title: 2015 m. rugsėjo 14 d. Tarybos sprendimas (ES) 2015/1523, kuriuo Italijos ir Graikijos labui nustatomos laikinosios priemonės tarptautinės apsaugos srityje

text:
15.9.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 239/146

         TARYBOS SPRENDIMAS (ES) 2015/1523
   2015 m. rugsėjo 14 d.
   kuriuo Italijos ir Graikijos labui nustatomos laikinosios priemonės tarptautinės apsaugos srityje
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 78 straipsnio 3 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau – SESV) 78 straipsnio 3 dalį vienoje arba keliose valstybėse narėse dėl staigaus trečiųjų šalių piliečių antplūdžio susidarius nepaprastajai padėčiai, Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu ir pasikonsultavusi su Europos Parlamentu, gali patvirtinti laikinąsias priemones atitinkamos valstybės narės ar kelių valstybių narių labui;

               (2)

               pagal SESV 80 straipsnį Sąjungos politikai pasienio kontrolės, prieglobsčio ir imigracijos srityse ir jos įgyvendinimui turi būti taikomas solidarumo ir teisingo atsakomybės pasidalijimo tarp valstybių narių principas, o šioje srityje priimtuose Sąjungos aktuose turi būti numatytos atitinkamos šio principo įgyvendinimo priemonės;

               (3)

               pastarojo meto krizė Viduržemio jūros regione paskatino Sąjungos institucijas nedelsiant pripažinti, kad šis regionas susiduria su išskirtiniais migracijos srautais, ir raginti imtis konkrečių solidarumo su valstybėmis narėmis, kurios pirmiausia susiduria su nelegalios migracijos problema, priemonių. 2015 m. balandžio 20 d. bendrame užsienio ir vidaus reikalų ministrų posėdyje Komisija pristatė dešimties punktų planą, kuriame nustatyti skubūs veiksmai, kurių turi būti imtasi reaguojant į šią krizę, įskaitant įsipareigojimą apsvarstyti skubaus perkėlimo Europos Sąjungoje mechanizmo sukūrimo galimybes;

               (4)

               2015 m. balandžio 23 d. susitikime Europos Vadovų Taryba nusprendė, inter alia, stiprinti vidaus solidarumą bei atsakomybę, ir visų pirma įsipareigojo teikti didesnę pagalbą nepaprastosios padėties atveju valstybėms narėms, kurios pirmiausia susiduria su nelegalios migracijos problema, ir apsvarstyti skubaus perkėlimo tarp valstybių narių organizavimo savanorišku pagrindu galimybes, taip pat nusiųsti Europos prieglobsčio paramos biuro (EASO) grupes į valstybes nares, kurios pirmiausia susiduria su nelegalios migracijos problema, siekiant bendrai tvarkyti tarptautinės apsaugos prašymus, įskaitant registravimą ir pirštų atspaudų ėmimą;

               (5)

               2015 m. balandžio 28 d. rezoliucijoje Europos Parlamentas pakartojo, kad Sąjunga savo atsaką į pastaruoju metu Viduržemio jūroje įvykusias pražūtingas nelaimes turi grįsti solidarumu bei sąžiningu dalijimusi atsakomybe ir šioje srityje labiau remti tas valstybes nares, į kurias atvyksta daugiausia (absoliučiais arba santykiniais skaičiais) pabėgėlių ir tarptautinės apsaugos prašytojų;

               (6)

               2015 m. birželio 25–26 d. posėdyje Europos Vadovų Taryba nusprendė, inter alia, kad su trimis itin svarbiais aspektais – perkėlimu Europos Sąjungoje/perkėlimu į ES, grąžinimu/readmisija/reintegracija ir bendradarbiavimu su kilmės bei tranzito šalimis – susijęs darbas turėtų būti vykdomas lygiagrečiai. Atsižvelgdama į susidariusią nepaprastąją padėtį ir į įsipareigojimą stiprinti solidarumą ir atsakomybę, Europos Vadovų Taryba susitarė visų pirma dėl 40 000 asmenų, kuriems akivaizdžiai reikia tarptautinės apsaugos, laikino ir išimties tvarka per dvejus metus vykdytino perkėlimo iš Italijos ir iš Graikijos į kitas valstybes nares. Ji paragino skubiai priimti Tarybos sprendimą dėl šio klausimo ir nusprendė, kad šiuo tikslu valstybės narės turėtų bendru sutarimu nuspręsti dėl minėtų asmenų paskirstymo, atsižvelgiant į konkrečias valstybių narių aplinkybes;

               (7)

               konkrečias valstybių narių aplinkybes lemia visų pirma migrantų srautai kituose geografiniuose regionuose, tokiuose kaip Vakarų Balkanų migracijos maršrutas;

               (8)

               2014 m. kelios valstybės narės susidūrė su dideliu į jų teritorijas atvykstančių migrantų, įskaitant tarptautinės apsaugos prašytojus, bendro skaičiaus padidėjimu; kai kuriose ši problema išliko ir pirmaisiais 2015 m. mėnesiais. Kelioms valstybėms narėms Komisija suteikė skubią finansinę paramą, o EASO – operatyvinę paramą, kad padėtų spręsti su šio skaičiaus padidėjimu susijusias problemas;

               (9)

               didelį spaudimą patyrusios ir neseniai tragiškus įvykius Viduržemio jūroje išgyvenusios valstybės narės, visų pirma Italija ir Graikija, susidūrė su precedento neturinčiais migrantų, įskaitant tarptautinės apsaugos prašytojus, kuriems akivaizdžiai reikia tarptautinės apsaugos, atvykstančių į jų teritorijas ir sukeliančių didelį spaudimą jų migracijos ir prieglobsčio sistemoms, srautais;

               (10)

               Europos operatyvaus bendradarbiavimo prie Europos Sąjungos valstybių narių išorės sienų valdymo agentūros (Frontex) duomenimis, 2014 m. dažniausiai neteisėtai Sąjungos sieną kirsdavo Vidurio ir Rytų Viduržemio jūros maršrutais atvykstantys asmenys. 2014 m. vien į Italiją neteisėtai atvyko daugiau kaip 170 000 migrantų, t. y. 277 % daugiau nei 2013 m. Migrantų skaičius nuolat augo ir Graikijoje, į kurią atvyko daugiau kaip 50 000 neteisėtų migrantų (153 % daugiau nei 2013 m.). 2015 m. bendras skaičius augo toliau. Per pirmuosius šešis 2015 m. mėnesius, palyginti su tuo pačiu praėjusių metų laikotarpiu, neteisėto sienos kirtimo atvejų skaičius Italijoje išaugo 5 % Tuo pačiu laikotarpiu neteisėto sienos kirtimo atvejų skaičius staiga išaugo Graikijoje – padidėjo 6 kartus, palyginti su pirmaisiais šešiais 2014 m. mėnesiais (virš 76 000 atvejų 2015 m. sausio–birželio mėn., palyginti su 11 336 atvejais 2014 m. sausio–birželio mėn.). Didelę dalį šiuose dviejuose regionuose nustatytų neteisėtų migrantų skaičiaus sudarė migrantai iš tų šalių, kurių piliečių prašymų patenkinimo lygis, remiantis Eurostato duomenimis, Sąjungoje yra aukštas;

               (11)

               Eurostato duomenimis, 2014 m. Italijoje tarptautinės apsaugos prašymus pateikė 64 625 asmenys, palyginti su 26 920 asmenų 2013 m. (t. y. 143 % daugiau). Graikijoje prašymų skaičius išaugo mažiau; šioje šalyje pateikta 9 430 prašymų (t. y. 15 % daugiau). Per pirmą 2015 m. ketvirtį tarptautinės apsaugos prašymus pateikė 15 250 asmenų Italijoje (t. y. 47 % daugiau nei per pirmą 2014 m. ketvirtį) ir 2 615 asmenų Graikijoje (t. y. 28 % daugiau nei per pirmą 2014 m. ketvirtį);

               (12)

               įgyvendinant migracijos ir prieglobsčio politiką iki šiol jau imtasi daug veiksmų Italijai ir Graikijai paremti, be kita ko, joms skirta nemaža pagalba nepaprastosios padėties atveju ir EASO operatyvinė parama. 2007–2013 m. Italija ir Graikija buvo antra ir trečia pagal pagalbos dydį finansinės paramos pagal Solidarumo ir migracijos srautų valdymo bendrąją programą (SOLID) gavėjos, be to, jos gavo nemažą skubų finansavimą. 2014–2020 m. Italija ir Graikija veikiausiai liks pagrindinės Prieglobsčio, migracijos ir integracijos fondo (PMIF) paramos gavėjos;

               (13)

               dėl tebesitęsiančio nestabilumo ir konfliktų artimiausiose kaimyninėse šalyse tikėtina, kad Italijos ir Graikijos migracijos ir prieglobsčio sistemos toliau patirs nemažą ir vis didesnį spaudimą, o didelei daliai migrantų gali reikėti tarptautinės apsaugos. Tai rodo, kad itin svarbu pademonstruoti solidarumą su Italija ir Graikija ir papildyti veiksmus, kurių jau imtasi, laikinosiomis priemonėmis prieglobsčio ir migracijos srityje;

               (14)

               tuo pat metu Italija ir Graikija turėtų užtikrinti struktūrinius sprendimus, kad būtų pašalintas jų prieglobsčio ir migracijos sistemų patiriamas išimtinis spaudimas. Todėl šiame sprendime nustatytos priemonės turėtų būti derinamos su Italijos ir su Graikijos tvirtos ir strateginės atsako į krizinę padėtį sistemos sukūrimu ir šiose srityse vykdomų reformų proceso intensyvinimu. Šiuo atžvilgiu tiek Italija, tiek Graikija turėtų per vieną mėnesį nuo šio sprendimo įsigaliojimo pateikti Komisijai veiksmų planą, kuriame būtų nustatytos adekvačios prieglobsčio, pirminio priėmimo ir grąžinimo srities priemonės, kuriomis būtų didinami šių sričių sistemų pajėgumai, kokybė ir veiksmingumas, taip pat priemonės tinkamam šio sprendimo įgyvendinimui užtikrinti, siekiant, kad pasibaigus šio sprendimo taikymo laikotarpiui jos galėtų veiksmingiau spręsti galimo migrantų srauto padidėjimo jų teritorijose problemą;

               (15)

               atsižvelgiant į tai, kad Europos Vadovų Taryba susitarė dėl tam tikrų tarpusavyje susijusių priemonių, Komisijai turėtų būti suteikti įgaliojimai, prireikus ir suteikus atitinkamai valstybei galimybę išdėstyti savo požiūrį, tam tikram laikotarpiui sustabdyti šio sprendimo taikymą, jei Italija ar Graikija nesilaikytų šiuo atžvilgiu prisiimtų savo įsipareigojimų;

               (16)

               jei kurioje nors valstybėje narėje dėl staigaus trečiųjų šalių piliečių antplūdžio susidarytų panaši nepaprastoji padėtis, Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu ir pasikonsultavusi su Europos Parlamentu, gali patvirtinti laikinąsias priemones atitinkamos valstybės narės labui, vadovaudamasi SESV 78 straipsnio 3 dalimi. Tokios priemonės prireikus gali apimti šiame sprendime nustatytų tos valstybės narės prievolių sustabdymą;

               (17)

               pagal SESV 78 straipsnio 3 dalį Italijos ir Graikijos labui numatytos priemonės turėtų būti laikino pobūdžio. 24 mėnesių laikotarpis yra pakankamas siekiant užtikrinti, kad šiame sprendime nustatytos priemonės padarytų realų poveikį ir padėtų Italijai ir Graikijai sprendžianti su dideliais į jų teritoriją atvykstančių migrantų srautais susijusias problemas;

               (18)

               šiame sprendime nustatytos perkėlimo Europos Sąjungoje iš Italijos ir iš Graikijos priemonės apima laikiną nuostatą, leidžiančią nukrypti nuo taisyklės, nustatytos Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 604/2013 (1) 13 straipsnio 1 dalyje, pagal kurią antraip Italija ir Graikija būtų atsakingos už tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą remiantis to reglamento III skyriuje išdėstytais kriterijais, taip pat laikiną nuostatą, leidžiančią nukrypti nuo procedūros etapų, įskaitant terminus, nustatytų to reglamento 21, 22 ir 29 straipsniuose. Kitos Reglamento (ES) Nr. 604/2013 nuostatos, įskaitant Komisijos reglamente (EB) Nr. 1560/2003 (2) ir Komisijos įgyvendinimo reglamente (ES) Nr. 118/2014 (3) nustatytas įgyvendinimo taisykles, tebėra taikytinos, įskaitant juose išdėstytas taisykles dėl perkeliančiųjų valstybių narių pareigos padengti išlaidas, kurios būtinos siekiant perduoti prašytoją valstybei narei, į kurią perkeliama, ir dėl bendradarbiavimo perkeliant tarp valstybių narių, taip pat dėl informacijos perdavimo per elektroninių ryšių tinklą „DubliNet“.
               Be to, šiame sprendime numatyta nuostata, leidžianti nukrypti nuo nuostatos dėl tarptautinės apsaugos prašytojo sutikimo, kaip nurodyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 516/2014 (4) 7 straipsnio 2 dalyje;

               (19)

               perkėlimo Europos Sąjungoje priemonės neatleidžia valstybių narių nuo visapusiško Reglamento (ES) Nr. 604/2013 taikymo, įskaitant nuostatas, susijusias su šeimos susijungimu, specialia nelydimų nepilnamečių apsauga ir diskrecine išlyga humanitariniais pagrindais;

               (20)

               reikėjo nustatyti kriterijus, kuriais bus remiamasi sprendžiant, kuriuos ir kiek prašytojų perkelti iš Italijos ir iš Graikijos, nedarant poveikio nacionaliniu lygiu priimamiems sprendimams dėl prieglobsčio prašymų. Numatyta aiški ir veiksminga sistema, grindžiama vidutinės sprendimų, kuriais suteikiama tarptautinė apsauga ir kurie buvo priimti vykdant pirmosios instancijos procedūras, normos ribine verte Sąjungos lygmeniu, kaip nustatyta Eurostato, palyginti su bendru pirmosios instancijos sprendimų dėl prašymų suteikti prieglobstį ir tarptautinę apsaugą skaičiumi Sąjungos lygmeniu, remiantis turimais naujausiais statistiniais duomenimis. Viena vertus, nustačius tokią ribinę vertę turėtų būti didžiausiu įmanomu mastu užtikrinta, kad visi prašytojai, kuriems akivaizdžiai reikia tarptautinės apsaugos, galėtų visapusiškai ir greitai pradėti naudotis savo teisėmis į apsaugą valstybėje narėje, į kurią perkeliama. Kita vertus, tai didžiausiu įmanomu mastu užkirstų kelią prašytojų, dėl kurių prašymo veikiausiai bus priimtas neigiamas sprendimas, perkėlimui į kitą valstybę narę ir nepagrįstam jų buvimo Sąjungoje pratęsimui. Remiantis naujausiais turimais Eurostato ketvirčio duomenimis apie pirmosios instancijos sprendimus, priimant tokį sprendimą reikėtų taikyti 75 % ribinę vertę;

               (21)

               laikinosiomis priemonėmis siekiama sumažinti didelį spaudimą Italijos ir Graikijos prieglobsčio sistemoms, visų pirma perkeliant į kitas valstybes nares nemažas skaičius prašytojų, kuriems akivaizdžiai reikia tarptautinės apsaugos ir kurie į Italijos ar Graikijos teritoriją atvyko po šio sprendimo įsigaliojimo dienos. Remiantis bendru trečiųjų šalių piliečių, 2014 m. neteisėtai atvykusių į Italiją ar Graikiją, skaičiumi ir asmenų, kuriems akivaizdžiai reikia tarptautinės apsaugos, skaičiumi, nustatyta, kad iš Italijos ir iš Graikijos reikėtų perkelti iš viso 40 000 asmenų, kuriems akivaizdžiai reikia tarptautinės apsaugos. Tai sudaro maždaug 40 % visų 2014 m. neteisėtai į Italiją ar Graikiją atvykusių trečiųjų šalių piliečių, kuriems akivaizdžiai reikia tarptautinės apsaugos. Taigi pagal šiame sprendime siūlomą perkėlimo Europos Sąjungoje priemonę sąžiningai paskirstoma našta tiek Italijai ir Graikijai, tiek kitoms valstybėms narėms. Remiantis tais pačiais turimais bendrais 2014 m. ir 2015 m. pirmųjų keturių mėnesių Italijos ir Graikijos lyginamaisiais duomenimis, 60 % iš šių prašytojų turėtų būti perkelta iš Italijos, o 40 % – iš Graikijos;

               (22)

               2015 m. liepos 20 d., atsižvelgiant į konkrečią padėtį atskirose valstybėse narėse, bendru sutarimu buvo priimta Taryboje posėdžiavusių valstybių narių Vyriausybių atstovų rezoliucija dėl 40 000 asmenų, kuriems akivaizdžiai reikia tarptautinės apsaugos, perkėlimo iš Italijos ir iš Graikijos. Per daugiau nei dvejus metus turėtų būti perkelta 24 000 asmenų iš Italijos ir 16 000 asmenų iš Graikijos;

               (23)

               Reglamentu (ES) Nr. 516/2014 įsteigtas Prieglobsčio, migracijos ir integracijos fondas (PMIF) remia naštos pasidalijimo operacijas, dėl kurių susitarė valstybės narės, ir yra pasirengęs naujiems šios srities politikos pokyčiams. Reglamento (ES) Nr. 516/2014 7 straipsnio 2 dalyje nustatyta galimybė valstybėms narėms įgyvendinti veiksmus, susijusius su tarptautinės apsaugos prašytojų perkėlimu pagal nacionalines programas, o Reglamento (ES) Nr. 516/2014 18 straipsnyje nustatyta galimybė gauti vienkartinę 6 000 EUR išmoką už kiekvieną iš kitos valstybės narės perkeltą asmenį, kuriam suteikta tarptautinė apsauga;

               (24)

               siekiant įgyvendinti solidarumo ir teisingo atsakomybės pasidalijimo principą ir atsižvelgiant į tai, kad šiuo sprendimu toliau plėtojama šios srities politika, tikslinga užtikrinti, kad valstybės narės, pagal šį sprendimą iš Italijos ar Graikijos perkeliančios prašytojus, kuriems akivaizdžiai reikia tarptautinės apsaugos, už kiekvieną perkeltą asmenį gautų Reglamento (ES) Nr. 516/2014 18 straipsnyje numatytai vienkartinei išmokai prilygstančią sumą, t. y. 6 000 EUR, skiriamą pagal tą pačią tvarką. Taikoma ribota, laikina nuo Reglamento (ES) Nr. 516/2014 18 straipsnio nukrypti leidžianti nuostata, nes vienkartinė išmoka turėtų būti mokama už perkeltus prašytojus, o ne už asmenis, kuriems suteikta tarptautinė apsauga. Iš tiesų toks laikinas taikymo srities išplėtimas potencialių vienkartinės išmokos gavėjų atžvilgiu yra neatsiejama šiuo sprendimu nustatytos pagalbos nepaprastosios padėties atveju dalis;

               (25)

               būtina užtikrinti, kad būtų nustatyta spartaus perkėlimo Europos Sąjungoje procedūra ir kad įgyvendinant laikinąsias priemones valstybės narės užtikrintų glaudų tarpusavio administracinį bendradarbiavimą, o EASO teiktų operatyvinę paramą;

               (26)

               visais perkėlimo Europos Sąjungoje procedūros etapais iki prašytojo perkėlimo įgyvendinimo pabaigos turėtų būti atsižvelgta į nacionalinio saugumo ir viešosios tvarkos aspektus. Tais atvejais, kai valstybė narė turi pagrįstų priežasčių laikyti, kad prašytojas kelia pavojų jos nacionaliniam saugumui ar viešajai tvarkai, ji, užtikrindama visišką pagarbą prašytojo pagrindinėms teisėms, įskaitant atitinkamų taisyklių dėl duomenų apsaugos laikymąsi, turėtų apie tai informuoti kitas valstybes nares;

               (27)

               sprendžiant kuriuos iš prašytojų, kuriems akivaizdžiai reikia tarptautinės apsaugos, reikėtų perkelti iš Italijos ir iš Graikijos, pirmenybė turėtų būti teikiama pažeidžiamiems prašytojams, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2013/33/ES (5) 21 ir 22 straipsniuose. Šiuo atžvilgiu daugiausia dėmesio reikėtų skirti bet kuriems specialiesiems prašytojų poreikiams, įskaitant su sveikata susijusius poreikius. Visų pirma turėtų būti atsižvelgiama į vaiko interesus;

               (28)

               be to, siekiant nuspręsti, kuri konkreti valstybė narė turėtų būti valstybė narė, į kurią perkeliama, visų pirma reikėtų atsižvelgti į konkrečias atitinkamų prašytojų kvalifikacijas ir savybes, pavyzdžiui, į jų kalbų mokėjimą ir kitus individualius požymius, remiantis įrodytais šeimos, kultūriniais ar socialiniais ryšiais, kurie galėtų padėti jiems integruotis valstybėje narėje, į kurią perkeliama. Itin pažeidžiamų prašytojų atveju reikėtų atsižvelgti į valstybės narės, į kurią perkeliama, pajėgumus suteikti tiems prašytojams tinkamą paramą ir į būtinybę užtikrinti sąžiningą tų prašytojų paskirstymą valstybėms narėms. Valstybės narės, į kurias perkeliama, deramai laikydamosi nediskriminavimo principo, gali nurodyti savo pageidavimus dėl prašytojų, grindžiamus pirmiau pateikta informacija, kuria remdamosi Italija ir Graikija, pasikonsultavusios su EASO ir, jei taikytina, su ryšių palaikymo pareigūnais, gali sudaryti galimų prašytojų, kuriuos numatyta perkelti į tą valstybę narę, sąrašus;

               (29)

               valstybėms narėms paskyrus ryšių palaikymo pareigūnus į Italiją ir Graikiją turėtų būti sudarytos palankesnės sąlygos veiksmingam perkėlimo Europos Sąjungoje procedūros įgyvendinimui, įskaitant tinkamą prašytojų, kurie galėtų būti perkelti Europos Sąjungoje, identifikavimą, visų pirma atsižvelgiant į jų pažeidžiamumą ir kvalifikacijas. Tiek ryšių palaikymo pareigūnų skyrimo į Italiją ir į Graikiją, tiek jų užduočių vykdymo klausimais valstybė narė, į kurią perkeliama, ir Italija bei Graikija turėtų keistis visa atitinkama informacija ir toliau glaudžiai bendradarbiauti visos perkėlimo Europos Sąjungoje procedūros metu;

               (30)

               Reglamente (ES) Nr. 604/2013 nustatytos teisinės ir procedūrinės garantijos taikomos ir prašytojams, kuriems taikomas šis sprendimas. Be to, prašytojai turėtų būti informuojami apie šiame sprendime nustatytą perkėlimo Europos Sąjungoje procedūrą ir apie sprendimą dėl perkėlimo Europos Sąjungoje, kuris yra sprendimas dėl perdavimo, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 604/2013 26 straipsnyje. Atsižvelgiant į tai, kad pagal ES teisės aktus prašytojas neturi teisės pasirinkti už jo prašymo nagrinėjimą atsakingos valstybės narės, jam turėtų būti suteikta teisė į veiksmingą teisių gynimo priemonę, jei jis nesutinka su sprendimu dėl perkėlimo Europos Sąjungoje, kaip nustatyta Reglamente (ES) Nr. 604/2013, tik siekiant užtikrinti pagarbą jo pagrindinėms teisėms. Pagal to reglamento 27 straipsnį valstybės narės gali savo nacionalinėje teisėje nustatyti, kad apeliacija dėl sprendimo dėl perkėlimo automatiškai nesustabdomas prašytojo perkėlimas, bet kad atitinkamas asmuo turi galimybę prašyti sprendimo dėl perkėlimo įgyvendinimo sustabdymo, kol nėra priimtas sprendimas dėl jo apeliacijos;

               (31)

               iki ir po perdavimo valstybėms narėms, į kurias perkeliama, užtikrinamos prašytojų teisės ir garantijos, nustatytos Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2013/32/ES (6) ir Direktyvoje 2013/33/ES, įskaitant tai, kiek tai susiję su specialiais priėmimo ir procedūriniais poreikiais. Be to, prašytojams, kuriems taikomas šis sprendimas, toliau taikomas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 603/2013 (7);

               (32)

               reikėtų imtis priemonių, kad būtų išvengta vėlesnio Europos Sąjungoje perkeltųjų asmenų judėjimo iš valstybės narės, į kurią perkeliama, į kitas valstybes nares, nes tai trukdytų veiksmingai taikyti šį sprendimą. Visų pirma prašytojai turėtų būti informuoti apie tolesnio neteisėto judėjimo į kitas valstybes nares pasekmes ir apie tai, kad jei valstybė narė, į kurią perkeliama, suteikia jiems tarptautinę apsaugą, jie iš esmės teisę į su tarptautine apsauga susijusias teises turi tik toje valstybėje narėje;

               (33)

               be to, atsižvelgiant į Direktyvoje 2013/33/ES nustatytus tikslus, priėmimo sąlygų valstybėse narėse suderinimas turėtų padėti apriboti tarptautinės apsaugos prašytojų vėlesnį judėjimą dėl jų priėmimo sąlygų įvairovės daromos įtakos. Siekiant to paties tikslo, valstybės narės turėtų apsvarstyti galimybę nustatyti ataskaitų teikimo pareigas ir tarptautinės apsaugos prašytojams sudaryti materialines priėmimo sąlygas, kurios apimtų apgyvendinimą, aprūpinimą maistu ir drabužiais tik natūra, taip pat prireikus užtikrinti, kad prašytojai būtų tiesiogiai perduoti valstybei narei, į kurią perkeliama. Panašiai tarptautinės apsaugos prašymų nagrinėjimo laikotarpiu, kaip nustatyta prieglobsčio prašymo srities ir Šengeno acquis, išskyrus rimtas humanitarines priežastis, valstybės narės neturėtų suteikti prašytojams nacionalinių kelionės dokumentų ir neteikti jiems jokių kitų paskatų, pavyzdžiui, finansinių paskatų, kuriomis galėtų būti sudarytos palankesnės sąlygos jų neteisėtam judėjimui į kitas valstybes nares. Neteisėto judėjimo į kitas valstybes nares atveju prašytojai turėtų būti parsiunčiami atgal į valstybę narę, į kurią perkeliama, pagal Reglamente (ES) Nr. 604/2013 nustatytas taisykles;

               (34)

               siekiant išvengti asmenų, kuriems suteikta tarptautinė apsauga, vėlesnio judėjimo valstybės narės taip pat turėtų informuoti tuos asmenis apie sąlygas, kurių laikydamiesi jie gali teisėtai atvykti į kitą valstybę narę ir joje būti, ir turėtų galėti nustatyti ataskaitų teikimo pareigas. Vadovaudamosi Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/115/EB (8), valstybės narės turėtų reikalauti, kad asmuo, kuriam suteikta tarptautinė apsauga ir kuris neteisėtai būna jų teritorijoje, nedelsiant vyktų atgal į valstybę narę, į kurią perkeliama. Tuo atveju, jei asmuo atsisako grįžti savanoriškai, turėtų būti užtikrintas priverstinis grąžinimas į valstybę narę, į kurią perkeliama.
               Be to, jei tai numatyta nacionalinėje teisėje, priverstinio grąžinimo į valstybę narę, į kurią perkeliama, atveju valstybė narė, kuri užtikrino priverstinio grąžinimo vykdymą, gali nuspręsti nustatyti nacionalinį atvykimo draudimą, pagal kurį asmeniui, kuriam suteikta tarptautinė apsauga, tam tikrą laiką bus uždrausta vėl atvykti į tos konkrečios valstybės narės teritoriją;

               (35)

               kadangi šio sprendimo tikslas yra spręsti nepaprastosios padėties problemą ir remti Italijos ir Graikijos pastangas sustiprinti jų prieglobsčio sistemas, juo turėtų būti leista šioms valstybėms, padedant Komisijai, sudaryti dvišalius susitarimus su Islandija, Lichtenšteinu, Norvegija ir Šveicarija dėl asmenų, patenkančių į šio sprendimo taikymo sritį, perkėlimo. Tokiuose susitarimuose taip pat turėtų atsispindėti svarbiausi šio sprendimo aspektai, visų pirma susiję su perkėlimo Europos Sąjungoje procedūra ir prašytojų teisėmis ir pareigomis, taip pat susiję su Reglamentu (ES) Nr. 604/2013;

               (36)

               speciali parama Italijai ir Graikijai pagal perkėlimo Europos Sąjungoje programą turėtų būti papildyta papildomomis priemonėmis, pradedant nuo trečiųjų valstybių piliečių atvykimo į Italijos ar į Graikijos teritoriją ir baigiant visų taikomų procedūrų užbaigimu, EASO ir kitoms atitinkamoms agentūroms, pavyzdžiui, Frontex koordinuojant trečiųjų valstybių piliečių, neturinčių teisės likti toje teritorijoje, grąžinimą, laikantis Direktyvos 2008/115/EB;

               (37)

               kadangi šio sprendimo tikslų valstybės narės negali deramai pasiekti, o dėl siūlomo veiksmo masto ir poveikio, tų tikslų būtų geriau siekti Sąjungos lygiu, laikydamasi Europos Sąjungos sutarties (ESS) 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šiuo sprendimu neviršijama to, kas būtina nurodytiems tikslams pasiekti;

               (38)

               šiuo sprendimu gerbiamos pagrindinės teisės ir laikomasi principų, kurie pripažinti Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje;

               (39)

               pagal prie ESS ir SESV pridėto Protokolo Nr. 21 dėl Jungtinės Karalystės ir Airijos pozicijos dėl laisvės, saugumo ir teisingumo erdvės 1 ir 2 straipsnius ir nedarant poveikio to protokolo 4 straipsniui šios valstybės narės nedalyvauja priimant šį sprendimą ir jis nėra joms privalomas ar taikomas;

               (40)

               pagal prie ESS ir SESV pridėto Protokolo Nr. 22 dėl Danijos pozicijos 1 ir 2 straipsnius Danija nedalyvauja priimant šį sprendimą ir jis nėra jai privalomas ar taikomas;

               (41)

               atsižvelgiant į būtinybę kuo skubiau spręsti šį klausimą, šis sprendimas turėtų įsigalioti kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Dalykas
   Šiuo sprendimu Italijos ir Graikijos labui nustatomos laikinosios tarptautinės apsaugos srities priemonės siekiant padėti joms geriau susidoroti su nepaprastąja padėtimi, susidariusia dėl staigaus trečiųjų šalių piliečių antplūdžio į tas valstybes nares.
   2 straipsnis
   Apibrėžtys
   Šiame sprendime vartojamų terminų apibrėžtys:
   a)   tarptautinės apsaugos prašymas– tarptautinės apsaugos prašymas, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2011/95/ES (9) 2 straipsnio h punkte;
   b)   prašytojas– tarptautinės apsaugos pasiprašęs trečiosios šalies pilietis arba asmuo be pilietybės, dėl kurio dar nėra priimtas galutinis sprendimas;
   c)   tarptautinė apsauga– pabėgėlio statusas ir papildomos apsaugos statusas, kaip apibrėžta atitinkamai Direktyvos 2011/95/ES 2 straipsnio e ir g punktuose;
   d)   šeimos nariai– šeimos nariai, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 604/2013 2 straipsnio g punkte;
   e)   perkėlimas Europos Sąjungoje– prašytojo perkėlimas iš valstybės narės, kuri pagal Reglamento (ES) Nr. 604/2013 III skyriuje išdėstytus kriterijus yra laikoma valstybe nare, atsakinga už jo tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą, teritorijos į valstybės narės, į kurią perkeliama, teritoriją;
   f)   valstybė narė, į kurią perkeliama– valstybė narė, kuri prašytoją perkėlus į jos teritoriją tampa atsakinga už jo tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą pagal Reglamentą (ES) Nr. 604/2013.
   3 straipsnis
   Taikymo sritis
   1.   Pagal šį sprendimą perkėlimas Europos Sąjungoje vykdomas tik to prašytojo, kuris savo tarptautinės apsaugos prašymą pateikė Italijoje ar Graikijoje ir kurio atžvilgiu antraip tos šalys būtų buvusios atsakingos valstybės narės pagal atsakingos valstybės narės nustatymo kriterijus, išdėstytus Reglamento (ES) Nr. 604/2013 III skyriuje, atžvilgiu.
   2.   Perkėlimas Europos Sąjungoje pagal šį sprendimą taikomas tik prašytojui, turinčiam pilietybę tos šalies, kurios piliečių tarptautinės apsaugos prašymų, patenkintų pagal pirmosios instancijos procedūrą, kaip nustatyta Direktyvos 2013/32/ES III skyriuje, dalis, remiantis Sąjungos vidurkiu, nustatytu pagal paskutinius atnaujintus turimus Eurostato kas ketvirtį teikiamus duomenis, yra 75 % arba daugiau. Asmenų be pilietybės atveju atsižvelgiama į ankstesnės gyvenamosios vietos šalį. Į kas ketvirtį teikiamus atnaujinimus atsižvelgiama tik prašytojų, kurie dar nebuvo identifikuoti kaip prašytojai, kurie galėtų būti perkelti Europos Sąjungoje pagal šio sprendimo 5 straipsnio 3 dalį, atžvilgiu.
   4 straipsnis
   Prašytojų perkėlimas į valstybes nares
   Atsižvelgiant į valstybių narių susitarimą, pasiektą priėmus 2015 m. liepos 20 d. Taryboje posėdžiavusių valstybių narių Vyriausybių atstovų rezoliuciją dėl 40 000 asmenų, kuriems akivaizdžiai reikalinga tarptautinė apsauga, perkėlimo iš Italijos ir iš Graikijos:

               a)

               iš Italijos į kitų valstybių narių teritorijas perkeliama 24 000 prašytojų;

               b)

               iš Graikijos į kitų valstybių narių teritorijas perkeliama 16 000 prašytojų.

         5 straipsnis
   Perkėlimo Europos Sąjungoje procedūra
   1.   Siekdama administracinio bendradarbiavimo, būtino šiam sprendimui įgyvendinti, kiekviena valstybė narė paskiria nacionalinį kontaktinį centrą ir perduoda jo kontaktus kitoms valstybėms narėms ir EASO. Bendradarbiaudamos su EASO ir kitomis atitinkamomis agentūromis valstybės narės imasi visų priemonių, būtinų tiesioginiam bendradarbiavimui užmegzti ir kompetentingų institucijų tarpusavio keitimuisi informacija užtikrinti, įskaitant informaciją apie priežastis, kaip nurodyta 7 dalyje.
   2.   Valstybės narės reguliariai ir bent kas tris mėnesius nurodo prašytojų, kurie gali būti greitai perkelti į jų teritoriją, skaičių ir bet kokią kitą aktualią informaciją.
   3.   Remdamosi šia informacija Italija ir Graikija, padedamos EASO ir prireikus šio straipsnio 8 dalyje nurodytų valstybių narių ryšių palaikymo pareigūnų, nustato atskirus prašytojus, kurie galėtų būti perkelti į kitas valstybes nares, ir tų valstybių narių kontaktiniams centrams kuo greičiau pateikia visą aktualią informaciją. Šiuo tikslu pirmenybė turi būti teikiama pažeidžiamiems prašytojams, kaip apibrėžta Direktyvos 2013/33/ES 21 ir 22 straipsniuose.
   4.   Gavusios valstybės narės, į kurią perkeliama, pritarimą, Italija ir Graikija, pasikonsultavusios su EASO, kuo skubiau priima sprendimą perkelti kiekvieną iš nustatytų prašytojų į konkrečią valstybę narę, į kurią perkeliama, ir informuoja prašytoją pagal 6 straipsnio 4 dalį. Valstybė narė, į kurią perkeliama, gali nuspręsti nepatvirtinti prašytojo perkėlimo Europos Sąjungoje tik tuo atveju, jei esama pagrįstų priežasčių, kaip nurodyta šio straipsnio 7 dalyje.
   5.   Prašytojai, kurių pirštų atspaudų reikalaujama pagal Reglamento (ES) Nr. 603/2013 9 straipsnyje išdėstytus reikalavimus, gali būti siūlomi perkelti Europos Sąjungoje tik tuo atveju, jei jų pirštų atspaudai buvo paimti ir perduoti Eurodac centrinei sistemai pagal tą reglamentą.
   6.   Prašytojo perkėlimas į valstybės narės, į kurią perkeliama, teritoriją vykdomas kuo skubiau po pranešimo atitinkamam asmeniui apie sprendimą dėl perkėlimo, kaip nurodyta 6 straipsnio 4 dalyje, dienos. Italija ir Graikija informuoja valstybę narę, į kurią perkeliama, apie perkėlimo datą ir laiką, taip pat perduoda jai visą kitą susijusią informaciją.
   7.   Valstybės narės pasilieka teisę atsisakyti perkelti prašytoją Europos Sąjungoje tik tuo atveju, jei esama pagrįstų priežasčių manyti, kad jis gali kelti pavojų jų nacionaliniam saugumui arba viešajai tvarkai, arba jeigu esama rimtų priežasčių taikyti Direktyvos 2011/95/ES 12 ir 17 straipsniuose išdėstytas statuso nesuteikimo nuostatas.
   8.   Kad įgyvendintų visus šiame straipsnyje nustatytos perkėlimo Europos Sąjungoje procedūros aspektus, valstybės narės, pasikeitusios visa atitinkama informacija, gali nuspręsti paskirti į Italiją ir į Graikiją ryšių palaikymo pareigūnus.
   9.   Laikantis ES acquis, valstybės narės visiškai įgyvendina savo įsipareigojimus. Atitinkamai, Italija ir Graikija užtikrina tapatybės nustatymą, registraciją ir pirštų atspaudų ėmimą perkėlimo Europos Sąjungoje procedūros metu ir suteikia reikiamą įrangą. Prašytojai, kurie išsisukinėja nuo perkėlimo Europos Sąjungoje procedūros, neperkeliami Europos Sąjungoje.
   10.   Šiame straipsnyje nustatyta perkėlimo Europos Sąjungoje procedūra užbaigiama kuo greičiau ir ne vėliau kaip per du mėnesius nuo valstybės narės, į kurią perkeliama, nurodymo pateikimo, kaip nurodyta 2 dalyje, išskyrus atvejus, kai 4 dalyje nurodytas valstybės narės, į kurią perkeliama, pritarimas pateikiamas likus mažiau nei dviem savaitėms iki šio dviejų mėnesių laikotarpio pabaigos. Tokiu atveju perkėlimo Europos Sąjungoje procedūros terminas gali būti pratęstas ne ilgesniu kaip dar dviejų savaičių laikotarpiu. Be to, šis terminas atitinkamais atvejais taip pat gali būti pratęstas dar keturioms savaitėmis, jeigu Italija arba Graikija pagrindžia objektyvias praktines kliūtis, dėl kurių neįmanoma atlikti perkėlimo.
   Jei perkėlimo Europos Sąjungoje procedūra neužbaigiama per šiuos terminus ir išskyrus atvejus, kai Italija ir Graikija susitaria su valstybe nare, į kurią perkeliama, dėl pagrįsto termino pratęsimo, Italija ir Graikija išlieka atsakingos už tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą pagal Reglamentą (ES) Nr. 604/2013.
   11.   Perkėlus prašytoją Europos Sąjungoje, valstybė narė, į kurią perkeliama, paima prašytojo pirštų atspaudus ir perduoda juos Eurodac centrinei sistemai pagal Reglamento (ES) Nr. 603/2013 9 straipsnį ir atnaujina duomenų rinkinius pagal to reglamento 10 straipsnį, taip pat prireikus pagal 18 straipsnį.
   6 straipsnis
   Tarptautinės apsaugos prašytojų, kuriems taikomas šis sprendimas, teisės ir pareigos
   1.   Įgyvendindamos šį sprendimą valstybės narės pirmiausia atsižvelgia į vaiko interesus.
   2.   Valstybės narės užtikrina, kad šeimos nariai, kuriems taikomas šis sprendimas, būtų perkelti į tos pačios valstybės narės teritoriją.
   3.   Iki sprendimo perkelti prašytoją Europos Sąjungoje priėmimo Italija ir Graikija informuoja prašytoją kalba, kurią jis supranta arba, kaip pagrįstai manoma, turėtų suprasti, apie perkėlimo Europos Sąjungoje procedūrą, kaip nustatyta šiame sprendime.
   4.   Priėmus sprendimą perkelti prašytoją Europos Sąjungoje, tačiau dar neprasidėjus faktiniam perkėlimui Europos Sąjungoje, Italija ir Graikija raštu praneša atitinkamam asmeniui apie sprendimą perkelti Europos Sąjungoje. Tame sprendime nurodoma valstybė narė, į kurią perkeliama.
   5.   Tarptautinės apsaugos prašytojas arba asmuo, kuriam suteikiama tarptautinė apsauga, kuris atvyksta į kitos valstybės narės, nei valstybė narė, į kurią perkeliama, teritoriją neįvykdęs buvimo toje kitoje valstybėje narėje sąlygų, privalo nedelsdamas grįžti. Valstybė narė, į kurią perkeliama, tą asmenį vėl priima.
   7 straipsnis
   Operatyvinė parama Italijai ir Graikijai
   1.   Siekiant padėti Italijai ir Graikijai geriau spręsti dėl išimtinio spaudimo jų prieglobsčio ir migracijos sistemoms, kurį sudaro šiuo metu padidėjęs migracijos spaudimas prie jų išorės sienų, kylančias problemas, valstybės narės didina savo operatyvinę paramą bendradarbiaujant su Italija ir Graikija tarptautinės apsaugos srityje vykdant atitinkamą EASO, Frontex ir kitų atitinkamų agentūrų koordinuojamą veiklą, visų pirma prireikus skiriant nacionalinių ekspertų šiai paramos veiklai:

               a)

               į Italiją ir Graikiją atvykstančių trečiųjų šalių piliečių patikrinimas, įskaitant aiškų jų tapatybės nustatymą, pirštų atspaudų ėmimą ir registravimą bei prireikus tarptautinės apsaugos prašymų registravimą ir, Italijos ar Graikijos prašymu, pirminį tvarkymą;

               b)

               informacijos ir specialios pagalbos, kurios gali prireikti, teikimas prašytojams ar potencialiems prašytojams, kuriems galėtų būti taikomas perkėlimas Europos Sąjungoje pagal šį sprendimą;

               c)

               pasirengimas trečiųjų šalių piliečių, kurie nepateikė tarptautinės apsaugos prašymo arba kurių teisė likti teritorijoje nustojo galioti, grąžinimo operacijoms ir jų organizavimas.

         2.   Be pagal 1 dalį teikiamos paramos ir siekiant sudaryti palankesnes sąlygas visiems perkėlimo Europos Sąjungoje procedūros veiksmams įgyvendinti, speciali parama prireikus teikiama Italijai ir Graikijai vykdant atitinkamą EASO, Frontex ir kitų atitinkamų agentūrų koordinuojamą veiklą.
   8 straipsnis
   Papildomos priemonės, kurių turi imtis Italija ir Graikija
   1.   Ir Italija, ir Graikija 2015 m. rugsėjo 16 d. pateikia Komisijai veiksmų planą, kuriame nustatomos atitinkamos prieglobsčio, pirminio priėmimo ir grąžinimo srities priemonės, kuriomis didinami šių sričių jų sistemų pajėgumai, kokybė ir veiksmingumas, taip pat priemonės tinkamam šio sprendimo įgyvendinimui užtikrinti. Italija ir Graikija visapusiškai įgyvendina šį veiksmų planą.
   2.   Jei Italija ar Graikija nesilaiko šio straipsnio 1 dalyje nurodytų pareigų, Komisija, suteikusi atitinkamai valstybei galimybę išdėstyti savo požiūrį, gali nuspręsti ne ilgiau nei trims mėnesiams sustabdyti šio sprendimo taikymą tai valstybei narei. Komisija gali nuspręsti vieną kartą pratęsti sustabdymą ne ilgiau nei trims mėnesiams. Toks sustabdymas nedaro poveikio prašytojų perdavimams, kuriuos numatoma vykdyti gavus valstybės narės, į kurią perkeliama, pritarimą pagal 5 straipsnio 4 dalį.
   9 straipsnis
   Tolesnės nepaprastosios padėtys
   Jei valstybėje narėje dėl staigaus trečiųjų šalių piliečių antplūdžio susidarytų nepaprastoji padėtis, Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu ir pasikonsultavusi su Europos Parlamentu, gali patvirtinti laikinąsias priemones tos valstybės narės labui pagal SESV 78 straipsnio 3 dalį. Tokios priemonės prireikus gali apimti tos valstybės narės dalyvavimo vykdant perkėlimą Europos Sąjungoje, kaip numatyta šiame sprendime, sustabdymą, taip pat galimas kompensavimo priemones Italijai ir Graikijai.
   10 straipsnis
   Finansinė parama
   Valstybė narė, į kurią perkeliama, už kiekvieną Europos Sąjungoje perkeltą asmenį pagal šį sprendimą gauna vienkartinę 6 000 EUR išmoką. Ši finansinė parama įgyvendinama pagal Reglamento (ES) Nr. 516/2014 18 straipsnyje nustatytą tvarką.
   11 straipsnis
   Bendradarbiavimas su asocijuotosiomis valstybėmis
   Padedant Komisijai, gali būti sudaryti Italijos dvišaliai susitarimai atitinkamai su Islandija, Lichtenšteinu, Norvegija ir Šveicarija ir Graikijos dvišaliai susitarimai atitinkamai su Islandija, Lichtenšteinu, Norvegija ir Šveicarija dėl prašytojų perkėlimo iš Italijos ir iš Graikijos teritorijos į pastarųjų valstybių teritoriją. Tokiuose susitarimuose deramai atsižvelgiama į pagrindinius šio sprendimo aspektus, visų pirma susijusius su perkėlimo Europos Sąjungoje procedūra ir prašytojų teisėmis bei pareigomis.
   12 straipsnis
   Ataskaitų teikimas
   Remdamasi valstybių narių ir atitinkamų agentūrų pateikta informacija Komisija kas šešis mėnesius teikia Tarybai šio sprendimo įgyvendinimo ataskaitas.
   Remdamasi Italijos ir Graikijos suteikta informacija Komisija kas šešis mėnesius teikia Tarybai 8 straipsnyje nurodytų veiksmų planų įgyvendinimo ataskaitas.
   13 straipsnis
   Įsigaliojimas
   1.   Šis sprendimas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   2.   Jis taikomas iki 2017 m. rugsėjo 17 d.
   3.   Jis taikomas asmenims, atvykstantiems į Italijos ar Graikijos teritoriją nuo 2015 m. rugsėjo 16 d. iki 2017 m. rugsėjo 17 d., ir prašytojams, atvykusiems į tų valstybių narių teritoriją nuo 2015 m. rugpjūčio 15 d.

      Priimta Briuselyje 2015 m. rugsėjo 14 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         J. ASSELBORN

      (1)  2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 604/2013, kuriuo išdėstomi valstybės narės, atsakingos už trečiosios šalies piliečio arba asmens be pilietybės vienoje iš valstybių narių pateikto tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą, nustatymo kriterijai ir mechanizmai (OL L 180, 2013 6 29, p. 31).

      (2)  2003 m. rugsėjo 2 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1560/2003, nustatantis išsamias Tarybos reglamento (EB) Nr. 343/2003, nustatančio valstybės narės, atsakingos už trečiosios šalies piliečio vienoje iš valstybių narių pateikto prieglobsčio prašymo nagrinėjimą, nustatymo kriterijus ir mechanizmus, taikymo taisykles (OL L 222, 2003 9 5, p. 3).

      (3)  2014 m. sausio 30 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 118/2014, kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (EB) Nr. 1560/2003, nustatantis išsamias Tarybos reglamento (EB) Nr. 343/2003, nustatančio valstybės narės, atsakingos už trečiosios šalies piliečio vienoje iš valstybių narių pateikto prieglobsčio prašymo nagrinėjimą, nustatymo kriterijus ir mechanizmus, taikymo taisykles (OL L 39, 2014 2 8, p. 1).

      (4)  2014 m. balandžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 516/2014, kuriuo įsteigiamas Prieglobsčio, migracijos ir integracijos fondas ir iš dalies keičiamas Tarybos sprendimas 2008/381/EB ir panaikinami Europos Parlamento ir Tarybos sprendimai Nr. 573/2007/EB ir Nr. 575/2007/EB bei Tarybos sprendimas 2007/435/EB (OL L 150, 2014 5 20, p. 168).

      (5)  2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2013/33/ES, kuria nustatomos normos dėl tarptautinės apsaugos prašytojų priėmimo (OL L 180, 2013 6 29, p. 96).

      (6)  2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2013/32/ES dėl tarptautinės apsaugos suteikimo ir panaikinimo bendros tvarkos (OL L 180, 2013 6 29, p. 60).

      (7)  2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 603/2013 dėl Eurodac sistemos pirštų atspaudams lyginti sukūrimo siekiant veiksmingai taikyti Reglamentą (ES) Nr. 604/2013, kuriuo išdėstomi valstybės narės, atsakingos už trečiosios šalies piliečio arba asmens be pilietybės vienoje iš valstybių narių pateikto tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą, nustatymo kriterijai ir mechanizmai, ir dėl valstybių narių teisėsaugos institucijų bei Europolo teisėsaugos tikslais teikiamų prašymų palyginti duomenis su Eurodac sistemos duomenimis ir kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 1077/2011, kuriuo įsteigiama Europos didelės apimties IT sistemų laisvės, saugumo ir teisingumo erdvėje operacijų valdymo agentūra (OL L 180, 2013 6 29, p. 1).

      (8)  2008 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/115/EB dėl bendrų nelegaliai esančių trečiųjų šalių piliečių grąžinimo standartų ir tvarkos valstybėse narėse (OL L 348, 2008 12 24, p. 98).

      (9)  2011 m. gruodžio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2011/95/ES dėl trečiųjų šalių piliečių ar asmenų be pilietybės priskyrimo prie tarptautinės apsaugos gavėjų, vienodo statuso pabėgėliams arba papildomą apsaugą galintiems gauti asmenims ir suteikiamos apsaugos pobūdžio reikalavimų (OL L 337, 2011 12 20, p. 9).


title: 2010 m. lapkričio 29 d. Tarybos sprendimas dėl protokolo, kuriuo nustatomos Europos bendrijos ir Komorų Sąjungos žuvininkystės sektoriaus partnerystės susitarime numatytos žvejybos galimybės ir finansinis įnašas, pasirašymo ir laikino taikymo

text:
18.12.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 335/1

         TARYBOS SPRENDIMAS
   2010 m. lapkričio 29 d.
   dėl protokolo, kuriuo nustatomos Europos bendrijos ir Komorų Sąjungos žuvininkystės sektoriaus partnerystės susitarime numatytos žvejybos galimybės ir finansinis įnašas, pasirašymo ir laikino taikymo
   (2010/783/ES)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 43 straipsnį kartu su 218 straipsnio 5 dalimi,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
   kadangi:

               (1)

               2006 m. spalio 5 d. Taryba priėmė Reglamentą (EB) Nr. 1563/2006 dėl Europos bendrijos ir Komorų Sąjungos žuvininkystės sektoriaus partnerystės susitarimo sudarymo (1).

               (2)

               Prie minėto susitarimo pridėto protokolo galiojimas baigiasi 2010 m. gruodžio 31 d.

               (3)

               Europos Sąjunga derėjosi su Komorų Sąjunga (toliau – Komorai) dėl naujo protokolo, kuriuo ES laivams suteikiamos žvejybos galimybės vandenyse, į kuriuos Komorai turi suverenias teises arba kurie priklauso jų jurisdikcijai žuvininkystės srityje. Siekiant užtikrinti ES laivų žvejybos veiklos tęstinumą, naujo protokolo 13 straipsnyje numatytas jo laikinas taikymas.

               (4)

               Pasibaigus deryboms, 2010 m. gegužės 21 d. naujas protokolas buvo parafuotas, o 2010 m. rugsėjo 16 d. pasikeitimu laiškais – iš dalies pakeistas.

               (5)

               Reikėtų pasirašyti naują protokolą ir jį laikinai taikyti, kol bus užbaigtos jo sudarymui reikalingos procedūros,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Protokolo, kuriuo nustatomos Europos bendrijos ir Komorų Sąjungos žuvininkystės sektoriaus partnerystės susitarime numatytos žvejybos galimybės ir finansinis įnašas, pasirašymas patvirtinamas Europos Sąjungos vardu, su sąlyga, kad jis bus sudarytas.
   Protokolo tekstas pridedamas prie šio sprendimo.
   2 straipsnis
   Tarybos pirmininkas įgaliojamas paskirti asmenį (-is), įgaliotą (-us) pasirašyti protokolą Europos Sąjungos vardu, su sąlyga, kad jis bus sudarytas.
   3 straipsnis
   Protokolas pagal jo 13 straipsnį yra taikomas laikinai, kol bus užbaigtos jo sudarymui reikalingos procedūros.
   4 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

      Priimta Briuselyje 2010 m. lapkričio 29 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         K. PEETERS

      (1)  OL L 290, 2006 10 20, p. 6.
    ---documentbreak---

               18.12.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 335/3

         PROTOKOLAS,
   kuriuo nustatomos Europos bendrijos ir Komorų Sąjungos žuvininkystės sektoriaus partnerystės susitarime numatytos žvejybos galimybės ir finansinis įnašas
   1 straipsnis
   Taikymo laikotarpis ir žvejybos galimybės
   1.   Europos Sąjungos laivams 3 metų laikotarpiui pagal žuvininkystės sektoriaus partnerystės susitarimo 5 straipsnį suteiktos žvejybos galimybės nustatomos taip:

               —

               tunų žvejybos seineriai: 45 laivai

               —

               dreifinėmis ūdomis žvejojantys laivai: 25 laivai.

         2.   1 dalis yra taikoma, atsižvelgiant į šio protokolo 5, 6, 8 ir 9 straipsnių nuostatas.
   2 straipsnis
   Finansinis įnašas ir mokėjimo tvarka
   1.   Žuvininkystės sektoriaus partnerystės susitarimo 7 straipsnyje nustatytas finansinis įnašas 1 straipsnyje nurodytam laikotarpiui yra 1 845 750 EUR.
   2.   Finansinis įnašas apima:

               a)

               315 250 EUR metinę sumą už galimybę žvejoti Komorų IEZ, atitinkančią 4 850 t metinį orientacinį kiekį; ir

               b)

               300 000 EUR metinę specialią sumą, skirtą Komorų žuvininkystės sektoriaus politikai remti ir įgyvendinti.

         3.   1 dalis yra taikoma, atsižvelgiant į šio protokolo 3, 4, 5 ir 6 straipsnių ir susitarimo 12 ir 13 straipsnių nuostatas.
   4.   1 dalyje numatytą metinį įnašą Europos Sąjunga moka po 615 250 EUR per metus šio protokolo taikymo laikotarpiu, tai atitinka 2 dalies a ir b punktuose numatytų metinių įnašų sumą.
   5.   Jei Europos Sąjungos laivų Komorų vandenyse sužvejotas bendras kiekis viršija 4 850 t kiekį per metus, visas metinis finansinis įnašas yra didinamas 65 EUR už kiekvieną papildomą sužvejotą toną. Tačiau metinis Europos Sąjungos mokamo finansinio įnašo dydis negali būti daugiau nei dvigubai didesnis už 2 dalies a punkte nurodytą sumą (630 500 EUR). Jei Europos Sąjungos laivų sužvejotas bendras kiekis viršija kiekį, atitinkantį dvigubą bendrą metinę sumą, suma, mokėtina už kiekį, kuriuo viršijama ši riba, išmokama kitais metais.
   6.   Pirmaisiais metais mokėjimas atliekamas ne vėliau kaip praėjus 30 dienų po protokolo įsigaliojimo, o vėlesniais metais – ne vėliau kaip protokolo įsigaliojimo datą.
   7.   2 dalies a punkte numatyto finansinio įnašo paskirstymas yra išskirtinė Komorų valdžios institucijų kompetencija.
   8.   Visas šio protokolo 2 straipsnio 2 dalyje nurodytas finansinis įnašas yra pervedamas į valstybinio iždo sąskaitą Komorų centriniame banke.
   9.   Iš šios sąskaitos 2 straipsnio b punkte numatyta finansinio įnašo dalis bus pervesta į centriniame banke Žuvininkystės ministerijos atidarytą sąskaitą TR 5006.
   3 straipsnis
   Atsakingos ir tausios žuvininkystės skatinimas Komorų vandenyse
   1.   Ne vėliau kaip praėjus trims mėnesiams po šio protokolo įsigaliojimo, žuvininkystės sektoriaus partnerystės susitarimo 9 straipsnyje numatytame Jungtiniame komitete šalys susitaria dėl daugiametės sektoriaus programos ir jos taikymo taisyklių, ypač dėl:

               —

               metinių ir daugiamečių gairių, kuriomis remiantis bus naudojamas 2 straipsnio 2 dalies b punkte numatytas finansinis įnašas,

               —

               metinių ir daugiamečių tikslų, kuriuos įgyvendinant palaipsniui būtų įdiegta tausi ir atsakinga žuvininkystė, atsižvelgiant į Komorų nacionalinės žuvininkystės ir kitų sričių politikos, susijusios arba įtakojančios tausios ir atsakingos žuvininkystės įdiegimą, prioritetus,

               —

               kasmetinio rezultatų vertinimo kriterijų ir tvarkos.

         2.   Visus daugiametės sektoriaus programos pakeitimus šalys turi patvirtinti jungtiniame komitete.
   3.   Kiekvienais metais Komorai nusprendžia, ar prie 2 straipsnio 2 dalies b punkte numatyto finansinio įnašo reikia skirti papildomą sumą daugiametei sektoriaus programai įgyvendinti. Apie tokį skyrimą pranešama Europos Sąjungai.
   4.   Atsižvelgiant į daugiametės sektoriaus programos rezultatus, Europos Komisija pasilieka teisę, abiems šalims pasikonsultavus jungtiniame komitete, sumažinti protokolo 2 straipsnio 2 dalies b punkte numatyto finansinio įnašo dalį, kad programai įgyvendinti skirta suma atitiktų rezultatus.
   4 straipsnis
   Mokslinis bendradarbiavimas siekiant atsakingos žuvininkystės
   1.   Šalys įsipareigoja skatinti atsakingą žuvininkystę Komorų vandenyse, remdamosi tuose vandenyse žvejojančių įvairių laivynų laivų nediskriminavimo principu.
   2.   Šio protokolo galiojimo laikotarpiu Europos Sąjunga ir Komorų Sąjunga stengiasi stebėti žuvininkystės išteklių būklę Komorų žvejybos zonoje.
   3.   Abi šalys laikosi Indijos vandenyno tunų komisijos (IVTK) rekomendacijų ir įsipareigoja skatinti bendradarbiavimą paregionio lygmeniu, siekdamos atsakingo žvejybos rajonų valdymo.
   4.   Pagal susitarimo 4 straipsnį, remdamosi IVTK priimtomis rekomendacijomis ir rezoliucijomis ir atsižvelgdamos į geriausias turimas mokslines išvadas, šalys tariasi susitarimo 9 straipsnyje numatyto Jungtinio komiteto posėdyje ir atitinkamais atvejais po mokslinio pasitarimo ir bendru sutarimu priima žuvininkystės išteklių, turinčių įtakos Europos Sąjungos laivų veiklai, tausaus naudojimo priemones.
   5 straipsnis
   Žvejybos galimybių pakoregavimas bendru sutarimu
   1 straipsnyje numatytos žvejybos galimybės gali būti koreguojamos bendru sutarimu, jei IVTK rekomendacijose ir rezoliucijose patvirtinama, kad po tokio koregavimo ir toliau bus užtikrintas tausus Komorų žuvininkystės išteklių valdymas. Tokiu atveju, proporcingai ir pro rata temporis pakoreguojamas 2 straipsnio 2 dalies a punkte numatytas finansinis įnašas. Tačiau bendra Europos Sąjungos mokamo finansinio įnašo suma negali viršyti 2 straipsnio 2 dalies a punkte nurodytos sumos daugiau nei dvigubai.
   6 straipsnis
   Naujos žvejybos galimybės
   1.   Jei Europos Sąjungos laivai yra suinteresuoti 1 straipsnyje nenurodyta žvejybos veikla, tokios veiklos leidimą Komorų valdžios institucijos išduoda tik po šalių tarpusavio konsultacijų. Tokias atvejais šalys susitaria dėl naujoms žvejybos galimybėms taikytinų sąlygų ir, jei reikia, padaro protokolo ir jo priedo pakeitimus.
   2.   Šalys skatina žvalgomąją žvejybą. Tuo tikslu ir vienai iš šalių prašant, jos konsultuojasi ir nustato kiekvienu konkrečiu atveju žvejybos rūšis, sąlygas ir kitus atitinkamus parametrus.
   3.   Žvalgomąją žvejybą šalys vykdo remdamosi galiojančiais Komorų teisės aktais ir bendrai priimtomis administracinėmis ir mokslinėmis nuostatomis, jei tokių yra. Žvalgomosios žvejybos leidimai suteikiami ne ilgesniems kaip šešių mėnesių laikotarpiams.
   4.   Jei šalys mano, kad žvalgomosios žvejybos kampanijos davė teigiamų rezultatų, šio susitarimo 9 straipsnyje numatyto Jungtinio komiteto posėdyje Komorų valdžios institucijos Europos Sąjungos laivams gali skirti naujų rūšių žvejybos galimybių, galiosiančių iki šio protokolo galiojimo pabaigos. Tokiu atveju, padidinamas šio protokolo 2 straipsnio 2 dalies a punkte numatytas finansinis įnašas.
   7 straipsnis
   Žvejybos veiklos vykdymo sąlygos. Išimties sąlyga
   1.   Nepažeidžiant susitarimo 6 straipsnio, su Europos Sąjungos valstybės narės vėliava plaukiojantys laivai žvejybos veiklą Komorų vandenyse gali vykdyti tik turėdami žvejybos leidimą, išduotą pagal šį protokolą ir jo priede nurodytas sąlygas.
   2.   Komorų valdžios institucijos Europos Sąjungos laivams gali išduoti žvejybos kategorijų, kurioms šis protokolas netaikomas, taip pat žvalgomosios žvejybos leidimus. Tačiau tokių leidimų išdavimas reglamentuojamas Komorų įstatymais ir teisės aktais abiems šalims sutinkant.
   8 straipsnis
   Finansinio įnašo mokėjimo sustabdymas ir persvarstymas
   1.   Po konsultacijos jungtiniame komitete 2 straipsnio 2 dalies a ir b punktuose numatytas finansinis įnašas gali būti persvarstytas arba jo mokėjimas sustabdytas, jei:

               a)

               žvejybos veiklai Komorų IEZ vandenyse trukdo neįprastos aplinkybės, išskyrus gamtos reiškinius;

               b)

               jei smarkiai pakinta politinės gairės, sąlygojusios šio protokolo sudarymą, viena iš šalių paprašo peržiūrėti jo nuostatas ir, jei reikia, jas pakeisti;

               c)

               Europos Sąjunga konstatuoja, kad Komorai pažeidė esminius ir pamatinius žmogaus teisių principus, kaip numatyta Kotonu susitarimo 9 straipsnyje.

         2.   Europos Sąjunga pasilieka teisę iš dalies ar visiškai sustabdyti šio protokolo 2 straipsnio 2 dalies b punkte numatyto specialaus finansinio įnašo mokėjimą, jei:

               a)

               jungtiniam komitetui atlikus įvertinimą, gauti rezultatai neatitinka programavimo tikslų;

               b)

               šis finansinis įnašas nepanaudojamas.

         3.   Bendru šalių sutarimu finansinis įnašas vėl pradedamas mokėti, kai tik atstatoma ankstesnė prieš 1 dalyje numatytus įvykius buvusi padėtis, ir (arba) kai 2 dalyje minėti finansinio įgyvendinimo rezultatai tai pateisina.
   9 straipsnis
   Protokolo įgyvendinimo sustabdymas
   1.   Po konsultacijų jungtiniame komitete šio protokolo įgyvendinimas gali būti sustabdytas vienos iš šalių iniciatyva, jei:

               a)

               žvejybos veiklai Komorų IEZ vandenyse trukdo neįprastos aplinkybės, išskyrus gamtos reiškinius;

               b)

               jei smarkiai pakinta politinės gairės, sąlygojusios šio protokolo sudarymą, viena iš šalių paprašo peržiūrėti jo nuostatas ir, jei reikia, jas pakeisti;

               c)

               Europos Sąjunga konstatuoja, kad Komorai pažeidė esminius ir pamatinius žmogaus teisių principus, kaip numatyta Kotonu susitarimo 9 straipsnyje;

               d)

               Europos Sąjunga neatlieka 2 straipsnio 2 dalies a punkte numatyto finansinio įnašo mokėjimo dėl kitų priežasčių nei išvardytosios šio protokolo 8 straipsnyje;

               e)

               interpretuojant šį protokolą, kyla šalių ginčas;

               f)

               viena iš šalių nesilaiko šio protokolo nuostatų.

         2.   Protokolo įgyvendinimas gali būti sustabdytas vienos iš šalių iniciatyva, jei laikoma, kad kilęs šalių ginčas yra didelis ir jei jungtiniame komitete vykusiose konsultacijose jis nebuvo išspręstas draugiškai.
   3.   Norėdama sustabdyti protokolo taikymą, suinteresuotoji šalis raštu praneša apie savo ketinimą ne vėliau kaip prieš tris mėnesius iki dienos, kurią šis sustabdymas turėtų įsigalioti.
   4.   Protokolo galiojimo sustabdymo atveju šalys toliau tariasi dėl draugiško iškilusio ginčo sprendimo. Kai toks sprendimas randamas, protokolas vėl pradedamas taikyti, o finansinio įnašo suma sumažinama proporcingai ir pro rata temporis, priklausomai nuo protokolo taikymo sustabdymo trukmės.
   10 straipsnis
   Taikomos nacionalinės teisės nuostatos
   1.   Komorų vandenyse veiklą vykdantiems Europos Sąjungos žvejybos laivams yra taikomos Komoruose galiojančios teisės nuostatos, nebent žuvininkystės sektoriaus partnerystės susitarime arba šiame protokole, jo priede ir priedėliuose yra numatyta kitaip.
   2.   Komorų valdžios institucijos Europos Komisijai praneša apie visus su žuvininkystės sektoriumi susijusius teisės aktų pakeitimus arba naujus teisės aktus.
   11 straipsnis
   Trukmė
   Šis protokolas ir jo priedas taikomi trejus metus nuo laikino taikymo pradžios, kaip numatyta 13 straipsnyje, nebent jie denonsuojami pagal 12 straipsnį.
   12 straipsnis
   Denonsavimas
   1.   Norėdama denonsuoti šį protokolą, atitinkama šalis apie savo ketinimą kitai šaliai praneša raštu likus ne mažiau kaip šešiems mėnesiams iki numatytos denonsavimo įsigaliojimo dienos.
   2.   Po ankstesnėje dalyje numatyto pranešimo išsiuntimo šalys pradeda konsultacijas.
   13 straipsnis
   Laikinas taikymas
   Šis protokolas ir jo priedas laikinai taikomi nuo jų pasirašymo dienos.
   14 straipsnis
   Įsigaliojimas
   Šis protokolas ir jo priedas įsigalioja nuo šalių pranešimo viena kitai apie šiam tikslui skirtų procedūrų užbaigimą dienos.
   PRIEDAS

      Europos Sąjungos laivų žvejybos veiklos Komorų žvejybos zonoje sąlygos

   I   SKYRIUS

      ŽVEJYBOS LEIDIMŲ PARAIŠKŲ TEIKIMO IR ŽVEJYBOS LEIDIMŲ IŠDAVIMO FORMALUMAI

      1   SKIRSNIS

      Žvejybos leidimų išdavimas

               1.

               Žvejybos Komorų vandenyse leidimus gali gauti tik reikalavimus atitinkantys Europos Sąjungos laivai.

               2.

               Laivas atitinka reikalavimus, jei laivo savininkui, jo kapitonui arba pačiam laivui nėra uždrausta žvejybos veikla Komoruose. Jie negali būti padarę Komorų administracinės tvarkos pažeidimų, t. y. turi būti įvykdę visus ankstesnius įsipareigojimus, susijusius su Komoruose pagal su Europos Sąjunga sudarytus žvejybos susitarimus vykdoma žvejybos veikla. Be to, jie turi atitikti Reglamento Nr. (EB) 1006/2008 nuostatas dėl žvejybos leidimų.

               3.

               Europos Sąjungos laivui, norinčiam gauti žvejybos leidimą, turi atstovauti Komoruose reziduojantis agentas. Atstovo pavardė ir adresas nurodomi žvejybos leidimo paraiškoje.

               4.

               Europos Sąjungos kompetentingos institucijos Komorų kompetentingoms institucijoms pateikia paraiškas dėl kiekvieno laivo, pageidaujančio žvejoti pagal susitarimą, ne vėliau kaip prieš 20 dienų nuo prašomos leidimo galiojimo pradžios dienos.

               5.

               Komorų kompetentingoms institucijoms pateikiamos paraiškos yra parengiamos pagal I priedėlyje pateikiamą formos modelį.

               6.

               Prie žvejybos leidimo paraiškos pridedami tokie dokumentai:

                           —

                           dokumentas, patvirtinantis mokesčio sumokėjimą už leidimo galiojimo laikotarpį,

                           —

                           kiti dokumentai arba pažymėjimai, kurių reikalaujama remiantis specialiomis nuostatomis, pagal šį protokolą taikytinomis atitinkamo tipo laivams.

               7.

               Mokestis yra parvedamas į Komorų institucijų nurodytą sąskaitą.

               8.

               Į šį mokestį įskaitomi visi nacionaliniai ir vietos mokesčiai išskyrus uosto ir paslaugų mokesčius.

               9.

               Žvejybos leidimus visiems laivams kompetentinga Komorų institucija per 15 dienų nuo tos dienos, kai gauna visus 6 punkte nurodytus dokumentus, perduoda laivų savininkams arba jų atstovams per Europos Komisijos delegaciją Mauricijuje.

               10.

               Jei žvejybos leidimo pasirašymo metu Europos Komisijos delegacijos tarnybos nedirba, leidimas gali būti perduodamas tiesiogiai laivo agentui, o jo kopija nusiunčiama delegacijai.

               11.

               Leidimas išduodamas konkrečiam laivui ir negali būti perleidžiamas.

               12.

               Tačiau Europos Sąjungai paprašius įrodytu force majeure atveju vieno laivo leidimas pakeičiamas nauju kitam panašių savybių laivui skirtu leidimu nemokant naujo mokesčio.

               13.

               Keičiamo laivo savininkas arba jo atstovas per Europos Sąjungos delegaciją panaikintą žvejybos leidimą grąžina kompetentingai Komorų institucijai.

               14.

               Naujas žvejybos leidimas įsigalioja tą dieną, kai laivo savininkas kompetentingai Komorų institucijai grąžina panaikintą leidimą. Europos Sąjungos delegacija Mauricijuje informuojama apie žvejybos leidimo perleidimą.

               15.

               Žvejybos leidimas visą laiką turi būti laikomas laive nepažeidžiant šio priedo VI skyriaus 1 punkto nuostatų.

      2   SKIRSNIS

      Su žvejybos leidimais susijusios sąlygos. Mokesčiai ir avansai

               1.

               Žvejybos leidimai galioja vienerius metus. Jie gali būti pratęsti.

               2.

               Už Komorų vandenyse sužvejotą vieną žuvų toną yra nustatytas 35 EUR mokestis.

               3.

               Leidimai išduodami, kai kompetentingoms nacionalinėms institucijoms pervedamos tokios fiksuoto dydžio sumos:

                           —

                           3 700 EUR suma metams už kiekvieną tunų seinerį, lygi už 106 t per metus sužvejotų tunų mokėtinam mokesčiui.

                           —

                           2 200 EUR suma metams už kiekvieną dreifinėmis ūdomis žvejojantį laivą, lygi už 63 t per metus sužvejotų tunų mokėtinam mokesčiui.

               4.

               Galutinę ataskaitą už metus Europos Komisija sudaro ne vėliau kaip kitų metų liepos 31 d., remdamasi laivų savininkų parengtomis ir mokslo institutų, įgaliotų tikrinti valstybių narių sužvejoto žuvų kiekio duomenis (IRD – Institut de Recherche pour le Développement, IEO – Instituto Español de Oceanografia ir IPIMAR – Instituto de Investigação das Pescas e do Mar), patvirtintomis sužvejotų žuvų kiekio deklaracijomis.

               5.

               Apie tokį galutinį mokesčio dydį tuo pačiu metu yra informuojama Komorų kompetentinga institucija ir laivų savininkai.

               6.

               Galimą papildomą mokesčio sumą laivų savininkai Komorų kompetentingoms institucijoms į šio skyriaus 1 skirsnio 7 dalyje nuodytą sąskaitą perveda ne vėliau kaip kitų metų rugpjūčio 30 d.

               7.

               Tačiau jei galutinėje ataskaitoje nurodyta suma yra mažesnė už šio skirsnio 3 punkte nurodytą avanso sumą, laivo savininkui skirtumas negrąžinamas.

      3   SKIRSNIS

      Pagalbiniai laivai

               1.

               Pagalbiniams laivams leidimai suteikiami remiantis Komorų teisės aktų nuostatomis ir sąlygomis.

               2.

               Už pagalbiniams laivams išduodamus leidimus neturi būti renkami jokie mokesčiai. Pagalbiniai laivai turi plaukioti su Europos Sąjungos valstybės narės vėliava arba priklausyti Europos bendrovei.

               3.

               Komorų kompetentingos institucijos per ES delegaciją Mauricijuje Komisijai reguliariai pateikia tokių leidimų sąrašą.

         II   SKYRIUS

      ŽVEJYBOS ZONOS

   Siekiant nepakenkti smulkiajai žvejybai Komorų vandenyse, Europos Sąjungos laivams neleidžiama žvejoti 10 jūrmylių atstumu nuo salų pakrančių ir 3 jūrmylių spinduliu nuo žuvis pritraukiančių įrenginių, kurie yra įrengti Komorų žuvininkystės ministerijos ir apie kurių vietas yra pranešama Europos Sąjungos atstovui Mauricijuje.
   Šias nuostatas gali persvarstyti susitarimo 9 straipsnyje nurodytas jungtinis komitetas.
   III   SKYRIUS

      STEBĖJIMAS IR PRIEŽIŪRA

      1   SKIRSNIS

      Sužvejoto kiekio registravimas

               1.

               Visi laivai, kuriems pagal susitarimą leidžiama žvejoti Komorų vandenyse, privalo Komorų žuvininkystės ministerijai pranešti apie sužvejotą kiekį, laikydamiesi tokių taisyklių:

                           1.1.

                           Europos laivai, kuriems leista žvejoti Komorų vandenyse, kiekvieno išplaukimo Komorų vandenyse metu kasdien privalo pildyti IVTK tunų žvejybos žurnalą (2 ir 3 priedėliai). Žurnalas pildomas ir tuomet, kai žuvų sužvejota nebuvo.

                           1.2.

                           IVTK tunų žvejybos žurnalo kopijos taip pat siunčiamos I skyriaus 2 skirsnio 4 dalyje nurodytiems mokslo institutams.

               2.

               Laikotarpiai, kuriais laivas nebuvo Komorų vandenyse, pažymimi žurnale, įrašant „Ne Komorų IEZ“.

               3.

               Formos pildomos įskaitomai, jas pasirašo laivo kapitonas.

               4.

               Jei laivas nesilaiko šio skyriaus nuostatų, Komorų Vyriausybė pasilieka teisę sustabdyti jo žvejybos leidimo galiojimą, kol bus atlikti formalumai, ir laivo savininkui skirti Komoruose galiojančiais teisės aktais nustatytą baudą. Apie tai pranešama Europos Komisijai.

               5.

               Deklaracijose pateikiamas kiekvieno reiso metu laivo sužvejotas kiekis. Deklaracijos elektroniniu būdu pateikiamos Komorų žuvininkystės ministerijai (nusiunčiant kopiją Europos Komisijai) po kiekvieno reiso ir visada – prieš laivui išplaukiant iš Komorų vandenų. Abu informacijos gavėjai laivui nedelsdami elektroniniu būdu išsiunčia gavimo patvirtinimą, o taip pat nusiunčia patvirtinimo kopijas vienas kitam.

               6.

               Per žvejybos leidimo galiojimo metus pagal šio priedo I skyriaus 2 skirsnio 1 punktą elektroniniu būdu persiųstų deklaracijų popieriniai originalai Komorų žuvininkystės ministerijai perduodami per 45 dienas nuo paskutinio minėto periodo žvejybos reiso. Tuo pat metu Europos Komisijai išsiunčiamos jų popierinės kopijos.

               7.

               Abi šalys turi stengtis, kad būtų sukurta tik elektroniniais visų duomenų mainais pagrįsta kiekio deklaravimo sistema: todėl abi šalys turi numatyti, kad popierinė kiekio deklaravimo versija greitai bus pakeista elektroninio formato versija.

               8.

               Jei įvedus elektroninę sužvejoto kiekio deklaravimo sistemą ji sugestų, sužvejotas kiekis bus deklaruojamas remiantis 5 ir 6 dalimis tol, kol gedimas bus pašalintas.

      2   SKIRSNIS

      Pranešimų apie sužvejotą kiekį perdavimas: įplaukimas į komorų vandenis ir išplaukimas iš jų

               1.

               Europos Sąjungos laivo reiso trukmė Komorų vandenyse šiame priede yra apibrėžiama taip:

                           —

                           laikotarpis nuo laivo įplaukimo į Komorų vandenis iki išplaukimo iš jų,

                           —

                           laikotarpis nuo įplaukimo į Komorų vandenis iki žuvų perkrovimo,

                           —

                           laikotarpis nuo įplaukimo į Komorų vandenis iki žuvų iškrovimo Komoruose.

               2.

               Europos Sąjungos laivai Komorų žvejybos kontrolės institucijoms apie savo planuojamą įplaukimą į Komorų vandenis arba išplaukimą iš jų praneša ne vėliau kaip prieš 3 valandas.

               3.

               Pranešdami apie įplaukimą ir (arba) išplaukimą, laivai taip pat praneša savo buvimo vietą ir laive turimų sužvejotų žuvų kiekį ir rūšis. Šie pranešimai daromi naudojant 4 priedėlyje pateiktą formą, pageidautina elektroniniu būdu, jei tai neįmanoma – faksu, su pranešimo apie gavimą patvirtinimu. Esant techniniams sutrikimams, šie pranešimai daromi per radiją.

               4.

               Žvejybos operacijų vykdymas apie tai nepranešus Komorų kompetentingai institucijai yra toks pat pažeidimas, kaip žvejyba be žvejybos leidimo.

               5.

               Išduodant žvejybos leidimą, laivams taip pat pateikiamas el. pašto adresas, fakso ir telefono numeriai ir radijo dažniai.

      3   SKIRSNIS

      Perkrovimai ir iškrovimai

               1.

               Europos laivai, pageidaujantys atlikti sužvejotų žuvų perkrovimą ar iškrovimą Komorų vandenyse, privalo tai atlikti Komorų uostų akvatorijose.

                           1.1.

                           Tokių laivų savininkai ne vėliau kaip prieš 24 valandas turi Komorų kompetentingoms institucijoms pateikti tokią informaciją:

                                       —

                                       perkrovime ar iškrovime dalyvaujančių žvejybos laivų pavadinimus,

                                       —

                                       krovininio laivo pavadinimą,

                                       —

                                       perkraunamų ar iškraunamų žuvų kiekį (tonomis pagal rūšis),

                                       —

                                       perkrovimo ar iškrovimo dieną,

                                       —

                                       iškrauto krovinio gavėją.

               2.

               Perkrovimas ir iškrovimas yra laikomi laivo išplaukimu iš Komorų vandenų. Todėl laivai Komorų kompetentingoms institucijoms turi pateikti sužvejoto kiekio deklaracijas ir pranešti apie savo ketinimus tęsti žvejybą Komorų vandenyse arba iš jų išplaukti.

               3.

               Prieš tai išdėstytuose punktuose nenumatytos perkrovimo ar iškrovimo operacijos Komorų vandenyse yra draudžiamos. Pažeidus šias nuostatas taikomos galiojančiuose Komorų teisės aktuose numatytos nuobaudos.

      4   SKIRSNIS

      Palydovinė kontrolė

   Europos laivai taip pat stebimi naudojant palydovinę kontrolės sistemą, be diskriminacijos ir remiantis toliau pateiktomis nuostatomis.

               1.

               Kad būtų galima vykdyti palydovinę kontrolę, laivų savininkų atstovams ar agentams bei vėliavos valstybių kontrolės centrams buvo perduotos Komorų žvejybos zonos ribų geografinės koordinatės.

               2.

               Šalys pasikečia informacija apie https adresus ir keitimosi informacija tarp kontrolės centrų elektroniniu būdu specifikacijas, laikantis 4 ir 6 punktuose nustatytų sąlygų. Į šią informaciją turi būti įtraukta, kiek tai įmanoma, pavardės, telefonų, teleksų ir faksų numeriai bei elektroninio pašto adresai, kuriuos kontrolės centrai gali naudoti keisdamiesi bendra informacija.

               3.

               Laivo buvimo koordinatės yra nustatomos su ne didesne kaip 500 m paklaida ir 99 % pasikliaujamuoju intervalu.

               4.

               Jei pagal ES ir Komorų susitarimą žvejojantis laivas, kuriam pagal ES teisę yra taikoma stebėsena naudojant palydovų sistemą, įplaukia į Komorų žvejybos zoną, valstybės, su kurios vėliava laivas plaukioja, kontrolės centras nedelsdamas perduoda reguliarias (ne rečiau kaip kas 2 valandas) ataskaitas apie jo buvimo vietą Komorų žvejybos stebėsenos centrui (ŽSC). Pranešimai yra identifikuojami kaip laivo buvimo vietos ataskaitos.

                           4.1.

                           Pranešimų perdavimo dažnumas gali būti sutrumpintas iki ne ilgesnio kaip 30 minučių intervalo, jei yra svarių įrodymų, kad laivas padarė pažeidimų.

                           4.2.

                           Tokius įrodymus Komorų žvejybos stebėsenos centras turi pateikti valstybės, su kurios vėliava laivas plaukioja, kontrolės centrui, ir Europos Komisijai. Turi būti pridedamas prašymas pakeisti pranešimų perdavimo dažnumą. Valstybės, su kurios vėliava laivas plaukioja, kontrolės centras turi siųsti informaciją Komorų žvejybos stebėsenos centrui realiu laiku, iš karto gavęs prašymą.

                           4.3.

                           Komorų žvejybos stebėsenos centras nedelsdamas praneša apie tikrinimo pabaigą valstybės, su kurios vėliava laivas plaukioja, kontrolės centrui ir Europos Komisijai.

                           4.4.

                           Valstybės, su kurios vėliava laivas plaukioja, kontrolės centrui ir Europos Komisijai turi būti pranešama apie bet kokios tikrinimo procedūros, pradėtos minėtu specialiu prašymu, eigą.

               5.

               4 punkte minimi pranešimai yra perduodami elektroniniu būdu naudojant https formatą, nepridedant papildomų protokolų. Šie pranešimai pateikiami realiu laiku, laikantis 4 priedėlio lentelėje nurodyto formato.

                           5.1.

                           Laivams draudžiama išjungti palydovinės kontrolės įtaisą, kai jie yra Komorų vandenyse.

               6.

               Jei kyla techninių trukdžių arba įvyksta žvejybos laive esančios stebėsenai naudojant palydovų sistemą skirtos įrangos gedimas, laivo kapitonas kuo greičiau perduoda informaciją, nustatytą 4 punkte, valstybės, su kurios vėliava laivas plaukioja, kontrolės centrui. Tokiu atveju laivo buvimo vietos ataskaitas būtina siųsti kas 4 valandas, kol laivas yra Komorų vandenyse.

                           6.1.

                           Į šią bendrą laivo buvimo vietos ataskaitą įtraukiamos kasvalandinės pozicijos, užregistruotos laivo kapitono per tas 4 valandas.

                           6.2.

                           Valstybės, su kurios vėliava laivas plaukioja, kontrolės centras arba pats laivas nedelsdamas nusiunčia šią informaciją į Komorų ŽSC.

                           6.3.

                           Esant reikalui ar neaiškumams Komorų valdžios institucijos valstybės, su kurios vėliava laivas plaukioja, kontrolės centro gali paprašyti papildomos informacijos apie konkretų laivą.

               7.

               Sugedusi įranga yra suremontuojama arba pakeičiama, kai tik laivas grįžta iš žvejybos reiso, bet kokiu atveju ne vėliau kaip per vieną mėnesį. Pasibaigus šiam terminui laivas nebeturi teisės išplaukti į naują žvejybos reisą nesuremontavęs arba nepakeitęs įrangos.

               8.

               Stebėsenos naudojant palydovų sistemą įrangos sudedamosios dalys ir programinė įranga turi būti apsaugotos nuo falsifikavimo, t. y. neturi būti įmanoma įvesti ar siųsti neteisingą buvimo vietą ar kitaip manipuliuoti duomenimis. Sistema turi būti visiškai automatinė ir veikti bet kuriuo metu, nepriklausomai nuo aplinkos sąlygų. Draudžiama stebėsenos naudojant palydovų sistemą įrangą sunaikinti, sugadinti, padaryti neveikiančią ar sukelti interferenciją.

                           8.1.

                           Laivo kapitonas turi įsitikinti, kad:

                                       —

                                       duomenys nėra pakeisti,

                                       —

                                       prie įrenginio prijungtos antenos ar antenų niekas neužstoja,

                                       —

                                       įrenginio maitinimas neišjungtas,

                                       —

                                       įrenginys neiškeltas iš laivo ar tos vietos, kurioje jis buvo instaliuotas,

                                       —

                                       apie bet kokį įrenginio pakeitimą būtų nedelsiant pranešta kompetentingai Komorų institucijai.

                           8.2.

                           Dėl bet kokio prieš tai išvardytų nuostatų pažeidimo laivui esant Komorų vandenyse kapitonui gali tekti atsakyti prieš Komorų įstatymus ir teisės aktus.

               9.

               Valstybių, su kurių vėliavoms plaukioja laivai, kontrolės centrai atlieka savo laivų judėjimo Komorų vandenyse priežiūrą. Tais atvejais, kai laivų priežiūra nėra vykdoma nustatytomis sąlygomis, apie tai nedelsiant informuojamas Komorų ŽSC ir pradedama taikyti 6 punkte numatyta procedūra.

               10.

               Valstybių, su kurių vėliavoms plaukioja laivai, kontrolės centrai ir Komorų ŽSC bendradarbiauja, kad šios nuostatos būtų įgyvendintos. Jei Komorų ŽSC nustato, kad valstybė, su kurios vėliava plaukioja laivas, neteikia 4 punkte nurodytos informacijos, kitai šaliai nedelsiant apie tai pranešama. Gavusi tokį pranešimą, pastaroji privalo per 24 val. atsakyti Komorų ŽSC, kodėl neteikiami pranešimai ir nurodyti pagrįstą terminą, nuo kurio bus vėl laikomasi nuostatų. Jei pasibaigus nurodytam terminui nuostatų laikytis nepradedama, abi šalys ginčą sprendžia raštu arba taip, kaip nurodyta 14 punkte.

               11.

               Kitai šaliai pagal šias nuostatas perduoti stebėsenos duomenys skirti tik Komorų institucijų atliekamai ES laivų, žvejojančių pagal ES ir Komorų susitarimą, kontrolei ir stebėsenai. Šie duomenys jokiu būdu negali būti perduoti trečiosioms šalims.

               12.

               Šalys susitaria gavusios prašymą keistis informacija apie stebėsenai naudojant palydovines sistemas skirtą įrangą, siekdamos patikrinti, kad visa įranga visiškai atitinka kitos šalies šių nuostatų tikslais keliamus reikalavimus.

               13.

               Šalys susitaria persvarstyti šias nuostatas, kai tai bus reikalinga, ypač su laivais susijusių nesklandumų ar anomalijų atveju. Apie tokius atvejus Komorų kompetentinga institucija vėliavos valstybei turi pranešti ne vėliau kaip likus 15 dienų iki persvarstymui skirto susirinkimo.

               14.

               Iškilę ginčai dėl šių nuostatų išaiškinimo ar taikymo yra sprendžiami šalims konsultuojantis Europos Sąjungos ir Komorų Sąjungos susitarimo 9 straipsnyje numatytame jungtiniame komitete.

         IV   SKYRIUS

      JŪREIVIŲ PRIĖMIMAS Į LAIVĄ

               1.

               Kiekvienas Europos Sąjungos laivas savo sąskaita priima ne mažiau kaip 1 kvalifikuotą Komorų jūreivį vieno žvejybos reiso Komorų vandenyse laikotarpiu.

               2.

               Laivų savininkai stengiasi priimti papildomų Afrikos ir Karibų regiono šalių jūreivių.

               3.

               Į savo laivus priimamus jūreivius laivų savininkai laisvai pasirenka iš Komorų kompetentingos institucijos pateikto sąrašo.

               4.

               Laivo savininkas arba jo atstovas Komorų kompetentingai institucijai praneša į atitinkamą laivą priimtų vietos jūreivių pavardes, nurodydamas įrašą įgulos pareigybių sąraše.

               5.

               Į Europos Sąjungos žvejybos laivus priimtiems jūreiviams be apribojimų taikoma Tarptautinės darbo organizacijos (TDO) pagrindinių darbo principų ir teisių deklaracija. Tai pirmiausia susiję su laisve jungtis į asociacijas, galiojančiu teisės į kolektyvines darbuotojų derybas pripažinimu ir diskriminacijos panaikinimu darbo ir profesinėje srityse.

               6.

               Jūreivių darbo sutartys, kurių viena kopija perduodama sutarties šalims, sudaromos tarp laivo savininko atstovo (-ų) ir jūreivių ir (arba) jų profesinių sąjungų ar jų atstovų, derinant su Komorų kompetentingomis institucijomis. Šiomis sutartimis jūreiviams užtikrinamos skirtinos socialinės garantijos, įskaitant draudimą mirties, ligos ar nelaimingo atsitikimo atveju.

               7.

               Atlyginimą AKR šalių jūreiviams moka laivų savininkai. Atlyginimas nustatomas bendru laivų savininkų arba jų atstovų ir jūreivių ir (arba) jų profesinių sąjungų arba atstovų sutarimu. Tačiau AKR šalių jūreivių atlyginimo sąlygos negali būti blogesnės nei taikomos atitinkamų trečiųjų šalių laivų įguloms ir bet kokiu atveju ne blogesnės už TDO normas.

               8.

               Visi Europos Sąjungos laivuose įdarbinti jūreiviai dieną prieš pasiūlytą jų priėmimo į laivą datą prisistato paskirto laivo kapitonui. Jei jūreivis neatvyksta numatytą jo priėmimo į laivą dieną ir valandą, laivo savininkas savaime atleidžiamas nuo įpareigojimo priimti tą jūreivį į laivą.

               9.

               Jei vietos jūreiviai į laivą nepriimami dėl priežasčių, nenurodytų pirmesnėje pastraipoje, atitinkamų laivų savininkai privalo už kiekvieną žvejybos reiso dieną Komorų vandenyse ir už kiekvieną laivą sumokėti nustatytą 20 EUR dydžio sumą. Ši suma yra sumokama ne vėliau kaip iki šio priedo I skyriaus 2 skirsnio 6 punkte nurodyto termino.

               10.

               Šios lėšos yra skiriamos mokyti vietos žvejybos jūreivius ir yra pervedamos į Komorų institucijų nurodytą sąskaitą.

         V   SKYRIUS

      STEBĖTOJAI

               1.

               Laivai, kuriems pagal susitarimą leidžiama žvejoti Komorų vandenyse, į laivą priima Komorų valdžios institucijų paskirtus stebėtojus, atsakingus už toliau nurodytas žvejybos sąlygas.

                           1.1.

                           Komorų žuvininkystės ministerijai paprašius, į tunų žvejybos laivus yra priimamas tos ministerijos paskirtas stebėtojas, kurio užduotis – patikrinti Komorų vandenyse sužvejotą žuvų kiekį.

                           1.2.

                           Komorų kompetentinga institucija sudaro laivų, į kurios turi būti priimtas stebėtojas, sąrašą, o taip pat stebėtojų, kurie turi būti paskirti dirbti laivuose, sąrašą. Šie sąrašai nuolat atnaujinami. Sąrašai pateikiami Europos Komisijai, iš karto juos sudarius, o vėliau – kas tris mėnesius, jei jie atnaujinami.

                           1.3.

                           Atitinkamų laivų savininkams arba jų atstovams paskirto stebėtojo laive pavardę Komorų kompetentinga institucija praneša išduodama licenciją arba ne vėliau kaip iki planuojamo stebėtojo atvykimo į laivą likus 15 dienų.

               2.

               Stebėtojas laive būna vieną reisą. Tačiau, Komorų kompetentingoms institucijoms oficialiai paprašius, stebėtojas laive gali būti kelis žvejybos reisus, priklausomai nuo laivo planuojamos vidutinės žvejybos reiso trukmės. Komorų kompetentingos institucijos tokį prašymą pateikia pranešdamos konkrečiame laive dirbti paskirto stebėtojo pavardę.

               3.

               Stebėtojo priėmimo į laivą sąlygas bendru sutarimu nustato laivo savininkas arba jo atstovas ir Komorų valdžios institucijos.

               4.

               Stebėtojas į laivą įlipa laivo savininko pasirinktame uoste, pirmo žvejybos reiso Komorų vandenyse pradžioje, po to, kai yra praneštas paskirtų laivų sąrašas.

               5.

               Atitinkami laivų savininkai praneša apie Komorų uostus ir datas, kuriomis stebėtojai bus priimti į laivą, per dvi savaites ir ne vėliau kaip prieš 10 dienų.

               6.

               Jei stebėtojas į laivą priimamas užsienio šalyje, stebėtojo kelionės išlaidas padengia laivo savininkas. Jei laivas, kuriame yra Komorų stebėtojas, išplaukia už Komorų vandenų ribų, imamasi visų būtinų priemonių, kad stebėtojas galėtų grįžti kuo greičiau. Jo kelionės išlaidas padengia laivo savininkas.

               7.

               Jeigu stebėtojas į sutartą vietą neatvyksta per dvylika valandų nuo sutarto laiko, laivo savininkas atleidžiamas nuo įsipareigojimo priimti stebėtoją į laivą.

               8.

               Su stebėtoju laive elgiamasi kaip su pareigūnu. Jis atlieka tokias užduotis:

                           8.1.

                           stebi laivo žvejybos veiklą;

                           8.2.

                           tikrina žvejybos operacijas vykdančio laivo buvimo vietą;

                           8.3.

                           registruoja naudojamus žvejybos įrankius;

                           8.4.

                           tikrina į laivo žurnalą įrašytus Komorų vandenyse sužvejoto žuvų kiekio duomenis;

                           8.5.

                           tikrina antrinio laimikio procentinę dalį ir įvertina išmetamą pardavimui tinkamų žuvų, vėžiagyvių ir moliuskų kiekį;

                           8.6.

                           radijo bangomis praneša žvejybos duomenis, įskaitant laive esančių pagrindinių žvejojamų rūšių žuvų ir papildomų žvejojamų rūšių žuvų kiekį.

               9.

               Kapitonas imasi visų jam įgaliojimais suteiktų priemonių, siekdamas užtikrinti savo pareigas atliekančio stebėtojo fizinį ir psichologinį saugumą.

               10.

               Stebėtojui suteikiama visa reikalinga įranga pareigoms vykdyti. Kapitonas jam suteikia galimybę naudotis užduočių vykdymui reikalingomis ryšio priemonėmis, susipažinti su dokumentais, tiesiogiai susijusiais su laivo žvejybos veikla, įskaitant laivo žurnalą ir navigacijos knygą ir patekti į laivo dalis, būtinas, kad būtų lengviau atlikti užduotis.

               11.

               Būdamas laive, stebėtojas:

                           11.1.

                           privalo imtis visų reikalingų veiksmų tam, kad užtikrintų, jog dėl jo priėmimo į laivą sąlygų ir buvimo laive nenutrūktų žvejybos operacijos ir nebūtų trukdoma jų vykdyti;

                           11.2.

                           privalo tausoti laive esantį turtą ir įrangą, bei paisyti visų laivui priklausančių dokumentų konfidencialumo.

               12.

               Pasibaigus stebėjimo laikui, prieš išvykdamas iš laivo stebėtojas parengia veiklos ataskaitą, kuri yra perduodama Komorų kompetentingoms institucijoms, Europos Komisijai nusiunčiant jos kopiją. Ataskaitą jis pasirašo stebint kapitonui, kuris gali pridėti jo manymu naudingų pastabų, arba pasirūpinti, kad tokios pastabos būtų pridėtos, ir po jomis pasirašo. Moksliniam stebėtojui išvykstant iš laivo, kapitonui yra įteikiama ataskaitos kopija.

               13.

               Laivo savininkas savo sąskaita užtikrina stebėtojų apgyvendinimo ir maitinimo laive sąlygas, kurios atitinka pareigūnams taikomas sąlygas, atsižvelgiant į laivo galimybes.

               14.

               Stebėtojo atlyginimą ir socialines įmokas moka Komorų kompetentingos institucijos.

         VI   SKYRIUS

      KONTROLĖ

   Europos laivai turi laikytis Indijos vandenyno tunų komisijos (IVTK) nustatytų priemonių ir rekomendacijų dėl žvejybos įrangos, jos techninių specifikacijų ir kitų techninių priemonių, taikomų jų vykdomai žvejybos veiklai.
   1.   Laivų sąrašas

               1.1.

               Europos Sąjunga reguliariai atnaujina jos turimą laivų, kuriems laikantis šio protokolo yra išduoti žvejybos leidimai, sąrašą. Apie šį sąrašą, jį sudarius ir po kiekvieno atnaujinimo, yra pranešama Komorų žuvininkystės ministerijai.

               1.2.

               Europos Sąjungos laivai gali būti įtraukti į ankstesniame punkte minėtą sąrašą, kai tik gaunamas pranešimas apie avanso, minimo šio priedo I skyriaus 2 skirsnio 3 punkte, sumokėjimą. Tokiu atveju, laivo savininkui gali būti išduota patvirtinta šio sąrašo kopija, kurią jis laiko laive ir kuri naudojama vietoje žvejybos leidimo, kol pastarasis nėra išduotas.

         2.   Kontrolės procedūros

               2.1.

               Komorų vandenyse žvejojančių Europos Sąjungos laivų kapitonai sudaro galimybę ir padeda Komorų pareigūnams, įgaliotiems atlikti žvejybos veiklos patikrinimus ir kontrolę, patekti į laivą ir atlikti savo užduotis.

               2.2.

               Pareigūnai laive praleidžia ne daugiau laiko nei yra būtina užduotims atlikti.

               2.3.

               Atlikus patikrinimą ir kontrolę laivo kapitonui išduodama patikrinimo ataskaitos kopija.

               2.4.

               Siekiant palengvinti saugias patikrinimų procedūras ir tuo pačiu nepažeisti Komorų įstatymų, laivo sulaikymas patikrinimui turi būti vykdomas taip, kad patikrinimų platformos ir inspektoriai būtų laikomi kaip Komorų pareigūnai.

               2.5.

               Europos laivų, atliekančių iškrovimo ir perkrovimo operacijas Komorų uostuose, kapitonai sudaro galimybę ir padeda Komorų inspektoriams atlikti šių operacijų kontrolę.

         VII   SKYRIUS

      LAIVO SULAIKYMAS PATIKRINIMUI

   1.   Laivo sulaikymas patikrinimui

               1.1.

               Komorų kompetentingos institucijos per 24 darbo valandas informuoja Europos Komisiją ir vėliavos valstybę apie bet kokį Europos laivo sulaikymą arba nuobaudų jam taikymą Komorų vandenyse.

               1.2.

               Europos Komisijai taip pat pateikiamas trumpas pranešimas apie tokio sulaikymo aplinkybes ir priežastis.

         2.   Laivo sulaikymo patikrinimui protokolas

               2.1.

               Laivo kapitonas turi pasirašyti Komorų kompetentingų institucijų surašytą pažeidimo protokolą.

               2.2.

               Dokumento pasirašymas neatima iš kapitono gynimosi teisių, kuriomis jis gali pasinaudoti ginčydamas pažeidimą, kuriuo jis kaltinamas.

               2.3.

               Kapitonas turi nuplukdyti savo laivą į Komorų institucijų nurodytą uostą. Nedidelio pažeidimo atveju Komorų kompetentingos institucijos gali leisti sulaikytam laivui tęsti žvejybą.

         3.   Konsultacinis susirinkimas laivo sulaikymo patikrinimui atveju

               3.1.

               Prieš nusprendžiant imtis kokių nors priemonių laivo kapitono ar įgulos atžvilgiu, ar veiksmų dėl laivo krovinio ir įrangos, išskyrus veiksmus, būtinus išsaugoti įtariamo pažeidimo įrodymams, per vieną darbo dieną nuo pirmiau minėtos informacijos gavimo sušaukiamas Europos Komisijos ir Komorų kompetentingų institucijų konsultacinis susirinkimas, kuriame, esant galimybei, dalyvauja atitinkamos valstybės narės atstovas.

               3.2.

               Konsultaciniame susirinkime šalys pasikeičia dokumentais ir informacija, galinčia padėti išsiaiškinti nustatytų faktų aplinkybes. Laivo savininkui arba jo atstovui pranešami konsultacinio susirinkimo rezultatai ir galimos priemonės, kurių gali būti imtasi dėl laivo sulaikymo patikrinimui.

         4.   Laivo sulaikymo patikrinimui reguliavimas

               4.1.

               Prieš pradedant teismo procesą, dėl įtariamo pažeidimo siekiama susitarti taikant kompromiso procedūrą. Ši procedūra baigiama ne vėliau kaip per tris darbo dienas nuo laivo sulaikymo patikrinimui.

               4.2.

               Kompromiso procedūros atveju mokėtina baudos suma yra nustatoma, remiantis Komorų teisės aktais. Dokumentą apie sumą būtina užregistruoti, pasirašyti ir nusiųsti Europos Komisijai ir vėliavos valstybei.

               4.3.

               Jei nepavykta susitarti kompromiso būdu ir dėl to bylą nagrinėja kompetentingas Komorų teismas, laivo savininkas turi įnešti banko užstatą, nustatytą atsižvelgiant į išlaidas, kurias sukelia laivo sulaikymas, o taip pat sumokėti baudas ir kompensacijas už sukeltą žalą, skiriamas už pažeidimą atsakantiems asmenims, pervesdamas lėšas į Komorų kompetentingų institucijų nurodytą banką.

               4.4.

               Banko užstato negalima atsiimti, kol nėra pasibaigusi teismo procedūra. Jis grąžinamas, jei procedūra baigiama be nuteisimo. Jei teismas nusprendžia skirti baudą, kuri yra mažesnė už pateiktą banko užstatą, Komorų kompetentinga institucija grąžina jo likutį.

               4.5.

               Laivo sulaikymas panaikinamas ir jo įgulai leidžiama išplaukti iš uosto:

                           —

                           jei įvykdomi kompromiso procedūros metu nustatyti įpareigojimai,

                           —

                           pateikus 4.3 punkte minėtą banko užstatą ir jį Komorų kompetentingoms institucijoms priėmus, kol bus užbaigta teismo procedūra.