title: 2015 m. liepos 6 d. ELPA priežiūros institucijos sprendimas Nr. 277/15/COL, kuriuo leidžiama tam tikroms „Posten Norge AS“ logistikos paslaugoms netaikyti Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/17/EB dėl subjektų, vykdančių veiklą vandens, energetikos, transporto ir pašto paslaugų sektoriuose, vykdomų pirkimų tvarkos derinimo [2016/488]

text:
7.4.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 92/68

         ELPA PRIEŽIŪROS INSTITUCIJOS SPRENDIMAS
   Nr. 277/15/COL
   2015 m. liepos 6 d.
   kuriuo leidžiama tam tikroms „Posten Norge AS“ logistikos paslaugoms netaikyti Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/17/EB dėl subjektų, vykdančių veiklą vandens, energetikos, transporto ir pašto paslaugų sektoriuose, vykdomų pirkimų tvarkos derinimo [2016/488]
   ELPA PRIEžIŪROS INSTITUCIJA (TOLIAU – INSTITUCIJA),
   atsižvelgdama į EEE susitarimo XVI priedo 4 punkte nurodytą teisės aktą, nustatantį viešųjų pirkimų sutarčių komunalinių paslaugų sektoriuje sudarymo tvarką (2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2004/17/EB dėl subjektų, vykdančių veiklą vandens, energetikos, transporto ir pašto paslaugų sektoriuose, vykdomų pirkimų tvarkos derinimo (1)), ypač į jos 30 straipsnio 1, 5 ir 6 dalis;
   atsižvelgdama į ELPA valstybių susitarimą dėl Priežiūros institucijos ir Teisingumo Teismo įsteigimo (toliau – Susitarimas dėl Priežiūros institucijos ir Teismo), ypač į jo 1 protokolo 1 ir 3 straipsnius;
   atsižvelgdama į Institucijos 2012 m. balandžio 19 d. sprendimą, suteikiantį narei, konkrečiai atsakingai už viešuosius pirkimus, teisę priimti tam tikrus sprendimus viešųjų pirkimų srityje (Sprendimas Nr. 136/12/COL);
   pasikonsultavusi su ELPA viešųjų pirkimų komitetu,
   kadangi:
   I.   FAKTINĖS BYLOS APLINKYBĖS

               (1)

               2015 m. kovo 20 d. raštu (2) ir po diskusijų, įvykusių prieš išankstinio pranešimo pateikimą, Institucija gavo „Posten Norge AS“ (toliau – „Norway Post“) prašymą dėl sprendimo, kuriuo būtų nustatomas Direktyvos 2004/17/EB 30 straipsnio 1 dalies taikymas tam tikroms logistikos paslaugoms, priėmimo. Institucija pranešė Norvegijai, kad ji šį prašymą (3) gavo. „Norway Post“, pasikonsultavusi su Institucija, 2015 m. birželio 1 d. raštu (4) pakeitė savo prašymo apimtį. Institucija 2015 m. birželio 10 d. raštais konsultavosi su ELPA Viešųjų pirkimų patariamuoju komitetu ir paprašė jo pateikti savo nuomonę raštu (5). ELPA Viešųjų pirkimų patariamasis komitetas 2015 m. birželio 26 d. vienbalsiai priėmė teigiamą nuomonę dėl Institucijos sprendimo projekto (6).

               (2)

               „Norway Post“ prašymas su pakeitimas yra susijęs su toliau nurodytomis logistikos paslaugomis, kaip apibrėžta įmonės „Norway Post“:

                           a)

                           Nacionalinis standartinis siuntų pristatymas įmonėms (angl. business-to-business, B2B) – mažiau nei 35 kg sveriančių siuntų, kurias išsiunčia arba kurias turi gauti Norvegijos įmonės (įskaitant siuntas iš užsienio, kai jas užsienio pašto veiklos vykdytojo arba logistikos paslaugų teikėjo vardu pristato Norvegijos pašto veiklos vykdytojas arba logistikos paslaugų teikėjas), paskirstymas.

                           b)

                           Tarptautinis standartinis B2B siuntų pristatymas į užsienį – mažiau kaip 35 kg sveriančių siuntų, kurias Norvegijos įmonės siunčia užsienio įmonėms, paskirstymas.

                           c)

                           Nacionalinis skubus (per vieną dieną ir (arba) parą) siuntų pristatymas – siuntų ir prekių paskirstymas Norvegijos įmonėms, garantuojant pristatymą kitą dieną iki nustatytos valandos.

                           d)

                           Tarptautinis skubus siuntų pristatymas (iš užsienio ir į užsienį) – greitasis siuntų gabenimas į Norvegiją ir iš jos.

                           e)

                           Sugrupuotos prekės arba bendras krovinys – prekių, sveriančių nuo 35 kg iki 2,5 tonų (ne siuntų), kurios yra tvarkomos terminalų tinkle, išskyrus palaikomos temperatūros transportu ir biriųjų krovinių transportu gabenamas prekes, paskirstymas, kai tiems patiems gavėjams yra pristatomos kelios siuntos.

                           f)

                           Dalinis krovinys – daugiau nei 2–2,5 tonų sveriančių prekių, kurios nėra tvarkomos terminaluose, bet yra pristatomos keliais arba geležinkeliais, išskyrus palaikomos temperatūros transportu ir biriųjų krovinių transportu gabenamas prekes, paskirstymas.

               (3)

               Kartu su prašymu pateikta nacionalinės konkurencijos institucijos, t. y. „Konkurransetilsynet“ (toliau – Norvegijos konkurencijos institucija), ataskaita, kurioje padaryta išvada, kad „Norway Post“ patyrė didelę konkurenciją visose rinkose, apie kurias buvo pranešta Institucijai.

         II.   TEISINĖ SISTEMA

               (4)

               Direktyvos 2004/17/EB 30 straipsnio 1 dalyje numatyta galimybė taikyti išimtį viešųjų pirkimų taisyklėse nustatytiems reikalavimams tuo atveju, kai rinkos dalyviai veiklą vykdo konkurencingoje aplinkoje. Direktyvos 30 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
               „Sutartims, skirtoms suteikti galimybę pradėti vykdyti 3–7 straipsniuose minėtą veiklą, ši direktyva netaikoma, jei valstybėje narėje, kurioje ji yra vykdoma, tokią veiklą tiesiogiai veikia konkurencija rinkose, į kurias patekti nėra jokių apribojimų.“

               (5)

               Direktyvos 30 straipsnio 1 dalyje nustatyti du reikalavimai, kuriuos būtina įvykdyti, kad Institucija galėtų taikyti išimtį pagal Direktyvos 30 straipsnio 5 dalį, atsižvelgdama į 30 straipsnio 6 dalį.

               (6)

               Pirmasis Direktyvos 2004/17/EB 30 straipsnio 1 dalyje nustatytas reikalavimas – veikla turi būti vykdoma rinkoje, į kurią patekti nėra jokių apribojimų. Pagal direktyvos 30 straipsnio 3 dalį patekti į rinką nėra apribojimų, jei valstybė narė yra įgyvendinusi ir taiko atitinkamų EEE teisės aktų nuostatas, atveriančias konkretų sektorių arba jo dalį.

               (7)

               Remdamasi Direktyvos 2004/17/EB 30 straipsnio 5 dalimi Institucija gali priimti sprendimus pagal 30 straipsnio 1 dalį, kai to prašo perkantieji subjektai ir kai tai numatyta valstybės narės teisės aktuose. Norvegija šį reikalavimą įvykdė. Direktyva 2004/17/EB yra perkelta į Norvegijos teisinę sistemą 1999 m. liepos 16 d. Viešųjų pirkimų įstatymu Nr. 69 (7) ir 2006 m. balandžio 7 d. reglamentu Nr. 403 dėl viešųjų pirkimų taisyklių tiekimo sektoriuose (vandens ir energijos tiekimo, transporto ir pašto paslaugų) (8). Reglamento Nr. 403 15–1 skirsnyje nurodytos direktyvos 30 straipsnio taikymo Norvegijos perkantiesiems subjektams sąlygos ir tvarka. Reglamente Nr. 403 numatyta, jog perkantieji subjektai gali reikalauti, kad Institucija priimtų sprendimą dėl Direktyvos 2004/17/EB 30 straipsnio 1 dalies taikymo konkrečiai veiklai Norvegijoje. Prieš pateikdami paraišką perkantieji subjektai gali, jei reikia, gauti nacionalinės konkurencijos institucijos pareiškimą.

               (8)

               Atitinkami EEE teisės aktai pagal Direktyvos 30 straipsnio 3 dalį šio prašymo, nurodyto Direktyvos 2004/17/EB XI priedo F punkte, atveju, yra, konkrečiai, Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 97/67/EB (9). Direktyvą 97/67/EB, taip pat jos pirmuosius pakeitimus, kurie buvo padaryti šią direktyvą iš dalies keičiančia Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/39/EB (10), Norvegija perkėlė į savo teisinę sistemą. Tačiau paskutiniai Direktyvos 97/67/EB pakeitimai, padaryti šią direktyvą iš dalies keičiančia Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/6/EB (11), į EEE susitarimą nėra įtraukti iki šiol. Nepaisant šio fakto, tuose paskutiniuose Direktyvos 97/67/EB pakeitimuose esančios nuostatos nedaro poveikio su prašymu susijusiai veiklai, ir atitinkamai nėra jokios teisinės kliūties manyti, kad Direktyvos 2004/17/EB 30 straipsnio 3 dalyje nustatyta prielaida yra tenkinama.

               (9)

               Antrasis Direktyvos 2004/17/EB 30 straipsnio 1 dalyje nustatytas reikalavimas – ELPA valstybėje vykdoma veikla turi būti tiesiogiai veikiama konkurencijos. Sprendimas dėl to, ar veiklą tiesiogiai veikia konkurencija, turi būti priimamas remiantis „kriterijais, kurie atitinka ES sutartį dėl konkurencijos, tokiais kaip atitinkamų prekių ir paslaugų savybės, alternatyvių prekių ar paslaugų buvimas, kainos ir faktiškas ar galimas daugiau kaip vieno atitinkamų prekių ar paslaugų teikėjo buvimas“ (12).

               (10)

               Tiesioginio konkurencijos poveikio faktas turi būti vertinamas remiantis įvairiais rodikliais ir nė vienas iš šių rodiklių per se nėra lemiamas. Kalbant apie rinkas, kurioms taikomas šis sprendimas, vienas iš kriterijų, į kurį reikia atsižvelgti, yra pagrindinių rinkos dalyvių užimama atitinkamos rinkos dalis. Kitas kriterijus – koncentracijos laipsnis tose rinkose (13). Tiesioginis konkurencijos poveikis vertinamas remiantis objektyviais kriterijais, atsižvelgiant į konkrečius susijusio sektoriaus ypatumus. Kadangi įvairių rūšių veiklos, kuriai taikomas šis sprendimas, sąlygos yra skirtingos, kiekviena susijusi veikla arba rinka vertinama atskirai.

               (11)

               Nors tam tikrose bylose rinka gali būti apibrėžiama kitaip, tiksliai apibrėžti „Norway Post“ pateiktame pranešime nurodytų paslaugų rinkų nėra būtina, jeigu vertinimo rezultatas išlieka toks pat, nepaisant to, ar jis būtų pagrįstas siaura ar platesne rinkos apibrėžtimi.

               (12)

               Šis sprendimas priimtas tik siekiant leisti taikyti išimtį pagal Direktyvos 2004/17/EB 30 straipsnį ir juo nedaromas poveikis konkurencijos taisyklių taikymui.

         III.   VERTINIMAS

               (13)

               Reikėtų atsižvelgti į tai, kad šiuo sprendimu siekiama nustatyti, ar prašyme nurodytų paslaugų rinkoje esama tokio lygio konkurencijos (rinkose, į kurias patekti nėra apribojimų, kaip apibrėžta Direktyvos 2004/17/EB 30 straipsnyje), kad (net jei netaikomos drausminės priemonės, nustatytos išsamiomis Direktyvos 2004/17/EB pirkimo taisyklėmis) su atitinkamos veiklos vykdymu susiję pirkimai bus vykdomi skaidriai, be diskriminacijos, remiantis kriterijais, kurių pagrindu pirkėjai gali priimti ekonominiu požiūriu geriausią sprendimą.

               (14)

               Šiomis aplinkybėmis reikėtų priminti, kad paprastai apibrėžtose rinkose veiklą vykdo keli logistikos paslaugų teikėjai. Tačiau šiame sprendime, nedarant poveikio konkurencijos teisės taikymui bendresniu lygiu, atliekant konkurencijos poveikio tyrimą bus vertinama tik tai, ar „Norway Post“, vykdydama veiklą, dabar patiria konkurencijos poveikį rinkose, į kurias patekti nėra jokių apribojimų.

               (15)

               Kaip paaiškinta pirmiau, Institucija turi nustatyti, ar susijusi veikla yra tiesiogiai veikiama konkurencijos. Šiuo tikslu ji ištyrė „Norway Post“ pateiktus įrodymus, taip pat Norvegijos konkurencijos institucijos, „Norway Post“ konkurentų ir klientų pateiktą informaciją. Reikėtų atkreipti dėmesį į tai, kad Institucija, siekdama įvertinti užimamas rinkos dalis ir koncentracijos lygius, visų pirma, rėmėsi „Norway Post“ pateiktais rinkos duomenimis. Kai kurie duomenys buvo patvirtinti Institucijai renkant informaciją apie rinką, tačiau visų užimamos rinkos dalies duomenų Institucija negalėjo patvirtinti.

      Rinkos apibrėžtis – produkto rinka

               (16)

               Vadovaudamasi Europos Komisijos sprendimų priėmimų praktika su konkurencijos teise susijusiose bylose (14), taip pat bylose dėl išimčių pagal Direktyvos 2004/17/EB dėl subjektų, vykdančių veiklą vandens, energetikos, transporto ir pašto paslaugų sektoriuose, vykdomų pirkimų tvarkos derinimo (15) 30 straipsnį, pareiškėjas išskyrė atitinkamas rinkas, remdamasi tuo, ar tai:

                           a)

                           standartinis ir (arba) neskubus ar skubus siuntų pristatymas, priklausomai nuo siuntos pristatymo laiko svarbos;

                           b)

                           vidaus ar tarptautinis siuntų pristatymas;

                           c)

                           siuntų pristatymas iš įmonės vartotojui (angl. business-to-consumers, B2C) ar iš įmonės įmonei (angl. business-to-business, B2B) ir

                           d)

                           siuntos ar kroviniai, atsižvelgiant į jų svorį, formą ir reikalingą siuntų ar krovinių tvarkymo įrangą.

      Geografinės rinkos apibrėžtis

               (17)

               Europos Komisija (toliau – Komisija), remdamasi įvairiais konkurencijos sprendimais (16), taip pat Direktyva 2004/17/EB (17), nustatė, kad vietos ir tarptautinių B2B siuntų pristatymo paslaugų, nacionalinių ir tarptautinių skubaus pristatymo paslaugų ir bendrų arba sugrupuotų krovinių (arba lengvasvorių prekių) arba dalinių krovinių siuntimo paslaugų geografinės rinkos yra nacionalinio masto. Komisija svarstė, ar kai kurios iš šių rinkų galėtų būti platesnio nei nacionalinės, tačiau, galiausiai, dėl to nepadarė jokių išvadų (18). Šis rinkos suskirstymas yra iš esmės pagrįstas tuo, kad tokios paslaugos yra teikiamos nacionaliniu lygiu. Pareiškėjo nuomonė sutampa su pirmiau nurodyta Komisijos praktika.

               (18)

               Norvegijos konkurencijos institucija padarė išvadą, kad nėra būtina tiksliai apibrėžti atitinkamos rinkos geografinį mastą, nes tyrimo rezultatas liktų toks pat, nepaisant to, ar jis būtų grindžiamas siaura ar platesne rinkos apibrėžtimi (19).

               (19)

               Atsižvelgdama į tai, kad nėra nei didesnio, nei mažesnio rinkų geografinio masto požymių, kad būtų galima įvertinti, ar yra tenkinamos Direktyvos 2004/17/EB 30 straipsnio 1 dalyje nustatytos sąlygos, ir nedarydama poveikio konkurencijos teisei, Institucija mano, kad šiame sprendime atitinkamos geografinės rinkos apima Norvegijos teritoriją.

               (20)

               Šie klausimai aptariami išsamiau toliau, darant nuorodas į produktų rinkas, apie kurias pranešė „Norway Post“.

         1.1.   Nacionalinė standartinio B2B siuntų pristatymo rinka

   1.1.1.   Atitinkama produkto rinka

               (21)

               Pareiškėjas teigia, kad nacionalinė standartinio B2B siuntų pristatymo rinka turėtų būti apibrėžiama kaip mažiau nei 35 kg sveriančių siuntų, kurias įmonės siunčia kitoms įmonėms ir kurios yra pristatomos Norvegijoje (įskaitant iš užsienio gautas siuntas, kai jas užsienio pašto arba logistikos paslaugų teikėjo vardu pristato Norvegijos pašto paslaugų vykdytojas arba logistikos paslaugų teikėjas), rinka (20).

               (22)

               Savo sprendime dėl Norway Post/Privpak
                   (21) Institucija nusprendė, kad B2B siuntų pristatymo paslaugomis naudojasi verslo klientai, kuriems reikalingos pristatymo darbo valandomis „nuo durų iki durų“ kitoms įmonėms paslaugos. Tokiems verslo klientams labai svarbus laikas, todėl jie yra pasiruošę už tokio pobūdžio paslaugas mokėti gerokai daugiau. Institucija nustatė, kad B2B siuntų pristatymo paslaugoms būdingos kitokios savybės, kainos ir naudojimo paskirtis, nei B2C siuntų pristatymo paslaugoms (22). Panašu, kad ši išvada atitinka Komisijos praktiką, kuria remdamasi ji apibrėžė atskiras verslo klientams ir privatiems klientams skirtų siuntų pristatymo rinkas, nes nelaikoma, kad yra B2B ir B2C pristatymų tarpusavio pakeičiamumas (23).

               (23)

               Pareiškėjas taip pat atskiria B2B siuntų pristatymo paslaugų rinką nuo krovinių rinkos, nes siuntų ir krovinių tvarkymas ir paslaugų kainos skiriasi. B2B paslaugų teikėjų siuntų išrūšiavimo įrangai taikomi svorio apribojimai, remiantis vieno asmens pajėgumu pakelti kiekvieną siuntą, taip pat siuntos tinkamumu automatizuotam tvarkymui. Pareiškėjas teigia, kad daugiau kaip 35 kg sveriančios siuntos tvarkomos ne ta pačia išrūšiavimo įranga, kaip mažiau sveriančios siuntos, nes atrodo, kad paslaugų teikėjai taiko 30–35 kg svorio apribojimus (24).

               (24)

               Tai atitinka Komisijos praktiką, kuria remiantis nustatyta atskira nedidelių pakuočių pristatymo paslaugų rinka. Laikoma, kad yra atskira nedidelių pakuočių pristatymo paslaugų rinka, kurioje, siekiant atskirti nedideles pakuotes nuo krovinių, atrodė tinkama taikyti 31,5 kg svorio ribą. Taip yra todėl, kad krovinių ir nedidelių pakuočių gabenimui paprastai taikoma skirtinga, kitokios sudėties infrastruktūra. Rinkos tyrime, kurį Komisija atliko nagrinėdama vieną iš naujausių savo bylų, respondentai patvirtino, kad šiame pramonės sektoriuje nėra vienodos svorio ribos, kuria remiantis būtų galima nustatyti, kokios siuntos gali būti siunčiamos naudojantis nedidelių pakuočių siuntimo tinklu. Tačiau dauguma konkurentų nurodė 25–35 kg svorio ribas (25).

               (25)

               Be to, „Norway Post“ nuomone, nacionalinio ir tarptautinio standartinio B2B siuntų pristatymo paslaugos taip pat sudaro dvi atskiras produktų rinkas. Į užsienį siunčiamų siuntų atveju paprastai yra reikalingi du paslaugų teikėjai ir skirtingos infrastruktūros (26). Tai taip pat atitinka Komisijos sprendimus, kuriuose rinka suskirstyta į vietos ir tarptautinę nedidelių pakuočių pristatymo paslaugų rinką (27).

               (26)

               Pareiškėjas mano, kad vidaus B2B siuntų pristatymo paslaugų ir tarptautinių siuntų pristatymo paslaugos yra tos pačios rinkos dalis. Atrodo, kad toks tarptautinis siuntų iš užsienio pristatymas yra įtrauktas į nacionalinę rinką keliuose Komisijos sprendimuose (28). Tai, ar šios rinkos vertinamos atskirai, ar kaip tos pačios rinkos dalis, neturės poveikio galutiniam vertinimui, taigi, šiame sprendime jos nebus atskiriamos, todėl tiksli atitinkamos rinkos apibrėžtis nėra būtina.

               (27)

               Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta pirmiau, Institucija šiame sprendime daro išvadą, kad yra atskira mažiau nei 35 kg sveriančių siuntų paskirstymo įmonėms Norvegijoje paslaugų rinka.

         1.1.2.   Tiesioginis konkurencijos poveikis

               (28)

               „Norway Post“ apskaičiuota rinkos dalis pagal vertę B2B vidaus rinkoje 2013 m. sudarė 35 %. Apskaičiuota bendra trijų didžiausių konkurentų rinkos dalis sudarė 33 %, kuri nuo 2011 m. kasmet augo. 2013 m. „PostNord“ rinkos dalis pagal vertę sudarė 13 %, „Schenker“ – 11 % ir UPS – 9 % (29). Be to, „Norway Post“ konkurentai yra tarptautiniai veiklos vykdytojai, finansiškai pajėgūs plėstis, ir, atrodo, kad klientai paslaugas dažniausiai perka organizuodami konkursus, todėl jiems yra santykinai lengva pereiti prie naujo paslaugų teikėjo. Paprastai sutarties trukmė taip pat yra trumpa ir, atrodo, kad klientai savo paslaugų teikėjams nėra labai lojalūs (30).

               (29)

               Nors Norvegijos konkurencijos institucija teigė, kad, remdamasi turima informacija, ji negalėjo patikrinti „Norway Post“ užimamos rinkos dalies duomenų, ji padarė išvadą, kad, kaip atrodo, „Norway Post“ konkuruoja su dideliais tarptautiniais konkurentais ir „patiria nereikšmingą konkurencijos poveikį standartinių (B2B) siuntų paslaugų rinkoje“ (31).

               (30)

               Remdamasi tuo, kas išdėstyta, ir, visų pirma, atsižvelgdama į konkurentų dabartinę padėtį rinkoje ir jų finansinį pajėgumą, Institucija daro išvadą, kad standartinė nacionalinė B2B siuntų pristatymo rinka patiria tiesioginį konkurencijos poveikį.

         1.2.   Tarptautinio standartinio B2B siuntų pristatymo į užsienį rinka

   1.2.1.   Atitinkama produkto rinka

               (31)

               Pareiškėjas tvirtina, kad tarptautinio standartinio B2B siuntų pristatymo rinka turėtų būti apibrėžiama kaip Norvegijos įmonių siunčiamų siuntų įmonėms užsienyje paskirstymas, ir ji turėtų būti atskiriama nuo nacionalinio B2B siuntų pristatymo rinkos (32).

               (32)

               Kaip nurodyta 16 punkte, ir, atsižvelgiant į Komisijos praktiką (33), nacionalinio ir tarptautinio standartinio siuntų pristatymo paslaugos sudaro dvi atskiras produktų rinkas. Be to, kaip nurodyta pirmiau, pareiškėjas mano, kad, remiantis keliais Komisijos sprendimais (34), tarptautinių iš užsienio gaunamų siuntų paslaugų rinkos segmentas turėtų sudaryti nacionalinės vietos B2B siuntų paslaugų rinkos dalį.

               (33)

               Tarptautinis pristatymas į užsienį apima siuntų surinkimą, tarptautinį gabenimą ir pristatymą, naudojant visiškai skirtingą paskirstymo tinklą, nei vietos siuntų pristatymo paslaugų atveju. Tarptautinio pristatymo į užsienį atveju paprastai reikalingi du logistikos paslaugų teikėjai: vienas – siuntų surinkimo šalyje, kitas – paskirties šalyje. Surinkimo šalyje logistikos paslaugų teikėjas surenka siuntas gabenimui į kelias paskirties šalis. Tada tas pats arba kitas logistikos paslaugų teikėjas nukreipia siuntą į galutinę paskirties vietą paskirties šalyje.

               (34)

               Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, Institucija šiame sprendime daro išvadą, kad yra atskira mažiau nei 35 kg sveriančių siuntų, kurias Norvegijos įmonės siunčia užsienyje esančioms įmonėms, paskirstymo rinka.

         1.2.2.   Tiesioginis konkurencijos poveikis

               (35)

               Tarptautinių standartinių B2B siuntų siuntimo į užsienį paslaugų rinkoje bendrovės „Norway Post“ užimama rinkos dalis pagal vertę 2013 m. sudarė 9 %, o jos didžiausių konkurentų atitinkamai 26 % (DHL), 24 % (UPS) ir 11 % (TNT) (35). Atrodo, kad kelių stipresnių konkurentų buvimas rinkoje sukelia didelį konkurencinį spaudimą.

               (36)

               Remiantis tuo, kas išdėstyta pirmiau, Institucija daro išvadą, kad tarptautinių standartinių B2B siuntų siuntimo į užsienį paslaugų rinka patiria tiesioginį konkurencijos poveikį. Ši išvada atitinka Norvegijos konkurencijos institucijos vertinimą (36).

         1.3.   Nacionalinė skubaus siuntų pristatymo per vieną dieną ir (arba) parą rinka

   1.3.1.   Atitinkama produkto rinka

               (37)

               Remiantis pareiškėju, yra atskira siuntų ir prekių paskirstymo įmonėms Norvegijoje, garantuojant pristatymą per dieną iki nustatytos valandos, rinka. Tokios pareiškėjo nurodytos skubaus pristatymo paslaugos, kaip pristatymo per 1 dieną arba per parą paslaugos, sudaro atskirą nuo įprastų B2B paslaugų, kurias teikiant įsipareigojama pristatyti kitą dieną po pietų, rinką. Skubaus siuntų pristatymo per vieną dieną ir (arba) parą paslaugos yra du–tris kartus brangesnės, nei standartinės arba neskubios B2B paslaugos (37).

               (38)

               Kaip nurodyta pirmiau, atrodo, kad atskiros skubaus siuntų pristatymo produktų rinkos apibrėžtis, remiantis pristatymo greičiu, atitinka Komisijos sprendimų priėmimo praktiką (38). Atskiros rinkos nustatomos remiantis tuo, kad tos dvi paslaugos teikiamos naudojant skirtingą infrastruktūrą ir tinklus, kad skubios paslaugos yra greitesnės ir patikimesnės ir kad skubaus pristatymo paslaugos taip pat yra daug brangesnės. Skubaus pristatymo paslaugos paprastai yra suteikiamos per parą, per užtikrintą laiką ir apima kelias toliau nurodytas papildomą vertę suteikiančias paslaugas: įrodymą apie pristatymą, atsekimo ir stebėjimo sistemą, galimybę pakeisti paskirties vietą arba adresą tranzito metu, pristatymą tiesiai į vietą, lanksčią mokėjimų ir kainų sistemą, draudimą ir pinigų grąžinimo garantiją (39). Nors atskirų skubaus pristatymo paslaugų pristatymo laikas gali būti skirtingas (priešingai nei skubaus ir neskubaus siuntų pristatymo paslaugų atveju), Komisija neseniai padarė išvadą, kad tokios skirtingos paslaugos nesudaro atskirų produkto rinkų, bet yra platesnės skubaus pristatymo rinkos segmentai (40).

               (39)

               Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, Institucija šiame sprendime daro išvadą, kad yra atskira skubaus siuntų ir prekių pristatymo Norvegijos įmonėms produktų rinka.

         1.3.2.   Tiesioginis konkurencijos poveikis

               (40)

               Apskaičiuota „Norway Post“ užimama nacionalinės skubaus pristatymo paslaugų rinkos dalis pagal vertę 2013 m. sudarė 28 %, o „PostNord“ – 33 %, „Jetpak“ – 11 % ir „Schenker“ – 12 %. „Norway Post“ rinkos dalis mažėja nuo 2011 m. Šioje rinkoje veiklą vykdo kelios tarptautinės bendrovės ir daugelis klientų sudaro sutartis su paslaugų teikėjais organizuotų konkursų būdu (41). Atsižvelgdama į šiuos veiksnius ir į Norvegijos konkurencijos institucijos vertinimą bei išvadas (42), Institucija daro išvadą, kad nacionalinė skubaus siuntų pristatymo rinka patiria tiesioginį konkurencijos poveikį.

         1.4.   Tarptautinio skubaus siuntų pristatymo (įskaitant pristatymą iš užsienio ir į užsienį) rinka

   1.4.1.   Atitinkama rinka

               (41)

               Pareiškėjas mano, kad yra atskira skubaus siuntų ir prekių gabenimo į Norvegiją ir iš jos rinka (43). Ir šį kartą toks rinkos atskyrimas atitinka Komisijos sprendimų priėmimo praktiką (44). Iš tikrųjų, Komisija laiko, kad tarptautinis siuntų pristatymas apima siuntų surinkimą, tarptautinį gabenimą ir pristatymą naudojantis visiškai kitu paskirstymo tinklu (45). Tarptautinių skubaus pristatymo paslaugų atveju reikalingas daug didesnis paskirties vietų skaičius, speciali ir sudėtinga logistika, aukštesnę kvalifikaciją turintis personalas ir sugebėjimas laikytis papildomų teisės aktų reikalavimų. NET jei kai kurie dalyviai veiklą vykdo vietos ir tarptautinėje skubaus pristatymo rinkoje, jų verslas dažniausiai būna organizuotas atskirai. Todėl iš tiekėjo perspektyvos tarptautinių ir vietos skubaus pristatymo paslaugų pardavimas, rinkodara ir veikla labai skiriasi (46). Dėl nacionalinio infrastruktūros pobūdžio tarptautinės skubaus pristatymo paslaugos taip pat yra atskirtos nuo vietos skubaus pristatymo paslaugų (47).

               (42)

               Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, Institucija šiame sprendime daro išvadą, kad yra atskira tarptautinio skubaus siuntų pristatymo rinka.

         1.4.2.   Tiesioginis konkurencijos poveikis

               (43)

               Tarptautinio skubaus siuntų pristatymo rinkoje „Norway Post“ užimama rinkos dalis pagal vertę 2013 m. buvo 4,4 %; šioje rinkoje ji nuožmiai konkuruoja su didžiausiomis tarptautinėmis bendrovėmis, pavyzdžiui, DHL, kurios rinkos dalis yra 38 %, TNT, kurios rinkos dalis yra 21 %, ir UPS, kurios rinkos dalis yra 19 % (48). „Norway Post“ rinkos dalis, palyginti su jos konkurentais, yra nedidelė, ir ji mažėja nuo 2011 m. Atsižvelgdama į šiuos veiksnius ir į Norvegijos konkurencijos institucijos vertinimą ir išvadas (49), Institucija daro išvadą, kad tarptautinio skubaus siuntų pristatymo rinka patiria tiesioginį konkurencijos poveikį.

         1.5.   Bendrų ir (arba) sugrupuotų krovinių gabenimas sausumos transportu

   1.5.1.   Atitinkama produkto rinka

               (44)

               Pareiškėjas tvirtina, kad yra atskira bendrų krovinių siuntimo rinka, t. y. prekių, sveriančių nuo 35 kg iki 2,5 tonų, kurios tvarkomos terminalų tinkle, paskirstymo rinka. Pareiškėjo teigimu, gabenimas palaikomos temperatūros arba biriųjų krovinių transportu į šią rinką neturėtų būti įtraukiamas (50).

               (45)

               Pareiškėjas atskiria B2B siuntų gabenimą nuo krovinių gabenimo, nes kroviniams reikalinga kitokia tvarkymo įranga nei siuntoms, kurios paprastai yra tvarkomos rūšiavimo patalpose, pritaikytose automatizuotai ir standartizuotai tvarkyti dideles 30–35 kg neviršijančias siuntas. Padėtis krovinių atveju yra priešinga: paprastai kroviniai yra didesni ir sunkesni, ir jiems reikia specializuotos tvarkymo įrangos (šakinių krautuvų ir kt.). Be to, siuntų gabenimui taikomi kitokie kainų nustatymo modeliai nei siuntų transportui, todėl krovinių pristatymo kainos dažnai yra mažesnės (51).

               (46)

               Be to, pareiškėjas laikosi požiūrio, kad krovinių rinka gali būti suskirstyta į bendrų ir (arba) sugrupuotų krovinių rinką ir sunkesnių krovinių arba vadinamųjų dalinių krovinių rinką. Šis suskirstymas yra pagrįstas kainų skirtumu, tačiau dar svarbiau yra tai, kad šiems produktams reikalingas kitoks gabenimo ir tvarkymo tinklas ir infrastruktūra. Bendrų arba sugrupuotų krovinių atveju reikalingas terminalų tinklas, nes tokie kroviniai yra tvarkomi terminaluose, kuriuose daliniams kroviniams paskirstyti reikia daug transporto priemonių, kadangi kroviniai yra paprastai siunčiami tiesiogiai iš siuntėjo gavėjui.

               (47)

               Nors Komisija nepriėmė galutinės pozicijos dėl atitinkamos krovinių siuntimo rinkos apibrėžties, keliose bylose ji aiškiai atskyrė siuntų ir krovinių pristatymo paslaugas, remdamasi krovinio svoriu, forma ir reikalinga tvarkymo įranga (siuntų paslaugos, skirtos tvarkyti dideliems riboto svorio ir standartizuotos formos siuntų kiekiams, o pats tvarkymo procesas ir gabenimas yra standartizuoti, siekiant žemų vieneto sąnaudų) (52). Krovinių siuntimą Komisija savo ankstesnių bylų praktikoje apibrėžė kaip prekių gabenimo organizavimą (su galimybe įtraukti papildomas paslaugas, konkrečiai, išmuitinimą, sandėliavimą, antžemines paslaugas ir t. t.) klientų vardu, atsižvelgiant į jų poreikius (53).

               (48)

               Be to, sprendime dėl išimties pagal Direktyvos 2004/17/EB 30 straipsnį Komisija atskyrė lengvasvorių prekių paslaugų rinką, kuri apibrėžiama kaip atskirų prekių gabenimo transporto priemonėse, tinkamose gabenti 35 kg–2,5 tonų krovinius rinka, ir krovinių paslaugų, apibrėžtų kaip sunkių konteinerinių krovinių, sveriančių daugiau kaip 5 tonas arba 2,5–5 tonas, gabenimo paslaugų rinka (54). Atrodo, kad ši argumentacija atitinka Komisijos sprendimą dėl susijungimo, kuriame krovinių siuntimas kelių transportu buvo toliau suskirstytas į atskirus segmentus remiantis šiomis kategorijomis: „mažesnis nei sunkvežimio priekabą užimantis krovinys arba sugrupuotas krovinys“, „pusę sunkvežimio priekabos užimantis krovinys arba dalinis krovinys“, ir „visą sunkvežimio priekabą užimantis krovinys“. „Mažesnis nei sunkvežimio priekabą užimantis krovinys arba sugrupuotas krovinys“ buvo apibrėžtas kaip didesnis už siuntą, bet mažesnis nei 2 tonų krovinys, o „pusę sunkvežimio priekabos užimantis krovinys arba dalinis krovinys“ buvo apibrėžtas kaip daugiau nei 2 tonas sveriantis krovinys, jei jis neužima visos priekabos. Visą sunkvežimio priekabą užimantis krovinys apima bet kokį krovinį, kuris užpildo visą sunkvežimio priekabą. Komisija nurodė, kad atskiros produktų rinkos buvo nustatytos remiantis skirtingais krovinių tvarkymo reikalavimais, kadangi priklausomai nuo to skyrėsi infrastruktūra ir rinkos dalyviai. Galiausiai, Komisija nusprendė, kad nebūtina tiksliai atskirti rinkų, nes net pagal siauriausią įmanomą galimą rinkos apibrėžtį nebuvo jokių požymių, kad šalys užimtų dominuojančią padėtį (55).

               (49)

               Nors Komisija svarstė, ar reikėtų toliau skirstyti krovinių siuntimo paslaugas pagal veiksmo tipą į vietos ir tarptautinį siuntų siuntimą, taip pat pagal siuntimo priemonių tipą į siuntų siuntimą oru, sausuma ir jūra (56), Institucija mano, kad šioje byloje smulkesnis nei pirmiau nurodytoje apibrėžtyje pateiktas rinkos suskirstymas nėra reikalingas. Atitinkamai, nepriklausomai nuo to, ar birūs kroviniai ir palaikomos temperatūros transportu gabenami kroviniai bus laikomi atskira rinka ar bendrų krovinių siuntimo rinkos dalimi, tai taip pat neturės poveikio galutiniam vertinimui, taigi, šiame sprendime jie nebus toliau skirstomi, todėl tiksli atitinkamos rinkos apibrėžtis nėra būtina.

         1.5.2.   Tiesioginis konkurencijos poveikis

               (50)

               Bendrų krovinių siuntimo rinkoje „Norway Post“ užimama rinkos dalis pagal vertę 2013 m. sudarė 10 %, tuo tarpu „Schenker“ – 13 %, o „PostNord“ – 12 %. 2011–2013 m. „Norway Post“, o taip pat jos pagrindinių konkurentų užimama rinkos dalis išliko nepakitusi (57). Be to, šioje rinkoje veiklą vykdo daug tarptautinių ekonominės veiklos vykdytojų, kurie bendrovei „Norway Post“ sukuria didelį konkurencinį spaudimą. Atsižvelgdama į šiuos veiksnius ir į Norvegijos konkurencijos institucijos vertinimą ir išvadas (58), Institucija daro išvadą, kad bendrų krovinių siuntimo rinka patiria tiesioginį konkurencijos poveikį.

         1.6.   Dalinių krovinių siuntimas sausumos transportu

   1.6.1.   Atitinkama produkto rinka

               (51)

               Atsižvelgdamas į 1.5.1 skyriuje pateiktus argumentus, pareiškėjas teigia, kad yra atskira dalinių krovinių siuntimo sausumos transportu rinka, turėdamas omenyje daugiau kaip 2–2,5 tonas sveriančių prekių, kurios nėra apdorojamos terminaluose, o gabenamos keliais arba geležinkeliais tiesiai nuo siuntėjo gavėjui, paskirstymą. Šiuo atveju pareiškėjas tvirtina, kad gabenimo palaikomos temperatūros ir biriųjų krovinių transportu nereikėtų įtraukti į šią rinkos apibrėžtį (59).

               (52)

               Nepriklausomai nuo to, ar atitinkama produkto rinka yra apibrėžiama siaurai ar plačiai, galutiniam vertinimui tai poveikio neturės. Todėl Institucija mano, kad nebūtina atitinkamas produktų rinkas skirstyti smulkiau, nei pirmiau nurodytoje apibrėžtyje, ir ji vertins, ar „Norway Post“ patiria tiesioginį konkurencijos poveikį dalinių krovinių, išskyrus palaikomos temperatūros ir biriųjų krovinių transportu gabenamus krovinius, rinkoje.

         1.6.2.   Tiesioginis konkurencijos poveikis

               (53)

               Dalinių krovinių siuntimo rinkoje „Norway Post“ užimama rinkos dalis pagal vertę 2013 m. sudarė 16 %, o „Schenker“ – 11 % ir „PostNord“ – 9 %. „Norway Post“ rinkos dalis šiek tiek mažėja nuo 2011 m. Be to, šioje rinkoje veiklą vykdo daug tarptautinių ekonominės veiklos vykdytojų, kurie bendrovei „Norway Post“ daro didelį konkurencinį spaudimą (60). Atsižvelgdama į Norvegijos konkurencijos institucijos vertinimą ir išvadas (61), Institucija nustatė, kad šie veiksniai turi būti laikomi požymiu, kad dalinių krovinių siuntimo rinka patiria tiesioginį konkurencijos poveikį.

         IV.   IŠVADOS

               (54)

               Atsižvelgiant į pirmiau minėtus rodiklius, tiesioginio konkurencijos poveikio sąlygos, nustatytos Direktyvos 2004/17/EB 30 straipsnio 1 dalyje, yra tenkinamos šių Norvegijoje teikiamų paslaugų atžvilgiu:

                           a)

                           nacionalinio standartinio B2B siuntų pristatymo;

                           b)

                           tarptautinio standartinio B2C siuntų pristatymo į užsienį;

                           c)

                           nacionalinio skubaus siuntų pristatymo per vieną dieną ir (arba) parą;

                           d)

                           tarptautinio skubus siuntų pristatymo (įskaitant pristatymą iš užsienio ir į užsienį);

                           e)

                           bendrų ir (arba) sugrupuotų krovinių siuntimo sausumos transportu;

                           f)

                           dalinių krovinių siuntimo sausumos transportu.

               (55)

               Kadangi laikoma, jog neribojamo patekimo į rinką sąlyga yra įvykdyta, Direktyva 2004/17/EB neturėtų būti taikoma, kai perkantieji subjektai sudaro susitarimus dėl 54 konstatuojamosios dalies a–f punktuose nurodytų paslaugų teikimo Norvegijoje, nei kai organizuojami projektų konkursai dėl tokios veiklos vykdymo Norvegijoje.

               (56)

               Šis sprendimas pagrįstas Institucijai pateikta informacija. Jis gali būti keičiamas, jeigu smarkiai pasikeistų teisinė arba faktinė padėtis, ir dėl to nebūtų tenkinamos Direktyvos 2004/17/EB 30 straipsnio 1 dalyje išdėstytos sąlygos.

               (57)

               Šis sprendimas priimtas tik siekiant leisti taikyti išimtį pagal Direktyvos 2004/17/EB 30 straipsnį ir juo nedaromas poveikis konkurencijos taisyklių taikymui.

               (58)

               Šiuo sprendimu netrukdoma taikyti EEE taisyklių viešiesiems pirkimams į šio sprendimo taikymo sritį nepatenkančiose srityse. Be to, primenama, kad viešojo pirkimo sutartys dėl kelių rūšių veiklos vertinamos pagal Direktyvos 2004/17/EB 9 straipsnį. Tai reiškia, kad, kai perkantysis subjektas dalyvauja mišraus pobūdžio viešuosiuose pirkimuose, t. y. pirkimuose, kuriais siekiama paremti veiklą, kuriai Direktyva 2004/17/EB nėra taikoma, ir veiklą, kuriai ji taikoma, turi būti atsižvelgiama į pagrindinę veiklą, dėl kurios sutartis yra iš esmės sudaroma. Rengiant tokius mišraus pobūdžio viešuosius pirkimus, kuriais siekiama remti veiklą, kuriai išimtis netaikoma, turi būti taikomos Direktyvos 2004/17/EB nuostatos. Jei neįmanoma objektyviai nustatyti, dėl kurios veiklos sutartis yra iš esmės sudaroma, ji turi būti sudaroma pagal Direktyvos 2004/17/EB 9 straipsnio 2 ir 3 dalyse nustatytas taisykles.

               (59)

               Šiame sprendime nustatytos priemonės atitinka ELPA viešųjų pirkimų komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Europos ekonominės erdvės susitarimo XVI priedo 4 punkte nurodytas teisės aktas, nustatantis viešųjų pirkimų sutarčių komunalinių paslaugų sektoriuje sudarymo tvarką (Direktyva 2004/17/EB), netaikomas perkančiųjų subjektų sudaromoms sutartims, kurių paskirtis – suteikti galimybę Norvegijoje teikti šias paslaugas:

               a)

               nacionalinio standartinio B2B siuntų pristatymo;

               b)

               tarptautinio standartinio B2C siuntų pristatymo į užsienį;

               c)

               nacionalinį skubų siuntų pristatymą per vieną dieną ir (arba) parą;

               d)

               tarptautinį skubų siuntų pristatymą (įskaitant pristatymą iš užsienio ir į užsienį);

               e)

               bendrų ir (arba) sugrupuotų krovinių siuntimo sausumos transportu;

               f)

               dalinių krovinių siuntimą sausumos transportu.

         2 straipsnis
   Šis sprendimas skirtas Norvegijos Karalystei.

      Priimta Briuselyje 2015 m. liepos 6 d.

            ELPA priežiūros institucijos vardu

         Helga JÓNSDÓTTIR

            Kolegijos narė

         Markus SCHNEIDER

            Laikinai einantis direktoriaus pareigas

      (1)  OL L 134, 2004 4 30, p. 1.

      (2)  Institucija jį gavo 2015 m. kovo 23 d. Žr. dokumentą Nr. 752259.

      (3)  Dokumentai Nr. 760094, Nr. 757507, Nr. 758208.

      (4)  Dokumentas Nr. 758924.

      (5)  Dokumentai Nr. 758020, Nr. 759785, Nr. 759788.

      (6)  Dokumentas Nr. 762175.

      (7)  Lov 16. juli 1999 nr. 69 om offentlige anskaffelser.

      (8)  Forskrift 7. april 2006 nr. 403 om innkjopsregler i forsyningssektorene (vann- og energiforsyning, transport og posttjenester).

      (9)  1997 m. gruodžio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 97/67/EB dėl Bendrijos pašto paslaugų vidaus rinkos plėtros bendrųjų taisyklių ir paslaugų kokybės gerinimo (OL L 15, 1998 1 21, p. 14). Teisės aktas, nurodytas EEE susitarimo XI priedo 5d punkte.

      (10)  2002 m. birželio 10 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/39/EB, iš dalies keičianti Direktyvą 97/67/EB dėl Bendrijos pašto paslaugų rinkos tolesnio atvėrimo konkurencijai (OL L 176, 2002 7 5, p. 21). Teisės aktas, nurodytas EEE susitarimo XI priedo 5d punkte.

      (11)  2008 m. vasario 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/6/EB, iš dalies keičianti Direktyvą 97/67/EB, siekiant visiško Bendrijos pašto paslaugų vidaus rinkos suformavimo (OL L 52, 2008 2 27, p. 3).

      (12)  Direktyvos 2004/17/EB 30 straipsnio 2 dalis.

      (13)  Žr. taip pat 2012 m. gegužės 22 d. ELPA priežiūros institucijos sprendimą Nr. 189/12/COL dėl Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/17/EB dėl subjektų, vykdančių veiklą vandens, energetikos, transporto ir pašto paslaugų sektoriuose, vykdomų pirkimų tvarkos derinimo netaikymo elektros energijos gamybai ir didmeninei prekybai ja Norvegijoje (OL L 287, 2012 10 18, p. 21 ir EEE priedas Nr. 58, 2012 10 18, p. 14).

      (14)  1999 m. liepos 8 d. Komisijos sprendimas Nr. IV/M.1549 Deutsche Post/ASG, 10 punktas; 2003 m. birželio 19 d. Komisijos sprendimas COMP/M.3155 Deutsche Post/Securicor, 8 punktas; 2009 m. balandžio 21 d. Komisijos sprendimas COMP/M.5152 Posten AB/Post Danmark A/S 49–63 punktai; ir 2013 m. sausio 30 d. Komisijos sprendimas dėl koncentracijos paskelbimo nesuderinama su vidaus rinka ir EEE susitarimo veikimu (Byla COMP/M.6570 UPS/TNT Express, 156 ir 164 punktai.

      (15)  2013 m. kovo 22 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimas 2013/154/ES dėl Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/17/EB dėl subjektų, vykdančių veiklą vandens, energetikos, transporto ir pašto paslaugų sektoriuose, vykdomų pirkimų tvarkos derinimo netaikymo kai kurioms Vengrijos pašto sektoriaus paslaugoms (OL L 86, 2013 3 26, p. 22), 9 ir 18 dalys; 2010 m. kovo 3 d. Komisijos sprendimas 2010/142/ES dėl Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/17/EB dėl subjektų vykdomų pirkimų tvarkos derinimo netaikymo tam tikroms paslaugoms pašto sektoriuje Austrijoje (OL L 56, 2010 3 6, p. 8), 9–14 dalys; 2008 m. gruodžio 19 d. Komisijos sprendimas 2009/46/EB dėl Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/17/EB dėl subjektų, vykdančių veiklą vandens, energetikos, transporto ir pašto paslaugų sektoriuose, vykdomų pirkimų tvarkos derinimo netaikymo kai kurioms Švedijos pašto sektoriaus paslaugoms (OL L 19, 2009 1 23, p. 50), 16–24 dalys; ir 2007 m. rugpjūčio 6 d. Komisijos sprendimas 2007/564/EB dėl Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/17/EB dėl subjektų, vykdančių veiklą vandens, energetikos, transporto ir pašto paslaugų sektoriuose, vykdomų pirkimų tvarkos derinimo netaikymo tam tikroms paslaugoms pašto sektoriuje Suomijoje, išskyrus Alandų salas (OL L 215, 2007 8 18, p. 21), 17–23 dalys.

      (16)  1999 m. vasario 23 d. Komisijos sprendimas COMP/M.1347 Deutsche Post/Securicor, 32–34 punktai; 1999 m. vasario 15 d. Komisijos sprendimas IV/M.1405 TNT Post Group/JET Services, 29–31 punktai; 1999 m. liepos 1 d. Komisijos sprendimas IV/M.1513 Deutsche Post/Danzas/Nedlloyd, 15–19 punktai; 1999 m. liepos 8 d. Komisijos sprendimas COMP/M.1549 Deutsche Post/ASG, 15–18 punktai; 2002 m. spalio 21 d. Komisijos sprendimas COMP/M.298 Deutsche Post/DHL (II), 19 ir 20 punktai; 2003 m. birželio 19 d. Komisijos sprendimas COMP/M.3155 Deutsche Post/Securicor, 11 punktas; 2005 m. lapkričio 24 d. Komisijos sprendimas COMP/M.3971 Deutsche Post/Exel, 31–32 punktai; 2009 m. balandžio 21 d. Komisijos sprendimas COMP/M.5152 Posten AB/Post Danmark A/S, 64–74 punktai; 2012 m. liepos 4 d. Komisijos sprendimas COMP/M.6503 La Poste/Swiss Post/JV, 53–56 punktai; ir 2013 m. sausio 30 d. Komisijos sprendimas dėl koncentracijos paskelbimo nesuderinama su vidaus rinka ir EEE susitarimo veikimu (Byla COMP/M.6570 UPS/TNT Express, 241–243 punktai.

      (17)  Komisijos sprendimas Nr. 2013/154/ES, 19 dalis.

      (18)  2005 m. lapkričio 24 d. Komisijos sprendimas COMP/M.3971 Deutsche Post/Exel, 25–27 punktai.

      (19)  Žr. Norvegijos konkurencijos institucijos 2015 m. sausio 29 d. poziciją (Dokumentas Nr. 746121), p. 4.

      (20)  Žr. „Norway Post“ paraišką, p. 23.

      (21)  2010 m. liepos 14 d. ELPA priežiūros institucijos sprendimas Nr. 322/10/COLNorway Post/Privpak.

      (22)  2010 m. liepos 14 d. ELPA priežiūros institucijos sprendimas Nr. 322/10/COLNorway Post/Privpak, 12.1.2 skirsnis, 360 punktas.

      (23)  2009 m. balandžio 21 d. Komisijos sprendimas COMP/M.5152 Posten AB/Post Danmark A/S, 58–63 punktai; Komisijos sprendimas 2009/46/EB, 17 ir 18 dalys ir Komisijos sprendimas 2007/564/EB, 17 ir 18 dalys.

      (24)  Žr. „Norway Post“ paraišką, p. 26.

      (25)  2013 m. sausio 30 d. Komisijos sprendimas dėl koncentracijos paskelbimo nesuderinama su vidaus rinka ir EEE susitarimo veikimu (Byla COMP/M.6570 UPS/TNT Express, 159–164 punktai, ir 1999 m. liepos 1 d. Komisijos sprendimas IV/M.1513 Deutsche Post/Danzas/Nedlloyd, 10 punktas.

      (26)  Žr. „Norway Post“ paraišką, p. 25.

      (27)  2013 m. sausio 30 d. Komisijos sprendimas dėl koncentracijos paskelbimo nesuderinama su vidaus rinka ir EEE susitarimo veikimu (Byla COMP/M.6570 UPS/TNT Express, 165–182 punktai, ir 2009 m. balandžio 21 d. Komisijos sprendimas COMP/M.5152 Posten AB/Post Danmark A/S, 54–74 punktai.

      (28)  2009 m. balandžio 21 d. Komisijos sprendimas COMP/M.5152 Posten AB/Post Danmark A/S, 54–57 punktas. Žr. taip pat Komisijos sprendimo 2010/142/ES 10 ir 11 dalis ir 2014 m. balandžio 2 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimo 2014/184/ES dėl Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/17/EB dėl subjektų, vykdančių veiklą vandens, energetikos, transporto ir pašto paslaugų sektoriuose, vykdomų pirkimų tvarkos derinimo netaikymo tam tikroms Austrijos pašto sektoriaus paslaugoms (OL L 101, 2014 4 4, p. 4) 29, 44 ir 45 dalis (pristatymai, naudojantis pašto pristatymo paslaugomis).

      (29)  Žr. „Norway Post“ paraišką, p. 102–105.

      (30)  Žr. „Norway Post“ paraišką, p. 107 ir p. 115.

      (31)  Žr. Norvegijos konkurencijos institucijos 2015 m. sausio 29 d. poziciją (Dokumentas Nr. 746121), p. 6.

      (32)  Žr. „Norway Post“ paraišką, p. 25.

      (33)  2009 m. balandžio 21 d. Komisijos sprendimas COMP/M.5152 Posten AB/Post Danmark A/S, 54–74 punktai, ir 2013 m. sausio 30 d. Komisijos sprendimas dėl koncentracijos paskelbimo nesuderinama su vidaus rinka ir EEE susitarimo veikimu (Byla COMP/M.6570 UPS/TNT Express, 165–182 punktai.

      (34)  Žr. šio sprendimo 26 punktą.

      (35)  Žr. „Norway Post“ paraišką, p. 119 ir 121.

      (36)  Žr. Norvegijos konkurencijos institucijos 2015 m. sausio 29 d. poziciją (Dokumentas Nr. 746121), p. 6.

      (37)  Žr. „Norway Post“ paraišką, p. 53–54.

      (38)  2005 m. lapkričio 24 d. Komisijos sprendimas COMP/M.3971 Deutsche Post/Exel, 21–22 punktai; 2009 m. balandžio 21 d. Komisijos sprendimas COMP/M.5152 Posten AB/Post Danmark A/S, 50–53 punktai; 2013 m. sausio 30 d. Komisijos sprendimas dėl koncentracijos paskelbimo nesuderinama su vidaus rinka ir EEE susitarimo veikimu (Byla COMP/M.6570 UPS/TNT Express, 188–219 punktai. Žr. taip pat Komisijos įgyvendinimo sprendimo 2013/154/ES 9 dalį; Komisijos sprendimo 2010/142/ES 11 dalį; Komisijos sprendimo 2009/46/EB 19 dalį ir Komisijos sprendimo 2007/564/EB 19 dalį.

      (39)  2005 m. lapkričio 24 d. Komisijos sprendimas COMP/M.3971 Deutsche Post/Exel, 21 punktas.

      (40)  2013 m. sausio 30 d. Komisijos sprendimas COMP/M.6570 – UPS/TNT Express, 220–226 punktai.

      (41)  Žr. „Norway Post“ paraišką, p. 134–147.

      (42)  Žr. Norvegijos konkurencijos institucijos 2015 m. sausio 29 d. poziciją (Dokumentas Nr. 746121), p. 6.

      (43)  Žr. „Norway Post“ paraišką, p. 23 ir p. 148.

      (44)  2002 m. spalio 21 d. Komisijos sprendimas COMP/M.2908 Deutsche Post/DHL (II), 10–18 punktai; 2005 m. lapkričio 24 d. Komisijos sprendimas COMP/M.3971 Deutsche Post/Exel, 22 punktas. 2009 m. balandžio 21 d. Komisijos sprendimas COMP/M.5152 Posten AB/Post Danmark A/S, 54–57 punktai; ir 2013 m. sausio 30 d. Komisijos sprendimas dėl koncentracijos paskelbimo nesuderinama su vidaus rinka ir EEE susitarimo veikimu (Byla COMP/M.6570 UPS/TNT Express, 165–187 punktai. Žr. taip pat Komisijos sprendimo 2013/154/ES 9 dalį ir Komisijos sprendimo 2007/564/EB 19 dalį.

      (45)  2009 m. balandžio 21 d. Komisijos sprendimas COMP/M.5152 Posten AB/Post Danmark A/S, 55 punktas.

      (46)  2005 m. lapkričio 24 d. Komisijos sprendimas COMP/M.3971 Deutsche Post/Exel, 22 punktas.

      (47)  2002 m. spalio 21 d. Komisijos sprendimas COMP/M.2908 Deutsche Post/DHL (II), 12 punktas.

      (48)  Žr. „Norway Post“ paraišką, p. 150–151.

      (49)  Žr. Norvegijos konkurencijos institucijos 2015 m. sausio 29 d. poziciją (Dokumentas Nr. 746121), p. 6–7.

      (50)  „Norway Post“gabenimą palaikomoje temperatūroje apibrėžia kaip prekių gabenimą tam tikroje temperatūroje (t. y. šaltyje), kai jos gabenamos specialiai įrengtomis transporto priemonėmis, specialiomis kainomis ir specialiais dažnai naudojamais maršrutais („Norway Post“ paraiška, p. 29). „Norway Post“biriųjų krovinių gabenimą apibrėžia kaip nesupakuotų prekių gabenimą, dažnai skysčių, dujų arba granulių pavidalu (pvz., žvyro, žemės, trąšų, naftos ir dujų), kurios nėra tinkamos gabenti su kitų formų prekėmis ir kurioms reikia specialaus tipo transporto, konkrečiai, specialią įrangą turinčių rezervuarų arba atvirų sunkvežimių ir (arba) priekabų („Norway Post“2015 m. gegužės 13 d. dokumentas Nr. 757562).

      (51)  Žr. „Norway Post“ paraišką, p. 23 ir p. 26.

      (52)  1999 m. liepos 1 d. Komisijos sprendimas IV/M.1513 Deutsche Post/Danzas/Nedlloyd, 10 punktas; 1999 m. liepos 8 d. Komisijos sprendimas IV/M.1549 Deutsche Post/ASG, 10 punktas; 2002 m. spalio 21 d. Komisijos sprendimas COMP/M.2908 Deutsche Post/DHL (II), 10 punktas; ir 2013 m. sausio 30 d. Komisijos sprendimas dėl koncentracijos paskelbimo nesuderinama su vidaus rinka ir EEE susitarimo veikimu (Byla COMP/M.6570 UPS/TNT Express, 159–164 punktai.

      (53)  2000 m. vasario 7 d. Komisijos sprendimas COMP/M.1794 Deutsche Post/Air Express International, 8 punktas, ir 2009 m. balandžio 21 d. Komisijos sprendimas COMP/M.5152 Posten AB/Post Danmark A/S, 108–110 punktai.

      (54)  Komisijos sprendimas 2007/564/EB, 20 dalis.

      (55)  1999 m. liepos 8 d. Komisijos sprendimas IV/M.1549 Deutsche Post/ASG, 11–13 punktai. Žr. taip pat 1999 m. liepos 1 d. Komisijos sprendimo COMP/M.1513 Deutsche Post/Danzas/Nedloyd 11 punkto paskutinį sakinį.

      (56)  Be to, Komisija teigė, kad krovinių gabenimas sausumos transportu gali būti toliau skirstomas į krovinių gabenimą geležinkeliais ir keliais. Žr. 2000 m. vasario 7 d. Komisijos sprendimo COMP/M.1794 Deutsche Post/Air Express International 8 ir 11 punktus ir 2009 m. balandžio 21 d. Komisijos sprendimo COMP/M.5152 Posten AB/Post Danmark A/S 108–110 punktus.

      (57)  Žr. „Norway Post“ paraišką, p. 166 ir p. 168.

      (58)  Žr. Norvegijos konkurencijos institucijos 2015 m. sausio 29 d. poziciją (Dokumentas Nr. 746121), p. 7.

      (59)  Žr. „Norway Post“ paraišką, p. 23.

      (60)  Žr. „Norway Post“ paraišką, p. 183–195.

      (61)  Žr. 58 išnašą.


title: 2016 m. kovo 16 d. Europos Centrinio Banko sprendimas (ES) 2016/457 dėl Kipro Respublikos išleistų arba visapusiškai garantuotų antrinę rinką turinčių skolos priemonių tinkamumo (ECB/2016/5)

text:
30.3.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 79/41

         EUROPOS CENTRINIO BANKO SPRENDIMAS (ES) 2016/457
   2016 m. kovo 16 d.
   dėl Kipro Respublikos išleistų arba visapusiškai garantuotų antrinę rinką turinčių skolos priemonių tinkamumo (ECB/2016/5)
   EUROPOS CENTRINIO BANKO VALDANČIOJI TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 127 straipsnio 2 dalies pirmą įtrauką,
   atsižvelgdama į Europos centrinių bankų sistemos ir Europos Centrinio Banko statutą, ypač į jo 3 straipsnio 1 dalies pirmą įtrauką, 12 straipsnio 1 dalį, 18 straipsnį ir 34 straipsnio 1 dalies antrą įtrauką,
   atsižvelgdama į 2014 m. gruodžio 19 d. Europos Centrinio Banko gaires (ES) 2015/510 dėl Eurosistemos pinigų politikos sistemos įgyvendinimo (Bendrųjų dokumentų gairės) (ECB/2014/60) (1), ypač į jų 1 straipsnio 4 dalį, ketvirtos dalies I, II, IV, V, VI ir VIII antraštines dalis ir šeštą dalį,
   atsižvelgdama į 2014 m. liepos 9 d. Gaires ECB/2014/31 dėl papildomų laikinų priemonių, susijusių su Eurosistemos refinansavimo operacijomis ir įkaito tinkamumu, ir kuriomis iš dalies keičiamos Gairės ECB/2007/9 (2), ypač į jų 1 straipsnio 3 dalį ir 8 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               vadovaujantis Europos centrinių bankų sistemos ir Europos Centrinio Banko statuto 18 straipsnio 1 dalimi, Europos Centrinis Bankas (ECB) ir valstybių narių, kurių valiuta yra euro, nacionaliniai centriniai bankai gali atlikti kredito operacijas su kredito įstaigomis ir kitais rinkos dalyviais skolinant lėšas užtikrinus pakankamu įkeitimu. Standartiniai kriterijai ir būtinieji kredito kokybės kriterijai, apibrėžiantys antrinę rinką turinčio turto tinkamumą būti įkaitu Eurosistemos pinigų politikos operacijoms, nustatyti Gairėse (ES) 2015/510 (ECB/2014/60), ypač jų 59 straipsnyje ir jų ketvirtos dalies II antraštinėje dalyje;

               (2)

               vadovaudamasi Gairių (ES) 2015/510 (ECB/2014/60) 1 straipsnio 4 dalimi Valdančioji taryba gali bet kuriuo metu pakeisti Eurosistemos pinigų politikos operacijų įgyvendinimo priemones, reikalavimus, kriterijus ir procedūras. Vadovaudamasi Gairių (ES) 2015/510 (ECB/2014/60) 59 straipsnio 6 dalimi Eurosistema pasilieka teisę spręsti, ar emisija, emitentas, skolininkas arba garantas atitinka Eurosistemos kredito kokybės reikalavimus remiantis bet kokia, jos manymu, aktualia informacija tinkamai Eurosistemos rizikos apsaugai užtikrinti;

               (3)

               taikant nukrypti nuo Eurosistemos kredito kokybės reikalavimų antrinę rinką turinčiam turtui leidžiančias nuostatas, Gairių ECB/2014/31 8 straipsniu numatoma, kad Eurosistemos kredito kokybės ribos netaikomos antrinę rinką turinčioms skolos priemonėms, kurias išleido arba visapusiškai garantavo euro zonos valstybių narių, kurioms taikoma Europos Sąjungos / Tarptautinio valiutos fondo programa, centrinės Vyriausybės, nebent Valdančioji taryba nusprendžia, kad atitinkama valstybė narė nevykdo finansinės paramos ir (arba) makroekonominės programos sąlygų;

               (4)

               Sprendimu ECB/2013/13 (3) kaip išimtinė priemonė laikinai suspenduojami Eurosistemos būtinieji kredito kokybės ribų reikalavimai, taikytini Kipro Respublikos išleistoms arba visapusiškai garantuotoms antrinę rinką turinčioms skolos priemonėms. Kipro Respublikai įgyvendinus skolos valdymo priemonę ir patvirtinus, kad ji vykdo jai taikomas ekonomikos ir finansų koregavimo programos, kurioje ji dalyvauja, sąlygas, Sprendimu ECB/2013/22 (4) nuspręsta Kipro Respublikos išleistas arba visapusiškai garantuotas antrinę rinką turinčias skolos priemones vėl laikyti tinkamomis Eurosistemos pinigų politikos operacijoms, kai tokioms priemonėms taikomi tam tikri įvertinimai mažesne nei rinkos verte, ir numatyta, kad Kipro Respublika turėtų būti laikoma euro zonos valstybe nare, vykdančia Europos Sąjungos / Tarptautinio valiutos fondo programą;

               (5)

               Šiuo metu Gairių ECB/2014/31 1 straipsnio 3 dalyje numatyta, kad taikant jų 8 straipsnį, Kipro Respublika turėtų būti laikoma euro zonos valstybe nare, vykdančia Europos Sąjungos / Tarptautinio valiutos fondo programą. Be to, tų gairių 8 straipsnio 3 dalyje numatoma, kad Kipro Respublikos išleistoms arba visapusiškai garantuotoms antrinę rinką turinčioms skolos priemonėms taikomi tų gairių II priede nustatyti konkretūs įvertinimai mažesne nei rinkos verte;

               (6)

               atsižvelgiant į Kipro Respublikos prašymą, jos Tarptautinio valiutos fondo programa buvo atšaukta 2016 m. kovo 7 d. (5). Pagal Europos stabilumo mechanizmo (ESM), Kipro Respublikos ir Central Bank of Cyprus susitarimo dėl finansinės pagalbos programos (6) 1 straipsnį ESM programos pabaigos data yra 2016 m. kovo 31 d. Todėl nuo 2016 m. balandžio 1 d. Kipro Respublika negali būti ilgiau laikoma valstybe nare pagal Europos Sąjungos / Tarptautinio valiutos fondo programą. Nuo tos datos nebesilaikoma Gairių ECB/2014/31 8 straipsnio 2 dalyje nustatytų Kipro Respublikos išleistų arba visapusiškai garantuotų antrinę rinką turinčių skolos priemonių Eurosistemos kredito kokybės riboms taikomų laikino suspendavimo sąlygų;

               (7)

               todėl Valdančioji taryba nusprendė, kad nuo 2016 m. balandžio 1 d. Kipro Respublikos išleistoms arba visapusiškai garantuotoms antrinę rinką turinčioms skolos priemonėms turėtų būti taikomi standartiniai kriterijai ir kredito kokybės ribos ir kad tokioms skolos priemonėms bus taikomi Europos Centrinio Banko gairėse (ES) 2016/65 (ECB/2015/35) (7) nustatyti standartiniai įvertinimai mažesne nei rinkos verte,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Dėl Kipro Respublikos išleistų arba visapusiškai garantuotų antrinę rinką turinčių skolos priemonių tinkamumo
   1.   Taikant Gairių ECB/2014/31 8 straipsnį, Kipro Respublika nebelaikoma valstybe nare, vykdančia Europos Sąjungos / Tarptautinio valiutos fondo programą.
   2.   Eurosistemos būtinieji kredito kokybės ribų reikalavimai, nustatyti Gairėse (ES) 2015/510 (ECB/2014/60), ypač jų 59 straipsnyje ir ketvirtos dalies II antraštinėje dalyje, taikomi Kipro Respublikos išleistoms arba visapusiškai garantuotoms antrinę rinką turinčioms skolos priemonėms.
   3.   Kipro Respublikos išleistoms arba visapusiškai garantuotoms antrinę rinką turinčioms skolos priemonėms netaikomi Gairių ECB/2014/31 II priede nustatyti konkretūs įvertinimai mažesne nei rinkos verte.
   4.   Esant bet kokiam šio sprendimo ir nacionaliniu lygiu tų valstybių narių, kurių valiuta yra euro, nacionalinių centrinių bankų įgyvendintų Gairių (ES) 2015/510 (ECB/2014/60) bei ECB/2014/31 neatitikimui vadovaujamasi šiuo sprendimu.
   2 straipsnis
   Įsigaliojimas
   Šis sprendimas įsigalioja 2016 m. balandžio 1 d.

      Priimta Frankfurte prie Maino 2016 m. kovo 16 d.

            ECB Pirmininkas

         Mario DRAGHI

      (1)  OL L 91, 2015 4 2, p. 3.

      (2)  OL L 240, 2014 8 13, p. 28.

      (3)  2013 m. gegužės 2 d. Sprendimas ECB/2013/13 dėl laikinų priemonių dėl Kipro Respublikos išleistų arba visapusiškai garantuotų antrinę rinką turinčių skolos priemonių tinkamumo (OL L 133, 2013 5 17, p. 26).

      (4)  2013 m. liepos 5 d. Sprendimas ECB/2013/22 dėl laikinų priemonių dėl Kipro Respublikos išleistų arba visapusiškai garantuotų antrinę rinką turinčių skolos priemonių tinkamumo (OL L 195, 2013 7 18, p. 27).

      (5)  2016 m. kovo 7 d. Tarptautinio valiutos fondo vadovės Christine Lagarde pareiškimas apie Kiprą, pranešimas spaudai Nr. 16/94.

      (6)  Paskelbta ESM svetainėje at www.esm.europa.eu.

      (7)  2015 m. lapkričio 18 d. Europos Centrinio Banko gairės (ES) 2016/65 dėl Eurosistemos pinigų politikos sistemą įgyvendinant taikomų įvertinimų mažesne nei rinkos verte (ECB/2015/35) (OL L 14, 2016 1 21, p. 30).


title: 2016 m. vasario 29 d. Tarybos sprendimas (ES) 2016/298 dėl pozicijos, kurios Europos Sąjunga turi laikytis AKR ir ES ambasadorių komitete, dėl nuostatų, leidžiančių nukrypti nuo Įmonių plėtojimo centro (ĮPC) finansinio reglamento, patvirtinimo

text:
3.3.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 57/4

         TARYBOS SPRENDIMAS (ES) 2016/298
   2016 m. vasario 29 d.
   dėl pozicijos, kurios Europos Sąjunga turi laikytis AKR ir ES ambasadorių komitete, dėl nuostatų, leidžiančių nukrypti nuo Įmonių plėtojimo centro (ĮPC) finansinio reglamento, patvirtinimo
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 209 straipsnio 2 dalį kartu su 218 straipsnio 9 dalimi,
   atsižvelgdama į Afrikos, Karibų jūros bei Ramiojo vandenyno grupės valstybių ir Europos bendrijos bei jos valstybių narių partnerystės susitarimo (1) III priedą, ypač į jo 2 straipsnio 6 dalį,
   atsižvelgdama į 2004 m. gruodžio 17 d. AKR ir EB ambasadorių komiteto sprendimą Nr. 5/2004 dėl Įmonių plėtojimo centro finansinio reglamento (2),
   atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
   kadangi:

               (1)

               2014 m. birželio 19–20 d. Nairobyje (Kenija) vykusiame 39-ajame posėdyje AKR ir ES ministrų taryba bendroje deklaracijoje susitarė tęsti organizuoto Įmonių plėtojimo centro (toliau – ĮPC) uždarymo procesą ir iš dalies pakeisti Afrikos, Karibų jūros bei Ramiojo vandenyno grupės ir Europos bendrijos bei jos valstybių narių partnerystės susitarimo (toliau – AKR ir ES partnerystės susitarimas) III priedą, ir tuo tikslu suteikė įgaliojimus AKR ir ES ambasadorių komitetui imtis su šiuo klausimu susijusių veiksmų siekiant priimti reikiamus sprendimus;

               (2)

               Sprendime Nr. 4/2014 (3) AKR ir ES ambasadorių komitetas pabrėžė, kad uždarant ĮPC turi būti atsižvelgiama į AKR ir ES partnerystės susitarimo III priede nustatytą ĮPC priežiūros institucijų kompetenciją bei AKR ir ES ministrų tarybos bendroje deklaracijoje nustatytą išsamią tvarką;

               (3)

               AKR ir ES partnerystės susitarimo III priede nustatyta, kad AKR ir ES ambasadorių komitetas turi stebėti bendrąją ĮPC strategiją ir prižiūrėti vykdomosios tarybos darbą;

               (4)

               AKR ir ES partnerystės susitarimo III priede nustatyta, kad ĮPC vykdomoji taryba turi nustatyti finansinius bei tarnybos nuostatus ir veiklos taisykles;

               (5)

               2015 m. spalio 19 d. ĮPC vykdomosios tarybos rašte AKR ir ES ambasadorių komitetui paaiškinama, kad, uždarant ĮPC, ĮPC vykdomoji taryba pageidauja nukrypti nuo 2004 m. gruodžio 17 d. AKR ir EB ambasadorių komiteto sprendimo Nr. 5/2004 dėl Įmonių plėtojimo centro finansinio reglamento (toliau – ĮPC finansinis reglamentas) 27 straipsnio 1 ir 5 dalių ir siekia gauti išankstinį priežiūros institucijų patvirtinimą;

               (6)

               siekiant pakeisti ĮPC finansinį reglamentą ir ĮPC tarnybos nuostatus (4) arba taikyti nuo jų nukrypti leidžiančią nuostatą, kad būtų atsižvelgta į poreikius, kurių gali atsirasti organizuoto ĮPC uždarymo metu, būtina taikyti lanksčią procedūrą;

               (7)

               ĮPC finansinio reglamento 27 straipsnio 1 dalyje nustatytas reikalavimas paskirti audito įmonę trejų metų laikotarpiui ir to reglamento 27 straipsnio 5 dalyje nustatytas reikalavimas, kad ta įmonė kiekvienais metais parengtų teisės aktų nustatyto audito ataskaitą, turi būti pritaikyti siekiant užtikrinti veiksmingesnę procedūrą institucijos uždarymo sąlygomis,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   1.   Pozicija, kurios Sąjunga turi laikytis AKR ir ES ambasadorių komitete, dėl nuostatų, leidžiančių nukrypti nuo ĮPC finansinio reglamento, patvirtinimo, grindžiama prie šio sprendimo pridedamo AKR ir ES ambasadorių komiteto sprendimo projektu.
   2.   Sąjungos atstovai AKR ir ES ambasadorių komitete gali pritarti neesminiams šio sprendimo projekto pakeitimams be tolesnio Tarybos sprendimo.
   2 straipsnis
   Priėmus AKR ir ES ambasadorių komiteto sprendimą, jis skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   3 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną

      Priimta Briuselyje 2016 m. vasario 29 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         H.G.J. KAMP

      (1)  2000 m. birželio 23 d. Kotonu pasirašytas Susitarimas (OL L 317, 2000 12 15, p. 3) su pakeitimais, padarytais 2005 m. birželio 25 d. Liuksemburge pasirašytu susitarimu (OL L 209, 2005 8 11, p. 27) ir 2010 m. birželio 22 d. Uagadugu pasirašytu susitarimu (OL L 287, 2010 11 4, p. 3).

      (2)  OL L 70, 2006 3 9, p. 52.

      (3)  2014 m. spalio 23 d. AKR ir ES ambasadorių komiteto sprendimas Nr. 4/2014 dėl Įmonių plėtojimo centro (ĮPC) vykdomajai tarybai suteiktinų įgaliojimų (OL L 330, 2014 11 15, p. 61).

      (4)  2005 m. liepos 27 d. AKR ir EB ambasadorių komiteto sprendimas Nr. 9/2005 dėl Įmonių plėtojimo centro (CDE) tarnybos nuostatų (OL L 348, 2005 12 30, p. 54).

      PROJEKTAS
      AKR IR ES AMBASADORIŲ KOMITETO SPRENDIMAS
      … m. … … d.
      dėl nuostatų, leidžiančių nukrypti nuo Įmonių plėtojimo centro (ĮPC) finansinio reglamento, patvirtinimo
      AKR IR ES AMBASADORIŲ KOMITETAS,
      atsižvelgdamas į Afrikos, Karibų jūros bei Ramiojo vandenyno grupės valstybių ir Europos bendrijos bei jos valstybių narių partnerystės susitarimo (1) III priedą, ypač į jo 2 straipsnio 6 dalį,
      atsižvelgdamas į 2004 m. gruodžio 17 d. AKR ir EB ambasadorių komiteto sprendimą Nr. 5/2004 dėl Įmonių plėtojimo centro finansinio reglamento (2),
      kadangi:

                  (1)

                  Afrikos, Karibų jūros bei Ramiojo vandenyno grupės ir Europos bendrijos bei jos valstybių narių partnerystės susitarimo (toliau – AKR ir ES partnerystės susitarimas) III priede nustatyta, kad AKR ir ES ambasadorių komitetas turi stebėti bendrąją ĮPC strategiją ir prižiūrėti vykdomosios tarybos darbą;

                  (2)

                  AKR ir ES partnerystės susitarimo III priede nustatyta, kad ĮPC vykdomoji taryba turi nustatyti finansinius bei tarnybos nuostatus ir veiklos taisykles;

                  (3)

                  AKR ir ES ambasadorių komiteto sprendimu Nr. 8/2005 (3) priimtais Įmonių plėtojimo centro įstatais ir darbo tvarkos taisyklėmis (toliau – ĮPC įstatai) bei AKR ir EB ambasadorių komiteto sprendimu Nr. 5/2004 (4) numatomos apsaugos priemonės, susijusios su informacijos teikimu AKR ir ES ambasadorių komitetui ir jo vykdoma priežiūra;

                  (4)

                  2014 m. birželio 19–20 d. Nairobyje vykusiame 39-ajame posėdyje AKR ir ES ministrų taryba bendroje deklaracijoje susitarė tęsti ĮPC organizuoto uždarymo procesą ir iš dalies pakeisti AKR ir ES partnerystės susitarimo III priedą, ir tuo tikslu suteikė įgaliojimus AKR ir ES ambasadorių komitetui priimti su susijusius reikiamus sprendimus;

                  (5)

                  sprendime Nr. 4/2014 (5) AKR ir ES ambasadorių komitetas pabrėžė, kad uždarant ĮPC turi būti atsižvelgiama į AKR ir ES partnerystės susitarimo III priede nustatytą ĮPC priežiūros institucijų kompetenciją bei AKR ir ES ministrų tarybos bendroje deklaracijoje nustatytą išsamią tvarką;

                  (6)

                  2015 m. spalio 19 d. ĮPC vykdomosios tarybos rašte AKR ir ES ambasadorių komitetui paaiškinama, kad, uždarant ĮPC, ĮPC vykdomoji taryba pageidauja nukrypti nuo ĮPC finansinio reglamento 27 straipsnio 1 ir 5 dalių ir siekia gauti išankstinį priežiūros institucijų patvirtinimą;

                  (7)

                  siekiant pakeisti ĮPC finansinį reglamentą ir ĮPC tarnybos nuostatus (6) arba taikyti nuo jų nukrypti leidžiančią nuostatą, kad būtų atsižvelgta į poreikius, kurių gali atsirasti organizuoto ĮPC uždarymo metu, būtina taikyti lanksčią procedūrą;

                  (8)

                  ĮPC finansinio reglamento 27 straipsnio 1 dalyje nustatytas reikalavimas paskirti audito įmonę trejų metų laikotarpiui ir 27 straipsnio 5 dalyje nustatytas reikalavimas, kad ta įmonė kiekvienais metais parengtų teisės aktų nustatyto audito ataskaitą, turi būti pritaikyti siekiant užtikrinti veiksmingesnę procedūrą institucijos uždarymo sąlygomis,

            PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
      1 straipsnis
      1.   AKR ir ES ambasadorių komitetas leidžia nedelsiant taikyti nuostatą, leidžiančią nukrypti nuo ĮPC finansinio reglamento 27 straipsnio 1 ir 5 dalių.
      2.   Nukrypstant nuo ĮPC finansinio reglamento 27 straipsnio 1 dalies, ĮPC gali paskirti audito įmonę ketverių metų laikotarpiui, apimančiam 2013–2016 finansinius metus. Ši audito įmonė atrenkama laikantis ĮPC finansiniame reglamente nustatytų viešųjų pirkimų procedūrų.
      Nukrypstant nuo ĮPC finansinio reglamento 27 straipsnio 5 dalies, bus atliktas daugiametis auditas už metus, kurių auditas dar nebuvo atliktas, ir ĮPC vykdomajai tarybai bus pateikta bendra galutinė ataskaita.
      2 straipsnis
      AKR ir ES ambasadorių komitetas leidžia ĮPC vykdomajai tarybai taikyti nukrypti leidžiančią nuostatą ir (arba) pakeisti ĮPC finansinį reglamentą ir ĮPC tarnybos nuostatus, kad būtų atsižvelgta į poreikius, kurių gali atsirasti ĮPC organizuoto uždarymo metu. ĮPC vykdomoji taryba nedelsiant praneša AKR ir ES ambasadorių komitetui apie bet kurį tokį sprendimą dėl nukrypti leidžiančios nuostatos ir (arba) pakeitimo, susijusį su ĮPC finansiniu reglamentu ar tarnybos nuostatais.
      3 straipsnis
      Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

         Priimta …

               AKR ir ES ambasadorių komiteto vardu

               Pirmininkas

         (1)  2000 m. birželio 23 d. Kotonu pasirašytas Susitarimas (OL L 317, 2000 12 15, p. 3) su pakeitimais, padarytais 2005 m. birželio 25 d. Liuksemburge pasirašytu susitarimu (OL L 209, 2005 8 11, p. 27) ir 2010 m. birželio 22 d. Uagadugu pasirašytu susitarimu (OL L 287, 2010 11 4, p. 3).

         (2)  OL L 70, 2006 3 9, p. 52.

         (3)  ES OL L 66, 2006 3 8, p. 16.

         (4)  2004 m. gruodžio 17 d. AKR ir EB ambasadorių komiteto sprendimas Nr. 5/2004 dėl Įmonių plėtojimo centro finansinio reglamento (OL L 70, 2006 3 9, p. 52).

         (5)  OL L 330, 2014 11 15, p. 61.

         (6)  OL L 348, 2005 12 30, p. 54.


title: 2005/512/EB: 2005 m. liepos 12 d. Tarybos sprendimas, iš dalies keičiantis Sprendimą 1999/70/EB dėl nacionalinių centrinių bankų išorės auditorių, „De Nederlandsche Bank“ išorės auditoriaus atžvilgiu

text:
19.7.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 187/20

      TARYBOS SPRENDIMAS

   2005 m. liepos 12 d.
   iš dalies keičiantis Sprendimą 1999/70/EB dėl nacionalinių centrinių bankų išorės auditorių, „De Nederlandsche Bank“ išorės auditoriaus atžvilgiu
   (2005/512/EB)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Protokolą dėl Europos centrinių bankų sistemos ir Europos centrinio banko statuto, pridėtą prie Europos Bendrijos steigimo sutarties, ypač į jo 27.1 straipsnį,
   atsižvelgdama į 2005 m. gegužės 20 d. Europos centrinio banko Rekomendaciją ECB/2005/9 Europos Sąjungos Tarybai dėl „De Nederlandsche Bank“ išorės auditoriaus (1),
   kadangi:

               (1)

               Europos centrinio banko (ECB) ir Eurosistemos nacionalinių centrinių bankų sąskaitų auditą turi atlikti nepriklausomi išorės auditoriai, kuriuos rekomenduoja ECB valdančioji taryba ir tvirtina Europos Sąjungos Taryba.

               (2)

               Dabartinių „De Nederlandsche Bank“ (toliau – DNB) išorės auditorių įgaliojimai baigėsi ir nebus atnaujinami. Todėl nuo 2005 finansinių metų turi būti paskirtas išorės auditorius.

               (3)

               Savo naujuoju išorės auditoriumi DNB pasirinko Josephus Andreas Nijhuis, registruotą apskaitininką ir „PricewaterhouseCoopers BV“ valdybos pirmininką, kuris veikia kaip individualus asmuo, ir ECB mano, kad pasirinktas auditorius atitinka būtinus skyrimo į šias pareigas reikalavimus.

               (4)

               ECB valdančioji taryba rekomendavo šiam išorės auditoriui įgaliojimus suteikti neapibrėžtam laikotarpiui, su sąlyga, kad įgaliojimai kiekvienais metais patvirtinami iš naujo.

               (5)

               Reikėtų vadovautis ECB valdančiosios tarybos rekomendacija ir atitinkamai iš dalies pakeisti Sprendimą 1999/70/EB (2),

         NUSPRENDĖ:
   1 straipsnis
   Sprendimo 1999/70/EB 1 straipsnio 8 dalis pakeičiama taip:

      „8.   Josephus Andreas Nijhuis, registruotas apskaitininkas ir PricewaterhouseCoopers BV valdybos pirmininkas, kuris veikia kaip individualus asmuo, yra skiriamas „De Nederlandsche Bank“ išorės auditoriumi nuo 2005 finansinių metų neapibrėžtam laikotarpiui, kuris priklauso nuo jo įgaliojimų patvirtinimo kiekvienais metais.“,

   2 straipsnis
   Apie šį sprendimą pranešama Europos centriniam bankui.
   3 straipsnis
   Šis sprendimas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

      Priimta Briuselyje, 2005 m. liepos 12 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         G. BROWN

      (1)  OL C 151, 2005 6 22, p. 29.

      (2)  OL L 22, 1999 1 29, p. 69. Sprendimas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Sprendimu 2005/377/EB (OL L 125, 2005 5 18, p. 8).


title: 2010/131/: 2010 m. vasario 25 d. Tarybos sprendimas dėl Operatyvinio bendradarbiavimo vidaus saugumo srityje nuolatinio komiteto įkūrimo

text:
3.3.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 52/50

         TARYBOS SPRENDIMAS
   2010 m. vasario 25 d.
   dėl Operatyvinio bendradarbiavimo vidaus saugumo srityje nuolatinio komiteto įkūrimo
   (2010/131/ES)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 240 straipsnio 3 dalį,
   kadangi:

               (1)

               Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 71 straipsnyje numatyta Taryboje įkurti nuolatinį komitetą, kad Sąjungoje būtų skatinamas ir stiprinamas operatyvus bendradarbiavimas vidaus saugumo veiklos srityje.

               (2)

               Todėl reikia priimti sprendimą dėl tokio komiteto įkūrimo ir apibrėžti jo užduotis,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Taryboje įkuriamas Sutarties 71 straipsnyje numatytas Operatyvinio bendradarbiavimo vidaus saugumo srityje nuolatinis komitetas (toliau – nuolatinis komitetas).
   2 straipsnis
   Nuolatinis komitetas sudaro palankesnes sąlygas valstybių narių institucijų, kompetentingų vidaus saugumo srityje, operatyvinių veiksmų koordinavimui, jį skatina ir stiprina.
   3 straipsnis
   1.   Nepažeidžiant 5 straipsnyje nurodytų organų įgaliojimų, nuolatinis komitetas sudaro palankesnes sąlygas veiksmingam operatyviniam bendradarbiavimui ir operatyvinių veiksmų koordinavimui pagal Sutarties Trečiosios dalies V antraštinę dalį ir juos užtikrina, be kita ko, srityse, kuriose vykdomas policijos ir muitinės bei už išorės sienų kontrolę ir apsaugą atsakingų institucijų bendradarbiavimas. Jo veikla taip pat atitinkamais atvejais apima teisminio bendradarbiavimo baudžiamosiose bylose aspektus, susijusius su operatyviniu bendradarbiavimu vidaus saugumo srityje.
   2.   Be to, nuolatinis komitetas vertina operatyvinio bendradarbiavimo bendrą kryptį ir veiksmingumą; jis nustato galimus trūkumus ar nesėkmes ir priima tinkamas konkrečias rekomendacijas jiems šalinti.
   3.   Nuolatinis komitetas padeda Tarybai pagal Sutarties 222 straipsnio nuostatas.
   4 straipsnis
   1.   Nuolatinis komitetas nedalyvauja, kai vykdomos operacijos, kurios tebėra valstybių narių užduotis.
   2.   Nuolatinis komitetas nedalyvauja rengiant įstatymo galią turinčius teisės aktus.
   5 straipsnis
   1.   Atitinkamais atvejais nuolatinio komiteto posėdžiuose stebėtojų teisėmis kviečiami dalyvauti Eurojusto, Europolo, Europos operatyvaus bendradarbiavimo prie Europos Sąjungos valstybių narių išorės sienų valdymo agentūros (FRONTEX) ir kitų atitinkamų organų atstovai.
   2.   Nuolatinis komitetas padės užtikrinti šių organų veiksmų nuoseklumą.
   6 straipsnis
   1.   Nuolatinis komitetas reguliariai teikia Tarybai savo veiklos ataskaitas.
   2.   Taryba nuolat informuoja Europos Parlamentą ir nacionalinius parlamentus apie nuolatinio komiteto veiklą.
   7 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.
   Jis skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

      Priimta Briuselyje 2010 m. vasario 25 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         A. PÉREZ RUBALCABA


title: 2010/496/ES, Euratomas: 2010 m. gegužės 5 d. Europos Parlamento sprendimas dėl 2008 finansinių metų Konkurencingumo ir inovacijų vykdomosios įstaigos biudžeto įvykdymo patvirtinimo

text:
25.9.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 252/33

         EUROPOS PARLAMENTO SPRENDIMAS
   2010 m. gegužės 5 d.
   dėl 2008 finansinių metų Konkurencingumo ir inovacijų vykdomosios įstaigos biudžeto įvykdymo patvirtinimo
   (2010/496/ES, Euratomas)
   EUROPOS PARLAMENTAS,
   atsižvelgdamas į 2008 finansinių metų Europos Sąjungos bendrąjį biudžetą (1),
   atsižvelgdamas į 2008 finansinių metų Europos Bendrijų galutines metines ataskaitas. I tomas (SEC(2009) 1089 – C7-0172/2009) (2),
   atsižvelgdamas į 2008 finansinių metų Konkurencingumo ir inovacijų vykdomosios įstaigos galutines metines ataskaitas,
   atsižvelgdamas į Komisijos metinę ataskaitą Europos Parlamentui dėl tolesnių priemonių, susijusių su sprendimais dėl 2007 m. biudžeto įvykdymo patvirtinimo (COM(2009) 0526) ir į Komisijos tarnybų darbo dokumentą, pridėtą prie šios ataskaitos (SEC(2009) 1427),
   atsižvelgdamas į Komisijos komunikatą „Komisijos laimėjimų valdymo srityje 2008 m. apibendrinimas“ (COM(2009) 0256),
   atsižvelgdamas į Komisijos metinę 2008 m. atlikto vidaus audito ataskaitą biudžeto įvykdymą tvirtinančiai institucijai (COM(2009) 0419) ir į Komisijos tarnybų darbo dokumentą, pridėtą prie šios ataskaitos (SEC(2009) 1102),
   atsižvelgdamas į Audito Rūmų ataskaitą dėl 2008 finansinių metų Konkurencingumo ir inovacijų vykdomosios įstaigos metinių finansinių ataskaitų kartu su įstaigos atsakymais (3),
   atsižvelgdamas į Audito Rūmų pagal EB sutarties 248 straipsnį pateiktą sąskaitų patikimumo ir pagal jas atliktų operacijų teisėtumo ir tvarkingumo patikinimo pareiškimą (4),
   atsižvelgdamas į 2008 m. gruodžio 16 d. Komisijos komunikatą dėl bendro toleruotinos klaidų rizikos sąvokos supratimo (COM(2008) 0866) ir į Komisijos tarnybų darbo dokumentą, pridėtą prie šio komunikato (SEC(2008) 3054,
   atsižvelgdamas į 2010 m. vasario 16 d. Tarybos rekomendaciją dėl patvirtinimo, kad vykdomosios įstaigos įvykdė 2008 finansinių metų bendrąjį biudžetą (5828/2010 – C7-0055/2010),
   atsižvelgdamas į EB sutarties 274, 275 ir 276 straipsnius, Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 317, 318 ir 319 straipsnius ir Euratomo sutarties 179a ir 180b straipsnius,
   atsižvelgdamas į 2002 m. birželio 25 d. Tarybos reglamentą (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo Finansinio reglamento (5), ypač į jo 55, 145, 146 ir 147 straipsnius,
   atsižvelgdamas į 2002 m. gruodžio 19 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 58/2003, nustatantį vykdomųjų įstaigų, kurioms pavedamos tam tikros Bendrijos programų valdymo užduotys, įstatus (6), ypač į jo 14 straipsnio 3 dalį,
   atsižvelgdamas į 2004 m. rugsėjo 21 d. Komisijos reglamentą (EB) Nr. 1653/2004, nustatantį vykdomųjų agentūrų standartinį finansinį reglamentą, taikant Tarybos reglamentą (EB) Nr. 58/2003, nustatantį vykdomųjų įstaigų, kurioms pavedamos tam tikros Bendrijos programų valdymo užduotys, įstatus (7), ypač į jo 66 straipsnio pirmą ir antrą pastraipas,
   atsižvelgdamas į 2003 m. gruodžio 23 d. Komisijos sprendimą Nr. 2004/20/EB, įsteigiantį vykdomąją įstaigą „Pažangios energetikos vykdomoji įstaiga“ Bendrijos veiksmams energetikos srityje administruoti taikant Tarybos reglamentą (EB) Nr. 58/2003 (8),
   atsižvelgdamas į 2007 m. gegužės 31 d. Komisijos sprendimą 2007/372/EB, iš dalies keičiantį Sprendimą 2004/20/EB, siekiant Pažangios energetikos vykdomąją įstaigą pakeisti Konkurencingumo ir inovacijų vykdomąja įstaiga (9),
   atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 76 straipsnį ir VI priedą,
   atsižvelgdamas į Biudžeto kontrolės komiteto pranešimą ir kitų suinteresuotų komitetų nuomones (A7-0099/2010),

               A.

               kadangi, kaip numatyta Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 317 straipsnyje, Komisija, atsižvelgdama į patikimo finansų valdymo principą, vykdo biudžetą bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis ir yra už jį atsakinga,

               1.

               patvirtina Konkurencingumo ir inovacijų vykdomosios įstaigos direktoriui, kad 2008 finansinių metų įstaigos biudžetas įvykdytas;

               2.

               išdėsto savo pastabas rezoliucijoje, kuri yra neatskiriama sprendimų dėl 2008 finansinių metų Europos Sąjungos bendrojo biudžeto įvykdymo patvirtinimo (III skirsnis. Komisija ir vykdomosios įstaigos) dalis;

               3.

               paveda Pirmininkui perduoti šį sprendimą kartu su sprendimu dėl 2008 finansinių metų Europos Sąjungos bendrojo biudžeto įvykdymo patvirtinimo (III skirsnis. Komisija) ir rezoliuciją, kuri yra neatskiriama šių sprendimų dalis, Konkurencingumo ir inovacijų vykdomosios įstaigos direktoriui, Tarybai, Komisijai, Europos Sąjungos Teisingumo Teismui bei Audito Rūmams ir pasirūpinti, kad jie būtų paskelbti Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (L serijoje).

            Pirmininkas

         Jerzy BUZEK

            Generalinis sekretorius

         Klaus WELLE

      (1)  OL L 71, 2008 3 14.

      (2)  OL C 273, 2009 11 13, p. 1.

      (3)  OL C 304, 2009 12 15, p. 77.

      (4)  OL C 273, 2009 11 13, p. 122.

      (5)  OL L 248, 2002 9 16, p. 1.

      (6)  OL L 11, 2003 1 16, p. 1.

      (7)  OL L 297, 2004 9 22, p. 6.

      (8)  OL L 5, 2004 1 9, p. 85.

      (9)  OL L 140, 2007 6 1, p. 52.


title: 2011/853/ES: 2011 m. lapkričio 29 d. Tarybos sprendimas dėl Europos Konvencijos dėl sąlygine prieiga grindžiamų paslaugų ir sąlyginės prieigos paslaugų teisinės apsaugos pasirašymo Sąjungos vardu

text:
20.12.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 336/1

         TARYBOS SPRENDIMAS
   2011 m. lapkričio 29 d.
   dėl Europos Konvencijos dėl sąlygine prieiga grindžiamų paslaugų ir sąlyginės prieigos paslaugų teisinės apsaugos pasirašymo Sąjungos vardu
   (2011/853/ES)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 114 straipsnį kartu su 218 straipsnio 5 dalimi,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
   kadangi:

               (1)

               1999 m. liepos 16 d. Taryba įgaliojo Komisiją Europos bendrijos vardu Europos Taryboje derėtis dėl konvencijos dėl sąlygine prieiga grindžiamų paslaugų ir sąlyginės prieigos paslaugų teisinės apsaugos;

               (2)

               Europos konvencija dėl sąlygine prieiga grindžiamų paslaugų ir sąlyginės prieigos paslaugų teisinės apsaugos (toliau – Konvencija) priimta Europos Tarybos 2001 m. sausio 24 d.;

               (3)

               Konvencija nustatoma reguliavimo sistema, kuri yra beveik identiška tai sistemai, kuri nustatyta 1998 m. lapkričio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 98/84/EB dėl sąlygine prieiga grindžiamų paslaugų ir sąlyginės prieigos paslaugų teisinės apsaugos (1);

               (4)

               Konvencija įsigaliojo 2003 m. liepos 1 d. ir Sąjunga bei jos valstybės narės gali ją pasirašyti;

               (5)

               pasirašius Konvenciją būtų lengviau išplėsti į Direktyvos 98/84/EB nuostatas panašių nuostatų taikymą už Sąjungos ribų ir nustatyti sąlygine prieiga grindžiamoms paslaugoms taikomą teisės aktą, kuris būtų taikomas visame Europos žemyne;

               (6)

               priimdama Direktyvą 98/84/EB, Sąjunga pasinaudojo vidaus kompetencija srityse, kurioms taikoma Konvencija, išskyrus jos 6 ir 8 straipsnius, tokiu mastu, kokiu 8 straipsnis susijęs su 6 straipsnyje numatytomis priemonėmis, atveju. Todėl Konvenciją turėtų pasirašyti ir Sąjunga, ir jos valstybės narės;

               (7)

               Konvencija turėtų būti pasirašyta Sąjungos vardu su sąlyga, kad ji bus sudaryta,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Leidžiama pasirašyti Europos konvenciją dėl sąlygine prieiga grindžiamų paslaugų ir sąlyginės prieigos paslaugų teisinės apsaugos Sąjungos vardu su sąlyga, kad Konvencija bus sudaryta.
   Konvencijos tekstas pridedamas prie šio sprendimo.
   2 straipsnis
   Tarybos pirmininkas įgaliojamas paskirti asmenį (-is), įgaliotą (-us) Sąjungos vardu pasirašyti Konvenciją.
   3 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

      Priimta Briuselyje 2011 m. lapkričio 29 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkė

         K. SZUMILAS

      (1)  OL L 320, 1998 11 28, p. 54.
    ---documentbreak---

               20.12.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 336/2

         VERTIMAS
   EUROPOS KONVENCIJA DĖL SĄLYGINE PRIEIGA GRINDŽIAMŲ PASLAUGŲ IR SĄLYGINĖS PRIEIGOS PASLAUGŲ TEISINĖS APSAUGOS
   PREAMBULĖ
   Šią Konvenciją pasirašiusios Europos Tarybos valstybės narės, kitos valstybės ir Europos bendrija,
   Manydamos, kad Europos Tarybos tikslas yra kuo glaudesnė jos narių vienybė;
   Atsižvelgdamos į Ministrų komiteto rekomendaciją Nr. R (91) 14 dėl teisinės koduotų televizijos paslaugų apsaugos;
   Laikydamosi nuomonės, kad koduotų paslaugų dekodavimo įrangos piratavimas tebėra problema visoje Europoje;
   Pažymėdamos, kad nuo minėtos rekomendacijos priėmimo atsirado naujų rūšių sąlyginės prieigos paslaugų ir įtaisų, taip pat naujų būdų jomis neteisėtai naudotis;
   Pažymėdamos, kad Europos valstybių teisės aktai, kuriais reglamentuojama sąlygine prieiga grindžiamų paslaugų ir sąlyginės prieigos paslaugų apsauga, labai skiriasi;
   Pažymėdamos, kad neteisėta prieiga kelia grėsmę subjektų, teikiančių transliavimo ir informacinės visuomenės paslaugas, ekonominiam gyvybingumui, todėl gali turėti įtakos visuomenei siūlomų programų ir paslaugų įvairovei;
   Būdamos įsitikinusios, kad reikia vykdyti bendrą sąlygine prieiga grindžiamų paslaugų ir sąlyginės prieigos paslaugų apsaugos politiką;
   Būdamos įsitikinusios, kad baudžiamosios, administracinės ar kitokio pobūdžio sankcijos gali būti veiksminga neteisėtos veiklos, kuria daroma žala sąlygine prieiga grindžiamoms paslaugoms, prevencijos priemonė;
   Manydamos, kad reikėtų skirti ypatingą dėmesį komerciniais tikslais vykdomai neteisėtai veiklai;
   Atsižvelgdamos į galiojančius tarptautinius dokumentus, kuriuose yra nuostatų dėl sąlygine prieiga grindžiamų paslaugų ir sąlyginės prieigos paslaugų apsaugos,
   SUSITARĖ:
   I   SKIRSNIS

      BENDROSIOS NUOSTATOS

   1 straipsnis
   Dalykas ir tikslas
   Ši Konvencija susijusi su transliavimo ir informacinės visuomenės paslaugomis, kurios teikiamos už mokestį ir kurios grindžiamos sąlygine prieiga arba yra sąlyginės prieigos paslaugos. Šia Konvencija siekiama įvairią veiklą, kuria be leidimo suteikiama prieiga prie apsaugotųjų paslaugų, Šalių teritorijoje pripažinti neteisėta ir suderinti šios srities Šalių teisės aktus.
   2 straipsnis
   Apibrėžtys
   Šioje Konvencijoje:
   a)   apsaugotoji paslauga– bet kuri iš toliau nurodytų paslaugų, kai ji teikiama už mokestį ir yra grindžiama sąlygine prieiga:
   televizijos programų paslaugos, kaip apibrėžta iš dalies pakeistos Europos konvencijos dėl televizijos be sienų 2 straipsnyje,
   radijo programų transliavimo paslaugos, t. y. visuomenei skirtos radijo programos, kurios perduodamos laidais ar radijo bangomis, įskaitant perdavimą per palydovą,
   informacinės visuomenės paslaugos, t. y. elektroninėmis priemonėmis per atstumą ir paslaugos gavėjo atskiru prašymu teikiamos paslaugos,
   arba sąlyginės prieigos teikimas pirmiau nurodytoms paslaugoms, kuris pats laikomas paslauga;
   b)   sąlyginė prieiga– bet kuri techninė priemonė ir (arba) būdas, kuriuo, gavus išankstinį atskirą leidimą, sudaroma galimybė suprantama forma naudotis viena iš šio straipsnio a punkte nurodytų apsaugotųjų paslaugų;
   c)   sąlyginės prieigos priemonė– bet kuris įrenginys, programinė įranga ir (arba) priemonė, sukurta ar pritaikyta tam, kad būtų galima suprantama forma naudotis viena iš šio straipsnio a punkte nurodytų paslaugų;
   d)   neteisėta priemonė– bet kuris įrenginys, programinė įranga ir (arba) priemonė, sukurta ar pritaikyta tam, kad būtų galima suprantama forma naudotis viena iš šio straipsnio a punkte nurodytų paslaugų, neturint paslaugos teikėjo leidimo.
   3 straipsnis
   Naudos gavėjai
   Ši Konvencija taikoma juridiniams ar fiziniams asmenims, teikiantiems apsaugotąją paslaugą, kaip apibrėžta 2 straipsnio a dalyje, neatsižvelgiant į jų pilietybę ir į tai, ar jie patenka į vienos iš Šalių jurisdikciją.
   II   SKIRSNIS

      NETEISĖTA VEIKLA

   4 straipsnis
   Pažeidimai
   Veikla, kuri Šalies teritorijoje laikoma neteisėta:

               a)

               neteisėtų priemonių gamyba komerciniais tikslais;

               b)

               neteisėtų priemonių importavimas komerciniais tikslais;

               c)

               neteisėtų priemonių platinimas komerciniais tikslais;

               d)

               neteisėtų priemonių pardavimas arba nuoma komerciniais tikslais;

               e)

               neteisėtų priemonių turėjimas komerciniais tikslais;

               f)

               neteisėtų priemonių montavimas, aptarnavimas ar keitimas komerciniais tikslais;

               g)

               neteisėtų priemonių pardavimo skatinimas, rinkodara ar reklama.

         Kiekviena Šalis bet kada gali Generaliniam sekretoriui siunčiamoje deklaracijoje pareikšti neteisėtomis laikysianti ir kitą veiklą, o ne tik nurodytą šio straipsnio pirmoje dalyje.
   III   SKIRSNIS

      SANKCIJOS IR TEISIŲ GYNIMO PRIEMONĖS

   5 straipsnis
   Sankcijos už neteisėtą veiklą
   Šalys nustato priemones, kad už 4 straipsnyje nurodytą neteisėtą veiklą būtų baudžiama taikant baudžiamąsias, administracines ar kitokias sankcijas. Šios priemonės turi būti veiksmingos, atgrasančios ir proporcingos galimam neteisėtos veiklos poveikiui.
   6 straipsnis
   Konfiskavimo priemonės
   Šalys imasi tinkamų priemonių, kurių gali prireikti, kad būtų galima sulaikyti ir konfiskuoti neteisėtas priemones arba skatinimo, rinkodaros ar reklaminę medžiagą, naudojamą nusikalstamai veikai vykdyti, taip pat konfiskuoti iš neteisėtos veiklos gautą pelną ar finansines pajamas.
   7 straipsnis
   Civilinis procesas
   Šalys imasi reikiamų priemonių užtikrinti, kad apsaugotųjų paslaugų teikėjai, kurių interesams kenkia 4 straipsnyje nurodyta neteisėta veikla, galėtų pasinaudoti atitinkamomis teisių gynimo priemonėmis, įskaitant galimybę pareikšti ieškinį dėl žalos atlyginimo ir pasiekti, kad būtų pritaikytas uždraudimas ar kitokia prevencinė priemonė ir, atitinkamais atvejais, galimybę reikalauti pašalinti neteisėtas priemones iš prekybos grandinės.
   IV   SKIRSNIS

      ĮGYVENDINIMAS IR PAKEITIMAI

   8 straipsnis
   Tarptautinis bendradarbiavimas
   Šalys įsipareigoja viena kitai padėti įgyvendinti šią Konvenciją. Laikydamosi atitinkamų tarptautinių dokumentų, reglamentuojančių tarptautinį bendradarbiavimą baudžiamojoje arba administracinėje srityje, nuostatų ir nacionalinių įstatymų, Šalys kuo glaudžiau tarpusavyje bendradarbiauja atliekant tyrimus ir teismo bylose, susijusiose su baudžiamaisiais ar administraciniais teisės pažeidimais, nustatytais pagal šią Konvenciją.
   9 straipsnis
   Daugiašalės konsultacijos
   1.   Per dvejus metus nuo šios Konvencijos įsigaliojimo, o vėliau – kas dvejus metus, ir bet kada, kai to prašo viena iš Šalių, Šalys surengia daugiašales konsultacijas Europos Taryboje, kuriose nagrinėja, kaip taikoma ši Konvencija, ir svarsto, ar tikslinga peržiūrėti arba tikslinti jos nuostatas, visų pirma 2 straipsnyje pateiktas apibrėžtis. Šios konsultacijos vyksta susitikimuose, kuriuos sušaukia Europos Tarybos Generalinis sekretorius.
   2.   Kiekvienai Šaliai daugiašalių konsultacijų susitikime gali atstovauti vienas ar keli atstovai. Kiekviena Šalis turi balsavimo teisę. Kiekviena valstybė, kuri yra Konvencijos Šalis, turi vieną balsą. Klausimais, priklausančiais jos kompetencijai, Europos bendrija balsuoja ir turi tiek balsų, kiek yra jos valstybių narių – šios Konvencijos Šalių. Kai balsuojama dėl klausimų, kurie nepatenka į jos kompetencijos sritį, Europos bendrija balsavimo teisės neturi.
   3.   Bet kuriai 12 straipsnio 1 dalyje nurodytai valstybei arba Europos bendrijai, kurios nėra šios Konvencijos Šalys, konsultacijų susitikimuose gali atstovauti stebėtojas.
   4.   Po kiekvienų konsultacijų Šalys Europos Tarybos ministrų komitetui pateikia konsultacijų ir šios Konvencijos veikimo ataskaitą, į kurią prireikus gali būti įtraukti pasiūlymai dėl Konvencijos keitimo.
   5.   Atsižvelgdamos į šios Konvencijos nuostatas, Šalys nustato konsultacijų susitikimų darbo tvarkos taisykles.
   10 straipsnis
   Pakeitimai
   1.   Bet kuri Šalis gali siūlyti šios Konvencijos pakeitimus.
   2.   Apie pasiūlymą dėl pakeitimų pranešama Europos Tarybos Generaliniam sekretoriui, kuris apie tai praneša Europos Tarybos valstybėms narėms, kitoms valstybėms, kurios yra Europos kultūros konvencijos Šalys, taip pat Europos bendrijai ir kiekvienai valstybei, kuri nėra narė, tačiau kuri pagal 13 straipsnio nuostatas prisijungė arba buvo pakviesta prisijungti prie šios Konvencijos.
   3.   Pagal pirmesnės dalies nuostatas pasiūlytas pakeitimas per šešis mėnesius nuo jo pateikimo Generaliniam sekretoriui dienos apsvarstomas daugiašalių konsultacijų susitikime, kuriame šis pakeitimas gali būti priimtas dviejų trečdalių Konvenciją ratifikavusių valstybių balsų dauguma.
   4.   Daugiašalių konsultacijų susitikime priimtas tekstas pateikiamas Ministrų komitetui tvirtinti. Patvirtintas pakeitimo tekstas išsiunčiamas Šalims priimti.
   5.   Visi pakeitimai įsigalioja trisdešimtą dieną po to, kai visos Šalys informuoja Generalinį sekretorių priimančios pakeitimus.
   6.   Remdamasis daugiašalių konsultacijų susitikime priimta rekomendacija, Europos Tarybos statuto 20.d straipsnyje nustatyta balsų dauguma ir vieningu Šalių, kurios turi teisę turėti savo atstovus Komitete, atstovų pritarimu Ministrų komitetas gali nuspręsti, kad atitinkamas pakeitimas įsigalioja praėjus dvejiems metams nuo dienos, kurią buvo pateiktas priimti, nebent viena iš Šalių Europos Tarybos Generaliniam sekretoriui praneša prieštaraujanti dėl jo įsigaliojimo. Jei pranešama apie tokį prieštaravimą, pakeitimas įsigalioja pirmą mėnesio dieną po to, kai apie prieštaravimą pranešusi Konvencijos Šalis deponavo savo priėmimo dokumentą Europos Tarybos Generaliniam sekretoriui.
   7.   Jei Ministrų komitetas patvirtino pakeitimą, tačiau jis pagal šio straipsnio 5 arba 6 dalį dar neįsigaliojo, valstybė arba Europos bendrija gali pareikšti sutikimą būti saistoma šios Konvencijos tik kartu priimdama tą pakeitimą.
   11 straipsnis
   Ryšys su kitomis konvencijomis arba susitarimais
   1.   Ši Konvencija nedaro poveikio teisėms ir pareigoms, numatytoms konkrečius klausimus reglamentuojančiose tarptautinėse daugiašalėse konvencijose.
   2.   Konvencijos Šalys gali tarpusavyje sudaryti dvišalius ar daugiašalius susitarimus, susijusius su šia Konvencija reglamentuojamais klausimais, kad papildytų ar sugriežtintų šios Konvencijos nuostatas arba joje įtvirtintų principų taikymą padarytų paprastesnį.
   3.   Jei dvi ar kelios Šalys jau yra sudariusios susitarimą ar sutartį dėl šioje Konvencijoje nagrinėjamo klausimo arba savo santykius dėl tokio klausimo nustatė kitu būdu, jos turi teisę vietoj šios Konvencijos taikyti minėtą susitarimą ar sutartį arba atitinkamai reglamentuoti tuos santykius, jei tai sudaro palankesnes sąlygas tarptautiniam bendradarbiavimui.
   4.   Šalys, kurios yra Europos bendrijos narės, tarpusavio santykiuose taiko Bendrijos taisykles ir todėl netaiko šia Konvencija nustatytų taisyklių, išskyrus atvejus, jeigu nėra atitinkamą dalyką reglamentuojančių Bendrijos taisyklių.
   V   SKIRSNIS

      BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS

   12 straipsnis
   Pasirašymas ir įsigaliojimas
   1.   Šią Konvenciją gali pasirašyti Europos Tarybos valstybės narės ir kitos valstybės, kurios yra Europos kultūros konvencijos Susitariančiosios Šalys, taip pat Europos bendrija. Šios valstybės ir Europos bendrija gali pareikšti savo sutikimą būti saistomos Konvencijos:

               a)

               pasirašydamos ją be ratifikavimo, priėmimo ar patvirtinimo išlygos arba

               b)

               pasirašydamos su ratifikavimo, priėmimo ar patvirtinimo išlyga, o paskui ratifikuodamos, priimdamos arba patvirtindamos.

         2.   Ratifikavimo, priėmimo arba patvirtinimo dokumentai deponuojami Europos Tarybos Generaliniam sekretoriui.
   3.   Ši Konvencija įsigalioja pirmą mėnesio dieną praėjus trims mėnesiams po to, kai trys valstybės pagal ankstesnės dalies nuostatas yra pareiškusios savo sutikimą būti saistomos Konvencijos.
   4.   Valstybės signatarės ar Europos bendrijos, kuri vėliau pareiškia sutinkanti būti saistoma šios Konvencijos, atžvilgiu ši Konvencija įsigalioja pirmą mėnesio dieną praėjus trims mėnesiams po to, kai ji pagal 1 dalies nuostatas pareiškė savo sutikimą būti saistoma Konvencijos.
   13 straipsnis
   Šalių, kurios nėra narės, prisijungimas prie Konvencijos
   1.   Šiai Konvencijai įsigaliojus Europos Tarybos ministrų komitetas, pasikonsultavęs su Konvencijos Susitariančiomis Šalimis, gali sprendimu, priimtu Europos Tarybos statuto 20.d straipsnyje nustatyta balsų dauguma ir vieningu Susitariančiųjų valstybių, kurios turi teisę turėti savo atstovus Komitete, atstovų pritarimu, pakviesti bet kurią 12 straipsnio 1 dalyje nenurodytą valstybę prisijungti prie šios Konvencijos.
   2.   Prisijungiančios valstybės atžvilgiu Konvencija įsigalioja pirmą mėnesio dieną praėjus trims mėnesiams po to, kai Europos Tarybos Generaliniam sekretoriui buvo deponuoti pasirašymo dokumentai.
   14 straipsnis
   Teritorinė taikymo sritis
   1.   Bet kuri valstybė arba Europos bendrija, pasirašydamos arba deponuodamos ratifikavimo, priėmimo, patvirtinimo arba prisijungimo dokumentus, gali nurodyti teritoriją ar teritorijas, kurioms taikoma ši Konvencija.
   2.   Bet kuri valstybė arba Europos bendrija gali bet kada vėliau Europos Tarybos Generaliniam sekretoriui pateikiama deklaracija išplėsti šios Konvencijos teritorinę taikymo sritį, kad ji taip pat būtų taikoma kitai, deklaracijoje nurodytai teritorijai. Tokiai teritorijai Konvencija įsigalioja pirmą mėnesio dieną praėjus trims mėnesiams po to, kai Generalinis sekretorius gavo tokią deklaraciją.
   3.   Bet kokią deklaraciją, pateiktą pagal pirmas dvi straipsnio dalis, susijusią su bet kokia tokioje deklaracijoje nurodyta teritorija, galima panaikinti Generaliniam sekretoriui adresuotu pranešimu. Toks panaikinimas įsigalioja pirmą mėnesio dieną praėjus trims mėnesiams po to, kai Generalinis sekretorius gavo tokį pranešimą.
   15 straipsnis
   Išlygos
   Šiai Konvencijai negali būti daroma jokia išlyga.
   16 straipsnis
   Ginčų sprendimas
   Kilus ginčui tarp Šalių dėl šios Konvencijos aiškinimo ar taikymo, atitinkamos Šalys deda pastangas jį taikiai išspręsti derybomis arba kitomis jų pasirinktomis taikiomis ginčų sprendimo priemonėmis, įskaitant ginčo pateikimą arbitražo teismui, kurio sprendimas Šalims yra privalomas.
   17 straipsnis
   Denonsavimas
   1.   Bet kuri Šalis gali bet kada denonsuoti šią Konvenciją pateikdama pranešimą Europos Tarybos Generaliniam sekretoriui.
   2.   Toks denonsavimas įsigalioja pirmą mėnesio dieną praėjus trims mėnesiams po to, kai Generalinis sekretorius gavo tokį pranešimą.
   18 straipsnis
   Informavimas
   Europos Tarybos Generalinis sekretorius Europos Tarybos valstybėms narėms, kitoms valstybėms, kurios yra Europos kultūros konvencijos Susitariančiosios Šalys, Europos bendrijai ir kitoms prie šios Konvencijos prisijungusioms valstybėms praneša apie:

               a)

               kiekvieną pasirašymo pagal 12 straipsnį atvejį;

               b)

               kiekvieno ratifikavimo, priėmimo, patvirtinimo arba prisijungimo dokumento deponavimą pagal 12 arba 13 straipsnį;

               c)

               kiekvieną šios Konvencijos įsigaliojimo pagal 12 ir 13 straipsnius datą;

               d)

               kiekvieną pagal 4 straipsnį pateiktą deklaraciją;

               e)

               kiekvieną pagal 10 straipsnį pateiktą pasiūlymą dėl pakeitimų;

               f)

               kiekvieną su šia Konvencija susijusį aktą, pareiškimą ar pranešimą.

      Tai patvirtindami, toliau nurodyti tinkamai įgalioti asmenys pasirašė šią Konvenciją.
      Priimta du tūkstančiai pirmųjų metų sausio dvidešimt ketvirtą dieną Strasbūre anglų ir prancūzų kalbomis; tekstai abiem kalbomis autentiški ir vienu egzemplioriumi deponuojami Europos Tarybos archyvuose. Europos Tarybos Generalinis sekretorius patvirtintas kopijas nusiunčia kiekvienai Europos Tarybos valstybei narei, kitoms valstybėms, kurios yra Europos kultūros konvencijos Susitariančiosios Šalys, Europos bendrijai ir kiekvienai valstybei, pakviestai prisijungti prie šios Konvencijos.