title: 2015 m. lapkričio 24 d. Komisijos sprendimas dėl Sąjungos ir valstybių narių veiksmų derinimo taikant koordinavimo mechanizmą – pabėgėlių Turkijoje rėmimo priemonę

text:
8.12.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 407/8

         KOMISIJOS SPRENDIMAS
   2015 m. lapkričio 24 d.
   dėl Sąjungos ir valstybių narių veiksmų derinimo taikant koordinavimo mechanizmą – pabėgėlių Turkijoje rėmimo priemonę
   (2015/C 407/07)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 210 straipsnio 2 dalį ir 214 straipsnio 6 dalį,
   kadangi:

               (1)

               tarptautinė bendruomenė patiria precedento neturinčią pabėgėlių krizę, kurią norint įveikti reikia imtis solidarių, bendrų ir efektyvių veiksmų. Uždaviniai bendri, sprendimai irgi turi būti suderinti;

               (2)

               dėl geografinės padėties Turkija yra pirma migrantų priėmimo ir tranzito šalis. Iki 2015 m. pabaigos joje bus daugiau nei 2 mln. prieglobsčio prašytojų ir pabėgėlių – tai didžiausias skaičius pasaulyje. Turkija deda pagirtinas pastangas, kad suteiktų humanitarinę pagalbą ir paramą precedento neturinčiam prieglobsčio ieškančių asmenų srautui ir jau skyrė daugiau kaip 7 mlrd. EUR nuosavų lėšų šiai krizei įveikti;

               (3)

               Turkija ir ES yra pasiryžusios kartu kovoti su esamais uždaviniais ir juos įveikti. Todėl 2015 m. spalio 15 d. Turkija pritarė ad referendum politikos dokumentui, kuriame Europos Sąjunga ir Turkija sutaria, kad siekiant koordinuotai įveikti krizę būtina stiprinti bendradarbiavimą dėl paramos Sirijos piliečiams, kuriems suteikta laikina apsauga, ir dėl migracijos valdymo (toliau – ES ir Turkijos bendras veiksmų planas), ir kurio tikslas – spręsti su pabėgėlių krize ir migracijos valdymu susijusius uždavinius. Tą pačią dieną paskelbtose išvadose Europos Vadovų Taryba „palankiai vertina bendrą veiksmų planą su Turkija kaip bendra atsakomybe, abipusiais įsipareigojimais ir įgyvendinimu grindžiamos visapusiškos bendradarbiavimo darbotvarkės dalį“ ir teigia, kad „ES ir jos valstybės narės yra pasirengusios didinti bendradarbiavimą su Turkija ir iš esmės sustiprinti savo politinius ir finansinius įsipareigojimus pagal nustatytą sistemą“;

               (4)

               kaip numatyta ES ir Turkijos bendrame veiksmų plane, ES turi sutelkti daug naujų finansinių išteklių, kad tvariai ir tinkamai padėtų Turkijai patenkinti naujus poreikius ir spręsti sunkumus, susijusius su jos teritorijoje esančiais sirais, kuriems suteikta laikina apsauga. Lėšos turėtų būti sutelktos kuo lanksčiau ir greičiau. Prioritetai ir sritys, kuriems šios lėšos turėtų būti skirtos, išskyrus neatidėliotinos humanitarinės pagalbos teikimą, turėtų būti nustatytos konsultuojantis su Turkijos valdžios institucijomis. Pirmenybė bus teikiama neatidėliotinai humanitarinei, vystymosi ir kitai pagalbai pabėgėliams ir priimančiosioms bendruomenėms, taip pat nacionalinėms ir vietos valdžios institucijoms, siekiant valdyti ir šalinti pabėgėlių srautų sukeltus padarinius;

               (5)

               Europos Sąjunga ir valstybės narės nuo konflikto Sirijoje pradžios iš savo biudžetų iki šiol yra sutelkusios 3,6 mlrd. EUR (apie 1,6 mlrd. iš Sąjungos biudžeto ir 2,0 mlrd. iš valstybių narių), taigi jos yra didžiausios paramos krizės padariniams šalinti teikėjos pasaulyje. Ši parama leido suteikti neatidėliotiną humanitarinę pagalbą ir paremti nacionalines ir vietos institucijas, kad jos galėtų nuo krizės nukentėjusiems asmenims suteikti paslaugas (švietimo, sveikatos priežiūros, būtiniausias vandens tiekimo ir atliekų tvarkymo paslaugas, paramą pragyvenimui). Tačiau įvairios Europos Sąjungos priemonės ir valstybių narių programos taikomos paraleliai įvairiais dvišaliais kanalais (per Jungtinių Tautų (JT) agentūras, nevyriausybines organizacijas, nacionalines agentūras, priimančiųjų šalių Vyriausybes);

               (6)

               Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo penktosios dalies III antraštinėje dalyje, be kita ko, kalbama apie bendradarbiavimą vystymosi labui su trečiosiomis šalimis ir humanitarinę pagalbą. Pagal SESV 4 straipsnio 4 dalį tai, kad Sąjunga naudojasi savo kompetencija šiose srityse, nereiškia, kad valstybės narės negali naudotis savo kompetencija;

               (7)

               Turkija įtraukta į EBPO Paramos vystymuisi komiteto sudarytą oficialios paramos vystymuisi gaunančių šalių sąrašą kaip didesnes nei vidutines pajamas gaunanti šalis;

               (8)

               pagal SESV 210 straipsnio 1 dalį Sąjunga ir valstybės narės koordinuoja savo politiką bendradarbiavimo vystymosi labui srityje ir konsultuojasi tarpusavyje. Todėl reikia labiau koordinuoti veiksmus. Pagal SESV 210 straipsnio 2 dalį ir 214 straipsnio 6 dalį Komisija gali imtis bet kokios naudingos iniciatyvos Sąjungos ir valstybių narių veiksmų koordinavimui remti, kad Sąjungos ir šalių pagalbos priemonės būtų veiksmingesnės ir geriau papildytų viena kitą;

               (9)

               apskritai Turkijai skirtos priemonės tikslas – suderinti ir racionalizuoti veiksmus, finansuojamus iš Sąjungos biudžeto ir dvišalių valstybių narių įnašų, siekiant padidinti paramos pabėgėliams ir priimančiosioms bendruomenėms Turkijoje veiksmingumą ir papildomumą;

               (10)

               ES ir valstybių narių pagalba sudarys sąlygas imtis visapusiškų, uždaviniams įveikti tinkamų veiksmų. Šie veiksmai turėtų padėti sušvelninti pabėgėlių srauto sukeltus padarinius tiek pabėgėliams, tiek priimančiajai šaliai Turkijai. Turėtų būti sutelktos ES ir jos valstybių narių lėšos, kad poreikiai būtų tenkinami koordinuotai ir visapusiškai;

               (11)

               ES priemonės, šiuo metu taikomos reaguojant į krizę Sirijoje, kaip antai Europos kaimynystės priemonė (EKP) (1), vystomojo bendradarbiavimo priemonė (2), Pasirengimo narystei pagalbos priemonė (PNPP II) (3), priemonė, kuria prisidedama prie stabilumo ir taikos (IcSP) (4), ir finansavimas pagal Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1257/96 dėl humanitarinės pagalbos (5), gali būti naudojamos Turkijai skirtai priemonei finansuoti laikantis 2014–2020 m. daugiametėje finansinėje programoje nustatytų ribų. Visa humanitarinė pagalba pagal Turkijai skirtą priemonę bus valdoma ir teikiama visiškai laikantis humanitarinių principų ir Europos konsensuso dėl humanitarinės pagalbos (6);

               (12)

               iš Sąjungos biudžeto finansuotini veiksmai ir priemonės bus įgyvendinami laikantis jos finansinių taisyklių ir reglamentų, įskaitant tiesioginį ir netiesioginį valdymą ir Sąjungos patikos fondus, kurie yra viena iš įgyvendinimo priemonių, numatytų 2014 m. kovo 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 236/2014, kuriuo nustatomos bendros Sąjungos išorės veiksmų finansavimo priemonių įgyvendinimo taisyklės ir procedūros (7), 4 straipsnyje;

               (13)

               Komisija pripažįsta valstybių narių išreikštą ketinimą prie bendros 3 000 000 000 EUR sumos prisidėti 2 500 000 000 EUR. Komisija ragina valstybes nares oficialiai įsipareigoti dėl finansinio įnašo pagal naudojant BNP sumas priede aprašytą paskirstymą;

               (14)

               Komisija pažymi, kad šiuo metu 2015 m. ES biudžete yra 2 300 000 000 EUR nenumatytų kitų įplaukų ir muitų. Šios įplaukos gautos iš surinktų konkurencijos bylų baudų, įplaukų iš investicijų ir suteiktų paskolų, nuobaudų, delspinigių ir didesnių, nei tikėtasi, muitų. Ši 2 300 000 000 EUR suma įtraukta į neseniai Europos Parlamento ir Tarybos priimtą taisomojo biudžeto Nr. 8/2015 projektą. Šios nenumatytos 2015 m. biudžeto įplaukos bus išskaičiuotos iš valstybių narių įnašų į ES biudžetą;

               (15)

               valstybių narių finansiniai įnašai turėtų būti įtraukti į Sąjungos biudžetą kaip išorės asignuotosios įplaukos pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 dėl Sąjungos bendrajam biudžetui taikomų finansinių taisyklių ir kuriuo panaikinamas Tarybos reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 (8), 21 straipsnio 2 dalies b punktą,

         NUSPRENDĖ:
   1 straipsnis
   Pabėgėlių Turkijoje rėmimo priemonės sukūrimas
   Šiuo sprendimu sukuriamas koordinavimo mechanizmas – pabėgėlių Turkijoje rėmimo priemonė (toliau – priemonė), siekiant padėti Turkijai tenkinti neatidėliotinus pabėgėlių ir priimančiųjų bendruomenių, taip pat nacionalinių ir vietos valdžios institucijų humanitarinius ir vystymosi poreikius, susijusius su pabėgėlių srauto sukeltų padarinių valdymu ir šalinimu.
   2 straipsnis
   Priemonės tikslai
   1.   Priemonės tikslas – derinti ir racionalizuoti veiksmus, finansuojamus iš Sąjungos biudžeto ir dvišalių valstybių narių įnašų.
   2.   Jos konkretus tikslas – didinti pabėgėliams ir priimančiosioms bendruomenėms Turkijoje teikiamos paramos veiksmingumą ir papildomumą.
   3.   Komisija užtikrina, kad visi veiksmai, kurių imamasi pagal Sąjungos išorės finansavimo priemones, taip pat atskiros valstybių narių priemonės papildytų pagal priemonę koordinuojamus veiksmus.
   3 straipsnis
   Paramos taikymo sritis ir forma
   1.   Komisija koordinuoja Sąjungos ir valstybių narių veiksmus, nustatydama prioritetus ir koordinuodama išteklių paskirstymą.
   Ji tai daro, naudodama šio sprendimo 5 straipsnyje nustatytą mechanizmą.
   2.   Taikant priemonę bus koordinuojamas humanitarinės, vystymosi ir kitos pagalbos pabėgėliams ir priimančiosioms bendruomenėms, taip pat nacionalinėms ir vietos valdžios institucijoms teikimas, siekiant valdyti ir šalinti pabėgėlių srauto sukeltus padarinius.
   3.   Pagal Reglamento (ES) Nr. 236/2014 4 straipsnį pagalba gali būti teikiama dotacijų forma, nebent atsižvelgiant į finansuotino projekto pobūdį reikalinga kitokios formos parama.
   4.   Komisija ir valstybės narės užtikrina, kad įvairiuose priemonės įgyvendinimo etapuose būtų užtikrinama vyrų ir moterų lygybė ir atsižvelgiama į lyčių aspekto įtraukimą.
   Komisija imasi tinkamų veiksmų, kad užkirstų kelią bet kokiai diskriminacijai dėl lyties, rasės ar etninės kilmės, religijos ar tikėjimo, negalios, amžiaus ar seksualinės orientacijos, kai siekiama dalyvauti priemonės remiamuose projektuose.
   4 straipsnis
   Išteklių koordinavimas taikant priemonę
   1.   Taikant šią priemonę koordinuojama 3 000 000 000 EUR suma.
   2.   500 000 000 EUR bendros sumos bus finansuojama iš ES biudžeto, atsižvelgiant į vėlesnius atskirus finansavimo sprendimus pagal Reglamento (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 84 straipsnio 2 dalį, laikantis jo finansinių taisyklių ir atitinkamo pagrindinio teisės akto reikalavimų.
   3.   Valstybės narės, remdamosi savo įsipareigojimais dėl finansinių įnašų, skirs 2 500 000 000 EUR sumą pagal šio sprendimo priede pateiktą paskirstymą.
   5 straipsnis
   Iniciatyvinis komitetas
   1.   Priemonės iniciatyvinis komitetas teikia strategines teiktinos pagalbos koordinavimo gaires.
   Jis taip pat nuolat stebi, kaip įgyvendinama priemonė.
   Iniciatyvinį komitetą sudaro du Komisijos atstovai ir po vieną atstovą iš kiekvienos valstybės narės.
   Turkijos atstovai iniciatyviniame komitete turės patariamojo balso teises, kad būtų užtikrintas veiksmų koordinavimas vietoje, išskyrus neatidėliotinos humanitarinės pagalbos teikimą.
   Iniciatyviniam komitetui pirmininkauja Komisija.
   Užtikrinama, kad komitete dalyvaujantys valstybių narių ir Komisijos atstovai neturėtų interesų konflikto, kaip apibrėžta Reglamente (ES, Euratomas) Nr. 966/2012.
   2.   Komisija yra atsakinga už galutinio sprendimo dėl prioritetų ir veiksmų nustatymo ir lėšų paskirstymo priėmimą ir, kai įmanoma, siekia bendro sutarimo.
   3.   Komisijai pateikus pasiūlymą iniciatyvinis komitetas per du mėnesius nuo šio sprendimo priėmimo dienos parengia savo darbo tvarkos taisykles.
   4.   Priemonės sekretoriato paslaugas teikia Komisija.
   6 straipsnis
   Įgyvendinimo sąlygos
   1.   Komisija atrenka tinkamus veiksmus ir koordinuoja jų įgyvendinimą, visų pirma atlieka siūlomų veiksmų ex ante patikrą.
   2.   Pirmenybė bus teikiama veiksmams, kuriais teikiama neatidėliotina humanitarinė, vystymosi ir kita pagalba pabėgėliams ir priimančiosioms bendruomenėms, taip pat nacionalinėms ir vietos valdžios institucijoms, siekiant valdyti ir šalinti pabėgėlių srauto sukeltus padarinius.
   Dėl visų veiksmų, išskyrus neatidėliotinos humanitarinės pagalbos teikimą, konsultuojamasi su Turkijos valdžios institucijomis.
   Komisija rengia reguliarius posėdžius su valstybių narių kompetentingomis institucijomis ir atitinkamomis Turkijos valdžios institucijomis.
   3.   Iš Sąjungos biudžeto finansuotini veiksmai ir priemonės bus vykdomi pagal jo finansines taisykles ir atitinkamo pagrindinio akto reikalavimus.
   4.   Valstybių narių įnašai, skirti pagal šį sprendimą atrinktiems ir koordinuojamiems veiksmams ir priemonėms finansuoti, įtraukiami į ES biudžetą kaip išorės asignuotosios įplaukos pagal Reglamento (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 21 straipsnio 2 dalies b punktą. Šiuos finansinius įnašus tiesiogiai vykdo Komisija pagal Reglamento (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 58 straipsnio 1 dalies a punktą arba netiesiogiai, pagal Reglamento (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 58 straipsnio 1 dalies c punktą pavesdama biudžeto vykdymo užduotis subjektams, įskaitant įstaigas, kurių veiklą reglamentuoja valstybės narės privatinė teisė.
   5.   Neatidėliotinos humanitarinės pagalbos teikimo veiksmai, koordinuojami taikant priemonę, bus atrinkami ir vykdomi pagal Europos konsensuse dėl humanitarinės pagalbos nustatytus principus.
   7 straipsnis
   Matomumas
   Siekdama užtikrinti priemonės matomumą, Komisija teikia informaciją apie priemonės remiamus veiksmus ir juos skatina vykdyti.
   8 straipsnis
   Informavimas, stebėsena ir vertinimas
   1.   Komisija reguliariai informuoja Europos Parlamentą ir Tarybą apie priemonės įgyvendinimą.
   2.   Komisija kasmet teikia Europos Parlamentui ir Tarybai priemonės įgyvendinimo ataskaitą.
   3.   Komisija, visapusiškai derindama veiksmus su valstybėmis narėmis, iki 2019 m. gruodžio 31 d. įvertina priemonę.
   9 straipsnis
   Baigiamosios nuostatos
   1.   Ši priemonė pradedama taikyti nuo 2016 m. sausio 1 d. siekiant skirti finansinius įnašus 2016 ir 2017 biudžetiniais metais. Iki 2015 m. gruodžio 21 d. valstybės narės praneša Komisijai apie savo įnašų mokėjimo terminus, įskaitant numatomą mokėjimo 2016–2017 m. tvarkaraštį.
   2.   Komisija iki 2016 m. gruodžio 31 d. peržiūri finansavimo pajėgumus, trukmę ir pobūdį.

      Priimta Strasbūre 2015 m. lapkričio 24 d.

            Komisijos vardu

         Johannes HAHN

            Komisijos narys

      (1)  Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 232/2014, kuriuo sukuriama Europos kaimynystės priemonė (OL L 77, 2014 3 15, p. 27).

      (2)  Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 233/2014, kuriuo nustatoma vystomojo bendradarbiavimo finansavimo priemonė (OL L 77, 2014 3 15, p. 44).

      (3)  Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 231/2014, kuriuo nustatoma Pasirengimo narystei paramos priemonė (PNPP II) (OL L 77, 2014 3 15, p. 11).

      (4)  2014 m. kovo 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 230/2014, kuriuo nustatoma priemonė, kuria prisidedama prie stabilumo ir taikos (OL L 77, 2014 3 15, p. 1).

      (5)  OL L 163, 1996 7 2, p. 1.

      (6)  Tarybos, Taryboje posėdžiavusių valstybių narių Vyriausybių atstovų, Europos Parlamento ir Europos Komisijos bendras pareiškimas „Europos konsensusas dėl humanitarinės pagalbos“ (OL C 25, 2008 1 30, p. 1).

      (7)  OL L 77, 2014 3 15, p. 95.

      (8)  OL L 298, 2012 10 26, p. 1.

      PRIEDAS

                  Valstybė narė

                  1 % bendrųjų nacionalinių pajamų
                  (EUR)

                  BNP suma

                  Nacionalinis įnašas į pabėgėlių Turkijoje rėmimo priemonės biudžetą
                  (EUR)

                  Belgija

                  4 044 908 000

                  2,88 %

                  72 055 025,81

                  Bulgarija

                  412 388 025

                  0,29 %

                  7 346 181,86

                  Čekija

                  1 429 950 658

                  1,02 %

                  25 472 799,77

                  Danija

                  2 691 551 852

                  1,92 %

                  47 946 662,36

                  Vokietija

                  29 998 426 500

                  21,38 %

                  534 384 810,63

                  Estija

                  195 941 500

                  0,14 %

                  3 490 455,12

                  Airija

                  1 605 484 000

                  1,14 %

                  28 599 708,83

                  Graikija

                  1 758 757 000

                  1,25 %

                  31 330 077,48

                  Ispanija

                  10 723 591 000

                  7,64 %

                  191 027 490,92

                  Prancūzija

                  21 697 735 000

                  15,46 %

                  386 518 273,19

                  Kroatija

                  414 701 663

                  0,30 %

                  7 387 396,46

                  Italija

                  15 782 177 500

                  11,25 %

                  281 139 943,61

                  Kipras

                  162 048 000

                  0,12 %

                  2 886 684,40

                  Latvija

                  245 937 500

                  0,18 %

                  4 381 071,93

                  Lietuva

                  363 756 951

                  0,26 %

                  6 479 879,52

                  Liuksemburgas

                  302 768 000

                  0,22 %

                  5 393 436,90

                  Vengrija

                  1 028 794 578

                  0,73 %

                  18 326 701,09

                  Мalta

                  79 473 735

                  0,06 %

                  1 415 726,15

                  Nyderlandai

                  6 589 010 000

                  4,70 %

                  117 375 051,69

                  Austrija

                  3 201 701 000

                  2,28 %

                  57 034 337,54

                  Lenkija

                  3 997 275 344

                  2,85 %

                  71 206 509,04

                  Portugalija

                  1 708 890 500

                  1,22 %

                  30 441 767,55

                  Rumunija

                  1 517 506 692

                  1,08 %

                  27 032 502,06

                  Slovėnija

                  366 916 000

                  0,26 %

                  6 536 154,06

                  Slovakija

                  737 276 500

                  0,53 %

                  13 133 667,62

                  Suomija

                  1 992 220 500

                  1,42 %

                  35 488 940,55

                  Švedija

                  4 301 727 510

                  3,07 %

                  76 629 947,27

                  Jungtinė Karalystė

                  22 990 023 751

                  16,38 %

                  409 538 796,60

                  Iš viso

                  140 340 939 259

                  1

                  2 500 000 000,00


title: 2015 m. liepos 20 d. Tarybos sprendimas (ES) 2015/1293 dėl Europos konvencijos dėl sąlygine prieiga grindžiamų paslaugų ir sąlyginės prieigos paslaugų teisinės apsaugos sudarymo Europos Sąjungos vardu

text:
29.7.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 199/3

         TARYBOS SPRENDIMAS (ES) 2015/1293
   2015 m. liepos 20 d.
   dėl Europos konvencijos dėl sąlygine prieiga grindžiamų paslaugų ir sąlyginės prieigos paslaugų teisinės apsaugos sudarymo Europos Sąjungos vardu
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 207 straipsnio 4 dalies pirmą pastraipą kartu su 218 straipsnio 6 dalies a punkto v papunkčiu,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento pritarimą,
   kadangi:

               (1)

               1999 m. liepos 16 d. Taryba įgaliojo Komisiją Europos bendrijos vardu Europos Taryboje derėtis dėl konvencijos dėl sąlygine prieiga grindžiamų paslaugų ir sąlyginės prieigos paslaugų teisinės apsaugos;

               (2)

               Europos konvenciją dėl sąlygine prieiga grindžiamų paslaugų ir sąlyginės prieigos paslaugų teisinės apsaugos (toliau – Konvencija) Europos Taryba priėmė 2001 m. sausio 24 d., ir ji įsigaliojo 2003 m. liepos 1 d.;

               (3)

               Konvencija nustatoma reguliavimo sistema, kuri yra beveik identiška tai, kuri išdėstyta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 98/84/EB (1);

               (4)

               Konvencija 2011 m. gruodžio 21 d. buvo pasirašyta Sąjungos vardu (2);

               (5)

               sudarius Konvenciją galėtų būti lengviau taikyti į Direktyvos 98/84/EB nuostatas panašias nuostatas ir už Sąjungos ribų ir įtvirtinti visame Europos žemyne taikytinas teisės normas dėl sąlygine prieiga grindžiamų paslaugų;

               (6)

               Konvencija turėtų būti patvirtinta Sąjungos vardu,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Sąjungos vardu patvirtinama Europos konvencija dėl sąlygine prieiga grindžiamų paslaugų ir sąlyginės prieigos paslaugų teisinės apsaugos (3).
   2 straipsnis
   Tarybos pirmininkas įgaliojamas paskirti asmenį (-is), įgaliotą (-us) Sąjungos vardu deponuoti Konvencijos 12 straipsnyje numatytą patvirtinimo dokumentą ir taip pareikšti Sąjungos sutikimą būti saistomai Konvencijos.
   3 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

      Priimta Briuselyje 2015 m. liepos 20 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkė

         F. MOGHERINI

      (1)  1998 m. lapkričio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 98/84/EB dėl sąlygine prieiga grindžiamų paslaugų ir sąlyginės prieigos paslaugų teisinės apsaugos (OL L 320, 1998 11 28, p. 54).

      (2)  Konvencija buvo pasirašyta remiantis 2011 m. lapkričio 29 d. Tarybos sprendimu 2011/853/ES dėl Europos konvencijos dėl sąlygine prieiga grindžiamų paslaugų ir sąlyginės prieigos paslaugų teisinės apsaugos pasirašymo Sąjungos vardu (OL L 336, 2011 12 20, p. 1). Tas sprendimas po to buvo pakeistas 2014 m. balandžio 14 d. Tarybos sprendimu 2014/243/ES dėl Europos konvencijos dėl sąlygine prieiga grindžiamų paslaugų ir sąlyginės prieigos paslaugų teisinės apsaugos pasirašymo Europos Sąjungos vardu (OL L 128, 2014 4 30, p. 61).

      (3)  Konvencijos tekstas paskelbtas OL L 336, 2011 12 20, p. 2.

      PRIEDAS

         ES PAREIŠKIMAS
          (1)

      Nors Sąjunga visiškai pripažįsta tikslus, kurių siekiama Europos konvencija dėl sąlygine prieiga grindžiamų paslaugų ir sąlyginės prieigos paslaugų teisinės apsaugos, Sąjunga išreiškia savo susirūpinimą dėl konvencijos 9 straipsnio ir 10 straipsnio 3 dalies taikymo Sąjungai prisijungus prie konvencijos, vadovaujantis jos išimtine kompetencija.
      Šiuo pareiškimu nedaromas poveikis balsavimo Europos Tarybos Ministrų komitete tvarkai.

         (1)  Turi būti pateiktas Europos Tarybos Generaliniam sekretoriui deponuojant Konvencijos patvirtinimo dokumentą.


title: 2011/842/ES: 2011 m. gruodžio 13 d. Tarybos sprendimas dėl Šengeno acquis nuostatų visapusiško taikymo Lichtenšteino Kunigaikštystėje

text:
16.12.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 334/27

         TARYBOS SPRENDIMAS
   2011 m. gruodžio 13 d.
   dėl Šengeno acquis nuostatų visapusiško taikymo Lichtenšteino Kunigaikštystėje
   (2011/842/ES)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos Sąjungos, Europos bendrijos, Šveicarijos Konfederacijos ir Lichtenšteino Kunigaikštystės protokolą dėl Lichtenšteino Kunigaikštystės prisijungimo prie Europos Sąjungos, Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl Šveicarijos Konfederacijos asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis
       (1), ypač į jo 10 straipsnio 1 dalį,
   kadangi:

               (1)

               minėto Protokolo 10 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad Šengeno acquis nuostatas Lichtenšteino Kunigaikštystė įgyvendina pagal tuo tikslu priimtą Tarybos sprendimą, Tarybai įsitikinus, kad Lichtenšteinas išpildė būtinas sąlygas dėl to acquis įgyvendinimo;

               (2)

               Taryba, patikrinusi, ar Lichtenšteino Kunigaikštystė įvykdė atitinkamo Šengeno acquis duomenų apsaugos daliai taikyti nustatytas išankstines sąlygas, Sprendimu 2011/352/ES (2) nustatė, kad su Šengeno informacine sistema susijusios Šengeno acquis nuostatos taikytinos Lichtenšteino Kunigaikštystėje nuo 2011 m. birželio 9 d.;

               (3)

               laikydamasi taikytinų Šengeno įvertinimo procedūrų, išdėstytų 1998 m. rugsėjo 16 d. Vykdomojo komiteto sprendime, įsteigiančiame Šengeno įvertinimo ir įgyvendinimo nuolatinį komitetą (SCH/Com-ex (98)26 def.) (3), Taryba patikrino, ar Šengeno acquis taikymui būtinos sąlygos Lichtenšteino Kunigaikštystėje įvykdytos visose kitose Šengeno acquis srityse;

               (4)

               2011 m. gruodžio 13 d. Taryba padarė išvadą, kad Lichtenšteino Kunigaikštystė įvykdė sąlygas visose minėtose srityse;

               (5)

               galima nustatyti Šengeno acquis visapusiško taikymo Lichtenšteino Kunigaikštystėje datą, t. y. kada turėtų būti panaikinta asmenų kontrolė prie vidaus sienų su Lichtenšteino Kunigaikštyste;

               (6)

               nuo tos datos turėtų būti panaikinti Šengeno informacinės sistemos naudojimo apribojimai, numatyti Tarybos sprendime 2011/352/ES;

               (7)

               pagal Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl kriterijų ir mechanizmų, padedančių nustatyti valstybę, atsakingą už valstybėje narėje ar Šveicarijoje pateikto prieglobsčio prašymo nagrinėjimą (4), 15 straipsnį ir Europos bendrijos, Šveicarijos Konfederacijos ir Lichtenšteino Kunigaikštystės protokolo dėl Lichtenšteino Kunigaikštystės prisijungimo prie Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl kriterijų ir mechanizmų, padedančių nustatyti valstybę, atsakingą už valstybėje narėje ar Šveicarijoje pateikto prieglobsčio prašymo nagrinėjimą (5), 8 straipsnį, pastarasis susitarimas įgyvendinamas nuo 2011 m. kovo 7 d.;

               (8)

               Lichtenšteino Kunigaikštystės ir Danijos Karalystės susitarime dėl Šengeno acquis, grindžiamo Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo V antraštinės dalies nuostatomis, įgyvendinimo, taikymo ir plėtojimo, pasirašytame Briuselyje 2011 m. kovo 18 d., nustatyta, kad jis pradedamas įgyvendinti tą pačią dieną, kai Protokolo 2 straipsnyje nurodytos nuostatos pradedamos įgyvendinti Lichtenšteino Kunigaikštystėje;

               (9)

               pagal Europos Sąjungos, Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl Šveicarijos Konfederacijos asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis
                   (6) 15 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą ir dėl to, kad Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė Šengeno acquis taiko iš dalies, kaip numatyta 2004 m. gruodžio 22 d. Tarybos sprendime 2004/926/EB dėl Šengeno acquis dalių taikymo Jungtinėje Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystėje (7), visų pirma jo 1 straipsnio pirmoje pastraipoje, tik dalis Šengeno acquis nuostatų, taikytinų Lichtenšteino Kunigaikštystei jos santykiuose su visapusiškai Šengeno acquis taikančiomis valstybėmis narėmis, turi būti taikomos Lichtenšteino Kunigaikštystei jos santykiuose su Jungtine Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalyste;

               (10)

               pagal Europos Sąjungos, Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl Šveicarijos Konfederacijos asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis 15 straipsnio 1 dalies trečią pastraipą ir dėl to, kad Kipro Respublika, remiantis 2003 m. Stojimo akto 3 straipsnio 2 dalimi, ir Bulgarijos Respublika bei Rumunija, remiantis 2005 m. Stojimo akto 4 straipsnio 2 dalimi, Šengeno acquis taiko iš dalies, Lichtenšteino Kunigaikštystei jos santykiuose su šiomis valstybėmis narėmis taip pat turėtų būti taikoma tik ta dalis Šengeno acquis, kuri taikytina šiose valstybėse narėse,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   1.   Nuo 2011 m. gruodžio 19 d. visos Europos Sąjungos, Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl Šveicarijos Konfederacijos asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis A ir B prieduose nurodytos nuostatos, visos to Susitarimo Protokolo priede išvardytos nuostatos ir aktai, kuriais toliau plėtojama viena ar daugiau tų nuostatų, taikomi Lichtenšteino Kunigaikštystei jos santykiuose su Belgijos Karalyste, Čekijos Respublika, Danijos Karalyste, Vokietijos Federacine Respublika, Estijos Respublika, Graikijos Respublika, Ispanijos Karalyste, Prancūzijos Respublika, Italijos Respublika, Latvijos Respublika, Lietuvos Respublika, Liuksemburgo Didžiąja Hercogyste, Vengrija, Malta, Nyderlandų Karalyste, Austrijos Respublika, Lenkijos Respublika, Portugalijos Respublika, Slovėnijos Respublika, Slovakijos Respublika, Suomijos Respublika ir Švedijos Karalyste.
   Visus Šengeno informacinės sistemos naudojimo apribojimus pirmoje pastraipoje nurodytos valstybės narės panaikina nuo tos pačios datos.
   2.   Lichtenšteino Kunigaikštystei jos santykiuose su Jungtine Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalyste nuo 2011 m. gruodžio 19 d. taikomos Šengeno acquis nuostatos, kurias Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė įgyvendina pagal Sprendimo 2004/926/EB 1 straipsnį, ir aktai, kuriais toliau plėtojama viena ar daugiau tų nuostatų.
   3.   Lichtenšteino Kunigaikštystei jos santykiuose su Kipro Respublika, Bulgarijos Respublika ir Rumunija nuo 2011 m. gruodžio 19 d. taikomos Šengeno acquis nuostatos, taikomos Kipro Respublikai, remiantis 2003 m. Stojimo akto 3 straipsnio 1 dalimi, ir Bulgarijos Respublikai bei Rumunijai, remiantis 2005 m. Stojimo akto 4 straipsnio 1 dalimi, bei aktai, kuriais toliau plėtojama kuri nors iš tų nuostatų.
   2 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dieną.

      Priimta Briuselyje 2011 m. gruodžio 13 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         M. CICHOCKI

      (1)  OL L 160, 2011 6 18, p. 21.

      (2)  OL L 160, 2011 6 18, p. 84.

      (3)  OL L 239, 2000 9 22, p. 138.

      (4)  OL L 53, 2008 2 27, p. 5.

      (5)  OL L 160, 2011 6 18, p. 39.

      (6)  OL L 53, 2008 2 27, p. 52.

      (7)  OL L 395, 2004 12 31, p. 70.


title: 2009/78/EB: 2009 m. sausio 23 d. Komisijos sprendimas, kuriuo įsteigiamas Europos bankininkystės priežiūros institucijų komitetas (Tekstas svarbus EEE)

text:
29.1.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 25/23

      KOMISIJOS SPRENDIMAS

   2009 m. sausio 23 d.
   kuriuo įsteigiamas Europos bankininkystės priežiūros institucijų komitetas
   (Tekstas svarbus EEE)
   (2009/78/EB)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
   kadangi:

               (1)

               Įgyvendindama vadinamąjį Lamfalussy procesą 2003 m. lapkričio 5 d. Komisija priėmė Sprendimą 2004/5/EB, įsteigiantį Europos bankininkystės priežiūros institucijų komitetą (1) (toliau – Komitetas). Komitetas – nepriklausoma institucija, kuri svarsto klausimus, diskutuoja ir pataria Komisijai bankų reguliavimo ir priežiūros klausimais, – pradėjo veikti 2004 m. sausio 1 d.

               (2)

               Įgyvendindama 2005 m. kovo 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2005/1/EB, iš dalies keičiančią Tarybos direktyvas 73/239/EEB, 85/611/EEB, 91/675/EEB, 92/49/EEB bei 93/6/EEB, taip pat Europos Parlamento ir Tarybos direktyvas 94/19/EB, 98/78/EB, 2000/12/EB, 2001/34/EB, 2002/83/EB ir 2002/87/EB, siekiant sukurti naują finansinių paslaugų komitetų organizacinę struktūrą (2), 2007 m. Komisija atliko Lamfalussy proceso peržiūrą ir 2007 m. lapkričio 20 d. komunikate „Lamfalussy proceso peržiūra. Priežiūros konvergencijos stiprinimas“ (3) pateikė savo vertinimą.

               (3)

               Komunikate Komisija pažymėjo Europos vertybinių popierių rinkos priežiūros institucijų komiteto, Europos bankininkystės priežiūros institucijų komiteto ir Europos draudimo ir profesinių pensijų priežiūros institucijų komiteto (toliau – priežiūros institucijų komitetai) svarbą vis labiau integruojamai Europos finansų rinkai. Manyta, jog būtina aiški šių komitetų veiklos priežiūros konvergencijos ir bendradarbiavimo srityse sistema.

               (4)

               Peržiūrėdama, kaip veikia Lamfalussy procesas, Taryba pasiūlė Komisijai patikslinti priežiūros institucijų komitetų vaidmenį ir apsvarstyti įvairias galimybes, kaip pagerinti šių komitetų darbą, nesutrikdant dabartinės institucijų struktūros pusiausvyros ir nesumažinant priežiūros institucijų atskaitomybės (4).

               (5)

               2008 m. kovo 13–14 d. posėdyje Europos Vadovų Taryba paragino operatyviai tobulinti priežiūros institucijų komitetų veiklą (5).

               (6)

               2008 m. gegužės 14 d. (6) Taryba pasiūlė Komisijai patikslinti Komisijos sprendimus dėl priežiūros institucijų komitetų įsteigimo, kad būtų užtikrintas jų įgaliojimų ir užduočių darnumas bei nuoseklumas ir kad jie labiau prisidėtų prie bendradarbiavimo priežiūros srityje bei priežiūros konvergencijos. Taryba pažymėjo, kad komitetams galėtų būti aiškiai pavestos konkrečios užduotys skatinti bendradarbiavimą priežiūros srityje ir priežiūros konvergenciją ir stiprinti savo vaidmenį vertinant riziką finansiniam stabilumui. Todėl reikėtų parengti tikslesnius Komiteto vaidmenį ir užduotis reglamentuojančius teisės aktus.

               (7)

               Sudarant Komitetą turėtų būti atsižvelgta į bankininkystės priežiūros organizavimą ir į centrinių bankų vaidmenį išlaikant bankų sektoriaus bendrą stabilumą nacionaliniu ir Bendrijos mastu. Turėtų būti aiškiai nustatytos atitinkamos įvairių kategorijų dalyvių teisės. Visų pirma teisė pirmininkauti ir balsavimo teisės turėtų būti suteiktos tik kiekvienos valstybės narės kompetentingoms priežiūros institucijoms. Jei vyksta konfidencialios diskusijos apie konkrečias prižiūrimas institucijas, dalyvauti tokiose diskusijose, jei reikia, turėtų būti leidžiama tik kompetentingoms priežiūros institucijoms ir nacionaliniams centriniams bankams, turintiems konkrečius veiklos įgaliojimus prižiūrėti atitinkamas prižiūrimas institucijas.

               (8)

               Komitetas turėtų veikti kaip nepriklausoma patariamoji grupė, teikianti konsultacijas Komisijai bankų priežiūros klausimais.

               (9)

               Komiteto įgaliojimai taip pat turėtų apimti finansinių konglomeratų priežiūrą. Tam, kad būtų išvengta darbo dubliavimo ir nesuderintos veiklos, kad Komitetas galėtų neatsilikti nuo pažangos ir turėtų galimybę keistis informacija, finansinių konglomeratų priežiūros klausimais Komitetas turėtų bendradarbiauti su Europos draudimo ir profesinių pensijų priežiūros institucijų komitetu, dalyvaudamas Jungtinio finansinių konglomeratų komiteto veikloje.

               (10)

               Komitetas taip pat turėtų padėti priežiūros institucijoms bendrai ir vienodai įgyvendinti Bendrijos teisės aktus bei juos nuosekliai taikyti.

               (11)

               Komitetas Bendrijos lygiu neturi jokių reguliavimo galių. Jis turėtų atlikti tarpusavio peržiūras, skatinti pažangiausią praktiką ir skelbti neprivalomo pobūdžio gaires, rekomendacijas ir standartus, kad sustiprintų konvergenciją visoje Bendrijoje.

               (12)

               Glaudesnis dvišalis ir daugiašalis bendradarbiavimas priežiūros srityje priklauso nuo priežiūros institucijų savitarpio supratimo ir pasitikėjimo. Komitetas turėtų padėti stiprinti tokį bendradarbiavimą.

               (13)

               Komitetas taip pat turėtų skatinti priežiūros konvergenciją visoje Bendrijoje. Kad šis uždavinys būtų konkretesnis, turėtų būti sudarytas orientacinis nebaigtinis Komiteto vykdytinų užduočių sąrašas.

               (14)

               Priežiūros institucijų tarpvalstybinio pobūdžio ginčams, ypač su priežiūros institucijų kolegijomis, spręsti Komitetas turėtų sukurti savanoriško ir neprivalomo tarpininkavimo mechanizmą.

               (15)

               Kad priežiūros institucijos galėtų pasinaudoti Komiteto sukaupta patirtimi nepažeisdamos priežiūros institucijų įgaliojimų, joms turėtų būti suteikta galimybė kreiptis į Komitetą ir gauti neprivalomo pobūdžio nuomonę.

               (16)

               Priežiūros institucijoms vykdant savo funkcijas itin svarbu keistis informacija. Tai labai svarbu veiksmingai bankų grupių priežiūrai ir finansiniam stabilumui. Nors bankų teisės aktuose nustatytos aiškios teisinės priežiūros institucijų pareigos bendradarbiauti ir keistis informacija, Komitetas turėtų padėti nuolat praktiškai keistis informacija, kartu laikantis atitinkamų galiojančiuose teisės aktuose nustatytų konfidencialumo reikalavimų.

               (17)

               Siekiant sumažinti priežiūros funkcijų dubliavimą ir taip racionalizuoti priežiūros procesą, taip pat sumažinti bankų grupėms tenkančią naštą, Komitetas turėtų padėti priežiūros institucijoms perduoti savo funkcijas, ypač atitinkamuose teisės aktuose nustatytais atvejais.

               (18)

               Siekiant paskatinti konvergenciją ir nuoseklumą tarp priežiūros institucijų kolegijų ir taip užtikrinti vienodas veiklos sąlygas, Komitetas turėti stebėti jų veiklą, tačiau neriboti kolegijų narių nepriklausomumo.

               (19)

               Tam, kad Bendrijos priežiūros sistema būtų ekonomiškai veiksminga ir kad tarpvalstybinės institucijos laikytųsi nustatytų reikalavimų, labai svarbi priežiūros ataskaitų kokybė, palyginamumas ir nuoseklumas. Komitetas turėtų padėti užtikrinti, kad darbas nebūtų kartojamas ir dubliuojamas ir kad ataskaitų duomenys būtų palyginami ir tinkamos kokybės.

               (20)

               Bendrijos finansinės sistemos yra glaudžiai susijusios, todėl įvykiai vienoje valstybėje narėje gali smarkiai paveikti finansines institucijas ir rinkas kitose. Vis didėjantis finansinių konglomeratų skaičius ir nykstančios ribos tarp bankų, vertybinių popierių ir draudimo sektorių įmonių veiklos kelia papildomų priežiūros uždavinių ir nacionaliniu, ir Bendrijos lygiu. Siekiant išsaugoti finansinį stabilumą Komiteto, Europos vertybinių popierių rinkos priežiūros institucijų komiteto ir Europos draudimo ir profesinių pensijų priežiūros institucijų komiteto lygiu reikia sukurti sistemą, pagal kurią būtų galima kuo anksčiau nustatyti galimą riziką ir tarpvalstybiniu lygiu, ir tarp sektorių, ir, jei reikia, informuoti Komisiją ir kitus komitetus. Be to, labai svarbu, kad Komitetas užtikrintų, kad būtų informuotos valstybių narių finansų ministerijos ir nacionaliniai centriniai bankai. Komitetas šioje srityje turėtų atlikti savo vaidmenį – nustatyti bankų sektoriaus riziką ir reguliariai pranešti apie rezultatus Komisijai. Apie šiuos vertinimus turėtų būti informuojama ir Taryba. Komitetas taip pat turėtų bendradarbiauti su Europos Parlamentu ir jam periodiškai teikti informaciją apie padėtį bankų sektoriuje. Tačiau šiuo atveju Komitetas neturėtų atskleisti informacijos apie konkrečius prižiūrimus subjektus.

               (21)

               Siekiant tinkamai spręsti horizontalius sektorių klausimus Komiteto veiklą reikėtų derinti su Europos vertybinių popierių rinkos priežiūros institucijų komiteto, Europos draudimo ir profesinių pensijų priežiūros institucijų komiteto ir Europos centrinių bankų sistemos bankų priežiūros komiteto veikla. Tai ypač svarbu šalinant galimus horizontalios sektorių rizikos finansiniam stabilumui veiksnius.

               (22)

               Atsižvelgdamas į finansinių paslaugų globalizaciją ir didėjančią tarptautinių standartų svarbą, Komitetas taip pat turėtų skatinti dialogą ir bendradarbiavimą su priežiūros institucijomis už Bendrijos ribų.

               (23)

               Komiteto atskaitingumas Bendrijos institucijoms yra labai svarbus ir turėtų atitikti aiškius standartus, kartu užtikrinant priežiūros institucijų nepriklausomumą.

               (24)

               Komitetas turėtų parengti savo darbo tvarkos taisykles ir visiškai atsižvelgti į Sutartyje nustatytas institucijų prerogatyvas bei institucijų pusiausvyrą. Patobulinus Komiteto veiklos modelį turėtų būti tobulinami jo darbo procesai. Šiuo tikslu nepavykus pasiekti bendro sutarimo, sprendimai turėtų būti priimami kvalifikuotąja balsų dauguma, laikantis Sutartyje nustatytų taisyklių.

               (25)

               Siekiant teisinio saugumo ir aiškumo Sprendimas 2004/5/EB turėtų būti panaikintas,

         NUSPRENDĖ:
   1 straipsnis
   Įsteigiama bankininkystės priežiūros Bendrijoje nepriklausoma patariamoji grupė – Europos bankininkystės priežiūros institucijų komitetas (toliau – Komitetas).
   2 straipsnis
   Komitetas savo iniciatyva arba Komisijos prašymu konsultuoja Komisiją, ypač dėl įgyvendinimo priemonių projektų rengimo bankų veiklos ir finansinių konglomeratų srityse.
   Jeigu Komisija prašo Komiteto konsultacijos, ji gali nustatyti terminą, iki kurio Komitetas tokią konsultaciją privalo suteikti. Toks terminas nustatomas atsižvelgiant į klausimo skubumą.
   3 straipsnis
   Komitetas vykdo jam pavestas užduotis ir padeda bendrai ir vienodai įgyvendinti bei nuosekliai taikyti Bendrijos teisės aktus, skelbdamas neprivalomo pobūdžio gaires, rekomendacijas ir standartus.
   4 straipsnis
   1.   Komitetas skatina nacionalinių priežiūros institucijų bendradarbiavimą bankų srityje ir stiprina valstybių narių priežiūros praktikos konvergenciją bei metodus visoje Bendrijoje. Tuo tikslu jis atlieka šias būtiniausias užduotis:

               a)

               atitinkamuose teisės aktuose nurodytais atvejais arba priežiūros institucijos prašymu tarpininkauja arba sudaro sąlygas tarpininkauti priežiūros institucijoms;

               b)

               atitinkamuose teisės aktuose nustatytais atvejais arba priežiūros institucijų prašymu teikia nuomonę priežiūros institucijoms;

               c)

               skatina veiksmingą dvišalį ir daugiašalį priežiūros institucijų keitimąsi informacija, laikantis taikomų konfidencialumo reikalavimų;

               d)

               padeda perduoti užduotis tarp priežiūros institucijų, ypač nustatydamas užduotis, kurios gali būti perduotos, ir skatindamas vadovautis pažangiausia praktika;

               e)

               rengdamas priežiūros institucijų kolegijų veiklos gaires, stebėdamas, ar skirtingų kolegijų praktika yra darni, ir skatindamas keistis pažangiausia patirtimi, padeda užtikrinti, kad priežiūros institucijų kolegijos dirbtų veiksmingai ir nuosekliai;

               f)

               padeda plėtoti aukštos kokybės bendrus priežiūros ataskaitų standartus;

               g)

               tikrina, kaip praktiškai taikomos Komiteto paskelbtos neprivalomo pobūdžio gairės, rekomendacijos ir standartai.

         2.   Komitetas reguliariai svarsto valstybių narių priežiūros praktiką ir vertina jų konvergenciją. Komitetas kasmet praneša apie padarytą pažangą ir nustato tebesančias kliūtis.
   3.   Komitetas kuria naujas praktines konvergencijos priemones, kuriomis skatinamas bendrų priežiūros metodų taikymas.
   5 straipsnis
   1.   Komitetas stebi ir vertina pokyčius bankų sektoriuje ir, jei reikia, informuoja Europos vertybinių popierių rinkos priežiūros institucijų komitetą, Europos draudimo ir profesinių pensijų priežiūros institucijų komitetą ir Komisiją. Komitetas užtikrina, kad valstybių narių finansų ministerijos ir nacionaliniai centriniai bankai būtų informuoti apie galimas arba neišvengiamas problemas.
   2.   Komitetas ne rečiau kaip du kartus per metus pateikia Komisijai bankų sektoriaus rizikos mažinimo tendencijų mikro lygiu, galimos rizikos ir silpnųjų pusių vertinimą.
   Komitetas į šiuos vertinimus įtraukia pagrindinių rizikos veiksnių ir silpnųjų pusių klasifikaciją ir nurodo, kiek tokie rizikos veiksniai ir silpnosios pusės kelia rizikos finansiniam stabilumui ir, jei reikia, siūlo prevencines arba taisomąsias priemones.
   Apie šiuos vertinimus informuojama Taryba.
   3.   Komitetas nustato tvarką, pagal kurią priežiūros institucijos gali operatyviai reaguoti. Jei reikia, Komitetas Bendrijos priežiūros institucijoms sudaro sąlygas atlikti jungtinį rizikos veiksnių ir silpnųjų pusių, kurie gali neigiamai paveikti Bendrijos finansų sistemos stabilumą, vertinimą.
   4.   Glaudžiai bendradarbiaudamas su Europos vertybinių popierių rinkos priežiūros institucijų komitetu, Europos draudimo ir profesinių pensijų priežiūros institucijų komitetu ir Europos centrinių bankų sistemos bankų priežiūros komitetu Komitetas užtikrina, kad į horizontalius sektorių pokyčius, rizikos veiksnius ir silpnąsias puses būtų tinkamai atsižvelgiama.
   6 straipsnis
   1.   Komitetas padeda plėtoti bendrą bankų sektoriaus, taip pat horizontalių sektorių aspektų priežiūros praktiką, glaudžiai bendradarbiaudamas su Europos vertybinių popierių rinkos priežiūros institucijų komitetu ir Europos draudimo ir profesinių pensijų priežiūros institucijų komitetu.
   2.   Tam jis visų pirma rengia konkrečių sektorių ir horizontalias įvairiems sektoriams skirtas mokymo programas, sudaro sąlygas keistis darbuotojais ir skatina kompetentingas institucijas intensyvinti komandiruočių programas, burti jungtines tikrinimo grupes, organizuoti priežiūros vizitus, imtis kitų priemonių.
   3.   Jei reikia, Komitetas kuria naujas priemones bendrai priežiūros praktikai plėtoti.
   4.   Komitetas skatina bendradarbiauti su trečiųjų šalių priežiūros institucijomis, visų pirma skatindamas jas dalyvauti bendrose mokymo programose.
   7 straipsnis
   1.   Komitetą sudaro aukšto lygio atstovai iš tokių organizacijų:

               a)

               nacionalinių valdžios institucijų, kompetentingų prižiūrėti kredito įstaigas (toliau – kompetentingos priežiūros institucijos);

               b)

               nacionalinių centrinių bankų, kuriems suteikti konkretūs veiklos įgaliojimai kartu su kompetentinga priežiūros institucija vykdyti atskirų kredito įstaigų priežiūrą;

               c)

               centrinių bankų, kurie tiesiogiai nedalyvauja prižiūrint atskiras kredito įstaigas, taip pat ir iš Europos centrinio banko.

         2.   Kiekviena valstybė narė paskiria aukšto lygio atstovus dalyvauti Komiteto posėdžiuose. Europos centrinis bankas paskiria aukšto lygio atstovą dalyvauti Komitete.
   3.   Komiteto posėdžiuose dalyvauja Komisija ir paskiria aukšto lygio atstovą dalyvauti jo svarstymuose.
   4.   Komitetas renka pirmininką iš kompetentingų priežiūros institucijų atstovų.
   5.   Komitetas į posėdžius gali pakviesti ekspertų ir stebėtojų.
   8 straipsnis
   1.   Komiteto nariai negali atskleisti informacijos, kuri turi būti saugoma kaip profesinė paslaptis. Visi diskusijų dalyviai įpareigojami laikytis taikomų profesinės paslapties taisyklių.
   2.   Jeigu aptariant kurį nors darbotvarkės klausimą reikia keistis konfidencialia informacija apie prižiūrimą instituciją, dalyvauti tokiose diskusijose gali būti leidžiama tik tiesiogiai su tuo susijusioms kompetentingoms priežiūros institucijoms ir nacionaliniams centriniams bankams, turintiems konkrečius veiklos įgaliojimus prižiūrėti atskiras kredito įstaigas.
   9 straipsnis
   1.   Komitetas reguliariai informuoja Komisiją apie savo veiklos rezultatus. Jis reguliariai palaiko ryšius su Europos bankininkystės komitetu, įsteigtu pagal Komisijos sprendimą 2004/10/EB (7), ir kompetentingu Europos Parlamento komitetu.
   2.   Glaudžiai ir nuolat bendradarbiaudamas su Europos vertybinių popierių rinkos priežiūros institucijų komitetu ir Europos draudimo ir profesinių pensijų priežiūros institucijų komitetu Komitetas užtikrina, kad darbas visuose finansinių paslaugų sektoriuose būtų atliekamas nuosekliai.
   3.   Komiteto pirmininkas reguliariai, ne rečiau kaip kartą per mėnesį, susisiekia su Europos vertybinių popierių rinkos priežiūros institucijų komiteto ir Europos draudimo ir profesinių pensijų priežiūros institucijų komiteto pirmininkais.
   10 straipsnis
   Komitetas gali sudaryti darbo grupes. Komisijos atstovai kviečiami į darbo grupių posėdžius kaip stebėtojai.
   11 straipsnis
   Finansinių konglomeratų priežiūros srityje Komitetas bendradarbiauja su Europos draudimo ir profesinių pensijų priežiūros institucijų komitetu, dalyvaudamas Jungtinio finansinių konglomeratų komiteto veikloje.
   Komisijos ir Europos centrinio banko atstovai kviečiami į Jungtinio finansinių konglomeratų komiteto posėdžius kaip stebėtojai.
   12 straipsnis
   Prieš pateikdamas savo nuomonę Komisijai, Komitetas nuodugniai ir iš anksto, taip pat atvirai ir viešai konsultuojasi su rinkos dalyviais, vartotojais ir galutiniais vartotojais. Komitetas skelbia konsultacijų rezultatus, nebent respondentas prašo jų neskelbti.
   Teikdamas konsultacijas dėl nuostatų, taikomų ir kredito įstaigoms, ir investicinėms įmonėms, Komitetas pasitaria su visomis institucijomis, kurioms yra pavesta prižiūrėti investicines įmones ir kurioms nėra atstovaujama Komitete.
   13 straipsnis
   Komitetas parengia metinę darbo programą ir iki kiekvienų metų spalio mėnesio pabaigos pateikia ją Tarybai, Europos Parlamentui ir Komisijai. Komitetas periodiškai ir ne rečiau kaip kartą per metus informuoja Tarybą, Europos Parlamentą ir Komisiją apie pasiektus darbo programoje nustatytos veiklos rezultatus.
   14 straipsnis
   Komitetas veikia savo narių sutarimu. Jeigu bendrai sutarti nepavyksta, sprendimai priimami kvalifikuotąja balsų dauguma. Komiteto narių atstovų balsai atitinka valstybių narių balsus taip, kaip numatyta Sutarties 205 straipsnio 2 ir 4 dalyse.
   Komiteto nariai, kurie nesilaiko Komiteto suderintų gairių, rekomendacijų, standartų ir kitų priemonių, turi būti pasirengę nurodyti tokio sprendimo priežastis.
   15 straipsnis
   Komitetas patvirtina savo darbo tvarkos taisykles ir organizuoja savo veiklos procedūras.
   Darbo tvarkos taisyklėse gali būti nustatyta kitokia nei 14 straipsnyje sprendimo priėmimo tvarka, kai sprendimai priimami dėl darbo tvarkos taisyklių keitimo ir Komiteto valdybos narių išrinkimo ir atleidimo.
   16 straipsnis
   Sprendimas 2004/5/EB panaikinamas.
   17 straipsnis
   Sprendimas įsigalioja jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dieną.

      Priimta Briuselyje, 2009 m. sausio 23 d.

            Komisijos vardu

         Charlie McCREEVY

            Komisijos narys

      (1)  OL L 3, 2004 1 7, p. 28.

      (2)  OL L 79, 2005 3 24, p. 9.

      (3)  COM(2007) 727 galutinis.

      (4)  2007 m. gruodžio 4 d. Tarybos išvados 15698/07.

      (5)  Tarybos išvados 7652/1/08 1 red.

      (6)  Tarybos išvados 8515/3/08 3 red.

      (7)  OL L 3, 2004 1 7, p. 36.


title: 2016 m. gegužės 6 d. Europos Centrinio Banko sprendimas (ES) 2016/955, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas ECB/2013/54 dėl akreditacijos procedūrų, taikomų saugotinų eurų elementų ir eurų elementų gamintojams (ECB/2016/12)

text:
16.6.2016

                  LT

                  Europos Sąjungos oficialusis leidinys

                  L 159/19

            EUROPOS CENTRINIO BANKO SPRENDIMAS (ES) 2016/955
      2016 m. gegužės 6 d.
      kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas ECB/2013/54 dėl akreditacijos procedūrų, taikomų saugotinų eurų elementų ir eurų elementų gamintojams (ECB/2016/12)
      EUROPOS CENTRINIO BANKO VALDANČIOJI TARYBA,
      atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 128 straipsnio 1 dalį,
      atsižvelgdama į Europos centrinių bankų sistemos ir Europos centrinio banko statutą, ypač į jo 12 straipsnio 1 dalį, 16 straipsnį ir 34 straipsnio 3 dalį,
      atsižvelgdama į 1998 m. lapkričio 23 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 2532/98 dėl Europos Centrinio Banko teisių taikyti sankcijas (1),
      atsižvelgdama į 1999 m. rugsėjo 23 d. Europos Centrinio Banko reglamentą (EB) Nr. 2157/1999 dėl Europos Centrinio Banko teisių taikyti sankcijas (ECB/1999/4) (2),
      kadangi:

                  (1)

                  Sutarties 128 straipsnio 1 dalyje ir Europos centrinių bankų sistemos ir Europos Centrinio Banko statuto 16 straipsnyje nustatyta, kad Europos Centrinis Bankas (ECB) turi išimtinę teisę duoti leidimą Sąjungoje išleisti eurų banknotus. Ši teisė apima įgaliojimus imtis priemonių eurų banknotų, kaip mokėjimo priemonių, vientisumui apsaugoti;

                  (2)

                  įsigaliojus Europos Centrinio Banko sprendimui ECB/2013/54 (3), tapo aišku, kad ECB įgaliojimai už reikalavimų nevykdymą taikyti tinkamas ir proporcingas baudas, įskaitant finansines baudas, turi būti išplėsti, kad būtų įtrauktos visos situacijos, dėl kurių reikėtų taikyti sankcijas pagal Sprendimo ECB/2013/54 20 straipsnį;

                  (3)

                  todėl reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti Sprendimą ECB/2013/54,

            PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
      1 straipsnis
      Dalinis pakeitimas
      Sprendimo ECB/2013/54 20 straipsnis pakeičiamas taip:

         „20 straipsnis
         Finansinės baudos esant eurų banknotų ar banknotų popieriaus kiekio neatitikimų
         1.   Gamintojas, vykdantis eurų banknotų popieriaus ar eurų banknotų gamybą, vadovaudamasis pagrindiniais saugumo reikalavimais, praneša ECB apie bet kokius eurų banknotų popieriaus kiekių arba iš dalies ar visiškai atspausdintų eurų banknotų kiekių neatitikimus, nustatytus vykdant saugotiną eurų veiklą akredituotoje jo gamybos vietoje.
         2.   Jei yra eurų banknotų popieriaus kiekio arba iš dalies ar visiškai atspausdintų eurų banknotų kiekių neatitikimas vykdant saugotiną eurų veiklą akredituotoje gamybos vietoje, ir gamintojas šiuo atveju nesiima veiksmų atsižvelgdamas į pagrindinius saugumo reikalavimus, ECB gamintojui gali paskirti finansinę baudą.
         3.   Neatitikimo sunkumas vertinamas kiekvienu konkrečiu atveju, sprendžiant dėl finansinės baudos dydžio. Tiksliau, atsižvelgiama į banknotų, kurie neatitinka reikalavimų, nominaliąją vertę ir pagrindinių saugumo reikalavimų pažeidimo sunkumą. Jei minėta nominalioji vertė viršija 50 000 eurų, ECB gamintojui skiria tos nominaliosios vertės dydžiui lygią finansinę baudą, išskyrus atvejus, kai aplinkybės pateisina kitokios baudos skyrimą. Jei nominalioji vertė yra mažesnė nei 50 000 eurų, ECB gamintojui skiria 50 000 eurų baudą, išskyrus atvejus, kai aplinkybės pateisina mažesnės baudos skyrimą. Finansinė bauda jokiais atvejais neviršija 500 000 eurų.
         4.   Finansinė bauda taikoma tik tada, kai aiškiai įrodyta, kad gamintojas pažeidė pagrindinius saugumo reikalavimus. Sprendimai dėl finansinių baudų priimami pagal Reglamente (EB) Nr. 2532/98 ir Europos Centrinio Banko reglamente (EB) Nr. 2157/1999 (ECB/1999/4) (*) nustatytas procedūras. Greta finansinių baudų ECB gali nuspręsti priimti įspėjamąjį sprendimą arba panaikinti ar sustabdyti laikinąją akreditaciją arba akreditaciją.

      2 straipsnis
      Įsigaliojimas
      Šis sprendimas įsigalioja tą dieną, kai apie jį pranešama adresatams.
      Jis taikomas nuo 2016 m. birželio 1 d.
      3 straipsnis
      Adresatai
      Šis sprendimas skirtas saugotinų eurų elementų ir eurų elementų gamintojams, taip pat valstybių narių, kurių valiuta yra euro, nacionaliniams centriniams bankams, kai jie vykdo likučių patikrinimus, sunaikinimo patikrinimus arba transportavimo patikrinimus.

         Priimta Frankfurte prie Maino 2016 m. gegužės 6 d.

               ECB Pirmininkas

            Mario DRAGHI

         (1)  OL L 318, 1998 11 27, p. 4.

         (2)  OL L 264, 1999 10 12, p. 21.

         (3)  2013 m. gruodžio 20 d. Europos Centrinio Banko sprendimas (ES) 2013/54 dėl akreditacijos procedūrų, taikomų saugotinų eurų elementų ir eurų elementų gamintojams, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas ECB/2008/3 (OL L 57, 2014 2 27, p. 29).


title: 2009 m. birželio 4 d. Tarybos sprendimas 2009/796/TVR, iš dalies keičiantis Sprendimą 2002/956/TVR dėl europinio valstybės ir visuomenės veikėjų apsaugos tinklo sukūrimo

text:
30.10.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 283/62

      TARYBOS SPRENDIMAS 2009/796/TVR
   2009 m. birželio 4 d.
   iš dalies keičiantis Sprendimą 2002/956/TVR dėl europinio valstybės ir visuomenės veikėjų apsaugos tinklo sukūrimo
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos Sąjungos sutartį, ypač į jos 30 straipsnio 1 dalies a ir c punktus ir 34 straipsnio 2 dalies c punktą,
   atsižvelgdama į Nyderlandų Karalystės iniciatyvą (1),
   atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę (2),
   kadangi:

               (1)

               Negalima atmesti oficialias pareigas užimančių arba jų neužimančių valstybės ir visuomenės veikėjų užpuolimų ir išpuolių prieš juos tikimybės.

               (2)

               Už valstybės ir visuomenės veikėjų apsaugą atsako priimančioji valstybė narė. Priimančiosios valstybės narės apsaugos priemonės grindžiamos tik toje valstybėje narėje galiojančiomis teisinėmis nuostatomis ir atitinkamais tarptautiniais susitarimais.

               (3)

               2002 m. įkurtas europinis valstybės ir visuomenės veikėjų apsaugos tinklas galėtų padėti užtikrinti apsaugą oficialiai sudarydamas sąlygas nacionalinėms valdžios institucijoms palaikyti ryšius ir vykdyti konsultacijas.

               (4)

               Todėl būtų tikslinga iš dalies pakeisti 2002 m. lapkričio 28 d. Tarybos sprendimą 2002/956/TVR dėl europinio valstybės ir visuomenės veikėjų apsaugos tinklo sukūrimo (3), kad jis taip pat būtų taikomas asmenims, kurie nėra pareigūnai ir kuriems gali grėsti pavojus dėl jų dalyvavimo viešosiose diskusijose ar joms daromo poveikio,

         NUSPRENDĖ:
   1 straipsnis
   Sprendimas 2002/956/TVR iš dalies keičiamas taip:

               1.

               2 straipsnis pakeičiamas taip:
               „2 straipsnis
               Šio sprendimo tikslais „valstybės ir visuomenės veikėjas“ – oficialias pareigas užimantis arba jų neužimantis asmuo, kuriam pagal valstybės narės nacionalinės teisės aktus arba laikantis tarptautinės ar viršnacionalinės organizacijos ar institucijos nuostatų yra skirta apsauga.“;

               2.

               4 straipsnis papildomas šiuo punktu:

                           „f)

                           tuomet, kai valstybės ir visuomenės veikėjų apsauga turi būti užtikrinta dviejose ar daugiau valstybių narių, skatinti valstybėse narėse už apsaugos užtikrinimą atsakingų atitinkamų institucijų ryšius pasitelkiant ryšių palaikymo institucijas arba ryšių palaikymo institucijų nurodytoms atsakingoms tarnyboms palaikant tiesioginius tarpusavio ryšius.“

         2 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

      Priimta Liuksemburge 2009 m. birželio 4 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         M. PECINA

      (1)  OL C 330, 2008 12 30, p. 2.

      (2)  2009 m. balandžio 22 d. nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).

      (3)  OL L 333, 2002 12 10, p. 1.


title: 2011 m. vasario 25 d. Komisijos sprendimas dėl specialių skubių priemonių finansavimo, siekiant apsaugoti Sąjungą nuo pasiutligės, pratesimo

text:
1.3.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 64/7

         KOMISIJOS SPRENDIMAS
   2011 m. vasario 25 d.
   dėl specialių skubių priemonių finansavimo, siekiant apsaugoti Sąjungą nuo pasiutligės, pratesimo
   2011/C 64/05
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į 2009 m. gegužės 25 d. Tarybos sprendimą 2009/470/EB dėl išlaidų veterinarijos srityje (1), ypač į jo 8 straipsnio 2 dalį,
   kadangi:

               (1)

               Tarybos sprendime 2009/470/EB nustatyta, kad jeigu valstybei narei tiesiogiai kyla pavojus dėl ligos, nurodytos minėto sprendimo priede, atsiradimo arba plitimo trečiosios šalies teritorijoje, gali būti nuspręsta patvirtinti bet kokias konkrečiai padėčiai skirtas priemones bei suteikti Sąjungos finansinę paramą priemonėms, kurios laikomos ypač reikalingomis, kad veiksmai būtų sėkmingi.

               (2)

               2009 m. liepos 29 d. Komisijos sprendimu 2009/582/EB dėl specialių skubių priemonių finansavimo, siekiant apsaugoti Bendriją nuo pasiutligės (2), patvirtintas 36 mėnesių pasiutligės likvidavimo Rusijos Federacijos Kaliningrado srityje plano finansavimas.

               (3)

               Pasiutligė yra gyvūnų liga, kuria daugiausia serga laukiniai ir naminiai mėsėdžiai ir kuri sukelia rimtų padarinių visuomenės sveikatai. Pasiutligė nurodyta Sprendimo 2009/470/EB priede.

               (4)

               Kaliningrado srities (Rusijos eksklavo) teritorija, apsupta ES teritorijos, ribojasi su valstybėmis narėmis, kurios deda visas pastangas siekdamos visiškai likviduoti šią ligą. Reikėjo imtis specialių priemonių, siekiant užkirsti kelią tolesniam pakartotiniam infekcijos plitimui iš Kaliningrado į kaimynines valstybes nares.

               (5)

               Atsižvelgiant į santykinį Kaliningrado teritorijos dydį, būtų tinkamiau ir ekonomiškai efektyviau remti pasiutligės likvidavimo pastangas Kaliningrade nei steigti kaimyninėse valstybėse narėse vakcinacijos buferines zonas, kurios turėtų būti saugomos neribotą laiką.

               (6)

               Remiantis Gyvūnų ligų likvidavimo stebėsenos darbo grupei pateiktomis ataskaitomis, įgyvendinus pirmiau nurodytą planą daugiau nenustatyta laukinių gyvūnų pasiutligės atvejų su Kaliningrado teritorija besiribojančiose Lietuvos ir Lenkijos teritorijose.

               (7)

               Tačiau Sąjungai pavojus išnyks tik tuo atveju, jei pasiutligė bus likviduota Kaliningrado teritorijoje; tai trumpalaikiu laikotarpiu galima pasiekti kitais metais nepertraukiamai toliau tęsiant vakcinaciją.

               (8)

               36 mėnesių planas, apimantis veiklą nuo 2008 m. birželio 1 d., baigia galioti 2011 m. gegužės 31 d.

               (9)

               Kad būtų pasiekti pasiutligės likvidavimo Kaliningrado srityje plano tikslai, būtina pratęsti šio plano finansavimą tolesniam 36 mėnesių laikotarpiui.

               (10)

               Remiantis Finansinio reglamento (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 (3) 110 straipsniu, dotacijos skiriamos pagal metinę programą. Ši metinė darbo programa įgyvendinama skelbiant kvietimą teikti pasiūlymus, išskyrus tinkamai pagrįstus išimtinius skubius atvejus. Pagal Reglamento (EB, Euratomas) Nr. 2342/2002 (4), nustatančio išsamias Finansinio reglamento įgyvendinimo taisykles, 168 straipsnio 1 dalies b punktą Komisija gali nuspręsti skirti dotacijas neskelbdama kvietimo teikti pasiūlymus išimtinėmis ir tinkamai pagrįstomis ypatingomis aplinkybėmis.

               (11)

               2010 m. spalio 25 d. Rusija pateikė Komisijai 2011–2014 m. pasiutligės likvidavimo Kaliningrado srityje programą; ši programa buvo laikoma priimtina, atsižvelgiant į tikslą apsaugoti Sąjungą nuo pasiutligės. Šioje programoje numatyti veiksmai yra labai svarbūs siekiant apsaugoti Sąjungos interesus, todėl tikslinga, kad tam tikras priemones finansuotų Sąjunga. Todėl 2011 m. turėtų būti skiriama Sąjungos finansinė parama šiai programai įgyvendinti.

               (12)

               Šis sprendimas laikomas finansavimo sprendimu pagal Finansinio reglamento 75 straipsnį, išsamių Finansinio reglamento įgyvendinimo taisyklių 90 straipsnį ir Europos Bendrijų bendrojo biudžeto vykdymo vidaus taisyklių (5) 15 straipsnį.

               (13)

               Be to, Komisijos sprendimas 2009/582/EB bus nebereikalingas ir turėtų būti panaikintas.

               (14)

               Šiame sprendime nustatytos priemonės atitinka Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto nuomonę,

         NUSPRENDĖ:
   1 straipsnis
   1.   Rusijos pateiktas 36 mėnesių pasiutligės likvidavimo Kaliningrado srityje planas (toliau – pasiutligės likvidavimo programa) patvirtinamas 2011 m. birželio 1 d.–2014 m. gegužės 31 d. laikotarpiui.
   2.   Veikla pagal šį sprendimą apima šiuos konkrečius veiksmus:

               —

               jaukų su vakcina, skirtų laukinių mėsėdžių oralinei imunizacijai, įsigijimą;

               —

               pirmesniame punkte nurodytų jaukų su vakcina skirstymą Kaliningrado srities teritorijoje.

         2 straipsnis
   Nustatyta didžiausia Europos Sąjungos parama – 1 800 000 EUR, 2011 finansiniais metais finansuotina pagal Europos Sąjungos bendrojo biudžeto eilutę 17 04 03 01.
   3 straipsnis
   1.   Leidžiama suteikti atskirą dotaciją Rusijos Federacijos Kaliningrado srities federalinei veterinarijos tarnybai „Regioninis gyvūnų ligų prevencijos centras“ (Государственное учреждение ветеринарии Калининградской области „Областная станция по борьбе с болезнями животных“).
   2.   Veikla, kuriai taikomas šis sprendimas, gali būti finansuojama iki 100 % atitinkamų tinkamų finansuoti išlaidų, jeigu dalį visų veiklos išlaidų dengia Rusijos Federacijos Kaliningrado srities federalinė veterinarijos tarnyba „Regioninis gyvūnų ligų prevencijos centras“ (Государственное учреждение ветеринарии Калининградской области „Областная станция по борьбе с болезнями животных“), arba suteikiama parama, išskyrus Sąjungos paramą.
   4 straipsnis
   Komisijos sprendimas 2009/582/EB nuo 2011 m. gruodžio 31 d. panaikinamas.

      Priimta Briuselyje 2011 m. vasario 25 d.

            Komisijos vardu

         John DALLI

            Komisijos narys

      (1)  OL L 155, 2009 6 18, p. 30.

      (2)  OL L 198, 2009 7 30, p. 85.

      (3)  OL L 248, 2002 9 16, p. 1.

      (4)  OL L 357, 2002 12 31, p. 1.

      (5)  2009 m. balandžo 6 d. Komisijos sprendimas, C(2009) 2105.


title: 2016 m. kovo 31 d. Tarybos sprendimas (BUSP) 2016/477, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2011/173/BUSP dėl ribojamųjų priemonių atsižvelgiant į padėtį Bosnijoje ir Hercegovinoje

text:
1.4.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 85/47

         TARYBOS SPRENDIMAS (BUSP) 2016/477
   2016 m. kovo 31 d.
   kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2011/173/BUSP dėl ribojamųjų priemonių atsižvelgiant į padėtį Bosnijoje ir Hercegovinoje
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos Sąjungos sutartį, ypač į jos 29 straipsnį,
   atsižvelgdama į Sąjungos vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai pasiūlymą,
   kadangi:

               (1)

               2011 m. kovo 21 d. Taryba priėmė Sprendimą 2011/173/BUSP (1);

               (2)

               remiantis Sprendimo 2011/173/BUSP peržiūros rezultatais, ribojamųjų priemonių taikymas turėtų būti pratęstas iki 2017 m. kovo 31 d.;

               (3)

               todėl Sprendimas 2011/173/BUSP turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Sprendimo 2011/173/BUSP 6 straipsnio antra pastraipa pakeičiama taip:

      „Šis sprendimas taikomas iki 2017 m. kovo 31 d.“

   2 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

      Priimta Briuselyje 2016 m. kovo 31 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         A.G. KOENDERS

      (1)  2011 m. kovo 21 d. Tarybos sprendimas 2011/173/BUSP dėl ribojamųjų priemonių atsižvelgiant į padėtį Bosnijoje ir Hercegovinoje (OL L 76, 2011 3 22, p. 68).


title: 2002 m. kovo 13 d. Komisijos Sprendimas dėl Izraelio geros laboratorinės praktikos (GLP) stebėsenos sistemos sukūrimo ir pakankamo įdiegimo pripažinimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

32002D0227

Oficialusis leidinys L 075 , 16/03/2002 p. 0067 - 0067

		Komisijos Sprendimas2002 m. kovo 13 d.dėl Izraelio geros laboratorinės praktikos (GLP) stebėsenos sistemos sukūrimo ir pakankamo įdiegimo pripažinimo(2002/227/EB)EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo stutartį,atsižvelgdama į 1999 m. liepos 19 d. Tarybos sprendimą 1999/662/EB dėl Europos bendrijos ir Izraelio valstybės susitarimo dėl EBPO (angl. OECD) geros laboratorinės praktikos (GLP) principų ir laikymosi stebėsenos programų abipusio pripažinimo [1], ypač į jo 3 straipsnio 1 dalį,pasikonsultavusi su Tarybos paskirtu specialiu komitetu,kadangi:(1) 2000 m. lapkričio 27 d. ir 2001 m. lapkričio 16 d. buvo surengti pirmieji du pagal Susitarimą įsteigto ES ir Izraelio jungtinio komiteto posėdžiai, per kuriuos buvo išsamiai išnagrinėta Izraelio nacionalinė GLP stebėsenos sistema.(2) Izraelio laboratorijų akreditavimo institucija (angl. ISRAC), veikianti kaip nacionalinė GLP stebėsenos institucija, laiku pateikė Komisijos tarnybų prašytą papildomą informaciją.(3) Pagal Susitarimo 11 straipsnio 2 ir 3 dalis Bendrija turi sutikti, kad iki tol, kol gali baigtis pradinis laikotarpis, yra sukurta ir pakankamai įdiegta Izraelio geros laboratorinės praktikos (GLP) stebėsenos sistema,PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:Vienintelis straipsnisŠiuo sprendimu Bendrija sutinka, kad per pradinį susitarimo laikotarpį buvo sukurta ir pakankamai įdiegta Izraelio GLP stebėsenos sistema ir kad dėl to tas pradinis laikotarpis gali būti nutrauktas numatant ne vėliau kaip nuo 2002 m. gegužės 1 d. pereiti prie susitarimo veikimo etapo.Priimta Briuselyje, 2002 m. kovo 13 d.Komisijos varduPascal LamyKomisijos narys[1] OL L 263, 1999 10 9, p. 6.--------------------------------------------------