlikti tokį konkretų vertinimą.

               (18)

               1 skirsnio 4 dalis parengta taip, kad būtų atspindėta išimties taisyklė (ji ir yra šio sprendimo dalykas), taip pat nustatyta atitinkama reikalavimų apėjimo prevencijos priemonė, kuria siekiama neleisti įmonėms reikalauti pagal schemą teikiamos pagalbos savo įmonę tiesiog įregistravus vietovėje, kurioje taikomas mažesnis socialinio draudimo įmokų tarifas, o tada vykdyti kilnojamojo pobūdžio veiklą arba savo darbuotojus nuomoti dirbti vietovėse, kuriose taikomas didesnis tarifas. Reikalavimų apėjimo prevencijos priemonės šis tyrimas neapima (17).

         5.   Norvegijos institucijų pastabos dėl Sprendimo Nr. 489/15/COL

               (19)

               Atsakydamos į Institucijos sprendimą pradėti oficialų tyrimą (18) Norvegijos institucijos paaiškino savo požiūrį, kad pagal socialinio draudimo įmokų schemą taikomas tarifas dar iki 2007 m. buvo grindžiamas vieta, kurioje darbdavys vykdo savo verslo veiklą. Ši taisyklė paremta esmine prielaida, kad pagalbą turėtų gauti tik įmonės, veiklą vykdančios reikalavimus atitinkančioje vietovėje, ir tik tiek, kiek toje vietovėje jos teikia ekonomines paslaugas. Registracija nėra lemiamas veiksnys.

               (20)

               Pagalba, teikiama pagal diferencijuotų socialinio draudimo įmokų schemą, kasmet sudaro apie 6,85 mlrd. Norvegijos kronų (NOK) (19). Remdamosi 2015 m. pirmų aštuonių mėnesių duomenimis Norvegijos institucijos pateikė bendrus apskaičiuotus 2015 m. išimties taisyklės poveikio įvairioms zonoms duomenis. 1, 2, 3, 4 ir 4a zonos aprašytos Sprendimo Nr. 225/14/COL 25 punkte. 1 zona apima centrines Norvegijos vietoves, taip pat už Norvegijos ribų esančias teritorijas. 1 zonoje vykdoma veikla neatitinka pagalbos skyrimo pagal šią schemą reikalavimų. 1a zonoje vykdoma veikla taip pat neatitinka pagalbos skyrimo pagal šią schemą reikalavimų. Tačiau 1a zonoje Norvegijos institucijos taiko schemą, pagal kurią socialinio draudimo įmokų tarifai yra sumažinti. Šis sumažintas tarifas taikomas kaip de minimis pagalba. Priemonės, atitinkančios de minimis reglamento (20) sąlygas, nėra valstybės pagalba pagal EEE susitarimo 61 straipsnį.

                  Lentelė

                  Apskaičiuota 2015 m. įmonėms, registruotoms pagalbos schemoje nurodytose zonose, suteiktos pagalbos suma, susidariusi taikant išimties taisyklę

                           Zona

                           mln. NOK

                           1

                           240

                           1a

                           38

                           2

                           9

                           3

                           1

                           4

                           1

                           4a

                           10

                           Suma

                           300

               (21)

               Norvegijos institucijos paaiškino, kad skaičiai gali labai skirtis pagal kilnojamojo pobūdžio paslaugų rūšį. Įgyvendinant stambius statybos projektus paprastai reikia kilnojamojo pobūdžio paslaugų, taigi bus intensyviau vykdoma kilnojamojo pobūdžio veikla. Be to, didelio masto veiklą reikalavimus atitinkančiose zonose vykdančios įmonės savo veiklą gali reorganizuoti, t. y. atitinkamoje zonoje jos gali steigti padalinius. Tai turės poveikį ir apskaičiuotam išimties taisyklės poveikiui. Galiausiai, Norvegijos institucijos nurodo teigiamą netiesioginį intensyvesnės statybos sektoriaus veiklos poveikį kitų sektorių užimtumui reikalavimus atitinkančiose zonose.

               (22)

               Reikalavimus atitinkančiose zonose esančioms įmonėms išimties taisykle suteikiama galimybė įdarbinti darbuotojus patiriant mažiau sąnaudų. Šios taisyklės netaikant, reikalavimus atitinkančiose zonose įmonėms būtų sunkiau pritraukti specializuotos darbo jėgos. Be to, teikiant kilnojamojo pobūdžio paslaugas, specializuota darbo jėga padeda gerinti vietos įmonių žinias ir įgūdžius. Įmonės šias žinias ir įgūdžius gali išlaikyti net ir kilnojamojo pobūdžio paslaugas teikiantiems darbuotojams išvykus, taigi vietos darbo jėgai ir įmonėms daromas ilgalaikis poveikis.

               (23)

               Išimties taisykle visiems ekonominės veiklos vykdytojams, vykdantiems veiklą reikalavimus atitinkančioje vietovėje, sudaromos vienodos sąlygos. Vietos įmonės gali gauti naudos iš konkurencijos tuo požiūriu, kad kilnojamojo pobūdžio paslaugų kainos būna mažesnės.

               (24)

               Reikalavimus atitinkančiose vietovėse laikinai apsistoję darbuotojai prie vietos ekonomikos prisidės pirkdami prekes ir paslaugas. Kai kilnojamojo pobūdžio paslaugos yra susijusios su laikinu projektu, tai būna laikinas poveikis. Kai kilnojamojo pobūdžio paslaugos regione nuolat teikiamos, poveikis būna ilgalaikis.

               (25)

               Centrinėse vietovėse įregistruotos įmonės, reikalavimus atitinkančiose vietovėse teikiančios kilnojamojo pobūdžio paslaugas, gali samdyti vietos darbuotojus. NET jeigu tos darbo vietos yra laikinos, dėl jų reikalavimus atitinkančiuose regionuose padidėja darbo užmokesčio pajamos, o tai skatina ekonominę veiklą. Norvegijos institucijos tvirtina, kad dėl išimties taisyklės mažėja darbo sąnaudos ir darbo jėgai suteikiamas pranašumas prieš kapitalą, kai šiuos du dalykus galima vienas kitu pakeisti. Tai padeda didinti užimtumą.

         6.   Suinteresuotųjų šalių pastabos

   6.1.   Kimek Offshore AS

               (26)

               Įmonė „Kimek Offshore AS“ (toliau – „Kimek“) – naftos ir dujų pramonės paslaugų įmonė. Ji priklauso grupei „Kimek Group“. „Kimek“ įsisteigusi Kirkenese, Finmarko apskrityje – vietovėje, kurioje taikomas nulinis socialinio draudimo įmokos tarifas.

               (27)

               Įmonė „Kimek“ pateikė ne tik pastabų dėl Institucijos sprendimo pradėti oficialų tyrimą, bet ir pastabų dėl anksčiau apibendrintų Norvegijos institucijų pateiktų pastabų.

               (28)

               Įmonė „Kimek“ laikosi nuomonės, kad Norvegijos institucijos iš esmės dokumentais nepatvirtino to, kad išimties taisykle padedama siekti aiškiai apibrėžto bendros svarbos tikslo, kad reikia valstybės kišimosi, kad taisyklė yra tinkama, kad ji turi proporcingą skatinamąjį poveikį ir kad nėra nederamo neigiamo poveikio konkurencijai ir EEE valstybių tarpusavio prekybai.

               (29)

               Dauguma įmonės „Kimek“ konkurentų nepatenka į zonas, atitinkančias regioninės pagalbos skyrimo reikalavimus. Įmonė „Kimek“ prieštarauja išimties taisyklei, nes dėl tos taisyklės įmonės, įsteigtos ne reikalavimus atitinkančiose vietovėse, gali naudotis pagalbos schema, kai vykdo veiklą reikalavimus atitinkančiose vietovėse. Įmonė „Kimek“ tvirtina, kad toms įmonėms nekyla tokių pat sunkumų, kokių kyla reikalavimus atitinkančiose zonose įsteigtoms įmonėms. „Kimek“ teigia, kad išimties taisyklė nėra tinkama priemonė kovoti su gyventojų skaičiaus mažėjimu ir stiprinti gyvenviečių struktūrą reikalavimus atitinkančiose vietovėse. Priešingai, išimties taisyklė yra žalinga reikalavimus atitinkančiose vietovėse įsteigtoms įmonėms.

               (30)

               Įmonė „Kimek“ nesutinka su Norvegijos institucijų požiūriu, kad išimties taisykle vietos įmonėms suteikiama galimybė pigiau gauti specializuotos darbo jėgos, kuri kitaip būtų nepasiekiama. Įmonė „Kimek“ tvirtina, kad Norvegijos institucijos to neįrodė ir nepatvirtino dokumentais.

               (31)

               Įmonė „Kimek“ tvirtina, kad kyla rizika, jog dėl išimties taisyklės reikalavimus atitinkančiose vietovėse bus juntamas protų nutekėjimas, nes asmenys negalės gauti darbo savo vietovėse.

               (32)

               Įmonė „Kimek“ atkreipia dėmesį, jog Norvegijos institucijos dokumentais nepatvirtino, kad reikalavimus atitinkančioje vietovėje neregistruotos įmonės samdo toje vietovėje gyvenančius darbuotojus.

               (33)

               Be to, „Kimek“ tvirtina, kad kilnojamojo pobūdžio paslaugas jūroje esančiuose įrenginiuose teikiantys darbuotojai prie vietos ekonomikos reikšmingai neprisideda. Jie gyvena gręžimo bokšte, jame praleidžia beveik visą savo laisvalaikį ir maitinasi.

               (34)

               Kalbant apie Norvegijos institucijų argumentą, kad kilnojamojo pobūdžio paslaugas teikiančių darbuotojų žinios ir įgūdžiai lieka vietos įmonėms, „Kimek“ nesupranta, kaip tuo mažinamas ar stabdomas gyventojų skaičiaus mažėjimas.

               (35)

               „Kimek“ tvirtina, kad Norvegijos institucijos dokumentais nepatvirtino, kaip išimties taisykle didinama konkurencija. Šiuo klausimu „Kimek“ nurodo vieną Norvegijos darbo teisės nuostatą, kuria remdamosi įmonės, siunčiančios kilnojamojo pobūdžio paslaugas teikiančius darbuotojus, gali leisti savo darbuotojams dirbti 12 valandų pamainomis, o vietos įmonėms taikoma 8 valandų darbo laiko riba. Vietos įmonėms tai esminė kliūtis.

         6.2.   NHO Finnmark

               (36)

               „NHO Finnmark“ – regioninis Norvegijos įmonių konfederacijos biuras. Kaip anksčiau apibendrinta, „NHO Finnmark“ pritaria įmonės „Kimek“ pastaboms.

               (37)

               „NHO Finnmark“ laikosi nuomonės, kad regioninė pagalba turėtų būti teikiama tik įmonėms, įsteigtoms vietovėse, atitinkančiose regioninės pagalbos skyrimo reikalavimus. Įmonėms, registruotoms ne reikalavimus atitinkančiose vietovėse, nekyla tokių pat sunkumų, kokių kyla reikalavimus atitinkančioje vietovėje įsteigtoms įmonėms. Išimties taisyklė nėra tinkama priemonė kovoti su gyventojų skaičiaus mažėjimu ir stiprinti gyvenviečių struktūrą. Priešingai, „NHO Finnmark“ teigia, kad išimties taisyklė yra žalinga reikalavimus atitinkančiose vietose esančioms įmonėms.

               (38)

               Kaip ir „Kimek“, „NHO Finnmark“ pabrėžia, kad Norvegijos darbo teise suteikiamas tam tikras pranašumas įmonėms, neregistruotoms reikalavimus atitinkančioje vietovėje. „NHO Finnmark“ laikosi nuomonės, kad kilnojamojo pobūdžio paslaugas teikiantys darbuotojai neskatina vietos ekonomikos augimo taip, kaip tai daro toje vietovėje gyvenantys darbuotojai.

         7.   Norvegijos institucijų pastabos dėl suinteresuotųjų šalių pastabų

               (39)

               Atsakydamos į suinteresuotųjų šalių pastabas Norvegijos institucijos atkreipia dėmesį, kad oficialus tyrimas yra susijęs su išimties taisykle, o ne pačia pagalbos schema. Norvegijos institucijos aiškina, jog išimties taisyklė atitinka bendrąjį principą, kad regioninė pagalba turėtų būti teikiama ekonominei veiklai, faktiškai vykdomai geografinėse vietovėse, kuriose taikoma schema.

               (40)

               Norvegijos institucijos pabrėžia, kad nei EEE susitarimo 61 straipsnio 3 dalies c punkte, nei RVPG nereikalaujama, kad regioninės pagalbos gavėjai būtų registruoti vietovėje, atitinkančioje regioninės pagalbos skyrimo reikalavimus. Norvegijos institucijos sutinka su „Kimek“, kad įmonėms, oficialiai registruotoms reikalavimus atitinkančiose vietovėse, galbūt kyla kiek kitokių sunkumų, palyginti su įmonėmis, oficialiai registruotomis kitose vietovėse, bet reikalavimus atitinkančiose vietovėse teikiančioms kilnojamojo pobūdžio paslaugas. Tačiau Norvegijos institucijos nesutinka su „Kimek“ tvirtinimu, kad įmonėms, registruotoms ne reikalavimus atitinkančiose vietovėse, nekyla tokių pat sunkumų, kai jos imasi darbų reikalavimus atitinkančiose vietovėse. Įmonės dirba tokiomis pat klimato sąlygomis, tiek pat nutolę nuo subrangovų. Be to, kilnojamojo pobūdžio paslaugas teikiančius darbuotojus siunčiančios įmonės patiria papildomų darbuotojų vežimo ir apgyvendinimo išlaidų. Norvegijos institucijos atkreipia dėmesį, kad įmonės „Kimek“ argumentai yra susiję su naftos sektoriumi – įmonės veikla yra susijusi su šiuo ekonomikos sektoriumi. Norvegijos institucijos tvirtina, kad pagalbos suderinamumo vertinimas turi būti atliekamas bendresniu lygmeniu, atsižvelgiant į konkrečias arba nuolatines kliūtis, kurių įmonėms kyla visuose atitinkamuose sektoriuose.

               (41)

               Norvegijos institucijos savo teiginius apie tai, kad įmonėms trijose šiauriausiose apskrityse sunku pasamdyti kvalifikuotų darbuotojų, grindžia Norvegijos darbo ir gerovės administracijos Finmarko apskrities padalinio „NAV Finnmark“ ataskaita (21). Nordlando ir Trumso apskrityse 14 % įmonių, įtrauktų į ataskaitą, kilo sunkumų samdant darbuotojus, nes nebuvo kvalifikuotų darbuotojų. Finmarko apskrityje tokių įmonių buvo 11 %.

               (42)

               Norvegijos institucijos pabrėžia, kad reikalavimus atitinkančiose vietovėse registruotos įmonės visiems savo darbuotojams gali taikyti mažesnį socialinio draudimo įmokų tarifą (išskyrus atvejus, kai kilnojamojo pobūdžio paslaugas jos teikia reikalavimų neatitinkančioje vietovėje), o kitoje zonoje registruotos įmonės, teikiančios kilnojamojo pobūdžio paslaugas, sumažintą tarifą gali taikyti, tik jeigu darbuotojas pusę arba daugiau savo darbo dienų praleidžia reikalavimus atitinkančioje zonoje, ir tai taikoma tik darbo užmokesčiui, susijusiam su faktiškai ten atliktu darbu.

               (43)

               Siekdamos pagrįsti netiesioginį regioninės pagalbos poveikį Norvegijos institucijos nurodė du tyrimus, kuriais nagrinėtas naftos gavybos veiklos poveikis šiaurinėje Norvegijos dalyje (22). Remiantis pirmuoju tyrimu, kuriuo nagrinėtas Finmarke vykdomas naftos gavybos projektas „Snøhvit“, tiesioginis poveikis užimtumui – 230 žmogaus darbo metų, o netiesioginis poveikis – dar 170 žmogaus darbo metų. Norvegijos institucijos atkreipia dėmesį, kad tai paties projekto poveikis, o ne tiesioginis kokios nors konkrečios priemonės rezultatas. Iš antrojo tyrimo matyti, kad didžiausias netiesioginis naftos sektoriaus poveikis juntamas sektoriuje, kuris vadinamas „privačiosiomis paslaugomis“ ir kurį sudaro profesinė, mokslinė ir techninė veikla, darbuotojų aprūpinimas, įrenginių ir transporto įrangos nuoma, teisinės ir apskaitos paslaugos, architektūros veikla, viešbučių ir restoranų paslaugos, kanalizacija ir atliekų šalinimas.

               (44)

               Norvegijos institucijoms kilo klausimas dėl Norvegijos darbo teisės aktų aktualumo vertinant išimties taisyklę. Kad ir kaip būtų, Norvegijos institucijos atkreipia dėmesį, kad skundo pateikėjo nurodomo nukrypimo nuo 8 valandų ribos teisinis pagrindas yra atviras visoms įmonėms, neatsižvelgiant į geografinę darbuotojo ir darbdavio vietovę, bet atsižvelgiant į susitarimą dėl tarifų.

         II.   VERTINIMAS

   1.   Valstybės pagalbos buvimas

               (45)

               EEE susitarimo 61 straipsnio 1 dalyje nustatyta: „[i]šskyrus atvejus, kai šiame susitarime nustatyta kitaip, bet kokia EB valstybių narių, ELPA valstybių arba iš valstybės išteklių suteikta bet kokios formos pagalba, kuri iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, yra nesuderinama su šio susitarimo veikimu, kai ji daro įtaką susitariančiųjų šalių tarpusavio prekybai“.

               (46)

               Tai reiškia, kad priemonė yra valstybės pagalba, kaip apibrėžta EEE susitarimo 61 straipsnio 1 dalyje, jei bendrai yra tenkinamos šios sąlygos: priemonę i) skiria valstybė arba ji skiriama iš valstybės išteklių; ii) ja gavėjui suteikiamas atrankusis ekonominis pranašumas; iii) ji gali turėti poveikį susitariančiųjų šalių tarpusavio prekybai ir iškraipyti konkurenciją.

               (47)

               Sprendime Nr. 225/14/COL Institucija padarė išvadą, kad 2014–2020 m. diferencijuotų socialinio draudimo įmokų schema yra pagalbos schema. Institucija savo argumentus dėsto to sprendimo 68–74 punktuose. Kilnojamojo pobūdžio paslaugoms taikoma išimties taisyklė yra dalis nuostatų, kuriomis ta pagalbos schema nustatoma. Ja schemos taikymo sritis išplečiama tuo požiūriu, kad išplečiamas galimų pagalbos gavėjų ratas ir įtraukiamos įmonės, kurios nėra registruotos reikalavimus atitinkančiose vietovėse. Kaip ir pagal schemą teikiant kitą pagalbą, schemą išplėtus ir įtraukus įmones, kurios nėra registruotos reikalavimus atitinkančiose vietovėse, įmonėms valstybės ištekliais suteikiamas atrankusis pranašumas. Dėl šio pranašumo gali būti daromas poveikis prekybai ir iškraipoma konkurencija.

         2.   Procedūriniai reikalavimai

               (48)

               Pagal 3 protokolo I dalies 1 straipsnio 3 dalį: „[a]pie visus ketinimus suteikti ar pakeisti pagalbą ELPA priežiūros institucija turi būti laiku informuojama, kad ji galėtų pateikti savo pastabas. <…> Atitinkama valstybė savo pasiūlytų priemonių neįgyvendina tol, kol nepriimamas galutinis sprendimas“.

               (49)

               Norvegijos institucijos išimties taisyklę pradėjo taikyti 2014 m. liepos 1 d., kai Institucija Sprendimu Nr. 225/14/COL ją patvirtino. ELPA teismui anuliavus Institucijos suteiktą taisyklės patvirtinimą, pagalba tapo neteisėta. Norvegijos institucijos 2016 m. sausio 1 d. sustabdė dabar tikrinamos išimties taisyklės taikymą ir laukia galutinio oficialios tyrimo procedūros rezultato.

         3.   Pagalbos suderinamumas

               (50)

               Institucija privalo įvertinti, ar išimties taisyklė suderinama su EEE susitarimo veikimu pagal EEE susitarimo 61 straipsnio 3 dalies c punktą, kaip nustatyta RVPG.

               (51)

               Kilnojamojo pobūdžio paslaugoms taikoma išimties taisykle įmonėms, kurios nėra registruotos reikalavimus atitinkančioje vietovėje, suteikiama teisė mokėti mažesnio tarifo socialinio draudimo įmokas, kai ir tiek, kiek ekonominė veikla vykdoma registruotoje vietovėje. Nei EEE susitarimo 61 straipsnio 3 dalies c punkte, nei RVPG (nei BBIR (23) nustatytose regioninės pagalbos taisyklėse) nereikalaujama, kad regioninės pagalbos gavėjai būtų registruoti remiamose vietovėse.

               (52)

               Regionine pagalba galima veiksmingai skatinti palankių sąlygų neturinčių vietovių ekonominę plėtrą tik tuo atveju, jei ji skiriama papildomoms investicijoms ar ekonominei veiklai tose vietovėse skatinti (24). RVPG leidžiama ir regioninė investicinė pagalba, ir regioninė veiklos pagalba. Regioninė investicinė pagalba turėtų paskatinti investicijas vietovėse, patenkančiose į Institucijos patvirtintą Norvegijos regioninės pagalbos žemėlapį (25). Regioninė veiklos pagalba vertinama kiek kitokiu požiūriu. EEE susitarimo 61 straipsnio 3 dalies c punktas regioninei veiklos pagalbai gali būti taikomas, jeigu pagalba skiriama siekiant pašalinti konkrečias arba nuolatines kliūtis, kurių kyla įmonėms, vykdančioms ekonominę veiklą palankių sąlygų neturinčiuose regionuose (26). Šiuo atžvilgiu RVPG 16 punkte nustatyta: „[v]eiklos pagalba gali būti laikoma suderinama, jei ja siekiama <…> sustabdyti ar sušvelninti gyventojų skaičiaus mažėjimą labai retai apgyvendintose vietovėse“.

               (53)

               Neabejotina, kad pati schemos geografinė taikymo sritis apsiriboja tik palankių sąlygų neturinčiais regionais. Šis sprendimas taikomas tik išimties taisyklei. Reikia atsakyti į klausimą, ar ta taisyklė, pagal kurią įmonėms, kurios nėra registruotos regionuose, kuriems taikoma schema, gali būti teikiama pagalba pagal šią schemą, jeigu jos vykdo ekonominę veiklą palankių sąlygų neturinčiuose regionuose, yra suderinama su valstybės pagalbos taisyklėmis.

               (54)

               Institucija sutinka su Norvegijos institucijomis, kad taisyklės negalima vertinti atskirai nuo 2014–2020 m. diferencijuotų socialinio draudimo įmokų schemos, – taisyklė priklauso tai schemai. Tuo atžvilgiu Institucija nurodo savo tos schemos vertinimą, pateiktą Sprendime Nr. 225/14/COL, – vertinant nustatyta, kad schema yra suderinama su EEE sprendimo veikimu pagal 61 straipsnio 3 dalies c punktą. Tame sprendime Institucija nustatė, kad išimties taisykle padedama siekti aiškiai apibrėžto bendros svarbos tikslo (27), kad reikia valstybės kišimosi (28), kad taisyklė yra tinkama (29), kad ji turi proporcingą skatinamąjį poveikį (30) ir kad nėra nederamo neigiamo poveikio konkurencijai (31) ir EEE valstybių tarpusavio prekybai (32). Šie bendrieji vertinimo principai taikomi ir pačiai schemai. Institucija pavienių taisyklių, sudarančių schemą, atskirai nevertina pagal šiuos bendrus vertinimo principus.

               (55)

               Tai, kad ELPA teismas padarė išvadą, jog išimties taisyklė yra atskiriama nuo visos schemos (33), nereiškia, kad pati taisyklė turėtų būti vertinama atskirai nuo schemos. Atskiriamumo klausimas – tai klausimas, ar schemos elementas taip neatskiriamai susijęs su visa schema, kad logiškai jo negalima atskirti nuo schemos. Nors išimties taisyklę nuo 2014–2020 m. diferencijuotų socialinio draudimo įmokų schemos logiškai galima atskirti tuo požiūriu, kad ją galima pašalinti iš schemos ir schema dėl to nepraras esminės sudedamosios dalies, būtinos, kad schema galėtų būti, Institucija išimties taisyklės suderinamumą privalo vertinti atsižvelgdama į tai, kad ji yra bendrosios pagalbos schemos dalis.

               (56)

               Ši bendroji pagalbos schema labai svarbi aplinkybėmis, kuriomis taikoma išimties taisyklė. Iš tikrųjų, išimties taisyklė yra tik pagal bendrąją schemą taikomų taisyklių išimtis (34). Todėl, išplėsdama taikymą Institucija taip pat privalo atsižvelgti į tai, kad ši bendroji schema (išskyrus išimties taisyklę) pagrįstai paskelbta suderinama su EEE susitarimo veikimu.

               (57)

               Norvegijos institucijos pateikė išimties taisyklės finansinio poveikio apžvalgą (žr. šio sprendimo 20 punktą ir lentelę).

               (58)

               Išimties taisykle, kaip ir schema, į kurią ši taisyklė patenka, siekiama regioninio tikslo. Ja siekiama skatinti kurti darbo vietas reikalavimus atitinkančiose vietovėse. Tačiau skatinimas kurti darbo vietas yra tik priemonė siekti pagalbos tikslo, t. y. sumažinti arba sustabdyti gyventojų skaičiaus mažėjimą. Vertinant pagalbos suderinamumą labai svarbu atsižvelgti į platesnį priemonės poveikį.

               (59)

               Institucija laikosi nuomonės, kad Norvegijos institucijos jau įrodė, jog valstybės įsikišimas būtinas siekiant paskatinti ekonominę veiklą reikalavimus atitinkančiose vietovėse. Tai vienodai taikoma visoms reikalavimus atitinkančiose vietovėse veiklą vykdančioms įmonėms, neatsižvelgiant į tai, ar jos toje vietovėje registruotos, ar ne. Be to, Norvegijos institucijų pateikta medžiaga pakankamai įrodyta, kad kilnojamojo pobūdžio paslaugų subsidijavimu skatinama ekonominė veikla reikalavimus atitinkančiose vietovėse. Tai atitinka RVPG 6 ir 71 punktus – juose nurodoma pagalba, kuria siekiama skatinti ekonominę veiklą. „Kimek“ ir „NHO Finnmark“ laikėsi nuomonės, kad pagalba turėtų būti teikiama tik reikalavimus atitinkančiose zonose registruotoms bendrovėms. Institucija, kita vertus, laikosi nuomonės, kad kilnojamojo pobūdžio paslaugas teikiančioms įmonėms kyla tokių pat sunkumų (klimatas, atstumas iki subrangovų), kaip ir vietoje registruotoms įmonėms. Šiuo atžvilgiu Institucija atkreipia dėmesį, kad suinteresuotosios šalys, „Kimek“ ir „NHO Finnmark“, nenurodė jokių konkrečių sunkumų, dėl kurių vietoje registruotoms įmonėms sunkiau vykdyti veiklą, palyginti su kilnojamojo pobūdžio paslaugas teikiančiomis įmonėmis, kai šios vykdo veiklą reikalavimus atitinkančiose vietovėse.

               (60)

               Kita vertus, Institucija laikosi nuomonės, kad Norvegijos institucijos dokumentais nepatvirtino, kad kilnojamojo pobūdžio paslaugas teikiančios įmonės reikalavimus atitinkančiose vietovėse nuolatiniam darbui samdo vietos darbuotojus. Norvegijos institucijos nepateikė ekonominių spėjimų ar bendrų pastabų, kuriomis būtų galima pagrįsti teiginį, kad darbuotojai samdomi nuolatiniam darbui. Atsižvelgdama į tai Institucija daro išvadą, kad Norvegijos institucijos neįrodė, jog dėl išimties taisyklės reikalavimus atitinkančiose vietovėse sukuriama nuolatinių darbo vietų. Tačiau tai nėra besąlyginis reikalavimas, susijęs su regioninės pagalbos suderinamumu (35). Kaip nurodoma pirmiau šiame sprendime, regioninė pagalba turėtų būti skiriama siekiant skatinti ekonominę veiklą. Tai taikoma neatsižvelgiant į tai, ar ekonominę veiklą vykdanti įmonė yra registruota atitinkamoje vietovėje, ar ne.

               (61)

               Kalbant apie labiau netiesioginį išimties taisyklės poveikį, Norvegijos institucijos tvirtina, kad netiesioginis poveikis juntamas ne tik dėl to, kad kilnojamojo pobūdžio paslaugas teikiantys darbuotojai daugiau išleidžia prekėms ir paslaugoms, bet ir dėl to, kad vietos įmonėms perduodamos žinios ir įgūdžiai. Schema nėra specialiai parengta vienam konkrečiam sektoriui, veikiau ji aprėpia beveik visus Norvegijos ekonomikos sektorius (36). Kadangi schema yra plataus pobūdžio, Institucija sutinka su Norvegijos institucijomis, kad vertinant netiesioginį priemonės poveikį reikia laikytis plataus požiūrio. Tačiau vertinant faktinį išimties taisyklės poveikį, naudinga vertinti ir pavienius sektorius. Norvegijos institucijos pateikė tyrimų, kuriais siekia pagrįsti, kad kilnojamojo pobūdžio paslaugomis reikalavimus atitinkančiose vietovėse daromas teigiamas netiesioginis poveikis. Kaip minėta šiame sprendime, Norvegijos institucijos nurodė du tyrimus, kuriais vertintas naftos gavybos veiklos poveikis šiaurinėje Norvegijos dalyje. Remiantis pirmuoju tyrimu, kuriuo nagrinėtas Finmarke vykdomas naftos gavybos projektas „Snøhvit“, tiesioginis poveikis užimtumui – 230 žmogaus darbo metų, o netiesioginis poveikis – dar 170 žmogaus darbo metų. Iš antrojo tyrimo matyti, kad didelis netiesioginis naftos sektoriaus poveikis juntamas sektoriuje, kuris vadinamas „privačiosiomis paslaugomis“ ir kurį sudaro profesinė, mokslinė ir techninė veikla, darbuotojų aprūpinimas, įrenginių ir transporto įrangos nuoma, teisinės ir apskaitos paslaugos, architektūros veikla, viešbučių ir restoranų paslaugos, kanalizacija ir atliekų šalinimas.

               (62)

               Institucija laikosi nuomonės, jog šiais tyrimais parodoma, kad esama didelio teigiamo netiesioginio poveikio. Tačiau, kadangi netiesioginį poveikį atskirti nelengva, bendruosius teiginius apie tokios priemonės, kaip ši, poveikį reikia laikyti svarbiais. Institucija yra tikra, kad kilnojamojo pobūdžio paslaugų subsidijavimu skatinama prekyba vietos priemonėmis ir paslaugomis, taigi skatinama ir vietos ekonomika. Tai visų pirma pasakytina apie darbuotojus, važinėjančius dirbti į vietovę, ypač kai tai vyksta trumpai arba vidutinės trukmės laikotarpį, nes jie greičiausiai apsistoja viešbučiuose, valgo restoranuose ir pan. Atsižvelgdama į tai Institucija yra įsitikinusi, kad išimties taisykle daromas didelis teigiamas netiesioginis poveikis, kuriuo padedama stabdyti ar mažinti gyventojų skaičiaus mažėjimą labai retai apgyvendintose vietovėse.

               (63)

               „Kimek“ tvirtina, kad kilnojamojo pobūdžio paslaugas jūroje esančiuose įrenginiuose teikiantys darbuotojai prie vietos ekonomikos reikšmingai neprisideda. Jie gyvena gręžimo bokšte, jame praleidžia beveik visą savo laisvalaikį ir maitinasi. Institucija atkreipia dėmesį, kad tam tikri darbuotojai dėl su jų darbu susijusių aplinkybių mažiau prisidės prie netiesioginio išimties taisyklės poveikio. Tačiau išimties taisyklė netaikoma tik konkrečiame sektoriuje – tai veikiau horizontalioji taisyklė, taikoma visuose sektoriuose.

               (64)

               Asmuo, teikiantis kilnojamojo pobūdžio paslaugas, kurioms teikti reikia tam tikro lygio žinių ir įgūdžių, tas žinias ir įgūdžius gali perduoti vietos įmonėms. Institucija atkreipia dėmesį, jog įmonė „Kimek“ teigė nesuprantanti, kaip tuo, kad kilnojamojo pobūdžio paslaugas teikiantys darbuotojai reikalavimus atitinkančiose vietovėse veikiančioms įmonėms perduos žinias ir įgūdžius, galima stabdyti ar mažinti gyventojų skaičiaus mažėjimą. Institucija laikosi nuomonės, jog žinios ir įgūdžiai yra būtini, kad būtų galima vykdyti daugelio rūšių ekonominę veiklą, taigi jie svarbūs ir siekiant išlaikyti užimtumą reikalavimus atitinkančiose vietovėse. Visų pirma, vietos įmonės, kartu su kilnojamojo pobūdžio paslaugas teikiančiomis įmonėmis vykdančios projektus (pvz., stambius statybos projektus), gali įgyti su darbais, kurių reikia vykdant tokių rūšių projektus, susijusių žinių, įgūdžių ir patirties. Vėliau visa tai lieka reikalavimus atitinkančioje vietovėje registruotoms įmonėms. Be to, vietovėje registruotoms įmonėms naudinga tai, kad bendradarbiaujant arba dirbant su įmonėmis, teikiančiomis kilnojamojo pobūdžio paslaugas (tokias kaip konsultacinės paslaugos arba kitokia specialistų vykdoma veikla), jeigu pagal Norvegijos įstatymus tą veiklą galima laikyti kilnojamojo pobūdžio veikla, joms perduodama žinių ir įgūdžių. Institucija sutinka su Norvegijos institucijomis, jog tai, kad kilnojamojo pobūdžio paslaugas teikiantys darbuotojai vietovėje registruotoms įmonėms perduoda žinias ir įgūdžius, gali būti svarbus veiksnys reikalavimus atitinkančiose vietovėse išlaikant kvalifikuotų darbuotojų užimtumą, taigi tuo nemažai padedama stabdyti ar mažinti gyventojų skaičiaus mažėjimą tose vietovėse.

               (65)

               Vietos įmonės ne tik gauna žinių ir įgūdžių, bet ir gali mažesnėmis sąnaudomis gauti specializuotų darbuotojų, kurių kitomis aplinkybėmis gauti negalėtų. Tai naudinga vietos įmonėms, nes dėl mažesnių kilnojamojo pobūdžio paslaugų sąnaudų verslas reikalavimus atitinkančioje vietovėje tampa patrauklesnis ir pelningesnis. Be to, taikant išimties taisyklę, reikalavimus atitinkančioje vietovėje visiems ekonominės veiklos vykdytojams, kol jie vykdo veiklą toje vietovėje, sudaromos vienodos sąlygos, susijusios su jų socialinio draudimo sąnaudomis.

               (66)

               Taigi, Institucija laikosi nuomonės, jog Norvegijos institucijos tinkamai pagrindė, kad kilnojamojo pobūdžio paslaugų subsidijomis didinamas teigiamas netiesioginis poveikis, t. y. reikalavimus atitinkančiose vietovėse daugiau išleidžiama prekėms ir paslaugoms, o tai naudinga reikalavimus atitinkančių vietovių darbo rinkai. Be to, Institucija yra įsitikinusi, kad kilnojamojo pobūdžio paslaugų subsidijomis padedama mažesnėmis sąnaudomis gauti specializuotų darbuotojų ir vietovėje įsteigtoms įmonėms perduoti žinių ir įgūdžių, o tai svarbu siekiant užtikrinti, kad reikalavimus atitinkančiose vietovėse būtų nuolat vykdoma įvairių rūšių ekonominė veikla. Vadinasi, išimties taisykle padedama stabdyti ar mažinti gyventojų skaičiaus mažėjimą labai retai apgyvendintose vietovėse.

               (67)

               Kalbant apie išimties taisyklės poveikį konkurencijai ir prekybai, Norvegijos institucijos teigia, kad taikant šią išimties taisyklę visoms palankių sąlygų neturinčiose vietovėse veikiančioms įmonėms sudaromos vienodos sąlygos, kadangi bet kuriai EEE esančiai įmonei ji taikoma vienodai. Ne Norvegijoje registruotoms bendrovėms, savo darbuotojus siunčiančioms į reikalavimus atitinkančias vietoves ir turinčioms mokėti Norvegijos socialinio draudimo mokesčius, išimties taisyklė taikoma, jeigu įvykdomos atitinkamos sąlygos. Jeigu išimties taisyklės nebūtų, tos bendrovės turėtų būti registruotos atitinkamoje vietovėje, kad joms būtų galima taikyti apmokestinimo taisykles, taikomas tokioms pat toje vietovėje registruotoms Norvegijos bendrovėms. Dėl to atsirastų kliūčių patekti į rinką, o tai prieštarautų RVPG 134 punkto logikai: „[j]ei pagalba būtina ir proporcinga <…>, neigiamą tokios pagalbos poveikį greičiausiai atsvers teigiamas poveikis. Vis dėlto tam tikrais atvejais dėl pagalbos gali pasikeisti rinkos struktūra arba sektoriaus ar pramonės ypatybės, ir todėl galėtų būti labai iškraipoma konkurencija – atsirastų kliūčių patekti į rinką arba iš jos pasitraukti, būtų sukeltas pakeičiamumo poveikis ar perkelti prekybos srautai. Tokiais atvejais nustatyto neigiamo poveikio greičiausiai neatsvertų joks teigiamas poveikis.“ Atsižvelgdama į tai Institucija laikosi nuomonės, jog išimties taisykle užtikrinama, kad konkurencijai ir galimybei patekti į rinką nebūtų daroma neigiamo poveikio. Tai teigiamas dalykas, atsižvelgiant į RVPG 3 punktą – jame nustatyta, kad regioninės pagalbos vertinimu nustatoma poreikio skirti subsidijas regioninei plėtrai skatinti pusiausvyra, kartu EEE valstybėms užtikrinant vienodas sąlygas. Kaip minėta šiame sprendime, įmonės „Kimek“ tvirtinimas, kad reikalavimus atitinkančiose vietovėse registruotoms įmonėms kyla daugiau nuolatinių sunkumų, palyginti su įmonėmis, kurios savo darbuotojus į tą vietovę siunčia laikinai dirbti, Institucijos neįtikino. Priešingai, įmonėms, registruotoms ne reikalavimus atitinkančioje vietovėje, konkurenciniu požiūriu gali būti sunkiau, palyginti su vietos įmonėmis, nes jos, bet kita ko, patiria darbuotojų vežimo ir apgyvendinimo sąnaudų.

               (68)

               Kilnojamojo pobūdžio paslaugas teikiančios įmonės reikalavimus atitinkančioje vietovėje tam tikru mastu gali įregistruoti padalinį. Jeigu kilnojamojo pobūdžio paslaugoms reikalavimus atitinkančiose vietovėse būtų netaikoma išimties taisyklė, būtų taikoma nevienoda tvarka, atsižvelgiant į tai, ar paslaugas teikianti įmonė reikalavimus atitinkančioje vietovėje yra įsteigusi padalinį, ar ne. Kyla pavojus, kad dėl to poveikis užsienyje registruotoms įmonėms gali būti didesnis nei Norvegijoje registruotoms įmonėms. Galima numanyti, kad Norvegijoje neregistruotos įmonės, visų pirma MVĮ, ne taip išsamiai išmano Norvegijos taisyklių, susijusių su įmonių registravimu, ypatumus ir jų poveikį socialinio draudimo tarifams. Atsižvelgdama į tai Institucija laikosi nuomonės, kad išimties taisykle užtikrinama, kad nebūtų daromas nederamas neigiamas poveikis (nebūtų kliūčių patekti į rinką ir prekybos srautai nebūtų perkeliami kitur) konkurencijai ir EEE valstybių tarpusavio prekybai, o tai atitinka RVPG 134 punktą.

               (69)

               Remiantis paskutinėmis Norvegijos institucijų pateiktomis pastabomis, atrodo, kad pagal Norvegijos darbo teisę įmonėms, teikiančioms kilnojamojo pobūdžio paslaugas, ir vietoje registruotoms įmonėms nederamai netaikoma skirtinga tvarka, kaip teigė suinteresuotosios šalys. Todėl Institucija šio teiginio toliau nenagrinės.

               (70)

               Atsižvelgdama į tai, kas pirmiau išdėstyta, Institucija daro išvadą, kad išimties taisyklė suderinama su EEE susitarimo veikimu pagal EEE susitarimo 61 straipsnio 3 dalies c punktą.

         4.   Išvada

               (71)

               Kaip išdėstyta šiame sprendime, Institucija daro išvadą, kad pagal 2014–2020 m. diferencijuotų socialinio draudimo įmokų schemą kilnojamojo pobūdžio paslaugoms taikoma išimties taisyklė yra suderinama su EEE susitarimo veikimu. Todėl šią taisyklę pagal tą schemą leidžiama taikyti iki Institucijos patvirtintos schemos galiojimo pabaigos, t. y. iki 2020 m. gruodžio 31 d.

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Pagal 2014–2020 m. diferencijuotų socialinio draudimo įmokų schemą kilnojamojo pobūdžio paslaugoms taikoma išimties taisyklė yra suderinama su EEE susitarimo veikimu pagal EEE susitarimo 61 straipsnio 3 dalies c punktą. Oficialus tyrimas baigiamas.
   2 straipsnis
   Atitinkamai suteikiamas leidimas priemonę įgyvendinti.
   3 straipsnis
   Šis sprendimas skirtas Norvegijos Karalystei.
   4 straipsnis
   Šio sprendimo tekstas autentiškas tik anglų kalba.

      Priimta Briuselyje 2017 m. gegužės 31 d.

            ELPA priežiūros institucijos vardu

         Sven Erik SVEDMAN

            Pirmininkas

         Frank J. BÜCHEL

            Kolegijos narys

      (1)  Dokumentai Nr. 702438–702440, Nr. 702442 ir Nr. 702443.

      (2)  Žr. Sprendimo Nr. 225/14/COL (OL C 344, 2014 10 2, p. 14, EEE priedas Nr. 55, 2014 10 2, p. 4) 2 punktą.

      (3)  2015 m. rugsėjo 23 d. Sprendimas Kimek Offshore AS / ELPA priežiūros institucija, E-23/14, ELPA teismo rink. [2015], p. 412.

      (4)  Dokumentas Nr. 776348.

      (5)  Dokumentai Nr. 779603 ir Nr. 779604.

      (6)  Dokumentas Nr. 787605.

      (7)  OL C 263, 2016 6 30, p. 21 ir EEE priedas Nr. 36, 2016 6 30, p. 3.

      (8)  Dokumentas Nr. 804442.

      (9)  Dokumentas Nr. 811491.

      (10)  Dokumentas Nr. 813803.

      (11)  Dokumentas Nr. 816653.

      (12)  LOV-1997-02-28-19.

      (13)  Daugiau informacijos apie pagalbos schemą galima rasti Institucijos sprendime Nr. 225/14/COL.

      (14)  Juridinių asmenų registro koordinavimo įstatymas (LOV-1994-06-03-15).

      (15)  2015 m. rugsėjo 23 d. Sprendimas Kimek Offshore AS / ELPA priežiūros institucija, E-23/14, ELPA teismo rink. [2015], p. 412, 116 punktas.

      (16)  OL L 166, 2014 6 5, p. 44, ir EEE priedas Nr. 33, 2014 6 5, p. 1.

      (17)  Žr. 2015 m. lapkričio 23 d. ELPA teismo nutartį byloje E-23/14 INT Kimek Offshore AS / ELPA priežiūros institucija, ELPA teismo rink. [2015], p. 666.

      (18)  Norvegijos institucijų anksčiau pateiktos pastabos apibendrintos sprendimo pradėti oficialų tyrimą (Sprendimas Nr. 489/15/COL) 15–21 punktuose.

      (19)  Žr. Sprendimo Nr. 225/14/COL 49 punktą.

      (20)  2013 m. gruodžio 18 d. Komisijos reglamentas (ES) Nr. 1407/2013 dėl Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 107 ir 108 straipsnių taikymo de minimis pagalbai (OL L 352, 2013 12 24, p. 1), įtrauktas į EEE susitarimo XV priedo 1ea punktą.

      (21)  NAV Finnmark Bedriftsundersøkelse 2016, Notat 1 2016, galima rasti adresu https://www.nav.no/no/Lokalt/Finnmark/Statistikk+og+presse/bedriftsunders%C3%B8kelse--378352.

      (22)  Snøhvit og andre eventyr, parengė NHO, galima rasti adresu: http://www.aksjonsprogrammet.no/vedlegg/Snohvit_12des.pdf, ir Ringvirkninger av petroleumsnæringen i norsk økonomi, parengė Norvegijos statistikos institucija, galima rasti adresu https://www.ssb.no/nasjonalregnskap-og-konjunkturer/artikler-og-publikasjoner/_attachment/218398?_ts=14b82bba2f0.

      (23)  Bendrasis bendrosios išimties reglamentas (BBIR). 2014 m. birželio 17 d. Komisijos reglamentas (ES) Nr. 651/2014, kuriuo tam tikrų kategorijų pagalba skelbiama suderinama su vidaus rinka taikant Sutarties 107 ir 108 straipsnius (OL L 187, 2014 6 26, p. 1), įtrauktas į EEE susitarimo XV priedo 1j punktą. Regioninės pagalbos taisyklių pakeitimais, Europos Komisijos iš esmės patvirtintais 2017 m. gegužės 17 d., tai nepakeista. Reglamento, kuriuo daromi pakeitimai, 15 straipsnio 3 dalies a punkte leidžiama teikti regioninę veiklos pagalbą, kai „pagalbos gavėjai vykdo ekonominę veiklą“ retai apgyvendintose vietovėse. Reglamentą, kuriuo daromi pakeitimai, galima rasti adresu http://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/?uri=CELEX:32017R1084.

      (24)  RVPG 6 punktas.

      (25)  Žr. Sprendimą Nr. 91/14/COL (OL L 172, 2014 6 12, p. 52).

      (26)  RVPG 16 punktas.

      (27)  Žr. Institucijos sprendimo Nr. 225/14/COL 85–91 punktus.

      (28)  Žr. Institucijos sprendimo Nr. 225/14/COL 92–99 punktus.

      (29)  Žr. Institucijos sprendimo Nr. 225/14/COL 100–107 punktus.

      (30)  Žr. Institucijos sprendimo Nr. 225/14/COL 108–112 punktus.

      (31)  Žr. Institucijos sprendimo Nr. 225/14/COL 113–117 punktus.

      (32)  Žr. Institucijos sprendimo Nr. 225/14/COL 118–121 punktus.

      (33)  2015 m. rugsėjo 23 d. ELPA teismo sprendimas Kimek Offshore AS / ELPA priežiūros institucija, E-23/14, ELPA teismo rink. [2015], p. 412, 58 punktas.

      (34)  Institucija šiuo atžvilgiu atkreipia dėmesį, kad veiklos, kuriai galbūt galima taikyti išimties taisyklę, rūšys ribojamos Norvegijos įstatymu dėl verslo veiklos registravimo (žr. šio sprendimo 11 ir 12 punktus).

      (35)  Regioninės pagalbos tikslas yra skatinti tam tikrų palankių sąlygų neturinčių vietovių ekonominę plėtrą (RVPG 1 punktas). Tai daroma tose vietovėse skatinant papildomą ekonominę veiklą (RVPG 6 punktas). Skatinti kurti nuolatines darbo vietas – vienas iš būdų to siekti, tačiau tai nėra vienintelis sprendimas.

      (36)  Žr. Institucijos sprendimo Nr. 225/14/COL 11–16 punktus.