title: 2017 m. gruodžio 11 d. Tarybos sprendimas (BUSP) 2017/2315, kuriuo nustatomas nuolatinis struktūrizuotas bendradarbiavimas (PESCO) ir nustatomas dalyvaujančių valstybių narių sąrašas

text:
14.12.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 331/57

         TARYBOS SPRENDIMAS (BUSP) 2017/2315
   2017 m. gruodžio 11 d.
   kuriuo nustatomas nuolatinis struktūrizuotas bendradarbiavimas (PESCO) ir nustatomas dalyvaujančių valstybių narių sąrašas
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos Sąjungos sutartį, ypač į jos 46 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į prie Europos Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo pridėtą protokolą Nr. 10 dėl nuolatinio struktūrizuoto bendradarbiavimo, nustatyto Europos Sąjungos sutarties 42 straipsniu,
   atsižvelgdama į Vokietijos Federacinės Respublikos, Ispanijos Karalystės, Prancūzijos Respublikos ir Italijos Respublikos pasiūlymą,
   atsižvelgdama į Sąjungos vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai (toliau – vyriausiasis įgaliotinis) nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               Europos Sąjungos sutarties (toliau – ES sutartis) 42 straipsnio 6 dalis nustato, kad tos valstybės narės, kurių kariniai pajėgumai atitinka aukštesnius kriterijus ir kurios tarpusavyje yra susaistytos didesniais įsipareigojimais šioje srityje, dėl sudėtingiausių misijų nustato nuolatinį struktūrizuotą bendradarbiavimą (PESCO) Sąjungos sistemoje;

               (2)

               2017 m. lapkričio 13 d. Taryba ir vyriausiasis įgaliotinis gavo 23 valstybių narių, o 2017 m. gruodžio 7 d. – dar dviejų valstybių narių bendrą pranešimą apie visų tų valstybių narių ketinimą dalyvauti PESCO remiantis tuo, kad jos atitinka pirmiau minėtus reikalavimus ir yra tarpusavyje prisiėmusios didesnius įsipareigojimus šioje srityje, kaip išdėstyta šio sprendimo priede, ir remiantis visomis kitomis pranešimo dalimis, įskaitant preambulę ir pagrindinius PESCO principus, išdėstytus pranešimo I priede, kuriems jos išlieka visiškai įsipareigojusios, taip pat primenant ES sutarties 42 straipsnį, įskaitant 42 straipsnio 7 dalį (1);

               (3)

               didesni įsipareigojimai, išdėstyti šio sprendimo priede, atitinka prie Sutarčių pridėto Protokolo Nr. 10 1 straipsnyje išdėstytus siekiamus tikslus ir to Protokolo 2 straipsnyje nurodytus įsipareigojimus;

               (4)

               Sprendimą dalyvauti PESCO valstybės narės priima savanoriškai ir juo nedaroma poveikio nacionaliniam suverenitetui arba tam tikrų valstybių narių saugumo ir gynybos politikos specifiniam pobūdžiui. Dalyvaujančių valstybių narių įnašai, skirti didesniems saistantiems įsipareigojimams pagal PESCO vykdyti, bus mokami pagal šiose valstybėse narėse taikomas konstitucines nuostatas;

               (5)

               vienas iš PESCO saistančių įsipareigojimų – intensyviau vykdyti bendrus ir bendradarbiavimu grindžiamus gynybos pajėgumų plėtojimo projektus. Tokie projektai gali būti remiami įnašais iš Sąjungos biudžeto, laikantis Sutarčių ir atsižvelgiant į atitinkamas Sąjungos priemones bei programas;

               (6)

               dalyvaujančios valstybės narės savo atitinkamuose nacionaliniuose įgyvendinimo planuose yra nurodžiusios savo pajėgumą vykdyti prisiimtus didesnius įsipareigojimus;

               (7)

               todėl, įvykdžius būtinas sąlygas, tikslinga, kad Taryba priimtų sprendimą, kuriuo būtų nustatytas PESCO;

               (8)

               bet kuri kita valstybė narė, norinti vėlesniame etape dalyvauti PESCO, gali pagal ES sutarties 46 straipsnio 3 dalį apie savo ketinimą tai padaryti pranešti Tarybai ir vyriausiajam įgaliotiniui;

               (9)

               vyriausiasis įgaliotinis visapusiškai dalyvaus su PESCO susijusiose procedūrose;

               (10)

               tarp pagal PESCO vykdomų veiksmų ir kitų BUSP bei kitų Sąjungos politikos sričių turėtų būti užtikrintas nuoseklumas. Taryba ir, atitinkamose savo atsakomybės srityse, vyriausiasis įgaliotinis ir Komisija turėtų bendradarbiauti siekdami atitinkamais atvejais kuo labiau padidinti sinergiją;

               (11)

               pagal prie ES sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo pridėto Protokolo Nr. 22 dėl Danijos pozicijos 5 straipsnį Danija nedalyvauja rengiant ir įgyvendinant su gynyba susijusius Sąjungos sprendimus bei veiksmus. Todėl Danijai šis sprendimas yra neprivalomas,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Nuolatinio struktūrizuoto bendradarbiavimo nustatymas
   Dėl sudėtingiausių misijų ir siekiant prisidėti prie Sąjungos lygmens tikslų, Sąjungos sistemoje nustatomas tų valstybių narių, kurių kariniai pajėgumai atitinka aukštesnius kriterijus, kaip nurodyta Protokolo Nr. 10 1 straipsnyje, ir kurios tarpusavyje yra susaistytos didesniais įsipareigojimais šioje srityje, kaip nurodyta to Protokolo 2 straipsnyje, nuolatinis struktūrizuotas bendradarbiavimas (PESCO).
   2 straipsnis
   Dalyvaujančios valstybės narės
   PESCO dalyvauja šios valstybės narės:

               —

               Belgija,

               —

               Bulgarija,

               —

               Čekijos Respublika,

               —

               Vokietija

               —

               Estija,

               —

               Airija,

               —

               Graikija,

               —

               Ispanija,

               —

               Prancūzija,

               —

               Kroatija,

               —

               Italija,

               —

               Kipras,

               —

               Latvija,

               —

               Lietuva,

               —

               Liuksemburgas,

               —

               Vengrija,

               —

               Nyderlandai,

               —

               Austrija,

               —

               Lenkija,

               —

               Portugalija,

               —

               Rumunija,

               —

               Slovėnija,

               —

               Slovakija,

               —

               Suomija,

               —

               Švedija.

         3 straipsnis
   Didesni saistantys įsipareigojimai pagal Protokolą Nr. 10
   1.   Siekdamos įgyvendinti Protokolo Nr. 10 1 straipsnyje išdėstytus tikslus ir to Protokolo 2 straipsnyje nurodytus įsipareigojimus, dalyvaujančios valstybės narės skiria įnašus, kuriais vykdomi didesni tarpusavyje prisiimti įsipareigojimai, kaip išdėstyta priede.
   2.   Šiuo tikslu dalyvaujančios valstybės narės kasmet atnaujina ir kai tinkama, atnaujina savo nacionalinius įgyvendinimo planus, kuriuose jos nurodo, kaip jos vykdys savo didesnius įsipareigojimus, patikslindamos, kaip jos sieks konkretesnių kiekvienam etapui nustatytinų tikslų. Apie atnaujintus nacionalinius įgyvendinimo planus kasmet pranešama Europos išorės veiksmų tarnybai (EIVT) ir Europos gynybos agentūrai (EGA), ir su jais sudaroma galimybė susipažinti visoms dalyvaujančioms valstybėms narėms.
   4 straipsnis
   PESCO valdymas
   1.   PESCO valdymas organizuojamas:

               —

               Tarybos lygmeniu ir

               —

               vykdant projektus, kuriuos įgyvendina tų dalyvaujančių valstybių narių, kurios tarpusavyje yra susitarusios vykdyti tokius projektus, grupės.

         2.   Pagal ES sutarties 46 straipsnio 6 dalį Taryba priima sprendimus ir rekomendacijas, kuriuose:

               a)

               būtų išdėstytas strateginis vadovavimas PESCO ir jam skirtos gairės;

               b)

               būtų nurodytas priede išdėstytų didesnių įsipareigojimų vykdymo eiliškumas dviejų nuoseklių pradinių etapų metu (2018–2020 m. ir 2021–2025 m.) ir kiekvieno etapo pradžioje patikslinti konkretesni priede išdėstytų didesnių įsipareigojimų įgyvendinimo tikslai;

               c)

               siekiant atspindėti kintančią Sąjungos saugumo aplinką, prireikus būtų atnaujinti ir sugriežtinti priede išdėstyti didesni įsipareigojimai, atsižvelgiant į įgyvendinant PESCO pasiektus pasiekimus. Tokie sprendimai visų pirma priimami pasibaigus 2 dalies b punkte nurodytiems etapams remiantis strateginės peržiūros procesu, kurio metu vertinamas PESCO įsipareigojimų vykdymas;

               d)

               pagal 6 straipsnyje apibūdintą mechanizmą būtų įvertinti dalyvaujančių valstybių narių įnašai, skirti sutartiems įsipareigojimams vykdyti;

               e)

               būtų sudarytas projektų, kurie turės būti parengti pagal PESCO sistemą, kuriuose atsispindėtų parama pajėgumų plėtojimui ir didelės paramos teikimas atsižvelgiant į priemones ir pajėgumus BSGP operacijoms ir misijoms, sąrašas;

               f)

               būtų nustatytas bendrą projektų valdymo taisyklių rinkinys, kurį dalyvaujančios valstybės narės, dalyvaujančios pavieniame projekte, galėtų pritaikyti to projekto reikmėms;

               g)

               tinkamu laiku pagal 9 straipsnio 1 dalį būtų nustatytos bendros sąlygos, pagal kurias išimties tvarka dalyvauti pavieniuose projektuose galėtų būti pakviestos trečiosios valstybės; ir pagal 9 straipsnio 2 dalį būtų nuspręsta, ar tam tikra trečioji valstybė tenkina šias sąlygas; ir

               h)

               būtų numatytos visos kitos tolesniam šio sprendimo įgyvendinimui būtinos priemonės.

         5 straipsnis
   PESCO projektai
   1.   Dalyvaujančioms valstybėms narėms, ketinančioms dalyvauti pavieniame projekte, pateikus pasiūlymus, remdamasis 7 straipsnyje numatytais vertinimais, atliktais po to, kai Europos Sąjungos karinis komitetas (ESKK) pateikia karines rekomendacijas, vyriausiasis įgaliotinis gali pateikti rekomendaciją dėl pagal 4 straipsnio 2 dalies e punkte priimamų Tarybos sprendimų ir rekomendacijų dėl PESCO projektų nustatymo ir vertinimo.
   2.   Dalyvaujančios valstybės narės, ketinančios pasiūlyti pavienį projektą, laiku informuoja kitas dalyvaujančias valstybes nares, kad gautų jų pritarimą ir suteiktų joms galimybę prisijungti ir pasiūlymą pateikti kartu.
   Projekto dalyviai – pasiūlymą pateikusios dalyvaujančios valstybės narės. Kiekvieno pavienio projekto narių sąrašas pridedamas prie Tarybos sprendimo, kaip nurodyta 4 straipsnio 2 dalies e punkte.
   Dalyvaujančios valstybės narės, kurios dalyvauja projekte, gali tarpusavyje susitarti į projektą priimti kitas dalyvaujančias valstybes nares, kurios norą dalyvauti projekte pareiškia vėliau.
   3.   Dalyvaujančios valstybės narės dalyvaujančios projekte, tarpusavyje susitaria dėl savo bendradarbiavimo tvarkos ir aprėpties ir dėl to projekto valdymo. Dalyvaujančios valstybės narės dalyvaujančios projekte, reguliariai ir atitinkamai informuoja Tarybą apie projekto eigą.
   6 straipsnis
   Priežiūros, vertinimo ir ataskaitų teikimo tvarka
   1.   Pagal ES sutarties 46 straipsnio 6 dalį Taryba užtikrina PESCO vienybę, nuoseklumą ir veiksmingumą. Vyriausiasis įgaliotinis taip pat prisideda siekiant šių tikslų.
   2.   Vyriausiasis įgaliotinis visapusiškai dalyvauja su PESCO susijusiose procedūrose, laikydamasis Protokolo Nr. 10.
   3.   Vyriausiasis įgaliotinis Tarybai teikia metinę ataskaitą dėl PESCO. Ši ataskaita grindžiama EGA indėliu pagal 7 straipsnio 3 dalies a punktą, ir EIVT indėliu pagal 7 straipsnio 2 dalies a punktą. Vyriausiojo įgaliotinio ataskaitoje apibūdinama PESCO įgyvendinimo padėtis, įskaitant informaciją apie tai, kaip kiekviena dalyvaujanti valstybė narė laikosi savo įsipareigojimų pagal nacionalinį įgyvendinimo planą.
   ESKK Politiniam ir saugumo komitetui teikia karines rekomendacijas ir rekomendacijas dėl metinio PESCO vertinimo proceso.
   Remdamasi vyriausiojo įgaliotinio metine ataskaita dėl PESCO, Taryba kartą per metus tikrina, ar dalyvaujančios valstybės narės toliau laikosi 3 straipsnyje nurodytų didesnių saistančių įsipareigojimų.
   4.   Bet koks sprendimas dėl valstybės narės dalyvavimo sustabdymo pagal ES sutarties 46 straipsnio 4 dalį priimamas tik po to, kai tai valstybei narei buvo paskirtas tiksliai apibrėžtas laikotarpis individualioms konsultacijoms ir reagavimo priemonėms.
   7 straipsnis
   EIVT ir EGA teikiama pagalba
   1.   Vyriausiojo įgaliotinio atsakomybe ir jam veikiant kaip EGA vadovui, EIVT, įskaitant ES karinį štabą (EUMS), ir EGA bendrai teikia reikiamas PESCO sekretoriato paslaugas, kitas nei teikiamas Tarybos lygiu, ir šiuo atžvilgiu numato vieną bendrą prieigą.
   2.   EIVT, įskaitant EUMS, remia PESCO veikimą, visų pirma:

               a)

               prisidėdama prie vyriausiojo įgaliotinio metinėje ataskaitoje dėl PESCO pateiktų dalyvaujančių valstybių narių įnašų, susijusių su operatyviniais aspektais, vertinimo pagal 6 straipsnį;

               b)

               koordinuodama 5 straipsnyje numatytą projektų pasiūlymų vertinimą, visų pirma kiek tai susiję su galimybe naudoti pajėgas, jų tarpusavio sąveikos, lankstumo ir dislokavimo galimybėmis. Visų pirma, EIVT, įskaitant EUMS, įvertina, ar siūlomas projektas atitinka jų operatyvinius poreikius ir ar juo padedama šiuos poreikius tenkinti.

         3.   EGA remia PESCO, visų pirma:

               a)

               prisidėdama prie vyriausiojo įgaliotinio metinėje ataskaitoje dėl PESCO pateiktų dalyvaujančių valstybių narių įnašų, susijusių su pajėgumais, visų pirma įnašų, padarytų laikantis 3 straipsnyje nurodytų saistančių didesnių įsipareigojimų, vertinimo pagal 6 straipsnį;

               b)

               sudarydama palankesnes galimybes pajėgumų plėtojimo projektams, visų pirma koordinuodama 5 straipsnyje numatytą projektų pasiūlymų vertinimą, pirmiausia pajėgumų plėtojimo srityje. Visų pirma EGA remia valstybes nares užtikrindama, kad veikla nebūtų bereikalingai dubliuojama su esamomis iniciatyvomis, kurias vykdo ir kitos institucijos.

         8 straipsnis
   Finansavimas
   1.   ES institucijų ir EIVT administracinės išlaidos, kurios susidaro įgyvendinant šį sprendimą, dengiamos iš Sąjungos biudžeto. EGA administracinėms išlaidoms taikomos atitinkamos EGA finansavimo taisyklės pagal Tarybos sprendimą (BUSP) 2015/1835 (2).
   2.   Veiklos išlaidas, kurios susidaro vykdant projektus PESCO kontekste, pirmiausia dengia dalyvaujančios valstybės narės, dalyvaujančios pavieniame projekte. Tokius projektus galima paremti ir įnašais iš Sąjungos bendrojo biudžeto, laikantis Sutarčių ir pagal atitinkamas ES priemones.
   9 straipsnis
   Trečiųjų valstybių dalyvavimas pavieniuose projektuose
   1.   Trečiųjų valstybių dalyvavimo pavieniuose projektuose bendrosios sąlygos nustatomos Tarybos sprendimu, priimamu pagal 4 straipsnio 2 dalį, į kurį gali būti įtrauktas administracinių susitarimų su trečiosiomis valstybėmis šablonas.
   2.   Vadovaudamasi ES sutarties 46 straipsnio 6 dalimi Taryba nusprendžia, ar trečioji valstybė, kurią projekte dalyvaujančios valstybės narės norėtų pakviesti dalyvauti tame projekte, atitinka 1 dalyje nurodytame sprendime išdėstytus reikalavimus.
   3.   Priėmus teigiamą sprendimą, kaip nurodyta 2 dalyje, projekte dalyvaujančios valstybės narės gali su atitinkama trečiąja valstybe sudaryti administracinius susitarimus dėl jos dalyvavimo tame projekte. Tokiais susitarimais laikomasi Sąjungos procedūrų ir sprendimų priėmimo autonomiškumo.
   10 straipsnis
   Saugumo taisyklės
   PESCO taikomos nuostatos, išdėstytos Tarybos sprendime 2013/488/ES (3).
   11 straipsnis
   Įsigaliojimas
   Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

      Priimta Briuselyje 2017 m. gruodžio 11 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkė

         F. MOGHERINI

      (1)  Pranešimas skelbiamas kartu su šiuo sprendimu (žr. šio Oficialiojo leidinio p. 65).

      (2)  2015 m. spalio 12 d. Tarybos sprendimas (BUSP) 2015/1835, kuriuo apibrėžiamas Europos gynybos agentūros statutas, būstinė ir veiklos nuostatai (OL L 266 2015 10 13, p. 55).

      (3)  2013 m. rugsėjo 23 d. Tarybos sprendimas 2013/488/ES dėl ES įslaptintos informacijos apsaugai užtikrinti skirtų saugumo taisyklių (OL L 274, 2013 10 15, p. 1).

      PRIEDAS

         Dalyvaujančių valstybių narių prisiimtų plataus užmojo ir didesnių saistančių bendrų įsipareigojimų penkiose Protokolo Nr. 10 2 straipsnyje išdėstytose srityse sąrašas

                                    „a)

                                 įsigaliojus Lisabonos sutarčiai, bendradarbiauti, siekiant patvirtintų tikslų dėl išlaidų gynybos investicijų srityje, ir reguliariai peržiūrėti šiuos tikslus, atsižvelgiant į saugumo aplinką ir Sąjungos tarptautinius įsipareigojimus.“

            Remdamosi 2007 m. nustatytais bendrais kriterijais, dalyvaujančios valstybės narės prisiima šiuos įsipareigojimus:

                  1.

                  Reguliariai didinti gynybos biudžetą realiąja verte, kad būtų pasiekti sutarti tikslai.

                  2.

                  Vėliau vidutinės trukmės laikotarpiu didinti investicijų gynybos srityje išlaidas, kad jos sudarytų iki 20 % bendrų gynybos išlaidų (bendras kriterijus), siekiant užpildyti strateginių pajėgumų spragas dalyvaujant gynybos pajėgumų srities projektuose pagal Pajėgumų plėtojimo planą (PPP) ir suderintą metinę peržiūrą gynybos srityje (CARD).

                  3.

                  Intensyviau vykdyti bendrus ir bendradarbiavimu grindžiamus strateginių gynybos pajėgumų srities projektus. Tokie bendri ir bendradarbiavimu grindžiami projektai prireikus ir, kai tikslinga, turėtų būti remiami Europos gynybos fondo lėšomis.

                  4.

                  Didinti gynybos srities moksliniams tyrimams ir technologijoms skirtų išlaidų dalį, kad ji priartėtų prie 2 % bendrų gynybos išlaidų (bendras kriterijus).

                  5.

                  Įvesti reguliarią šių įsipareigojimų peržiūrą (kad juos patvirtintų Taryba).

                                    „b)

                                 kuo labiau tarpusavyje suderinti savo gynybos mechanizmus, visų pirma derinant savo karinių poreikių nustatymą, sutelkiant ir prireikus specializuojant savo gynybos priemones ir pajėgumus, ir skatinant bendradarbiavimą mokymo ir logistikos srityse.“

                  6.

                  Imtis svarbaus vaidmens pajėgumų plėtojimo ES srityje, be kita ko, atsižvelgiant į CARD, siekiant užtikrinti aprūpinimą būtinais pajėgumais, kad būtų pasiektas tikslų mastas Europoje.

                  7.

                  Įsipareigoti kuo labiau remti CARD, pripažįstant savanorišką šios peržiūros pobūdį ir individualius suvaržymus dalyvaujančiose valstybėse narėse.

                  8.

                  Įsipareigoti intensyviai dalyvauti būsimo Europos gynybos fondo veikloje vykdant daugiašalius viešuosius pirkimus, kurių ES pridėtinė vertė yra nustatyta.

                  9.

                  Įsipareigoti parengti suderintus reikalavimus visiems pajėgumų plėtojimo projektams, dėl kurių susitartų dalyvaujančios valstybės narės.

                  10.

                  Įsipareigoti apsvarstyti galimybes bendrai naudoti turimus pajėgumus siekiant optimaliau panaudoti turimus išteklius ir pagerinti jų bendrą veiksmingumą.

                  11.

                  Įsipareigoti užtikrinti, kad būtų aktyviau dedamos pastangos bendradarbiaujant kibernetinės gynybos srityje, pavyzdžiui, dalijantis informacija, rengiant mokymus ir teikiant operatyvinę paramą.

                                    „c)

                                 imtis konkrečių priemonių, skirtų didinti galimybes naudoti savo pajėgas, jų tarpusavio sąveiką, lankstumą ir dislokavimo galimybes, visų pirma nustatant su pajėgumų skyrimu susijusius bendrus tikslus, įskaitant galimą nacionalinių sprendimų priėmimo procedūrų peržiūrą.“

                  12.

                  Galimybių naudotis pajėgomis ir jas dislokuoti atžvilgiu dalyvaujančios valstybės narės įsipareigoja:

                              —

                              sudaryti galimybes naudotis reikiamos sudėties daliniais, kuriuos būtų galima strategiškai dislokuoti, kad būtų pasiektas ES tikslų mastas, kartu galbūt dislokuojant ES kovinę grupę. Šis įsipareigojimas neapima parengties pajėgų, nuolatinių pajėgų ar nuolatinės parengties pajėgų.

                              —

                              Parengti patikimą priemonę (pvz., duomenų bazę), kuria galės naudotis tik dalyvaujančios valstybės narės ir prisidedančios šalys, kurioje būtų registruojami turimi ir greitai dislokuotini pajėgumai, siekiant palengvinti ir paspartinti pajėgų formavimo procesą.

                              —

                              Siekti, kad būtų sparčiau įgyvendinami politiniai įsipareigojimai nacionaliniu lygmeniu, be kita ko, galbūt peržiūrint nacionalinę sprendimų priėmimo tvarką.

                              —

                              Pagal savo galimybes ir pajėgumus teikti svarią paramą BSGP operacijoms (pvz., EUFOR) ir misijoms (pvz., ES mokymo misijoms): aprūpinant personalu ir įranga, rengiant mokymus, remiant pratybas, infrastruktūrą ar teikiant kitą paramą; dėl to turi būti priimtas vieningas sprendimas Taryboje, nedarant poveikio sprendimams dėl įnašų į BSGP operacijas ir nedarant poveikio konstituciniams suvaržymams.

                              —

                              Svariai prisidėti prie ES kovinių grupių, iš esmės savo įnašus patvirtinant bent prieš ketverius metus, numatant nuolatinės parengties laikotarpį vadovaujantis ES kovinių grupių koncepcija, įsipareigojant vykdyti ES kovinių grupių pajėgų dariniui skirtas ES kovinių grupių pratybas (vadovaujančioji šalis) ir (arba) dalyvauti šiose pratybose (visos ES kovinių grupių veikloje dalyvaujančios ES valstybės narės).

                              —

                              Supaprastinti ir standartizuoti tarpvalstybinį karinį transportą Europoje, kad būtų galima greitai dislokuoti karinę įrangą ir personalą.

                  13.

                  Pajėgų sąveikumo atžvilgiu dalyvaujančios valstybės narės įsipareigoja:

                              —

                              plėtoti savo pajėgų sąveikumą:

                                          —

                                          įsipareigodamos susitarti dėl ES kovinių grupių pajėgų darinio bendrų vertinimo ir patvirtinimo kriterijų, suderintų su NATO standartais, kartu išlaikant nacionalinio sertifikavimo procesą;

                                          —

                                          įsipareigodamos susitarti dėl bendrų pajėgų techninių ir veiklos standartų, pripažįstant, kad jie turi būti sąveikūs su NATO standartais;

                              —

                              kuo optimaliau pasinaudodamos daugiašalėmis struktūromis: dalyvaujančios valstybės narės galėtų įsipareigoti prisijungti prie pagrindinių esamų ir galimų būsimų struktūrų, susijusių su Europos išorės veiksmais karinėje srityje (Eurokorpuso, Europos jūrų pajėgų (EUROMARFOR), Europos žandarmerijos pajėgų (EUROGENDFOR), MCCE/ATARES/SEOS), ir šiose struktūrose imtis aktyvaus vaidmens.

                  14.

                  Dalyvaujančios valstybės narės sieks, kad būtų laikomasi plataus užmojo požiūrio į bendrą BSGP karinių operacijų ir misijų finansavimą, papildant tai, kas pagal Tarybos sprendimą dėl mechanizmo Athena bus nustatyta kaip bendros išlaidos.

                                    „d)

                                 bendradarbiauti, kad užtikrintų reikalingų priemonių „Gebėjimų plėtotės mechanizme“ pastebėtiems trūkumams šalinti, įskaitant daugiašalius sprendimo būdus, taikymą, nepažeidžiant šiuo atžvilgiu Šiaurės Atlanto sutarties organizacijos sistemoje prisiimtų įsipareigojimų.“

                  15.

                  Padėti pašalinti pajėgumų trūkumus, nustatytus pagal Pajėgumų plėtojimo planą ir CARD. Įgyvendinant šiuos pajėgumų srities projektus turi būti didinamas Europos strateginis savarankiškumas ir sustiprinta Europos gynybos pramoninė ir technologinė bazė (EGPTB).

                  16.

                  Vienu iš prioritetų laikyti Europos bendradarbiavimu grindžiamą požiūrį, kad būtų pašalinti nacionaliniu lygmeniu nustatyti pajėgumų trūkumai, ir paprastai laikytis išimtinai nacionalinio požiūrio tik tuo atveju, jei toks įvertinimas jau yra atliktas.

                  17.

                  Dalyvauti bent viename pagal PESCO vykdomame projekte, kuriuo plėtojami strateginiu požiūriu valstybėms narėms svarbūs pajėgumai arba šiais pajėgumais aprūpinama.

                                    „e)

                                 prireikus dalyvauti plėtojant pagrindines bendras ar Europos apginklavimo programas gynybos agentūros struktūroje.“

                  18.

                  Įsipareigoti Europos gynybos agentūra (EGA) naudotis kaip europiniu bendro pajėgumų plėtojimo forumu, o Bendradarbiavimo ginkluotės srityje jungtine organizacija (OCCAR) – kaip prioritetine bendradarbiavimu grindžiamų programų valdymo organizacija.

                  19.

                  Užtikrinti, kad įgyvendinant visus su pajėgumais susijusius projektus, kuriems vadovauja dalyvaujančios valstybės narės, didinamas Europos gynybos pramonės konkurencingumas vykdant atitinkamą pramonės politiką, kuria būtų vengiama bereikalingo veiklos dubliavimo.

                  20.

                  Užtikrinti, kad bendradarbiavimo programos, kuriomis galėtų pasinaudoti tik aiškią pridėtinę vertę ES teritorijoje užtikrinantys subjektai, ir dalyvaujančių valstybių narių patvirtintos įsigijimo strategijos turėtų teigiamą poveikį EGPTB.

      VERTIMAS
      Pranešimas Tarybai ir Sąjungos vyriausiajam įgaliotiniui užsienio reikalams ir saugumo politikai dėl nuolatinio struktūrizuoto bendradarbiavimo (PESCO)

         Preambulė

         Dalyvaujančios valstybės narės,

      primindamos, kad Sąjunga vykdo bendrą užsienio ir saugumo politiką, grindžiamą „kuo didesniu valstybių narių veiksmų suartėjimu“ (ES sutarties 24 straipsnio 2 dalis), ir kad bendra saugumo ir gynybos politika (BSGP) yra bendros užsienio ir saugumo politikos neatskiriama dalis;
      atsižvelgdama į tai, kad bendra užsienio ir saugumo politika užtikrina Sąjungos operaciniam veiksnumui reikalingus civilinius ir karinius pajėgumus ir kad saugumo ir gynybos politikos stiprinimas pareikalaus valstybių narių pastangų pajėgumų srityje;
      taip pat primindamos Europos Sąjungos ir jos valstybių narių įsipareigojimą propaguoti taisyklėmis grindžiamą pasaulinę tvarką, kurios pagrindinis principas – daugiašališkumas, o branduolys – Jungtinės Tautos;
      primindamos Europos Sąjungos (ES) sutarties 42 straipsnio 6 dalį, pagal kurią nustatyta, kad tos „valstybės narės, kurių kariniai pajėgumai atitinka aukštesnius kriterijus ir kurios tarpusavyje yra susaistytos didesniais įsipareigojimais šioje srityje, dėl sudėtingiausių misijų nustato nuolatinį struktūrizuotą bendradarbiavimą Sąjungos sistemoje“;
      atsižvelgdamos į tai, kad nuolatinis struktūrizuotas bendradarbiavimas (PESCO) galėtų ženkliai prisidėti įgyvendinti ES tikslų mastą, be kita ko, sudėtingiausių misijų ir operacijų atžvilgiu, ir kad vykdant tokį bendradarbiavimą būtų galima palengvinti valstybių narių gynybos pajėgumų plėtojimą aktyviai dalyvaujant daugiašaliuose viešųjų pirkimų projektuose kartu su atitinkamais pramonės subjektais, įskaitant mažąsias ir vidutines įmones, ir stiprinti Europos bendradarbiavimą gynybos srityje, kartu visapusiškai pasinaudojant Sutartimis;
      atsižvelgdamos į PESCO tikslus ir valstybių narių įsipareigojimus juos pasiekti, kaip išdėstyta Protokole Nr. 10 dėl nuolatinio struktūrizuoto bendradarbiavimo ir nurodyta ES sutarties 46 straipsnyje;
      pažymėdamos, kad 2016 m. gruodžio 15 d. įvykusiame susitikime Europos Vadovų Taryba padarė išvadą, kad europiečiai privalo prisiimti didesnę atsakomybę už savo saugumą, ir kad siekiant sustiprinti Europos saugumą ir gynybą sudėtingoje geopolitinėje aplinkoje ir geriau apsaugoti savo piliečius, Europos Vadovų Taryba, patvirtindama ankstesnius šios srities įsipareigojimus, pabrėžė poreikį padaryti daugiau, be kita ko, skiriant pakankamai papildomų išteklių, kartu atsižvelgiant į nacionalines aplinkybes ir teisinius įsipareigojimus, o valstybių narių, kurios taip pat yra NATO narės, atveju – į atitinkamas NATO gaires dėl gynybos išlaidų;
      dar kartą primindamos, kad Europos Vadovų Taryba taip pat paragino stiprinti bendradarbiavimą plėtojant reikiamus pajėgumus, taip pat įsipareigoti prireikus suteikti galimybę naudotis tokiais pajėgumais, ir kad ji laikėsi nuomonės, jog Europos Sąjunga ir jos valstybės narės turi pajėgti ryžtingai prisidėti prie bendrų pastangų, taip pat prireikus veikti savarankiškai, o kai įmanoma – kartu su partneriais;
      atsižvelgdamos į tai, kad 2017 m. birželio mėn. Europos Vadovų Taryba paragino vykdyti bendrus pajėgumų plėtojimo projektus, dėl kurių bendrai susitarė valstybės narės siekdamos panaikinti esamus didžiausius trūkumus ir plėtoti ateities technologijas, nes tai labai svarbu siekiant įgyvendinti 2016 m. gruodžio mėn. Europos Vadovų Tarybos patvirtintą ES tikslų mastą, palankiai įvertino Komisijos komunikatą dėl Europos gynybos fondo, sudaryto iš mokslinių tyrimų finansavimo krypties ir pajėgumų finansavimo krypties, ir paragino valstybes nares nustatyti Europos gynybos fondui ir Europos gynybos pramonės plėtros programai tinkamus pajėgumų projektus;
      visų pirma primindamos, kad Europos Vadovų Taryba paprašė vyriausiojo įgaliotinio pateikti pasiūlymus dėl įtraukaus nuolatinio struktūrizuoto bendradarbiavimo, grindžiamo moduliniu požiūriu, elementų bei galimybių, nurodant galimus projektus;
      primindamos, kad 2017 m. kovo 6 d. Užsienio reikalų taryba susitarė dėl to, kad reikia tęsti darbą, susijusį su moduliniu požiūriu grindžiamu nuolatiniu struktūrizuotu bendradarbiavimu, kuris turėtų būti atviras visoms valstybėms narėms, norinčioms susisaistyti būtinais didesniais įsipareigojimais ir atitikti kriterijus, remiantis ES sutarties 42 straipsnio 6 dalimi, 46 straipsniu ir prie šios Sutarties pridėtu Protokolu Nr. 10;
      pasiryžusios pasiekti naują laipsniško bendros Sąjungos gynybos politikos kūrimo lygmenį, kaip raginama ES sutarties 42 straipsnio 2 dalyje, nustatant nuolatinį struktūrizuotą bendradarbiavimą Sąjungos sistemoje; taip pat atsižvelgdamos į visų valstybių narių saugumo ir gynybos politikos specifinį pobūdį;
      primindamos pagal ES sutarties 42 straipsnio 7 dalį nustatytą įpareigojimą teikti abipusę pagalbą ir paramą;
      primindamos, kad pagal ES sutarties 42 straipsnio 7 dalį įsipareigojimai ir bendradarbiavimas bendros saugumo ir gynybos politikos srityje „atitinka narystės Šiaurės Atlanto sutarties organizacijoje įsipareigojimus, o Šiaurės Atlanto sutarties organizacija išlieka valstybių, kurios yra jos narės, kolektyvinės gynybos pagrindu ir jos įgyvendinimo forumu“;
      pabrėždamos, kad 2017 m. birželio 22–23 d. Europos Vadovų Taryba pritarė tam, kad „reikia pradėti įtraukų ir plataus užmojo nuolatinį struktūrizuotą bendradarbiavimą“, ir reaguodamos į Europos Vadovų Tarybos įgaliojimą per tris mėnesius parengti „bendrą kriterijų ir saistančių įsipareigojimų sąrašą, visiškai laikantis ES sutarties 42 straipsnio 6 dalies bei 46 straipsnio ir prie Sutarties pridėto Protokolo Nr. 10, be kita ko, siekiant įvykdyti daugiausia pastangų reikalaujančias misijas; […] tiksl[ų] tvarkarašt[į] ir konkre[čius] vertinimo mechanizm[us], kad valstybės narės, kurios turi galimybių tai padaryti, galėtų nedelsdamos pranešti apie savo ketinimus dalyvauti“,
      PRANEŠA Tarybai ir Europos Sąjungos vyriausiajam įgaliotiniui užsienio reikalams ir saugumo politikai apie savo ketinimą dalyvauti nuolatiniame struktūrizuotame bendradarbiavime;
      PRAŠO Tarybos priimti sprendimą, kuriuo nustatomas nuolatinis struktūrizuotas bendradarbiavimas, laikantis atitinkamų ES sutarties ir prie šios Sutarties pridėto Protokolo Nr. 10 nuostatų ir remiantis I priede nurodytais principais, II priede išdėstytais didesniais saistančiais įsipareigojimais, taip pat III priede pateiktais pasiūlymais dėl valdymo;
      prieš Tarybai priimant sprendimą, kuriuo nustatomas PESCO, PATEIKS nacionalinį įgyvendinimo planą, kuriame bus įrodytas jų gebėjimas įvykdyti II priede išdėstytus didesnius saistančius įsipareigojimus.
      Priimta du tūkstančiai septynioliktų metų lapkričio tryliktą dieną Briuselyje.

                  *

                  2017 m. gruodžio 7 d. Airija Tarybai ir vyriausiajam įgaliotiniui panešė apie savo ketinimą dalyvauti PESCO ir prisijungė prie šio bendro pranešimo.

                  *

                  2017 m. gruodžio 7 d. Portugalija Tarybai ir vyriausiajam įgaliotiniui panešė apie savo ketinimą dalyvauti PESCO ir prisijungė prie šio bendro pranešimo.

         I PRIEDAS. PESCO PRINCIPAI
         Nuolatinis struktūrizuotas bendradarbiavimas yra numatytas ES sutarties 42 ir 46 straipsniuose ir prie šios Sutarties pridėtame Protokole Nr. 10. Jis gali būti pradėtas tik vieną kartą ir yra nustatomas Tarybos sprendimu, kuris turi būti priimamas kvalifikuota balsų dauguma, siekiant gynybos srityje suburti visas norinčias valstybes nares, „kurių kariniai pajėgumai atitinka aukštesnius kriterijus“ ir kurios „yra susaistytos didesniais įsipareigojimais šioje srityje, dėl sudėtingiausių misijų“ ir operacijų.
         PESCO yra plataus užmojo, saistanti ir įtrauki Europos teisinė sistema, skirta investuoti į ES teritorijos ir jos piliečių saugumą bei gynybą. PESCO taip pat suteikia visoms valstybėms narėms svarbią politinę sistemą gerinti savo atitinkamus karinius išteklius ir gynybos pajėgumus, įgyvendinant tinkamai koordinuojamas iniciatyvas ir konkrečius projektus, grindžiamus didesniais saistančiais įsipareigojimais. Sustiprinti ES valstybių narių gynybos pajėgumai taip pat bus naudingi NATO. Jais bus sustiprintas Europos ramstis Aljanse ir atsakyta į pakartotinus reikalavimus aktyviau dalytis transatlantine našta.
         PESCO – itin svarbus žingsnis siekiant stiprinti bendrą gynybos politiką. Jis galėtų tapti galimo bendros gynybos politikos kūrimo elementu, jei tokį sprendimą vieningai priimtų Taryba (kaip numatyta ES sutarties 42 straipsnio 2 dalyje). Kalbant apie ilgalaikę perspektyvą, vykdant PESCO galėtų būti sukurtas nuoseklus viso spektro pajėgų rinkinys, kuris papildytų NATO, kuri išliks pagrindiniu jos narių bendros gynybos kertiniu akmeniu, pajėgas.
         Mūsų manymu, įtraukus PESCO yra pati svarbiausia priemonė bendram saugumui ir gynybai – sričiai, kuriai reikia daugiau nuoseklumo, tęstinumo, veiklos koordinavimo ir bendradarbiavimo, stiprinti. Siekiant šio tikslo Europos pastangos turi būti vieningos, koordinuojamos ir prasmingos ir turi būti grindžiamos bendrai sutartomis politinėmis gairėmis.
         PESCO sudaro patikimą ir saistančią teisinę sistemą ES institucinėje sistemoje. Dalyvaujančios valstybės narės vykdys savo saistančius įsipareigojimus, patvirtindamos, kad nuolatinio struktūrizuoto bendradarbiavimo nustatymas ir įgyvendinimas bus vykdomas visapusiškai laikantis ES sutarties nuostatų ir prie jos pridėtų protokolų ir atsižvelgiant į valstybių narių konstitucines nuostatas.
         PESCO įsipareigojimų saistantis pobūdis bus užtikrintas Sąjungos vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai kasmet reguliariai atliekamais vertinimais; juos jam visų pirma padės atlikti Europos gynybos agentūra (EGA), kiek tai susiję su pajėgumų plėtojimo aspektais (ypač nurodytais Protokolo Nr. 10 3 straipsnyje), ir Europos išorės veiksmų tarnyba (EIVT), įskaitant Europos Sąjungos karinį štabą (EUMS) ir kitas BSGP struktūras, kiek tai susiję su PESCO operatyviniais aspektais. Vykdydama PESCO, Sąjunga galėtų sukurti nuoseklų viso spektro pajėgų rinkinį, nes pagal PESCO būtų vykdomas principu „iš viršaus į apačią“ grindžiamas veiklos koordinavimas ir teikiamos gairės esamoms arba būsimoms principu „iš apačios į viršų“ grindžiamoms struktūroms ir nustatomos pastangų kryptys.
         PESCO suteiktų valstybėms narėms galimybes gerinti gynybos pajėgumus, dalyvaujant tinkamai koordinuojamose iniciatyvose ir konkrečiuose bendruose projektuose, galbūt pasinaudojant esamais regioniniais branduoliais. PESCO dalyvaujama savanoriškai ir nedaroma poveikio nacionaliniam suverenitetui.
         Vykdant įtraukų PESCO siunčiamas stiprus politinis signalas mūsų piliečiams ir išorinės pasauliui: ES valstybių narių vyriausybės rimtai vertina bendrą saugumą ir gynybą ir šioje srityje veikia aktyviai. ES piliečiams tai reiškia didesnį saugumą ir tai, kad visos valstybės narės akivaizdžiai nori stiprinti bendrą saugumą ir gynybą, kad būtų pasiekti Visuotinės ES strategijos tikslai.
         PESCO bus orientuotas į rezultatus ir turėtų padėti daryti realią pažangą išlaidų investicijoms į gynybos įrangą dydžio srityje, siekiant bendro pajėgumų plėtojimo tikslų ir užtikrinant bendrai vykdomų misijų ir operacijų aprūpinimą dislokuojamais gynybos pajėgumais, pripažįstant principą „vieningas pajėgų rezervas“. Pagrindinis PESCO pajėgumų plėtojimo veiksnys bus pajėgumų trūkumų, susijusių su ES tikslų mastu ir bendros saugumo ir gynybos politikos tikslais bei prioritetais, pašalinimas.
         Dėl „įtraukaus“ ir „modulinio“ PESCO pobūdžio, kaip nurodyta 2016 m. gruodžio mėn. Europos Vadovų Tarybos susitikime, negali būti sumenkinamas bendradarbiavimo lygmuo. Nustatant „plataus užmojo“ PESCO tikslą pabrėžiama, kad visos PESCO dalyvaujančios valstybės narės turi laikytis bendro tikslų ir įsipareigojimų sąrašo. Kaip priminta 2017 m. birželio mėn. Europos Vadovų Tarybos susitikime, PESCO yra „įtrauk[us] ir plataus užmojo“.
         Toliau pateikiamas įsipareigojimų sąrašas turi padėti pasiekti ES tikslų mastą, kaip apibrėžta 2016 m. lapkričio 14 d. Tarybos išvadose ir patvirtinta 2016 m. gruodžio mėn. Europos Vadovų Tarybos susitikime, ir taip sustiprinti strateginį europiečių ir ES savarankiškumą.

         II PRIEDAS. PLATAUS UŽMOJO IR DIDESNIŲ SAISTANČIŲ ĮSIPAREIGOJIMŲ PENKIOSE PROTOKOLO Nr. 10 2 STRAIPSNYJE IŠDĖSTYTOSE SRITYSE SĄRAŠAS

                                       „a)

                                    įsigaliojus Lisabonos sutarčiai, bendradarbiauti, siek[iant] patvirtintų tikslų dėl išlaidų gynybos investicijų srityje, ir reguliariai peržiūrėti šiuos tikslus, atsižvelg[iant] į saugumo aplinką ir Sąjungos tarptautinius įsipareigojimus.“

               Remdamosi 2007 m. nustatytais bendrais kriterijais, dalyvaujančios valstybės narės prisiima šiuos įsipareigojimus:

                        1.

                        Reguliariai didinti gynybos biudžetą realiąja verte, kad būtų pasiekti sutarti tikslai.

                        2.

                        Vėliau vidutinės trukmės laikotarpiu didinti investicijų gynybos srityje išlaidas, kad jos sudarytų iki 20 % bendrų gynybos išlaidų (bendras kriterijus), siekiant užpildyti strateginių pajėgumų spragas dalyvaujant gynybos pajėgumų srities projektuose pagal Pajėgumų plėtojimo planą (PPP) ir suderintą metinę peržiūrą gynybos srityje (CARD).

                        3.

                        Intensyviau vykdyti bendrus ir bendradarbiavimu grindžiamus strateginių gynybos pajėgumų srities projektus. Tokie bendri ir bendradarbiavimu grindžiami projektai prireikus ir, kai tikslinga, turėtų būti remiami Europos gynybos fondo lėšomis.

                        4.

                        Didinti gynybos srities moksliniams tyrimams ir technologijoms skirtų išlaidų dalį, kad ji priartėtų prie 2 % bendrų gynybos išlaidų (bendras kriterijus).

                        5.

                        Įvesti reguliarią šių įsipareigojimų peržiūrą (kad juos patvirtintų Taryba).

                                       „b)

                                    kuo labiau tarpusavyje suderinti savo gynybos mechanizmus, visų pirma derin[ant] savo karinių poreikių nustatymą, sutelk[iant] ir prireikus specializuo[jant] savo gynybos priemones ir pajėgumus, ir skatin[ant] bendradarbiavimą mokymo ir logistikos srityse.“

                     6.

                     Imtis svarbaus vaidmens pajėgumų plėtojimo ES srityje, be kita ko, atsižvelgiant į CARD, siekiant užtikrinti aprūpinimą būtinais pajėgumais, kad būtų pasiektas tikslų mastas Europoje.

                     7.

                     Įsipareigoti kuo labiau remti CARD, pripažįstant savanorišką šios peržiūros pobūdį ir individualius suvaržymus dalyvaujančiose valstybėse narėse.

                     8.

                     Įsipareigoti intensyviai dalyvauti būsimo Europos gynybos fondo veikloje vykdant daugiašalius viešuosius pirkimus, kurių ES pridėtinė vertė yra nustatyta.

                        9.

                        Įsipareigoti parengti suderintus reikalavimus visiems pajėgumų plėtojimo projektams, dėl kurių susitartų dalyvaujančios valstybės narės.

                        10.

                        Įsipareigoti apsvarstyti galimybes bendrai naudoti turimus pajėgumus siekiant optimaliau panaudoti turimus išteklius ir pagerinti jų bendrą veiksmingumą.

                        11.

                        Įsipareigoti užtikrinti, kad būtų aktyviau dedamos pastangos bendradarbiaujant kibernetinės gynybos srityje, pavyzdžiui, dalijantis informacija, rengiant mokymus ir teikiant operatyvinę paramą.

                                       „c)

                                    imtis konkrečių priemonių, skirtų didinti galimybes naudoti savo pajėgas, jų tarpusavio sąveiką, lankstumą ir dislokavimo galimybes, visų pirma nustat[ant] su pajėgumų skyrimu susijusius bendrus tikslus, įskaitant galimą nacionalinių sprendimų priėmimo procedūrų peržiūrą.“

                        12.

                        Galimybių naudotis pajėgomis ir jas dislokuoti atžvilgiu dalyvaujančios valstybės narės įsipareigoja:

                                 —

                                    sudaryti galimybes naudotis reikiamos sudėties daliniais, kuriuos būtų galima strategiškai dislokuoti, kad būtų pasiektas ES tikslų mastas, kartu galbūt dislokuojant ES kovinę grupę. Šis įsipareigojimas neapima parengties pajėgų, nuolatinių pajėgų ar nuolatinės parengties pajėgų.

                                 —

                                    Parengti patikimą priemonę (pvz., duomenų bazę), kuria galės naudotis tik dalyvaujančios valstybės narės ir prisidedančios šalys, kurioje būtų registruojami turimi ir greitai dislokuotini pajėgumai, siekiant palengvinti ir paspartinti pajėgų formavimo procesą.

                                 —

                                    Siekti, kad būtų sparčiau įgyvendinami politiniai įsipareigojimai nacionaliniu lygmeniu, be kita ko, galbūt peržiūrint nacionalinę sprendimų priėmimo tvarką.

                                 —

                                    Pagal savo galimybes ir pajėgumus teikti svarią paramą BSGP operacijoms (pvz., EUFOR) ir misijoms (pvz., ES mokymo misijoms): aprūpinant personalu ir įranga, rengiant mokymus, remiant pratybas, infrastruktūrą ar teikiant kitą paramą; dėl to turi būti priimtas vieningas sprendimas Taryboje, nedarant poveikio sprendimams dėl įnašų į BSGP operacijas ir nedarant poveikio konstituciniams suvaržymams.

                                 —

                                    Svariai prisidėti prie ES kovinių grupių, iš esmės savo įnašus patvirtinant bent prieš ketverius metus, numatant nuolatinės parengties laikotarpį vadovaujantis ES kovinių grupių koncepcija, įsipareigojant vykdyti ES kovinių grupių pajėgų dariniui skirtas ES kovinių grupių pratybas (vadovaujančioji šalis) ir (arba) dalyvauti šiose pratybose (visos ES kovinių grupių veikloje dalyvaujančios ES valstybės narės).

                                 —

                                    Supaprastinti ir standartizuoti tarpvalstybinį karinį transportą Europoje, kad būtų galima greitai dislokuoti karinę įrangą ir personalą.

                        13.

                        Pajėgų sąveikumo atžvilgiu dalyvaujančios valstybės narės įsipareigoja:

                                 —

                                    plėtoti savo pajėgų sąveikumą:

                                             —

                                                įsipareigodamos susitarti dėl ES kovinių grupių pajėgų darinio bendrų vertinimo ir patvirtinimo kriterijų, suderintų su NATO standartais, kartu išlaikant nacionalinio sertifikavimo procesą;

                                             —

                                                įsipareigodamos susitarti dėl bendrų pajėgų techninių ir veiklos standartų, pripažįstant, kad jie turi būti sąveikūs su NATO standartais;

                                 —

                                    kuo optimaliau pasinaudodamos daugiašalėmis struktūromis: dalyvaujančios valstybės narės galėtų įsipareigoti prisijungti prie pagrindinių esamų ir galimų būsimų struktūrų, susijusių su Europos išorės veiksmais karinėje srityje (Eurokorpuso, Europos jūrų pajėgų (EUROMARFOR), Europos žandarmerijos pajėgų (EUROGENDFOR), MCCE/ATARES/SEOS), ir šiose struktūrose imtis aktyvaus vaidmens.

                        14.

                        Dalyvaujančios valstybės narės sieks, kad būtų laikomasi plataus užmojo požiūrio į bendrą BSGP karinių operacijų ir misijų finansavimą, papildant tai, kas pagal Tarybos sprendimą dėl mechanizmo Athena bus nustatyta kaip bendros išlaidos.

                                       „d)

                                    bendradarbiauti, kad užtikrintų reikalingų priemonių „Gebėjimų plėtotės mechanizme“ pastebėtiems trūkumams šalinti, įskaitant daugiašalius sprendimo būdus, taikymą, nepažei[džiant] šiuo atžvilgiu Šiaurės Atlanto sutarties organizacijos sistemoje prisiimtų įsipareigojimų.“

                        15.

                        Padėti pašalinti pajėgumų trūkumus, nustatytus pagal Pajėgumų plėtojimo planą ir CARD. Įgyvendinant šiuos pajėgumų srities projektus turi būti didinamas Europos strateginis savarankiškumas ir sustiprinta Europos gynybos pramoninė ir technologinė bazė (EGPTB).

                        16.

                        Vienu iš prioritetų laikyti Europos bendradarbiavimu grindžiamą požiūrį, kad būtų pašalinti nacionaliniu lygmeniu nustatyti pajėgumų trūkumai, ir paprastai laikytis išimtinai nacionalinio požiūrio tik tuo atveju, jei toks įvertinimas jau yra atliktas.

                        17.

                        Dalyvauti bent viename pagal PESCO vykdomame projekte, kuriuo plėtojami strateginiu požiūriu valstybėms narėms svarbūs pajėgumai arba šiais pajėgumais aprūpinama.

                                       „e)

                                    prireikus dalyvauti plėtojant pagrindines bendras ar Europos apginklavimo programas Europos gynybos agentūros struktūroje.“

                        18.

                        Įsipareigoti Europos gynybos agentūra (EGA) naudotis kaip europiniu bendro pajėgumų plėtojimo forumu, o Bendradarbiavimo ginkluotės srityje jungtine organizacija (OCCAR) – kaip prioritetine bendradarbiavimu grindžiamų programų valdymo organizacija.

                        19.

                        Užtikrinti, kad įgyvendinant visus su pajėgumais susijusius projektus, kuriems vadovauja dalyvaujančios valstybės narės, didinamas Europos gynybos pramonės konkurencingumas vykdant atitinkamą pramonės politiką, kuria būtų vengiama bereikalingo veiklos dubliavimo.

                        20.

                        Užtikrinti, kad bendradarbiavimo programos, kuriomis galėtų pasinaudoti tik aiškią pridėtinę vertę ES teritorijoje užtikrinantys subjektai, ir dalyvaujančių valstybių narių patvirtintos įsigijimo strategijos turėtų teigiamą poveikį EGPTB.

         III PRIEDAS – VALDYMAS

            1.   Dalyvaujančios valstybės narės išlieka sprendimų priėmimo proceso centre, veiksmus koordinuodamos su vyriausiuoju įgaliotiniu

         PESCO yra dalyvaujančių valstybių narių vadovaujama sistema ir ji visų pirma priklauso jų kompetencijai. Užtikrinamas skaidrumas nedalyvaujančių ES valstybių narių atžvilgiu.
         Siekiant užtikrinti tinkamą PESCO koordinavimą apskritai su bendra saugumo ir gynybos politika (BSGP), kurios neatskiriamą dalį jis sudaro, su PESCO susijusiose procedūrose visapusiškai dalyvaus Sąjungos vyriausiasis įgaliotinis užsienio reikalams ir saugumo politikai. Vyriausiasis įgaliotinis bus atsakingas už metinių vertinimų, kuriuos prašo atlikti Europos Vadovų Taryba ir kurie nurodyti toliau išdėstytoje 4 dalyje, administravimą. EIVT, įskaitant EUMS, ir EGA užtikrins PESCO sekretoriato paslaugas, glaudžiai koordinuodami veiklą su už BSGP ir reagavimą į krizes atsakingu EIVT generalinio sekretoriaus pavaduotoju.
         Pagal prie ES sutarties pridėto Protokolo Nr. 10 3 straipsnį ir Tarybos sprendimą dėl Europos gynybos agentūros steigimo, EGA rems vyriausiąjį įgaliotinį PESCO pajėgumų plėtojimo aspektų srityje. EIVT rems vyriausiąjį įgaliotinį, visų pirma PESCO operatyvinių aspektų srityje, be kita ko, pasitelkdama EUMS ir kitas BUSP struktūras.
         ES sutarties 41 straipsnio 1 dalyje nurodyta, kad „administracinės išlaidos, kurias institucijos patiria įgyvendinant šį skyrių, finansuojamos iš Sąjungos biudžeto“.

            2.   Valdymą sudaro du valdymo lygmenys: visa apimantis lygmuo, atsakingas už PESCO nuoseklumo ir užmojo užtikrinimą, kurį papildo konkrečios PESCO projektams taikomos valdymo procedūros

            2.1.   Visa apimantis lygmuo bus atsakingas už PESCO nuoseklumą ir patikimą įgyvendinimą.

         Jis bus grindžiamas esamomis struktūromis. PESCO klausimus galėtų nagrinėti į bendrą Užsienio / gynybos reikalų tarybos posėdį (paprastai du kartus per metus) susirinkę ES užsienio reikalų ir gynybos ministrai. Kai sušaukiamas Tarybos posėdis PESCO klausimams nagrinėti, balsavimo teisės suteikiamos tik dalyvaujančių valstybių narių atstovams. Tokiame posėdyje dalyvaujančios valstybės narės galėtų vieningai patvirtinti naujus projektus (pagal ES sutarties 46 straipsnio 6 dalį), priimti dalyvaujančių valstybių narių pastangų įvertinimus, visų pirma nurodytus šio priedo 3 dalyje, ir pagal ES sutarties 46 straipsnio 3 dalį galėtų kvalifikuota balsų dauguma ir pasikonsultavusios su vyriausiuoju įgaliotiniu patvirtinti kitos valstybės narės dalyvavimą.
         Kraštutiniu atveju Taryba pagal ES sutarties 46 straipsnio 4 dalį, iš anksto nustatydama aiškiai apibrėžtą terminą individualioms konsultacijoms ir atsakomosioms priemonėms, gali sustabdyti valstybės narės, kuri nebeatitinka kriterijų arba nebesugeba ar nebenori vykdyti PESCO įsipareigojimų ir prievolių, dalyvavimą.
         Atitinkami veikiantys Tarybos parengiamieji organai posėdžiaus PESCO formatu, t. y. dalyvaujant visoms ES valstybėms narėms, tačiau susitariant, kad tik dalyvaujančios valstybės narės turės balsavimo Taryboje teises. Siekiant nagrinėti dalyvaujančių valstybių narių bendro intereso klausimus, planuoti ir svarstyti projektus arba svarstyti naujų PESCO narių klausimą galėtų būti šaukiami PESCO formato PSK posėdžiai. Jo darbas bus remiamas rengiant Politinės ir karinės grupės PESCO formato posėdžius. Taip pat bus rengiami PESCO formato EUMC posėdžiai, ypač kai reikės karinio pobūdžio rekomendacijų. Be to, gali būti rengiami neformalūs tik dalyvaujančių valstybių narių posėdžiai.

            2.2.   Projektų valdymas

         2.2.1.   PESCO projektų patikra bus grindžiama vyriausiojo įgaliotinio, padedant EIVT, įskaitant EUMS ir EGA, atliktu įvertinimu, o projektams atrinkti reikės Tarybos sprendimo
         Dalyvaujančios valstybės narės gali pateikti bet kokius projektus, kurie, jų nuomone, būtų naudingi PESCO. Jos viešina savo ketinimus, kad gautų paramos, kartu pateikia projektus PESCO sekretoriatui ir tuo pačiu metu jais pasidalija su dalyvaujančiomis valstybėmis narėmis.
         Projektai turėtų padėti vykdyti šio pranešimo II priede nurodytus įsipareigojimus, dauguma kurių yra susiję su raginimu plėtoti pajėgumus, kuriuos valstybės narės nurodė kaip strategiškai svarbius ir kurie duoda bendrai sutartos ES pridėtinės vertės, arba aprūpinti tokiais pajėgumais, taip pat su prašymu suteikti esminę paramą BSGP operacijoms (EUFOR) ir misijoms (pvz., ES mokymo misijoms) atsižvelgiant į turimas priemones ir pajėgumus, pagal ES sutarties 42 straipsnio 6 dalį.
         Siekiant užtikrinti įvairų PESCO projektų nuoseklumą ir suderinamumą, siūlomas ribotas skaičius konkrečiai į misijas ir operacijas orientuotų projektų, atitinkančių ES tikslų mastą. Šie projektai būtų remiami vykdant kitus projektus, kuriais būtų palengvinamas pastarųjų įgyvendinimas ir sudaromos galimybės juos įgyvendinti. Projektai turėtų būti atitinkamai sugrupuojami.
         PESCO sekretoriatas koordinuos projektų pasiūlymų vertinimą. Kalbant apie pajėgumų plėtojimo projektus, EGA užtikrins, kad nebūtų dubliavimo su esamomis iniciatyvomis, be kita ko, įgyvendinamomis kitose institucijose. EUMS vertins į operacijas ir misijas orientuotų projektų suderinamumą su ES ir jos valstybių narių veiklos poreikiais ir jų įnašą tenkinant šiuos poreikius. Tuo remdamasis vyriausiasis įgaliotinis pateiks rekomendaciją, kurioje bus nurodyti tie projektų pasiūlymai, kurių užmojis yra didžiausias, kuriais prisidedama prie ES tikslų masto ir kurie geriausiai tinka didesniam Europos strateginiam savarankiškumui užtikrinti. Projektų portfelis turės atspindėti tinkamą pusiausvyrą tarp projektų, labiau skirtų pajėgumų plėtojimo sričiai, ir projektų, labiau skirtų operacijų ir misijų sričiai.
         Vyriausiojo įgaliotinio rekomendacijoje bus pateikta pasiūlymų Tarybai, kad PESCO formato PSK posėdžiuose ji galėtų priimti sprendimą dėl PESCO projektų sąrašo pagal PESCO sistemą, vadovaudamasi PESCO formato EUMS karinio pobūdžio rekomendacijomis. Pagal ES sutarties 46 straipsnio 6 dalį Taryba spręs vieningai balsuojant dalyvaujančių valstybių narių atstovams.
         Nedalyvaujančios valstybės narės visada gali pranešti apie savo ketinimą dalyvauti projektuose prisiimdamos įsipareigojimus ir prisijungdamos prie PESCO.
         Projekto dalyviai gali išimties tvarka pakviesti trečiąsias valstybes laikantis bendros tvarkos, dėl kurios tinkamu laiku turės nuspręsti Taryba pagal ES sutarties 46 straipsnio 6 dalį. Jos projektui turėtų suteikti didelės pridėtinės vertės, prisidėti prie PESCO ir BSGP stiprinimo ir vykdyti reiklesnius įsipareigojimus. Tai tokioms trečiosioms valstybėms nesuteiks įgaliojimų priimti sprendimus dėl PESCO valdymo. Be to, PESCO formato Taryba nuspręs, ar kiekviena trečioji valstybė, kurią pakvietė atitinkami projekto dalyviai, atitinka bendroje tvarkoje nustatytas sąlygas.
         2.2.2.   Už projektų valdymą visų pirma atsako dalyvaujančios valstybės narės
         Kad Taryba galėtų priimti sprendimą dėl PESCO projektų sąrašo, jai turėtų būti pateiktas su atitinkamu projektu susijusių dalyvaujančių valstybių narių sąrašas. Projekte dalyvaujančios valstybės narės turės kartu iš anksto pateikti projektą.
         Su atitinkamu projektu susijusios dalyvaujančios valstybės narės tarpusavyje vieningai susitars dėl jų bendradarbiavimo sąlygų ir apimties, įskaitant įnašus, būtinus norint prisijungti prie projekto. Jos nustatys projekto valdymo taisykles ir projekto vykdymo ciklo metu priims sprendimą dėl kitų dalyvaujančių valstybių narių priėmimo dalyvaujančių valstybių narių arba stebėtojų teisėmis. Vis dėlto turėtų būti parengtos tokios bendros valdymo taisyklės, kurias būtų galima pritaikyti konkretiems projektams. Taip būtų užtikrintas tam tikras standartinis visų projektų valdymas ir palengvintas jų vykdymo pradėjimas. Visų pirma pajėgumų plėtojimo projektų atveju už projektų valdymą (specifikacijas, įsigijimo strategiją, vykdomosios įstaigos pasirinkimą, pramonės įmonių atranką ir pan.) išimtinai išliks atsakingos su atitinkamu projektu susijusios dalyvaujančios valstybės narės.
         Dalyvaujančios valstybės narės apie projektus atitinkamai informuos nedalyvaujančias valstybes nares.

            3.   Tikslus laipsniškas požiūris ir realūs bei privalomi kiekvieno etapo tikslai

         Dalyvaujančios valstybės narės prisiimtus įsipareigojimus vykdys dėdamos pastangas nacionaliniu lygmeniu ir vykdydamos konkrečius projektus.
         Siekiant užtikrinti aktyviausių valstybių narių grupės dalyvavimą PESCO ir taip išsaugoti plataus užmojo ir įtraukumo principus, būtina laikytis realaus laipsniško požiūrio. Dalyvaujančios valstybės narės dirbs, kad oficialiai pradėjus PESCO iškart būtų įvykdyti visi jų įsipareigojimai, tačiau kai kurie įsipareigojimai gali būti įvykdyti anksčiau nei kiti. Šiuo tikslu dalyvaujančios valstybės narės turi susitarti dėl laipsniško požiūrio.
         Nustatant etapus bus atsižvelgiama į kitus kalendoriuje jau nustatytus veiksmus (pvz., į Europos gynybos veiksmų plano įgyvendinimą, kitos daugiametės finansinės programos pradžią 2021 m., pagal kitas sistemas valstybių narių jau prisiimtus įsipareigojimus). Nustačius du atitinkamus etapus (2018–2021 m. ir 2021–2025 m.) bus galima užtikrinti įsipareigojimų eiliškumą. Po 2025 m. bus pradėtas peržiūros procesas. Šiuo tikslu dalyvaujančios valstybės narės įvertins visų PESCO įsipareigojimų įvykdymą ir priims sprendimą dėl naujų įsipareigojimų, kad būtų pradėtas naujas Europos saugumo ir gynybos integravimo etapas.

            4.   PESCO valdymui reikia gerai parengto plataus užmojo vertinimo mechanizmo, grindžiamo nacionaliniais įgyvendinimo planais

         Visos dalyvaujančios valstybės narės tai garantuos, o vyriausiasis įgaliotinis pateiks įsipareigojimų įvykdymo ataskaitą, vadovaujantis Protokolo Nr. 10 3 straipsnyje nustatytu reguliaraus vertinimo principu. Privalomas sutartų įsipareigojimų pobūdis ir patikimumas bus užtikrinti taikant dvilypį vertinimo mechanizmą:

            4.1.   Nacionalinį įgyvendinimo planą

         Siekdama įrodyti gebėjimą ir norą vykdyti sutartus įsipareigojimus, kiekviena dalyvaujanti valstybė narė įsipareigoja prieš Tarybai priimant sprendimą dėl PESCO nustatymo pateikti nacionalinį įgyvendinimo planą, kuriame būtų išdėstytas jos gebėjimas įvykdyti privalomus įsipareigojimus. Siekiant skaidrumo, su šiais įgyvendinimo planais galės susipažinti visos dalyvaujančios valstybės narės.
         Dalyvaujančių valstybių narių pateikta informacija apie gebėjimą įvykdyti sutartus įsipareigojimus bus kasmet, remiantis nacionaliniais įgyvendinimo planais, vertinama PESCO sekretoriato, prižiūrint vyriausiajam įgaliotiniui (padedant Europos gynybos agentūrai gynybos priemonių ir pajėgumų plėtojimo atžvilgiu ir Europos išorės veiksmų tarnybai, įskaitant EUMS – operatyvinių aspektų atžvilgiu). Tarybos atsakomybe šis įvertinimas bus išsiųstas (PESCO formato) PSK, taip pat (PESCO formato) EUMS, siekiant sužinoti jų nuomonę.
         Tikrindami valstybių narių nacionalinius įgyvendinimo planus, faktines nuostatas ir įnašus į projektus, vertintojai daug dėmesio skirs PESCO įsipareigojimų patikimumui.
         Pradėjus PESCO, dalyvaujančios valstybės narės, laikydamosi laipsniško požiūrio reikalavimo, atitinkamai atnaujins savo nacionalinius įgyvendinimo planus.
         Pradėjus kiekvieną etapą įsipareigojimai bus detalizuoti nurodant tikslesnius dalyvaujančių valstybių narių tarpusavyje nustatytus tikslus, kad būtų lengviau vykdyti vertinimo procesą.

            4.2.   Metinė ir strateginė peržiūra kiekvieno etapo pabaigoje

         Bent kartą per metus vyriausiasis įgaliotinis bendrai Užsienio / gynybos reikalų tarybai pateiks ataskaitą, grindžiamą EGA (pagal Protokolo Nr. 10 3 straipsnį) ir EIVT, įskaitant EUMS, pateikta informacija. Šioje ataskaitoje bus detalizuota PESCO įgyvendinimo padėtis, įskaitant tai, kaip kiekviena dalyvaujanti valstybė narė vykdo savo įsipareigojimus pagal nacionalinį įgyvendinimo planą. Šia ataskaita, gavus EUMC rekomendaciją, bus remiamas rengiant Tarybos pagal ES sutarties 46 priimamas rekomendacijas ir sprendimus.
         Pasibaigus kiekvienam etapui (2021 ir 2025 m.) bus atlikta strateginė peržiūra, kurios metu bus įvertintas įsipareigojimų, kuriuos buvo numatyta įvykdyti tame etape, įvykdymas, priimtas sprendimas pradėti naują etapą ir prireikus atnaujinti kito etapo įsipareigojimus.


title: 2017 m. gruodžio 18 d. Tarybos sprendimas (BUSP) 2017/2371, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2014/486/BUSP dėl Europos Sąjungos patariamosios misijos civilinės saugumo sektoriaus reformos srityje Ukrainoje (EUAM Ukraine)

text:
19.12.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 337/34

         TARYBOS SPRENDIMAS (BUSP) 2017/2371
   2017 m. gruodžio 18 d.
   kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2014/486/BUSP dėl Europos Sąjungos patariamosios misijos civilinės saugumo sektoriaus reformos srityje Ukrainoje (EUAM Ukraine)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos Sąjungos sutartį, ypač į jos 28 straipsnį, 42 straipsnio 4 dalį ir 43 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į Sąjungos vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai pasiūlymą,
   kadangi:

               (1)

               2014 m. liepos 22 d. Taryba priėmė Sprendimą 2014/486/BUSP (1) dėl Europos Sąjungos patariamosios misijos civilinės saugumo sektoriaus reformos srityje Ukrainoje (EUAM Ukraine);

               (2)

               2017 m. lapkričio 20 d. Taryba priėmė Sprendimą (BUSP) 2017/2161 (2), kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2014/486/BUSP; juo misijos EUAM Ukraine įgaliojimai pratęsti iki 2019 m. gegužės 31 d. ir jai skirta orientacinė finansavimo suma tam pačiam laikotarpiui;

               (3)

               atsižvelgdamas į civilinės operacijos vado rekomendaciją, 2017 m. gruodžio 13 d. Politinis ir saugumo komitetas (toliau – PSK) susitarė atidaryti regioninį skyrių Odesoje;

               (4)

               todėl turėtų būti numatyta patikslinta orientacinė finansavimo suma laikotarpiui iki 2019 m. gegužės 31 d. ir Sprendimas 2014/486/BUSP turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas;

               (5)

               EUAM Ukraine bus vykdoma tokiomis aplinkybėmis, kurios gali pablogėti ir galėtų kliudyti pasiekti Sutarties 21 straipsnyje nustatytus Sąjungos išorės veiksmų tikslus,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Sprendimo 2014/486/BUSP 14 straipsnio 1 dalies penkta ir šešta pastraipos pakeičiamos taip:

      „Orientacinė finansavimo suma, skirta su EUAM Ukraine susijusioms išlaidoms 2017 m. gruodžio 1 d.–2019 m. gegužės 31 d. laikotarpiu padengti, yra 33 843 302,49 EUR.“

   2 straipsnis
   Įsigaliojimas
   Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

      Priimta Briuselyje 2017 m. gruodžio 18 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkė

         K. SIMSON

      (1)  2014 m. liepos 22 d. Tarybos sprendimas 2014/486/BUSP dėl Europos Sąjungos patariamosios misijos civilinės saugumo sektoriaus reformos srityje Ukrainoje (EUAM Ukraine) OL L 217, 2014 7 23, p. 42.

      (2)  2017 m. lapkričio 20 d. Tarybos sprendimas (BUSP) 2017/2161, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2014/486/BUSP dėl Europos Sąjungos patariamosios misijos civilinės saugumo sektoriaus reformos srityje Ukrainoje (EUAM Ukraine) (OL L 304, 2017 11 21, p. 48).


title: 2017 m. gruodžio 18 d. Tarybos sprendimas, kuriuo skiriamas Europos statistikos valdymo patariamosios tarybos pirmininkas

text:
20.12.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 439/7

         TARYBOS SPRENDIMAS
   2017 m. gruodžio 18 d.
   kuriuo skiriamas Europos statistikos valdymo patariamosios tarybos pirmininkas
   (2017/C 439/04)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į 2008 m. kovo 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimą Nr. 235/2008/EB, įsteigiantį Europos statistikos valdymo patariamąją tarybą (1), ypač į jo 3 straipsnį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos nuomonę,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento pritarimą,
   kadangi:

               (1)

               2015 m. vasario 17 d. Taryba priėmė Sprendimą 2015/C 70/04 (2), kuriuo Martti HETEMÄKI skiriamas Europos statistikos valdymo patariamosios tarybos pirmininku trejų metų laikotarpiui nuo 2015 m. vasario 1 d.;

               (2)

               todėl būtina paskirti naują pirmininką, kurio kadencija prasidėtų pasibaigus tai kadencijai;

               (3)

               remiantis Sprendimo Nr. 235/2008/EB 3 straipsnio 3 dalimi, pirmininku negali būti asmuo, kuris tuo metu užima pareigas valstybės narės statistikos institucijoje arba Komisijoje,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Enrico GIOVANNINI skiriamas Europos statistikos valdymo patariamosios tarybos pirmininku trejų metų laikotarpiui nuo 2018 m. vasario 1 d.
   2 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja trečią dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

      Priimta Briuselyje 2017 m. gruodžio 18 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkė

         K. SIMSON

      (1)  OL L 73, 2008 3 15, p. 17.

      (2)  2015 m. vasario 17 d. Tarybos sprendimas, kuriuo skiriamas Europos statistikos valdymo patariamosios tarybos pirmininkas (OL C 70, 2015 2 27, p. 4).


title: 2017 m. gruodžio 19 d. Komisijos sprendimas dėl Europos mokslinių tyrimų tarybos Mokslo tarybos tam tikrų narių skyrimo

text:
20.12.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 439/9

         KOMISIJOS SPRENDIMAS
   2017 m. gruodžio 19 d.
   dėl Europos mokslinių tyrimų tarybos Mokslo tarybos tam tikrų narių skyrimo
   (2017/C 439/06)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į 2013 m. gruodžio 3 d. Tarybos sprendimą 2013/743/ES dėl specialiosios programos, kuria įgyvendinama bendroji mokslinių tyrimų ir inovacijų programa „Horizontas 2020“ (2014–2020 m.), sukūrimo ir kuriuo panaikinami sprendimai 2006/971/EB, 2006/972/EB, 2006/973/EB, 2006/974/EB ir 2006/975/EB (1), ypač į jo 7 straipsnio 1 dalį,
   kadangi:

               (1)

               Sprendimu C(2013) 8915 (2) Komisija įsteigė Europos mokslinių tyrimų tarybą (toliau – EMTT); EMTT veiklą vykdys 2014 m. sausio 1 d. – 2020 m. gruodžio 31 d. ir bus priemonė I dalyje „Pažangus mokslas“ numatytiems veiksmams, susijusiems su Sprendimo 2013/743/ES 3 straipsnio 1 dalies a punkte nurodytu konkrečiu tikslu „Europos mokslinių tyrimų taryba (EMTT)“, vykdyti;

               (2)

               EMTT sudaro nepriklausoma Mokslo taryba ir tikslinė įgyvendinimo struktūra;

               (3)

               Mokslo tarybos nariai skiriami ne ilgesnei kaip ketverių metų kadencijai, kuri gali būti atnaujinta vieną kartą;

               (4)

               2017 m. gruodžio 31 d. baigsis pirma trijų Mokslo tarybos narių kadencija. Nuolatinis būsimų Mokslo tarybos narių atrankos komitetas Komisijai rekomendavo atnaujinti šių trijų Mokslo tarybos narių įgaliojimus. Kad būtų užtikrintas Mokslo tarybos veiklos tęstinumas, jų įgaliojimai turėtų būti pratęsti,

         NUSPRENDĖ:
   1 straipsnis
   EMTT Mokslo tarybos nariu antrai kadencijai iki 2019 m. gruodžio 31 d. skiriamas prof. Martinas STOKHOFAS.
   EMTT Mokslo tarybos nariu antrai kadencijai iki 2019 m. gruodžio 31 d. skiriamas prof. Nilsas STENSETHAS.
   EMTT Mokslo tarybos nariu antrai kadencijai iki 2019 m. gruodžio 31 d. skiriamas prof. Michelis WIEVIORKA.
   2 straipsnis
   EMTT Mokslo tarybos narių sąrašas pateikiamas priede.
   3 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja 2018 m. sausio 1 d.

      Priimta Briuselyje 2017 m. gruodžio 19 d.

            Komisijos vardu

         Carlos MOEDAS

            Komisijos narys

      (1)  OL L 347, 2013 12 20, p. 965.

      (2)  2013 m. gruodžio 12 d. Komisijos sprendimas C(2013) 8915, kuriuo įsteigiama Europos mokslinių tyrimų taryba (OL C 373, 2013 12 20, p. 23).

      PRIEDAS
      EMTT Mokslo tarybos nariai

                  Vardas, pavardė ir institucija

                  Kadencijos pabaiga

                  Klaus BOCK, Danijos nacionalinis mokslinių tyrimų fondas

                  2018 m. gruodžio 31 d.

                  Paola BOVOLENTA, Madrido universitetas

                  2020 m. gruodžio 31 d.

                  Margaret BUCKINGHAM, Pasteuro institutas, Paryžius

                  2019 m. birželio 30 d.

                  Christopher CLARK, Kembridžo universitetas

                  2019 m. gruodžio 31 d.

                  Eveline CRONE, Leideno universitetas

                  2020 m. gruodžio 31 d.

                  Athene DONALD, Kembridžo universitetas

                  2018 m. gruodžio 31 d.

                  Andrzej JAJSZCZYK, AGH Mokslo ir technologijų universitetas, Krokuva

                  2020 m. gruodžio 31 d.

                  Tomáš JUNGWIRTH, Čekijos mokslų akademija

                  2018 m. gruodžio 31 d.

                  Eva KONDOROSI, Vengrijos mokslų akademija

                  2018 m. gruodžio 31 d.

                  Michael KRAMER, Maxo Plancko radioastronomijos institutas, Bona

                  2019 m. birželio 30 d.

                  Kurt MEHLHORN, Maxo Plancko informatikos institutas, Sarbriukenas

                  2020 m. birželio 30 d.

                  Barbara ROMANOWICZ, Berklio seismologijos laboratorija

                  2019 m. gruodžio 31 d.

                  Nils Christian STENSETH, Oslo universitetas

                  2019 m. gruodžio 31 d.

                  Martin STOKHOF, Amsterdamo universitetas

                  2019 m. gruodžio 31 d.

                  Giulio SUPERTI-FURGA, Austrijos mokslų akademijos Molekulinės medicinos mokslinių tyrimų centras

                  2020 m. gruodžio 31 d.

                  Nektarios TAVERNARAKIS, Mokslinių tyrimų ir technologijų fondo Hellas Molekulinės biologijos ir biotechnologijos institutas

                  2020 m. birželio 30 d.

                  Janet THORNTON, Europos molekulinės biologijos laboratorijos Europos bioinformatikos institutas (EMBL-EBI)

                  2018 m. gruodžio 31 d.

                  Isabelle VERNOS, Institució Catalana de Recerca i Estudis Avançats, Barselona

                  2019 m. birželio 30 d.

                  Reinhilde VEUGELERS, Leveno katalikiškasis universitetas

                  2018 m. gruodžio 31 d.

                  Michel WIEVIORKA, Sociologinės analizės ir intervencijos centras, Paryžius

                  2019 m. gruodžio 31 d.

                  Fabio ZWIRNER, Padujos universitetas

                  2018 m. gruodžio 31 d.


title: 2017 m. gruodžio 18 d. Tarybos sprendimas (ES) 2017/2424, kuriuo Rumunija įgaliojama dėl Europos Sąjungos interesų pritarti Čilės, Islandijos ir Bahamų prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų

text:
22.12.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 343/70

         TARYBOS SPRENDIMAS (ES) 2017/2424
   2017 m. gruodžio 18 d.
   kuriuo Rumunija įgaliojama dėl Europos Sąjungos interesų pritarti Čilės, Islandijos ir Bahamų prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 81 straipsnio 3 dalį kartu su 218 straipsniu,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę (1),
   kadangi:

               (1)

               Europos Sąjunga yra nusistačiusi kaip vieną iš savo tikslų skatinti vaiko teisių apsaugą, kaip nurodyta Europos Sąjungos sutarties 3 straipsnyje. Priemonės, skirtos vaikams apsaugoti nuo neteisėto išvežimo ar laikymo, yra vienas iš esminių tos politikos aspektų;

               (2)

               Taryba priėmė Reglamentą (EB) Nr. 2201/2003 (2) (toliau – reglamentas „Briuselis IIa“), kuriuo siekiama apsaugoti vaikus nuo žalingų padarinių, kuriuos sukelia neteisėtas išvežimas ar laikymas, ir nustatyti tvarką, kuri užtikrintų greitą jų sugrąžinimą į valstybę, kurioje jie nuolat gyvena, taip pat užtikrinti bendravimo teisių ir globos teisių apsaugą;

               (3)

               reglamentu „Briuselis IIa“ papildoma ir sustiprinama 1980 m. spalio 25 d. Hagos konvencija dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų (toliau – 1980 m. Hagos konvencija), kuria tarptautiniu lygmeniu nustatoma susitariančiųjų valstybių ir centrinių įstaigų įsipareigojimų ir bendradarbiavimo sistema ir siekiama užtikrinti greitą neteisėtai išvežtų ar laikomų vaikų grąžinimą;

               (4)

               visos Sąjungos valstybės narės yra 1980 m. Hagos konvencijos šalys;

               (5)

               Sąjunga ragina trečiąsias valstybes prisijungti prie 1980 m. Hagos konvencijos ir remia tinkamą 1980 m. Hagos konvencijos taikymą, inter alia, kartu su valstybėmis narėmis dalyvaudama specialiųjų komisijų, kurias reguliariai organizuoja Hagos tarptautinės privatinės teisės konferencija, veikloje;

               (6)

               opiais tarptautinio vaikų grobimo atvejais geriausiu sprendimu galėtų būti bendra teisinė sistema, taikoma Sąjungos valstybių narių ir trečiųjų valstybių santykiams;

               (7)

               1980 m. Hagos konvencijoje nustatyta, kad ji taikoma tik prisijungiančios valstybės ir tų susitariančiųjų valstybių, kurios pareiškė, kad pritaria jos prisijungimui, tarpusavio santykiams;

               (8)

               pagal 1980 m. Hagos konvenciją ekonominės integracijos regioninėms organizacijoms, kaip antai Sąjungai, neleidžiama tapti jos šalimi. Todėl Sąjunga negali nei prisijungti prie tos konvencijos, nei deponuoti savo pareiškimo dėl pritarimo valstybės prisijungimui;

               (9)

               remiantis Europos Sąjungos Teisingumo Teismo nuomone 1/13 (3), pareiškimai dėl pritarimo prisijungimui pagal 1980 m. Hagos konvenciją priklauso išimtinei Sąjungos išorės kompetencijai;

               (10)

               1994 m. vasario 23 d. prisijungimo prie 1980 m. Hagos konvencijos dokumentą deponavo Čilė. 1980 m. Hagos konvencija Čilei įsigaliojo 1994 m. gegužės 1 d.;

               (11)

               visos susijusios valstybės narės, išskyrus Rumuniją, jau pritarė Čilės prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos. Čilė pritarė Kipro, Slovėnijos, Bulgarijos, Estijos, Latvijos, Lietuvos ir Maltos prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos. Įvertinus padėtį Čilėje padaryta išvada, kad Rumunija gali dėl Sąjungos interesų pritarti Čilės prisijungimui pagal 1980 m. Hagos konvencijos sąlygas;

               (12)

               1996 m. rugpjūčio 14 d. prisijungimo prie 1980 m. Hagos konvencijos dokumentą deponavo Islandija. 1980 m. Hagos konvencija Islandijai įsigaliojo 1996 m. rugsėjo 1 d.;

               (13)

               visos susijusios valstybės narės, išskyrus Rumuniją, jau pritarė Islandijos prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos. Islandija pritarė Bulgarijos, Estijos, Latvijos, Lietuvos ir Maltos prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos. Įvertinus padėtį Islandijoje padaryta išvada, kad Rumunija gali dėl Sąjungos interesų pritarti Islandijos prisijungimui pagal 1980 m. Hagos konvencijos sąlygas;

               (14)

               1993 m. spalio 1 d. prisijungimo prie 1980 m. Hagos konvencijos dokumentą deponavo Bahamos. 1980 m. Hagos konvencija Bahamoms įsigaliojo 1994 m. sausio 1 d.;

               (15)

               visos susijusios valstybės narės, išskyrus Rumuniją, jau pritarė Bahamų prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos. Bahamos pritarė Bulgarijos, Kipro, Estijos, Latvijos, Lietuvos, Maltos ir Slovėnijos prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos. Įvertinus padėtį Bahamose padaryta išvada, kad Rumunija gali dėl Sąjungos interesų pritarti Bahamų prisijungimui pagal 1980 m. Hagos konvencijos sąlygas;

               (16)

               todėl Rumunija turėtų būti įgaliota deponuoti pareiškimą dėl pritarimo Čilės, Islandijos ir Bahamų prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos dėl Sąjungos interesų laikydamosi šiame sprendime išdėstytų sąlygų. Kitos Sąjungos valstybės narės jau pritarė Čilės, Islandijos ir Bahamų prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos, todėl naujų pareiškimų dėl pritarimo prisijungimui neturėtų deponuoti, nes pagal tarptautinę viešąją teisę esami pareiškimai galioja toliau;

               (17)

               Jungtinei Karalystei ir Airijai Reglamentas „Briuselis IIa“ yra privalomas ir todėl jos dalyvauja priimant ir taikant šį sprendimą;

               (18)

               pagal prie Europos Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo pridėto Protokolo Nr. 22 dėl Danijos pozicijos 1 ir 2 straipsnius Danija nedalyvauja priimant šį sprendimą ir jis nėra jai privalomas ar taikomas,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   1.   Rumunija įgaliojama dėl Sąjungos interesų pritarti Čilės, Islandijos ir Bahamų prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos.
   2.   Rumunija ne vėliau kaip 2018 m. gruodžio 19 d. deponuoja pareiškimą dėl pritarimo Čilės, Islandijos ir Bahamų prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos dėl Sąjungos interesų, išdėstytą taip:

      „[Visas VALSTYBĖS NARĖS pavadinimas] pareiškia, kad pritaria Čilės, Islandijos ir Bahamų prisijungimui prie 1980 m. spalio 25 d. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų, vadovaujantis Tarybos sprendimu (ES) 2017/2424.“

   3.   Rumunija informuoja Tarybą ir Komisiją apie savo pareiškimo dėl pritarimo Čilės, Islandijos ir Bahamų prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos deponavimą ir perduoda Komisijai to pareiškimo tekstą per du mėnesius nuo jo deponavimo.
   2 straipsnis
   Tos valstybės narės, pareiškimus dėl pritarimo Čilės, Islandijos ir Bahamų prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos deponavusios prieš šio sprendimo priėmimo dieną, naujų pareiškimų nedeponuoja.
   3 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja pranešimo apie jį dieną.
   4 straipsnis
   Šis sprendimas pagal skirtas Rumunijai.

      Priimta Briuselyje 2017 m. gruodžio 18 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkė

         K. SIMSON

      (1)  2017 m. lapkričio 30 d. Europos Parlamento nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).

      (2)  2003 m. lapkričio 27 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2201/2003 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų, susijusių su santuoka ir tėvų pareigomis, pripažinimo bei vykdymo, panaikinantis Reglamentą (EB) Nr. 1347/2000 (OL L 338, 2003 12 23, p. 1).

      (3)  ECLI:EU:C:2014:2303.


title: 2017 m. gruodžio 21 d. Tarybos sprendimas (BUSP) 2017/2427, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2010/231/BUSP dėl ribojamųjų priemonių Somaliui

text:
22.12.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 343/78

         TARYBOS SPRENDIMAS (BUSP) 2017/2427
   2017 m. gruodžio 21 d.
   kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2010/231/BUSP dėl ribojamųjų priemonių Somaliui
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos Sąjungos sutartį, ypač į jos 29 straipsnį,
   atsižvelgdama į 2010 m. balandžio 26 d. Tarybos sprendimą 2010/231/BUSP dėl ribojamųjų priemonių Somaliui, kuriuo panaikinama Bendroji pozicija 2009/138/BUSP (1),
   atsižvelgdama į Sąjungos vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai pasiūlymą,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. balandžio 26 d. Taryba priėmė Sprendimą 2010/231/BUSP;

               (2)

               2017 m. lapkričio 14 d. Jungtinių Tautų Saugumo Taryba priėmė Rezoliuciją 2385 (2017). Ta rezoliucija numatoma netaikyti lėšų įšaldymo ir draudimo teikti lėšas, kitą finansinį turtą ir ekonominius išteklius tam, kad skubiai reikalingą humanitarinę pagalbą Somalyje galėtų teikti Jungtinės Tautos, jų specializuotos agentūros arba ji galėtų būti teikiama pagal JT programas, ją galėtų teikti humanitarinės organizacijos, turinčios stebėtojo statusą Jungtinių Tautų Generalinėje Asamblėjoje, arba jų įgyvendinantieji partneriai, įskaitant dvišalį ar daugiašalį finansavimą gaunančias nevyriausybines organizacijas, dalyvaujančias vykdant Jungtinių Tautų humanitarinės pagalbos teikimo Somaliui planą;

               (3)

               todėl Sprendimas 2010/231/BUSP turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Sprendimo 2010/231/BUSP 6 straipsnio 6 dalis pakeičiama taip:

      „6.   1 ir 2 dalys netaikomos teikimui lėšų, kito finansinio turto arba ekonominių išteklių, būtinų siekiant užtikrinti, kad Somalyje būtų laiku suteikta skubiai reikalinga humanitarinė pagalba, kurią teikia Jungtinės Tautos, jų specializuotos agentūros arba kuri teikiama pagal JT programas, taip pat pagalba, kurią teikia humanitarinės organizacijos, turinčios stebėtojo statusą Jungtinių Tautų Generalinėje Asamblėjoje, arba jų įgyvendinantieji partneriai, įskaitant dvišalį ar daugiašalį finansavimą gaunančias nevyriausybines organizacijas, dalyvaujančias vykdant Jungtinių Tautų humanitarinės pagalbos teikimo Somaliui planą.“

   2 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

      Priimta Briuselyje 2017 m. gruodžio 21 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         M. MAASIKAS

      (1)  OL L 105, 2010 4 27, p. 17.


22.12.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 443/100

         P7_TA(2014)0410
   Parlamento darbo tvarkos taisyklių dalinis pakeitimas siekiant sudaryti galimybę naudoti elektroninį parašą
   2014 m. balandžio 16 d. Europos Parlamento sprendimas dėl Parlamento darbo tvarkos taisyklių dalinio pakeitimo siekiant sudaryti galimybę naudoti elektroninį parašą (2014/2011(REG))
   (2017/C 443/22)

      Europos Parlamentas,

               —

               atsižvelgdamas į Komitetų pirmininkų sueigos pirmininko 2013 m. gruodžio 10 d. laišką,

               —

               atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 211 ir 212 straipsnius,

               —

               atsižvelgdamas į Konstitucinių reikalų komiteto pranešimą (A7-0175/2014),

               1.

               nusprendžia padaryti toliau pateiktus Darbo tvarkos taisyklių dalinius pakeitimus;

               2.

               primena, kad šie daliniai pakeitimai įsigalios pirmą kitos mėnesinės sesijos dieną;

               3.

               paveda Pirmininkui perduoti šį sprendimą susipažinti Tarybai ir Komisijai.

      Pakeitimas 1

      Europos Parlamento darbo tvarkos taisyklės

      148 a straipsnis (naujas)

                  Dabartinis tekstas

                  Pakeitimai

                     148a straipsnis

                     Elektroninis dokumentų tvarkymas

                     Parlamento dokumentai gali būti rengiami, pasirašomi ir platinami naudojant elektroninę formą. Biuras sprendžia dėl elektroninės formos techninių specifikacijų ir apipavidalinimo.

      Pakeitimas 2

      Europos Parlamento darbo tvarkos taisyklės

      156 straipsnio 1 dalis – aiškinimas, pateikiamas po 2 pastraipos

                  Dabartinis tekstas

                  Pakeitimai

                     Pakeitimai gali būti pasirašomi elektroniniu būdu bandomojo projekto, kuris bus taikomas ribotam Parlamento komitetų skaičiui, metu, su sąlyga, kad komitetai, dalyvaujantys projekte, išreiškė savo pritarimą, ir taip pat kad buvo imtasi priemonių, siekiant užtikrinti parašų autentiškumą.

                     Išbraukta.


title: 2017 m. gruodžio 18 d. Tarybos sprendimas (ES) 2017/2433 dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi Muitinės pakomitetyje, įsteigtame Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos bei jų valstybių narių ir Gruzijos asociacijos susitarimu, dėl to susitarimo I protokolo „Dėl sąvokos“ kilmės statusą turintys produktai „apibrėžties ir administracinio bendradarbiavimo metodų“ pakeitimo nauju protokolu, kuriame daroma nuoroda į Visos Europos ir Viduržemio jūros regiono valstybių preferencinių kilmės taisyklių regioninę konvenciją

text:
23.12.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 344/21

         TARYBOS SPRENDIMAS (ES) 2017/2433
   2017 m. gruodžio 18 d.
   dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi Muitinės pakomitetyje, įsteigtame Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos bei jų valstybių narių ir Gruzijos asociacijos susitarimu, dėl to susitarimo I protokolo „Dėl sąvokos“ kilmės statusą turintys produktai „apibrėžties ir administracinio bendradarbiavimo metodų“ pakeitimo nauju protokolu, kuriame daroma nuoroda į Visos Europos ir Viduržemio jūros regiono valstybių preferencinių kilmės taisyklių regioninę konvenciją
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 207 straipsnį kartu su 218 straipsnio 9 dalimi,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
   kadangi:

               (1)

               Sąjunga Tarybos sprendimu (ES) 2016/838 (1) sudarė Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos bei jų valstybių narių ir Gruzijos asociacijos susitarimą (2) (toliau – Susitarimas), ir jis įsigaliojo 2016 m. liepos 1 d.;

               (2)

               remiantis Susitarimo I protokolo (toliau – I protokolas) 38 straipsniu, Susitarimo 74 straipsnio 1 dalimi įsteigtas ES ir Gruzijos muitinės pakomitetis (toliau – Muitinės pakomitetis) gali priimti to protokolo nuostatų pakeitimus;

               (3)

               Muitinės pakomitetis turi priimti sprendimą dėl I protokolo „Dėl sąvokos“ kilmės statusą turintys produktai „apibrėžties ir administracinio bendradarbiavimo metodų“ pakeitimo nauju protokolu, kuriame daroma nuoroda į Visos Europos ir Viduržemio jūros regiono valstybių preferencinių kilmės taisyklių regioninę konvenciją (3) (toliau – Konvencija);

               (4)

               Konvencijoje išdėstytos nuostatos dėl prekių, kuriomis prekiaujama pagal atitinkamus susitariančiųjų šalių sudarytus susitarimus, kilmės. Konvencija Sąjungos ir Gruzijos atžvilgiu įsigaliojo atitinkamai 2012 m. gegužės 1 d. ir 2017 m. liepos 1 d.;

               (5)

               Konvencijos 6 straipsnyje numatyta, kad kiekviena susitariančioji šalis turi imtis tinkamų priemonių veiksmingam Konvencijos taikymui užtikrinti. Tuo tikslu I protokolas turėtų būti būtų pakeistas nauju protokolu, kuriame dėl kilmės taisyklių daroma nuoroda į Konvenciją;

               (6)

               tikslinga nustatyti poziciją, kurios Sąjungos vardu turi būti laikomasi Muitinės pakomitetyje, kadangi sprendimas Sąjungai bus privalomas,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Pozicija, kurios Sąjungos vardu turi būti laikomasi Muitinės pakomitetyje, įsteigtame Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos bei jų valstybių narių ir Gruzijos asociacijos susitarimo 74 straipsnio 1 dalimi, grindžiama prie šio sprendimo pridėtu Muitinės pakomitečio sprendimo projektu.
   Neesminiams Muitinės pakomitečio sprendimo projekto techniniams pataisymams Sąjungos atstovai Muitinės pakomitetyje gali pritarti be papildomo Tarybos sprendimo.
   2 straipsnis
   Šis sprendimas skirtas Komisijai.

      Priimta Briuselyje 2017 m. gruodžio 18 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkė

         K. SIMSON

      (1)  2016 m. gegužės 23 d. Tarybos sprendimas (ES) 2016/838 dėl Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos bei jų valstybių narių ir Gruzijos asociacijos susitarimo sudarymo Europos Sąjungos vardu (OL L 141, 2016 5 28, p. 26).

      (2)  OL L 261, 2014 8 30, p. 4.

      (3)  OL L 54, 2013 2 26, p. 4.

      PROJEKTAS
      ES IR GRUZIJOS MUITINĖS PAKOMITEČIO SPRENDIMAS Nr. …/2017
      … m. … … d.
      dėl Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos bei jų valstybių narių ir Gruzijos asociacijos susitarimo I protokolo „Dėl sąvokos“ kilmės statusą turintys produktai „apibrėžties ir administracinio bendradarbiavimo metodų“ pakeitimo
      ES IR GRUZIJOS MUITINĖS PAKOMITETIS,
      atsižvelgdamas į Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos bei jų valstybių narių ir Gruzijos asociacijos susitarimą (1), ypač į jo 23 straipsnio 2 dalį,
      atsižvelgdamas į Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos bei jų valstybių narių ir Gruzijos asociacijos susitarimo I protokolą „Dėl sąvokos“ kilmės statusą turintys produktai „apibrėžties ir administracinio bendradarbiavimo metodų“,
      kadangi:

                  (1)

                  Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos bei jų valstybių narių ir Gruzijos asociacijos susitarimo (toliau – Susitarimas) 23 straipsnio 2 dalyje dėl kilmės taisyklių daroma nuoroda į Susitarimo I protokolą (toliau – I protokolas);

                  (2)

                  Susitarimas įsigaliojo 2016 m. liepos 1 d.;

                  (3)

                  I protokolo 38 straipsnyje numatyta, kad Susitarimo 74 straipsnio 1 dalyje nurodytas Muitinės pakomitetis gali priimti sprendimą iš dalies pakeisti I protokolo nuostatas;

                  (4)

                  Visos Europos ir Viduržemio jūros regiono valstybių preferencinių kilmės taisyklių regionine konvencija (2) (toliau – Konvencija) siekiama vienu teisės aktu pakeisti kilmės taisyklių protokolus, šiuo metu galiojančius visos Europos ir Viduržemio jūros regiono šalyse;

                  (5)

                  Sąjunga Konvenciją pasirašė 2011 m. birželio 15 d. Konvencijos 3 straipsnio 1 dalimi įsteigtas jungtinis komitetas Sprendimu Nr. 1/2016 (3) nutarė, kad Gruzija turėtų būti pakviesta prisijungti prie Konvencijos;

                  (6)

                  Sąjunga ir Gruzija savo priėmimo dokumentus Konvencijos depozitarui deponavo atitinkamai 2012 m. kovo 26 d. ir 2017 m. gegužės 17 d. Todėl Konvencija pagal jos 10 straipsnio 3 dalį Sąjungos ir Gruzijos atžvilgiu įsigaliojo atitinkamai 2012 m. gegužės 1 d. ir 2017 m. liepos 1 d.;

                  (7)

                  todėl I protokolas turėtų būti pakeistas nauju protokolu, kuriame daroma nuoroda į Konvenciją,

            PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
      1 straipsnis
      Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos bei jų valstybių narių ir Gruzijos asociacijos susitarimo I protokolas „Dėl sąvokos“ kilmės statusą turintys produktai „apibrėžties ir administracinio bendradarbiavimo metodų“ pakeičiamas šio sprendimo priede išdėstytu tekstu.
      2 straipsnis
      Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.
      Jis taikomas nuo …

         Priimta …

               Muitinės pakomitečio vardu

               Pirmininkas

         (1)  OL L 261, 2014 8 30, p. 4.

         (2)  OL L 54, 2013 2 26, p. 4.

         (3)  2016 m. rugsėjo 28 d. Visos Europos ir Viduržemio jūros regiono valstybių preferencinių kilmės taisyklių regioninės konvencijos jungtinio komiteto sprendimas Nr. 1/2016 dėl Gruzijos prašymo leisti tapti Visos Europos ir Viduržemio jūros regiono valstybių preferencinių kilmės taisyklių regioninės konvencijos susitariančiąja šalimi [2016/2126] (OL L 329, 2016 12 3, p. 118).

      PRIEDAS
      „
            I protokolas
            Dėl sąvokos „kilmės statusą turintys produktai“ apibrėžties ir administracinio bendradarbiavimo metodų
            1 straipsnis
            Taikytinos kilmės taisyklės
            1.   Įgyvendinant šį Susitarimą taikomas Visos Europos ir Viduržemio jūros regiono valstybių preferencinių kilmės taisyklių regioninės konvencijos (1) (toliau – Konvencija) I priedėlis ir atitinkamos II priedėlio nuostatos.
            2.   Visos Konvencijos I priedėlyje ir atitinkamose II priedėlio nuostatose pateiktos nuorodos į „atitinkamą susitarimą“ laikomos nuorodomis į šį Susitarimą.
            2 straipsnis
            Ginčų sprendimas
            1.   Jeigu dėl Konvencijos I priedėlio 32 straipsnyje numatytų tikrinimo procedūrų kyla ginčų, kurių tarpusavyje negali išspręsti tikrinimą atlikti prašanti muitinė ir už tą tikrinimą atsakinga muitinė, tie ginčai perduodami spręsti Muitinės pakomitečiui. Šio Susitarimo IV antraštinės dalies („Prekyba ir su prekyba susiję klausimai“) 14 skyriaus („Ginčų sprendimas“) nuostatos dėl ginčų sprendimo tvarkos netaikomos.
            2.   Visais atvejais ginčai tarp importuotojo ir importuojančios šalies muitinės sprendžiami pagal tos šalies teisės aktus.
            3 straipsnis
            Protokolo pakeitimai
            Muitinės pakomitetis gali priimti sprendimą iš dalies pakeisti šio protokolo nuostatas.
            4 straipsnis
            Pasitraukimas iš Konvencijos
            1.   Jeigu Europos Sąjunga arba Gruzija raštu praneša Konvencijos depozitarui apie ketinimą pasitraukti iš Konvencijos pagal jos 9 straipsnį, Sąjunga ir Gruzija nedelsdamos pradeda derybas dėl kilmės taisyklių, kad būtų galima įgyvendinti šį Susitarimą.
            2.   Iki tol, kol įsigalios tokios naujos per derybas sutartos kilmės taisyklės, šiam Susitarimui toliau taikomos Konvencijos I priedėlyje pateiktos kilmės taisyklės ir, jei taikytina, atitinkamos II priedėlio nuostatos, galiojančios pasitraukimo momentu. Tačiau nuo pasitraukimo momento laikoma, kad Konvencijos I priedėlyje pateiktomis kilmės taisyklėmis ir, jei taikytina, atitinkamomis II priedėlio nuostatomis leidžiama tik dvišalė kumuliacija tarp Sąjungos ir Gruzijos.
            5 straipsnis
            Pereinamojo laikotarpio nuostatos. Kumuliacija
            Nepaisant Konvencijos I priedėlio 16 straipsnio 5 dalies ir 21 straipsnio 3 dalies, jei kumuliacija susijusi tik su ELPA valstybėmis, Farerų Salomis, Sąjunga, Turkija, kitais stabilizacijos ir asociacijos proceso dalyviais, Moldovos Respublika ir Gruzija, kilmės įrodymas gali būti EUR.1 judėjimo sertifikatas arba kilmės deklaracija.
         “

         (1)  OL L 54, 2013 2 26, p. 4.