title: 2014 m. liepos 22 d. Tarybos sprendimas 2014/482/BUSP, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2012/392/BUSP dėl Europos Sąjungos BSGP misijos Nigeryje (EUCAP Sahel Niger)

text:
23.7.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 217/31

         TARYBOS SPRENDIMAS 2014/482/BUSP
   2014 m. liepos 22 d.
   kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2012/392/BUSP dėl Europos Sąjungos BSGP misijos Nigeryje (EUCAP Sahel Niger)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos Sąjungos sutartį, ypač į jos 28 straipsnį, 42 straipsnio 4 dalį ir 43 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į Sąjungos vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai pasiūlymą,
   kadangi:

               (1)

               2012 m. liepos 16 d. Taryba priėmė Sprendimą 2012/392/BUSP (1), kuris nustoja galioti 2014 m. liepos 15 d.;

               (2)

               2013 m. spalio 28 d. Taryba priėmė Sprendimą 2013/533/BUSP (2), kuriame nustatyta orientacinė finansavimo suma laikotarpiui iki 2014 m. liepos 15 d.;

               (3)

               2014 m. kovo 28 d. Politinis ir saugumo komitetas (PSK), atsižvelgdamas į strateginę apžvalgą, rekomendavo pratęsti Europos Sąjungos BSGP misiją Nigeryje (EUCAP Sahel Niger) dvejų metų laikotarpiui;

               (4)

               2014 m. gegužės 2 d. Sąjungos vyriausiasis įgaliotinis užsienio reikalams ir saugumo politikai gavo Nigerio valdžios institucijų laišką, kuriame pritariama misijos EUCAP Sahel Niger pratęsimui dvejiems metams;

               (5)

               EUCAP Sahel Niger bus vykdoma aplinkybėmis, kurios gali pablogėti ir galėtų kliudyti pasiekti Europos Sąjungos sutarties 21 straipsnyje nustatytus Sąjungos išorės veiksmų tikslus,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Sprendimas 2012/392/BUSP iš dalies keičiamas taip:

               1.

               2 ir 3 straipsniai pakeičiami taip:
               „2 straipsnis
               Tikslai
               Įgyvendinant Europos Sąjungos strategiją saugumo ir vystymosi Sahelio regione srityje, EUCAP Sahel Niger siekiama padėti Nigerio valdžios institucijoms pačioms nustatyti ir įgyvendinti nacionalinę saugumo strategiją. Be to, EUCAP Sahel Niger siekiama padėti formuoti įvairių Nigerio saugumo subjektų, dalyvaujančių kovoje su terorizmu ir organizuotu nusikalstamumu, integruotą, daugiadalykį, nuoseklų, tvarų ir žmogaus teisėmis grindžiamą požiūrį.
               3 straipsnis
               Uždaviniai
               1.   Siekiant 2 straipsnyje išdėstytų tikslų EUCAP Sahel Niger:

                           a)

                           yra pasirengusi remti Nigerio saugumo strategijos nustatymą ir vykdymą toliau konsultuodama ir padėdama įgyvendinti Nigerio strategijos saugumo ir vystymosi srityje saugumo aspektą šalies šiaurinėje dalyje;

                           b)

                           sudaro palankesnes sąlygas regioninių ir tarptautinių projektų, kuriais remiama Nigerio kova su terorizmu ir organizuotu nusikalstamumu, koordinavimui;

                           c)

                           stiprina teisinę valstybę kurdama nusikaltimų tyrimo pajėgumus ir tai darydama rengia ir įgyvendina tinkamas mokymo programas;

                           d)

                           remia Nigerio saugumo ir gynybos pajėgų tvarumo plėtojimą;

                           e)

                           prisideda prie saugumo srities projektų nustatymo, planavimo ir įgyvendinimo.

                     2.   EUCAP Sahel Niger daugiausia dėmesio skiria 1 dalyje minėtai veiklai, kuria prisidedama prie Nigerio teritorijos kontrolės gerinimo, be kita ko, koordinuojant veiklą su Nigerio ginkluotosiomis pajėgomis.
               3.   EUCAP Sahel Niger neatlieka jokios vykdomosios funkcijos.“

               2.

               4 straipsnis iš dalies keičiamas taip:

                           a)

                           3 dalis pakeičiama taip:
                           „3.   EUCAP Sahel Niger struktūra nustatoma remiantis jos planavimo dokumentais.“;

                           b)

                           4 dalis išbraukiama.

               3.

               6 straipsnis iš dalies keičiamas taip:

                           a)

                           įterpiama ši dalis:
                           „1a.   Misijos vadovas atstovauja EUCAP Sahel Niger operacijos rajone. Misijos vadovas, prisiimdamas bendrą atsakomybę, gali EUCAP Sahel Niger personalo nariams pavesti vykdyti personalo ir finansinių klausimų valdymo užduotis.“;

                           b)

                           3 dalis pakeičiama taip:
                           „3.   Misijos vadovas teikia nurodymus visam EUCAP Sahel Niger personalui, įskaitant paramos padalinį Briuselyje, dėl veiksmingo EUCAP Sahel Niger vykdymo veiksmų vietoje, būdamas atsakingas už EUCAP Sahel Niger koordinavimą bei kasdienį administravimą ir laikydamasis civilinės operacijos vado nurodymų strateginiu lygiu.“;

                           c)

                           4 ir 8 dalys išbraukiamos.

               4.

               7 straipsnio 4 dalis pakeičiama taip:
               „4.   Tarptautinių ir vietos darbuotojų įdarbinimo sąlygos ir teisės bei pareigos nustatomos sutartyse, kurias EUCAP Sahel Niger sudaro su atitinkamais personalo nariais.“

               5.

               11 straipsnio 5 dalis pakeičiama taip:
               „5.   Misijos vadovas užtikrina ES įslaptintos informacijos apsaugą pagal Tarybos sprendimą 2013/488/ES (3).

                  (3)  2013 m. rugsėjo 23 d. Tarybos sprendimas dėl ES įslaptintos informacijos apsaugai užtikrinti skirtų saugumo taisyklių (OL L 274, 2013 10 15, p. 1).“"

               6.

               įterpiamas šis straipsnis:
               „12a straipsnis
               Teisinės nuostatos
               EUCAP Sahel Niger turi teisę pirkti paslaugas ir prekes, sudaryti sutartis ir administracinius susitarimus, įdarbinti darbuotojus, turėti banko sąskaitas, įsigyti turtą ir juo disponuoti, vykdyti savo įsipareigojimus ir būti teismo proceso šalimi, kai to reikia šiam sprendimui įgyvendinti.“

               7.

               13 straipsnis pakeičiamas taip:
               „13 straipsnis
               Finansinės nuostatos
               1.   Orientacinė finansavimo suma, skirta su EUCAP Sahel Niger susijusioms išlaidoms padengti laikotarpiu nuo 2012 m. liepos 16 d. iki 2013 m. spalio 31 d., yra 8 700 000 EUR.
               Orientacinė finansavimo suma, skirta su EUCAP Sahel Niger susijusioms išlaidoms padengti laikotarpiu nuo 2013 m. lapkričio 1 d. iki 2014 m. liepos 15 d., yra 6 500 000 EUR.
               Orientacinė finansavimo suma, skirta su EUCAP Sahel Niger susijusioms išlaidoms padengti laikotarpiu nuo 2014 m. liepos 16 d. iki 2015 m. liepos 15 d., yra 9 155 000 EUR.
               2.   Visos išlaidos tvarkomos pagal Sąjungos bendrajam biudžetui taikomas procedūras ir taisykles. Trečiųjų valstybių ir priimančiosios valstybės subjektams leidžiama dalyvauti konkursuose dėl sutarčių sudarymo. Komisijai pritarus, EUCAP Sahel Niger gali sudaryti techninius susitarimus su valstybėmis narėmis, priimančiąja valstybe, dalyvaujančiomis trečiosiomis valstybėmis ir kitais tarptautiniais subjektais dėl įrangos, paslaugų ir patalpų teikimo EUCAP Sahel Niger.
               3.   EUCAP Sahel Niger yra atsakinga už savo biudžeto įvykdymą. Tuo tikslu EUCAP Sahel Niger pasirašo susitarimą su Komisija.
               4.   Nedarant poveikio Europos Sąjungos ir Nigerio Respublikos susitarimui dėl Europos Sąjungos BSGP misijos Nigeryje (EUCAP Sahel Niger) statuso (4), EUCAP Sahel Niger atsako už visus reikalavimus ir įsipareigojimus, atsirandančius vykdant įgaliojimus nuo 2014 m. liepos 16 d., išskyrus reikalavimus, susijusius su misijos vadovo sunkiu nusižengimu, už kurį atsako pats vadovas.
               5.   Finansinių nuostatų įgyvendinimas nedaro poveikio pavaldumo tvarkai, kaip numatyta 4, 5 ir 6 straipsniuose, ir EUCAP Sahel Niger veiklos reikalavimams, įskaitant įrangos suderinamumą ir misijos grupių sąveiką.
               6.   Išlaidos laikomos atitinkančiomis reikalavimus nuo 2012 m. liepos 16 d.

                  (4)  OL L 242, 2013 9 11, p. 1.“"

               8.

               įterpiamas šis straipsnis:
               „13a straipsnis
               Projektų grupė
               1.   EUCAP Sahel Niger turi projektų grupę projektams nustatyti ir įgyvendinti. EUCAP Sahel Niger prireikus sudaro palankesnes sąlygas valstybių narių ir trečiųjų valstybių pagal jų įgaliojimus įgyvendinamų projektų su EUCAP Sahel Niger įgaliojimais susijusiose srityse, kuriais remiami jos tikslai, įgyvendinimui ir teikia su jais susijusias konsultacijas.
               2.   EUCAP Sahel Niger yra įgaliota naudoti valstybių narių ar trečiųjų valstybių finansinius įnašus projektui, jei tas projektas laikomas nuosekliai papildančiu kitus EUCAP Sahel Niger veiksmus ir jei jis:

                           a)

                           yra numatytas su šiuo sprendimu susijusioje poveikio biudžetui pažymoje; arba

                           b)

                           yra įtrauktas į poveikio biudžetui pažymą EUCAP Sahel Niger įgaliojimų vykdymo laikotarpiu, misijos vadovo prašymu iš dalies pakeitus minėtą poveikio biudžetui pažymą.

                     EUCAP Sahel Niger su prisidedančiosiomis valstybėmis sudaro susitarimą, kuriame visų pirma nustatomos konkrečios procedūros, taikomos nagrinėjant trečiųjų šalių skundus dėl žalos, padarytos įgyvendinant EUCAP Sahel Niger arba neveikimo naudojant lėšas, kurias skyrė tos valstybės. Prisidedančiosios valstybės jokiomis aplinkybėmis negali Sąjungos ar vyriausiojo įgaliotinio laikyti atsakingais už EUCAP Sahel Niger veiksmus ar neveikimą naudojant iš tų valstybių gautas lėšas.
               3.   Projektų grupei skirto trečiųjų valstybių finansinio įnašo priėmimą patvirtina PSK.“

               9.

               15 straipsnyje formuluotė „Sprendimu 2011/292/ES“ pakeičiama formuluote „Sprendimu 2013/488/ES“.

               10.

               16 straipsnio antra pastraipa pakeičiama taip:
               „Jis taikomas iki 2016 m. liepos 15 d.“

         2 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.
   Jis taikomas nuo 2014 m. liepos 16 d.

      Priimta Briuselyje 2014 m. liepos 22 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkė

         C. ASHTON

      (1)  2012 m. liepos 16 d. Tarybos sprendimas 2012/392/BUSP dėl Europos Sąjungos BSGP misijos Nigeryje (EUCAP Sahel Niger) (OL L 187, 2012 7 17, p. 48).

      (2)  2013 m. spalio 28 d. Tarybos sprendimas 2013/533/BUSP, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2012/392/BUSP dėl Europos Sąjungos BSGP misijos Nigeryje (EUCAP Sahel Niger) (OL L 288, 2013 10 30, p. 68).


title: 2008/438/EB,Euratomas: 2008 m. gegužės 14 d. Tarybos ir komisijos sprendimas dėl Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Buvusiosios Jugoslavijos Respublikos Makedonijos stabilizacijos ir asociacijos susitarimo protokolo, kuriuo atsižvelgiama į Bulgarijos Respublikos ir Rumunijos įstojimą į Europos Sąjungą, sudarymo

text:
13.6.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 155/15

      TARYBOS IR KOMISIJOS SPRENDIMAS

   2008 m. gegužės 14 d.
   dėl Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Buvusiosios Jugoslavijos Respublikos Makedonijos stabilizacijos ir asociacijos susitarimo protokolo, kuriuo atsižvelgiama į Bulgarijos Respublikos ir Rumunijos įstojimą į Europos Sąjungą, sudarymo
   (2008/438/EB, Euratomas)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA IR EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdamos į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 310 straipsnį kartu su 300 straipsnio 2 dalies pirmos pastraipos antru sakiniu ir 300 straipsnio 3 dalies antra pastraipa,
   atsižvelgdamos į Europos atominės energijos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 101 straipsnio antrą pastraipą,
   atsižvelgdamos į Stojimo aktą, pridėtą prie Stojimo sutarties, ypač į jo 6 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdamos į Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdamos į Europos Parlamento pritarimą (1),
   atsižvelgdamos į Tarybos pritarimą pagal Europos atominės energijos bendrijos steigimo sutarties 101 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Buvusiosios Jugoslavijos Respublikos Makedonijos asociacijos ir stabilizacijos susitarimo protokolas, kuriuo atsižvelgiama į Bulgarijos Respublikos ir Rumunijos įstojimą į Europos Sąjungą, pasirašytas Europos bendrijos ir jos valstybių narių vardu 2008 m. vasario 18 d. pagal Tarybos sprendimą 2008/273/EB (2).

               (2)

               Kol protokolas neįsigaliojo, jis laikinai taikomas nuo įstojimo dienos.

               (3)

               Protokolas turėtų būti sudarytas,

         NUSPRENDĖ:
   1 straipsnis
   Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Buvusiosios Jugoslavijos Respublikos Makedonijos stabilizacijos ir asociacijos susitarimo protokolas, kuriuo atsižvelgiama į Bulgarijos Respublikos ir Rumunijos įstojimą į Europos Sąjungą, patvirtinamas Europos bendrijos, Europos atominės energijos bendrijos ir valstybių narių vardu.
   Protokolo tekstas pridedamas prie šio sprendimo (3).
   2 straipsnis
   Tarybos pirmininkas Europos bendrijos ir jos valstybių narių vardu deponuoja protokolo 11 straipsnyje numatytus patvirtinimo dokumentus. Europos atominės energijos bendrijos vardu šiuos dokumentus tuo pat metu deponuoja Komisijos pirmininkas.

      Priimta Briuselyje, 2008 m. gegužės 14 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         A. BAJUK

            Komisijos vardu

            Pirmininkas

         José Manuel BARROSO

      (1)  2008 m. balandžio 23 d. nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).

      (2)  OL L 99, 2008 4 10, p. 1.

      (3)  OL L 99, 2008 4 10, p. 2.


title: 2011 m. rugsėjo 29 d. ELPA valstybių nuolatinio komiteto sprendimas Nr. 1/2011/SC dėl projektų ir programų, vykdomų pagal 2009–2014 m. finansinį mechanizmą, audito

text:
22.12.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 341/67

         ELPA VALSTYBIŲ NUOLATINIO KOMITETO SPRENDIMAS
   Nr. 1/2011/SC
   2011 m. rugsėjo 29 d.
   dėl projektų ir programų, vykdomų pagal 2009–2014 m. finansinį mechanizmą, audito
   ELPA VALSTYBIŲ NUOLATINIS KOMITETAS
   atsižvelgdamas į Europos ekonominės erdvės susitarimą (toliau – EEE susitarimas),
   atsižvelgdamas į Europos Sąjungos ir Islandijos, Lichtenšteino Kunigaikštystės ir Norvegijos Karalystės susitarimą dėl 2009–2014 m. EEE finansinio mechanizmo,
   atsižvelgdamas į 38b protokolą dėl EEE finansinio mechanizmo, įtrauktą į EEE susitarimą minėtu Europos Sąjungos ir Islandijos, Lichtenšteino Kunigaikštystės ir Norvegijos Karalystės susitarimu dėl 2009–2014 m. EEE finansinio mechanizmo,
   atsižvelgdamas į Europos Sąjungos ir Norvegijos Karalystės susitarimą dėl 2009–2014 m. Norvegijos finansinio mechanizmo,
   atsižvelgdamas į 2010 m. gruodžio 9 d. ELPA valstybių nuolatinio komiteto sprendimą Nr. 5/2010/SC, kuriuo iš dalies keičiamas nuolatinio komiteto sprendimas Nr. 4/2004/SC, kuriuo įsteigiamas Finansinio mechanizmo komitetas (1),
   atsižvelgdamas į 2010 m. gruodžio 9 d. ELPA valstybių nuolatinio komiteto sprendimą Nr. 6/2010/SC, kuriuo išplečiamos EEE finansinio mechanizmo ir Norvegijos finansinio mechanizmo biuro funkcijos (2),
   atsižvelgdamas į 2002 m. spalio 23 d. ELPA priežiūros institucijos ir Teismo komiteto sprendimą Nr. 5/2002 dėl ELPA (trijų valstybių – Norvegijos, Islandijos ir Lichtenšteino) auditorių valdybos įgaliojimų,
   NUSPRENDĖ:
   1 straipsnis
   Auditorių valdyba vadovauja atliekant programų ir projektų, vykdomų pagal 2009–2014 m. EEE finansinį mechanizmą (toliau – EEE finansinis mechanizmas), auditą. Šis auditas apima valstybių pagalbos gavėjų programas ir projektus, valstybių pagalbos gavėjų programų ir projektų valdymą ir EEE finansinio mechanizmo įgyvendinimą. Auditorių valdyba taip pat gali atlikti Finansinio mechanizmo biuro auditą EEE finansinio mechanizmo atžvilgiu.
   2 straipsnis
   Auditorių valdybą sudaro ELPA valstybių, kurios yra EEE susitarimo šalys, piliečiai (pageidautina – ELPA valstybių aukščiausiųjų audito institucijų nariai). Jų nepriklausomumas neturi kelti abejonių. ELPA pareigūnas negali būti paskirtas auditoriumi, jeigu po jo tarnybos pabaigos bet kurioje ELPA institucijų nėra praėję treji metai.
   3 straipsnis
   Pagal 1 straipsnį auditą atliekantys Auditorių valdybos nariai yra tie patys asmenys, paskirti 2010 m. gegužės 26 d. ELPA priežiūros institucijos ir Teismo komiteto sprendimu Nr. 1 dėl ELPA (trijų valstybių – Norvegijos, Islandijos ir Lichtenšteino) Auditorių valdybos narių skyrimo tai pačiai sprendime nustatytai kadencijai. Pasibaigus jų kadencijai, auditą pagal 1 straipsnį atliekantys Auditorių valdybos nariai yra ELPA priežiūros institucijos ir Teismo komiteto sprendimu paskirti asmenys.
   4 straipsnis
   Eidami savo pareigas Auditorių valdybos nariai yra visiškai nepriklausomi.
   5 straipsnis
   Auditorių valdybos nariai glaudžiai bendradarbiauja su asmeniu arba asmenimis, kuriems pavestas atitinkamas auditas pagal Norvegijos finansinį mechanizmą 2009–2014 m., atlikdami su abiem finansiniais mechanizmais susijusios veiklos auditą.
   6 straipsnis
   1 straipsnyje nurodyto pagrįsto ir proporcingo audito išlaidos finansuojamos iš EEE finansinio mechanizmo administracinio biudžeto. Nuolatinis komitetas, remdamasis Auditorių valdybos biudžeto pasiūlymu ir Finansinio mechanizmo komiteto rekomendacija, priima sprendimą dėl šiam tikslui skirtinos sumos.
   7 straipsnis
   Auditorių valdyba gali pasitelkti pagalbai išorės ekspertus. Išorės ekspertai turi atitikti tuos pačius nepriklausomumo reikalavimus ir atlikti 6 straipsnyje numatytą tą pačią bendradarbiavimo pareigą kaip Auditorių valdybos nariai.
   8 straipsnis
   Auditorių valdyba turi informuoti Finansinio mechanizmo komitetą ir pranešti ELPA valstybių nuolatiniam komitetui apie 1 straipsnyje nurodytą auditą. Ji gali teikti pasiūlymus dėl veiksmų.
   9 straipsnis
   Auditorių valdyba siūlo 1 straipsnyje nurodyto audito sąlygas ir pasikonsultavusi su Finansinio mechanizmo komitetu jas teikia ELPA valstybių nuolatiniam komitetui priimti.
   10 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja nedelsiant.
   11 straipsnis
   Šis sprendimas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiojo leidinio EEE skyriuje ir EEE priede.

      Priimta Briuselyje 2011 m. rugsėjo 29 d.

            Nuolatinio komiteto vardu

            Pirmininkas

         Kurt JÄGER

            Generalinis sekretorius

         Kåre BRYN

      (1)  OL L 78, 2011 3 24, p. 57.

      (2)  OL L 78, 2011 3 24, p. 58.


title: 2012 m. balandžio 26 d. Tarybos sprendimas 2012/308/BUSP dėl Europos Sąjungos prisijungimo prie Draugystės ir bendradarbiavimo Pietryčių Azijoje sutarties

text:
15.6.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 154/1

         TARYBOS SPRENDIMAS 2012/308/BUSP
   2012 m. balandžio 26 d.
   dėl Europos Sąjungos prisijungimo prie Draugystės ir bendradarbiavimo Pietryčių Azijoje sutarties
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos Sąjungos sutartį, ypač į jos 37 straipsnį kartu su 31 straipsnio 1 dalimi,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 209 ir 212 straipsnius kartu su 218 straipsnio 6 dalies a punktu ir 218 straipsnio 8 dalies antra pastraipa,
   atsižvelgdama į bendrą Sąjungos vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai ir Europos Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento pritarimą,
   kadangi:

               (1)

               1976 m. vasario 24 d. Indonezijos Respublika, Malaizija, Filipinų Respublika, Singapūro Respublika ir Tailando Karalystė pasirašė Draugystės ir bendradarbiavimo Pietryčių Azijoje sutartį (Sutartis). Nuo pasirašymo dienos šios valstybės tapo Sutarties signatarėmis: Brunėjaus Darusalamas, Kambodžos Karalystė, Laoso Liaudies Demokratinė Respublika, Birma (Mianmaras), Vietnamo Socialistinė Respublika, Papua Naujosios Gvinėjos Nepriklausomoji Valstybė, Kinijos Liaudies Respublika, Indijos Respublika, Japonija, Pakistano Islamo Respublika, Korėjos Respublika, Rusijos Federacija, Naujoji Zelandija, Mongolija, Australijos Sandrauga, Prancūzijos Respublika, Rytų Timoro Demokratinė Respublika, Bangladešo Liaudies Respublika, Šri Lankos Demokratinė Socialistinė Respublika, Korėjos Liaudies Demokratinė Respublika, Jungtinės Amerikos Valstijos, Turkijos Respublika ir Kanada;

               (2)

               Sutarties tikslas – propaguoti taiką, stabilumą ir bendradarbiavimą regione. Šiuo tikslu joje raginama spręsti ginčus taikiomis priemonėmis, išsaugoti taiką, vykdyti konfliktų prevenciją ir didinti saugumą Pietryčių Azijoje. Taigi Sutartyje išdėstytos taisyklės ir principai atitinka Sąjungos bendrą užsienio ir saugumo politiką;

               (3)

               be to, Sutartyje numatyta siekti tvirtesnio bendradarbiavimo ekonomikos, prekybos, socialinių, techninių bei mokslinių reikalų srityse ir paspartinti regiono ekonomikos augimą skatinant geriau išnaudoti Pietryčių Azijos šalių žemės ūkio ir pramonės galimybes, plėsti jų prekybą ir gerinti jų ekonominę infrastruktūrą. Todėl Sutartyje propaguojamas bendradarbiavimas su besivystančiomis to regiono šalimis ir ekonominis, finansinis ir techninis bendradarbiavimas su kitomis šalimis;

               (4)

               2006 m. gruodžio 4–5 d. įvykusiame posėdyje Taryba įgaliojo pirmininkaujančią valstybę narę ir Komisiją vesti derybas dėl Sąjungos ir Europos bendrijos prisijungimo prie Sutarties;

               (5)

               2006 m. gruodžio 7 d. laišku Sąjunga ir Europos bendrija informavo Kambodžą – Pietryčių Azijos valstybių asociacijos (ASEAN) koordinatorę santykiams su Sąjunga – apie sprendimą teikti prašymą prisijungti prie Sutarties, laikantis laiške išdėstytų sąlygų;

               (6)

               2009 m. gegužės 28 d. Tailandas, tuo metu pirmininkavęs ASEAN, pareiškė visų Pietryčių Azijos valstybių pritarimą tam, kad Sąjunga ir Europos bendrija prisijungtų prie Sutarties, su sąlyga, kad įsigalios Sutarties Trečiasis protokolas;

               (7)

               Sutarties Trečiasis protokolas, pasirašytas 2010 m. liepos 23 d., numato galimybę prie Sutarties prisijungti regioninėms organizacijoms;

               (8)

               todėl Sąjunga turėtų prisijungti prie Sutarties įsigaliojus Sutarties Trečiajam protokolui,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Sąjungos vardu patvirtinamas Sąjungos prisijungimas prie Draugystės ir bendradarbiavimo Pietryčių Azijoje sutarties.
   Sutarties bei trijų jos protokolų, kuriais iš dalies keičiama ši Sutartis, ir Sąjungos prisijungimo prie Sutarties dokumento tekstai pridedami prie šio sprendimo.
   2 straipsnis
   Taryba įgalioja Sąjungos vyriausiąjį įgaliotinį užsienio reikalams ir saugumo politikai Sąjungos vardu pasirašyti ir deponuoti Prisijungimo prie Sutarties dokumentą.
   3 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

      Priimta Liuksemburge 2012 m. balandžio 26 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         M. BØDSKOV

      VERTIMAS
      Pietryčių Azijos draugystės ir bendradarbiavimo sutartis
      1976 m. vasario 24 d., Indonezija
      Aukštosios Susitariančiosios Šalys,
      SUVOKDAMOS tautas siejančius istorinius, geografinius ir kultūrinius ryšius;
      TROKŠDAMOS puoselėti taiką ir didinti stabilumą regione, paisydamos teisingumo bei teisinės valstybės principų ir didindamos regiono santykių atsparumą;
      NORĖDAMOS stiprinti taiką, draugystę ir tarpusavio bendradarbiavimą Pietryčių Azijai svarbiose srityse vadovaudamosi Jungtinių Tautų chartijos, 1955 m. balandžio 25 d. Bandunge vykusioje Azijos ir Afrikos konferencijoje priimtų dešimties principų, 1967 m. rugpjūčio 8 d. Bankoke pasirašytos Pietryčių Azijos valstybių asociacijos deklaracijos ir 1971 m. lapkričio 27 d. Kvala Lumpūre pasirašytos deklaracijos dvasia bei principais;
      ĮSITIKINUSIOS, kad šalių nesutarimai ar ginčai turėtų būti sprendžiami laikantis racionalių, veiksmingų ir pakankamai lanksčių procedūrų, vengiant bendradarbiavimui grėsmę galinčio kelti ar jam kenkti neigiamo požiūrio;
      MANYDAMOS, kad visos taikios šalys Pietryčių Azijoje ir už jos ribų privalo bendradarbiauti siekdamos prisidėti prie taikos, stabilumo ir harmonijos pasaulyje;
      IŠKILMINGAI SUSITARIA prisijungti prie Draugystės ir bendradarbiavimo sutarties:
      1.1.1.1.   I SKYRIUS. TIKSLAS IR PRINCIPAI
      1 straipsnis
      Šios sutarties tikslas – puoselėti ilgalaikę taiką, tvarią tautų draugystę ir bendradarbiavimą, kad jos taptų stipresnės, solidaresnės ir palaikytų glaudesnius santykius.
      2 straipsnis
      Tarpusavio santykiuose Aukštosios Susitariančiosios Šalys vadovaujasi šiais pagrindiniais principais:

                  a)

                  tautų pagarba viena kitos nepriklausomumui, suverenumui, lygybei, teritoriniam vientisumui ir nacionalinei tapatybei;

                  b)

                  kiekvienos valstybės teisė tvarkytis šalyje be išorinio įsikišimo, kurstymo ar prievartos;

                  c)

                  nesikišimas į viena kitos vidaus reikalus;

                  d)

                  taikus nesutarimų ar ginčų sprendimas;

                  e)

                  grasinimo panaudoti jėgą ar jėgos panaudojimo atsisakymas;

                  f)

                  veiksmingas tarpusavio bendradarbiavimas.

            1.1.1.2.   II SKYRIUS. DRAUGYSTĖ
      3 straipsnis
      Siekdamos šios Sutarties tikslo, Aukštosios Susitariančiosios Šalys stengiasi plėtoti ir stiprinti jas tarpusavyje siejančius tradicinius, kultūrinius ir istorinius draugystės, geros kaimynystės bei bendradarbiavimo ryšius ir gera valia vykdo pagal šią Sutartį prisiimtus įsipareigojimus. Siekdamos didesnio tarpusavio supratimo, Aukštosios Susitariančiosios Šalys skatina tautų ryšius bei bendravimą ir sudaro jiems palankesnes sąlygas.
      1.1.1.3.   III SKYRIUS. BENDRADARBIAVIMAS
      4 straipsnis
      Aukštosios Susitariančiosios Šalys aktyviai bendradarbiauja ekonominėje, socialinėje, techninėje, mokslinėje ir administracinėje srityse, taip pat srityse, susijusiose su bendrais tarptautinės taikos ir stabilumo regione idealais bei siekiais, ir visose kitose bendros svarbos srityse.
      5 straipsnis
      Pagal 4 straipsnį Aukštosios Susitariančiosios Šalys deda kuo daugiau daugiašalių ir dvišalių pastangų, remdamosi lygybės, nediskriminavimo ir tarpusavio naudos principais.
      6 straipsnis
      Aukštosios Susitariančiosios Šalys bendradarbiauja siekdamos paspartinti ekonomikos augimą regione ir taip sustiprinti klestinčios bei taikios Pietryčių Azijos tautų bendrijos pagrindus. Todėl bendram tautų labui jos skatina geriau naudoti žemės ūkį ir pramonę, plėtoti prekybą ir gerinti ekonomikos infrastruktūrą. Siekdamos šių tikslų, jos toliau ieško galimybių glaudžiai ir naudingai bendradarbiauti su kitomis valstybėmis, taip pat tarptautinėmis ir regioninėmis organizacijomis už regiono ribų.
      7 straipsnis
      Aukštosios Susitariančiosios Šalys glaudžiau bendradarbiauja ekonomikos srityje, siekdamos socialinio teisingumo ir aukštesnio regiono tautų gyvenimo lygio. Siekdamos šio tikslo, jos priima tinkamas regionines ekonominės plėtros ir tarpusavio paramos strategijas.
      8 straipsnis
      Aukštosios Susitariančiosios Šalys stengiasi kuo glaudžiau bei plačiau bendradarbiauti ir siekia viena kitai teikti pagalbą rengiant mokymus ir mokslinių tyrimų priemones socialinėje, kultūrinėje, techninėje, mokslinėje bei administracinėje srityse.
      9 straipsnis
      Aukštosios Susitariančiosios Šalys stengiasi glaudžiau bendradarbiauti siekdamos prisidėti prie taikos, harmonijos ir stabilumo regione. Todėl Aukštosios Susitariančiosios Šalys viena su kita palaiko reguliarius ryšius ir konsultuojasi tarptautiniais bei regioniniais klausimais, siekdamos suderinti savo požiūrį, veiksmus ir politiką.
      10 straipsnis
      Nė viena Aukštoji Susitariančioji Šalis jokiais būdais ar forma nedalyvauja jokioje veikloje, kuri keltų grėsmę kitos Aukštosios Susitariančiosios Šalies politiniam ir ekonominiam stabilumui, suverenumui ar teritoriniam vientisumui.
      11 straipsnis
      Aukštosios Susitariančiosios Šalys stengiasi didinti nacionalinį atsparumą politikos, ekonomikos, socialinių reikalų, kultūros ir saugumo srityse laikydamosi savo idealų ir siekių be išorinio įsikišimo ir vidinio kurstymo, kad išsaugotų nacionalinę tapatybę.
      12 straipsnis
      Siekdamos regiono gerovės ir saugumo, Aukštosios Susitariančiosios Šalys stengiasi bendradarbiauti visose srityse, kad didėtų regiono atsparumas, vadovaudamosi pasitikėjimo savimi, savarankiškumo, tarpusavio pagarbos, bendradarbiavimo ir solidarumo principais, kurie bus stiprios ir tvarios Pietryčių Azijos tautų bendrijos pagrindas.
      1.1.1.4.   IV SKYRIUS. TAIKUS GINČŲ SPRENDIMAS
      13 straipsnis
      Aukštosios Susitariančiosios Šalys ryžtingai ir gera valia užkerta kelią ginčams. Kilus ginčams dėl joms tiesioginės įtakos turinčių klausimų, ypač ginčams, kurie gali sutrikdyti regiono taiką ir harmoniją, jos susilaiko nuo grasinimo panaudoti jėgą ar jėgos panaudojimo ir tokius ginčus visada tarpusavyje sprendžia draugiškomis derybomis.
      14 straipsnis
      Ginčams spręsti regiono mastu Aukštosios Susitariančiosios Šalys įsteigia nuolatinę Aukščiausiąją Tarybą, sudarytą iš visų Aukštųjų Susitariančiųjų Šalių ministrų lygio atstovų, kuri svarsto ginčus ar situacijas, galinčias trikdyti taiką ir harmoniją regione.
      15 straipsnis
      Jei ginčas neišsprendžiamas tiesioginėmis derybomis, Aukščiausioji Taryba svarsto ginčą ar situaciją ir rekomenduoja ginčo šalims tinkamus jo sprendimo būdus, kaip antai geranorišką trečiosios šalies pagalbą, tarpininkavimą, tyrimą ar taikinimą. Tačiau Aukščiausioji Taryba gali pasiūlyti savo geranorišką pagalbą ir, ginčo šalių sutikimu, pati atlikti tarpininkavimo, tyrimo ar taikinimo komiteto funkcijas. Prireikus Aukščiausioji Taryba rekomenduoja, kokių priemonių imtis, kad ginčas ar situacija nepaaštrėtų.
      16 straipsnis
      Aukščiau esanti šio skyriaus nuostata netaikoma ginčui, kai ne visos ginčo šalys sutinka, kad ji būtų taikoma tam ginčui. Tačiau ji nedraudžia kitoms ginče nedalyvaujančioms Aukštosioms Susitariančiosioms Šalims siūlyti visą įmanomą pagalbą tam ginčui išspręsti. Ginčo šalys turėtų palankiai priimti tokius siūlymus padėti.
      17 straipsnis
      Jokia šios sutarties nuostata nedraudžia pasinaudoti Jungtinių Tautų chartijos 33 straipsnio 1 dalyje nustatytomis taikaus ginčų sprendimo priemonėmis. Ginče dalyvaujančios Aukštosios Susitariančiosios Šalys turėtų būti skatinamos prieš pasitelkiant kitas Jungtinių Tautų Chartijoje nustatytas procedūras imtis iniciatyvos ginčą spręsti draugiškomis derybomis.
      1.1.1.5.   V SKYRIUS. BENDROJI NUOSTATA
      18 straipsnis
      Šią Sutartį pasirašo Indonezijos Respublika, Malaizija, Filipinų Respublika, Singapūro Respublika ir Tailando Karalystė. Ji ratifikuojama kiekvienos valstybės signatarės konstitucine tvarka. Prie jos gali prisijungti kitos Pietryčių Azijos valstybės.
      19 straipsnis
      Ši Sutartis įsigalioja penktojo ratifikavimo dokumento deponavimo valstybių signatarių vyriausybėse, kurios paskirtos šios Sutarties ir ratifikavimo ar prisijungimo dokumentų depozitarais, dieną.
      20 straipsnis
      Ši Sutartis sudaryta oficialiosiomis Aukštųjų Susitariančiųjų Šalių kalbomis. Visi tekstai turi vienodą teisinę galią. Susitariama dėl bendro tekstų vertimo į anglų kalbą. Nesutarimai dėl bendro teksto aiškinimo sprendžiami derybomis.

         GEROS VALIOS VEDAMOS Aukštosios Susitariančiosios Šalys pasirašė Sutartį ir uždėjo savo antspaudus.
         Priimta tūkstantis devyni šimtai septyniasdešimt šeštų metų vasario dvidešimt ketvirtą dieną Denpasare, Balyje.

         Protokolas, kuriuo iš dalies keičiama Pietryčių Azijos draugystės ir bendradarbiavimo sutartis 1987 m. gruodžio 15 d., Filipinai
         Brunėjaus Darusalamo Vyriausybė,
         Indonezijos Respublikos Vyriausybė,
         Malaizijos Vyriausybė,
         Filipinų Respublikos Vyriausybė,
         Singapūro Respublikos Vyriausybė,
         Tailando Karalystės Vyriausybė,
         NORĖDAMOS dar labiau sustiprinti bendradarbiavimą su visomis taikiomis tautomis Pietryčių Azijoje ir už jos ribų, ypač su kaimyninėmis Pietryčių Azijos regiono valstybėmis;
         ATSIŽVELGDAMOS į 1976 m. vasario 24 d. Denpasare, Balyje, priimtos Pietryčių Azijos draugystės ir bendradarbiavimo sutarties (toliau – Draugystės sutartis) preambulės 5 dalį, kurioje minima būtinybė bendradarbiauti su visomis taikiomis tautomis Pietryčių Azijoje ir už jos ribų siekiant prisidėti prie taikos, stabilumo ir harmonijos pasaulyje,
         SUSITARIA:
         1 straipsnis
         Draugystės sutarties 18 straipsnis iš dalies keičiamas taip:

            „Šią Sutartį pasirašo Indonezijos Respublika, Malaizija, Filipinų Respublika, Singapūro Respublika ir Tailando Karalystė. Ji ratifikuojama kiekvienos valstybės signatarės konstitucine tvarka.
            Prie jos gali prisijungti kitos Pietryčių Azijos valstybės.
            Visų šią Sutartį pasirašiusių Pietryčių Azijos valstybių ir Brunėjaus Darusalamo sutikimu, prie šios Sutarties gali prisijungti ir Pietryčių Azijai nepriklausančios valstybės.“

         2 straipsnis
         Draugystės sutarties 14 straipsnis iš dalies keičiamas taip:

            „Ginčams spręsti regiono mastu Aukštosios Susitariančiosios Šalys įsteigia nuolatinę Aukščiausiąją Tarybą, sudarytą iš visų Aukštųjų Susitariančiųjų Šalių ministrų lygio atstovų, kuri svarsto ginčus ar situacijas, galinčias trikdyti taiką ir harmoniją regione.
            Tačiau šis straipsnis Pietryčių Azijai nepriklausančiai valstybei, prisijungusiai prie Sutarties, taikomas tik tuomet, kai ši valstybė tiesiogiai dalyvauja regiono mastu spręstiname ginče“.

         3 straipsnis
         Šis protokolas ratifikuojamas ir įsigalioja dieną, kurią Aukštosios Susitariančiosios Šalys deponuoja paskutinį ratifikavimo dokumentą.

            Priimta tūkstantis devyni šimtai aštuoniasdešimt septintų metų gruodžio penkioliktą dieną Maniloje.

         Antrasis protokolas, kuriuo iš dalies keičiama Pietryčių Azijos draugystės ir bendradarbiavimo sutartis
         1998 m. liepos 25 d., Manila, Filipinai
         Brunėjaus Darusalamo Vyriausybė,
         Kambodžos Karalystės Vyriausybė,
         Indonezijos Respublikos Vyriausybė,
         Laoso Liaudies Demokratinės Respublikos Vyriausybė,
         Malaizijos Vyriausybė,
         Mianmaro Sąjungos Vyriausybė,
         Filipinų Respublikos Vyriausybė,
         Singapūro Respublikos vyriausybė,
         Tailando Karalystės Vyriausybė,
         Vietnamo Socialistinės Respublikos Vyriausybė,
         Papua Naujosios Gvinėjos Vyriausybė,
         toliau – Aukštosios Susitariančiosios Šalys:
         NORĖDAMOS dar labiau sustiprinti bendradarbiavimą su visomis taikiomis tautomis Pietryčių Azijoje ir už jos ribų, ypač su kaimyninėmis Pietryčių Azijos regiono valstybėmis;
         ATSIŽVELGDAMOS į 1976 m. vasario 24 d. Denpasare, Balyje, priimtos Pietryčių Azijos draugystės ir bendradarbiavimo sutarties (toliau – Draugystės sutartis) preambulės 5 dalį, kurioje minima būtinybė bendradarbiauti su visomis taikiomis tautomis Pietryčių Azijoje ir už jos ribų siekiant prisidėti prie taikos, stabilumo ir harmonijos pasaulyje,
         SUSITARIA:
         1 straipsnis
         Draugystės sutarties 18 straipsnio 3 dalis iš dalies keičiama taip:

            „Visų Pietryčių Azijos valstybių – Brunėjaus Darusalamo, Indonezijos Respublikos, Kambodžos Karalystės, Laoso Liaudies Demokratinės Respublikos, Malaizijos, Mianmaro Sąjungos, Filipinų Respublikos, Singapūro Respublikos, Tailando Karalystės ir Vietnamo Socialistinės Respublikos – sutikimu, prie šios Sutarties gali prisijungti ir Pietryčių Azijai nepriklausančios valstybės.“

         2 straipsnis
         Šis protokolas ratifikuojamas ir įsigalioja dieną, kurią Aukštosios Susitariančiosios Šalys deponuoja paskutinį ratifikavimo dokumentą.

            Priimta tūkstantis devyni šimtai devyniasdešimt aštuntų metų liepos dvidešimt penktą dieną Maniloje.

         Trečiasis protokolas, kuriuo iš dalies keičiama Pietryčių Azijos draugystės ir bendradarbiavimo sutartis
         2010 m. liepos 23 d., Hanojus, Vietnamas
         Brunėjaus Darusalamas,
         Kambodžos Karalystė,
         Indonezijos Respublika,
         Laoso Liaudies Demokratinė Respublika,
         Malaizija,
         Mianmaro Sąjunga,
         Filipinų Respublika,
         Singapūro Respublika,
         Tailando Karalystė,
         Vietnamo Socialistinė Respublika,
         Australijos Sandrauga,
         Bangladešo Liaudies Respublika,
         Kinijos Liaudies Respublika,
         Korėjos Liaudies Demokratinė Respublika,
         Prancūzijos Respublika,
         Indijos Respublika,
         Japonija,
         Mongolija,
         Naujoji Zelandija,
         Pakistano Islamo Respublika,
         Papua Naujoji Gvinėja,
         Korėjos Respublika,
         Rusijos Federacija,
         Šri Lankos Demokratinė Socialistinė Respublika,
         Rytų Timoro Demokratinė Respublika,
         Turkijos Respublika,
         Jungtinės Amerikos Valstijos,
         toliau – Aukštosios Susitariančiosios Šalys:
         NORĖDAMOS dar labiau sustiprinti bendradarbiavimą su visomis taikiomis tautomis Pietryčių Azijoje ir už jos ribų, ypač su kaimyninėmis Pietryčių Azijos regiono valstybėmis, taip pat su regioninėmis organizacijomis, kurių narės yra tik suverenios valstybės;
         ATSIŽVELGDAMOS Į 1976 m. vasario 24 d. Denpasare, Balyje, priimtos Pietryčių Azijos draugystės ir bendradarbiavimo sutarties (toliau – Draugystės sutartis) preambulės 5 dalį, kurioje minima būtinybė bendradarbiauti su visomis taikiomis tautomis Pietryčių Azijoje ir už jos ribų siekiant prisidėti prie taikos, stabilumo ir harmonijos pasaulyje,
         SUSITARIA:
         1 straipsnis
         Draugystės sutarties 18 straipsnio 3 dalis iš dalies keičiama taip:

            „Visų Pietryčių Azijos valstybių – Brunėjaus Darusalamo, Kambodžos Karalystės, Indonezijos Respublikos, Laoso Liaudies Demokratinės Respublikos, Malaizijos, Mianmaro Sąjungos, Filipinų Respublikos, Singapūro Respublikos, Tailando Karalystės ir Vietnamo Socialistinės Respublikos – sutikimu, prie šios Sutarties gali prisijungti ir Pietryčių Azijai nepriklausančios valstybės bei regioninės organizacijos, kurių narės yra tik suverenios valstybės.“

         2 straipsnis
         Draugystės sutarties 14 straipsnio 2 dalis iš dalies keičiama taip:

            „Tačiau šis straipsnis Aukštajai Susitariančiajai Šaliai, prisijungusiai prie Sutarties, taikomas tik tuomet, kai ši Aukštoji Susitariančioji Šalis tiesiogiai dalyvauja regiono mastu spręstiname ginče“.

         3 straipsnis
         Šis protokolas ratifikuojamas ir įsigalioja dieną, kurią Aukštosios Susitariančiosios Šalys deponuoja paskutinį ratifikavimo dokumentą.

            Priimta du tūkstančiai dešimtų metų liepos dvidešimt trečią dieną Hanojuje, Vietname, vienu egzemplioriumi anglų kalba.

         Europos Sąjungos prisijungimo prie Pietryčių Azijos draugystės ir bendradarbiavimo sutarties dokumentas
         KADANGI 1976 m. vasario 24 d. Balyje, Indonezijoje, pasirašyta Pietryčių Azijos draugystės ir bendradarbiavimo sutartis buvo iš dalies pakeista 1987 m. gruodžio 15 d., 1998 m. liepos 25 d. ir 2010 m. liepos 23 d. pasirašytais atitinkamai pirmuoju, antruoju ir trečiuoju protokolais;
         KADANGI minėtos Sutarties 18 straipsnio 3 dalyje, iš dalies pakeistoje minėto trečiojo protokolo 1 straipsniu, nustatyta, kad visų Pietryčių Azijos valstybių – Brunėjaus Darusalamo, Filipinų Respublikos, Indonezijos Respublikos, Kambodžos Karalystės, Laoso Liaudies Demokratinės Respublikos, Malaizijos, Mianmaro Sąjungos, Singapūro Respublikos, Tailando Karalystės ir Vietnamo Socialistinės Respublikos – sutikimu, prie šios Sutarties gali prisijungti regioninėms organizacijoms, kurių narės yra tik suverenios valstybės, nepriklausančios valstybės;
         KADANGI 2006 m. gruodžio 7 d. rašte Suomijos Užsienio reikalų ministras ir už išorės santykius bei Europos kaimynystės politiką atsakingas Europos Komisijos narys pateikė paraišką dėl Europos Sąjungos prisijungimo prie Sutarties;
         KADANGI Pietryčių Azijos valstybės pritarė Europos Sąjungos prisijungimui prie Sutarties,
         Europos Sąjunga prisijungia prie Pietryčių Azijos draugystės ir bendradarbiavimo sutarties šio dokumento deponavimo dieną.
         TAI PATVIRTINDAMI šį prisijungimo dokumentą pasirašo [PAREIGOS].

            Priimta du tūkstančiai [metų] [mėnesio] [dieną] [vietovėje], [šalyje].

               Europos Sąjungos vardu


title: 2013 m. balandžio 25 d. Tarybos sprendimas 2013/201/BUSP, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2010/231/BUSP dėl ribojamųjų priemonių Somaliui

text:
26.4.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 116/10

         TARYBOS SPRENDIMAS 2013/201/BUSP
   2013 m. balandžio 25 d.
   kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2010/231/BUSP dėl ribojamųjų priemonių Somaliui
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos Sąjungos sutartį, ypač į jos 29 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. balandžio 26 d. Taryba priėmė Sprendimą 2010/231/BUSP (1);

               (2)

               2013 m. kovo 6 d. Jungtinių Tautų Saugumo Taryba (toliau – JT ST) priėmė Rezoliuciją 2093 (2013), kuria iš dalies keičiamos nuostatos dėl ginklų embargo, nustatyto Rezoliucijos 733 (1992) 5 punktu, ir papildomai jas patikslino Rezoliucijos 1425 (2002) 1 ir 2 punktais. Rezoliucija 2093 (2013) taip pat buvo atnaujinti JT ST Sankcijų komiteto pagal Rezoliuciją 751 (1992) dėl Somalio nustatyti įtraukimo į sąrašą kriterijai;

               (3)

               todėl Sprendimas 2010/231/BUSP turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Sprendimas 2010/231/BUSP iš dalies keičiamas taip:

               1)

               1 straipsnis iš dalies keičiamas taip:

                           a)

                           3 dalis pakeičiama taip:
                           „3.   1 ir 2 dalys netaikomos:

                                       a)

                                       tiekiant, parduodant arba perduodant visų rūšių ginklus ir su jais susijusią įrangą ir tiesiogiai ar netiesiogiai teikiant su karine veikla susijusias technines konsultacijas, finansinę paramą bei kitokią pagalbą ir mokymą, skirtus tik AMISOM remti arba tik naudoti pastarosios reikmėms, kaip nustatyta JT ST rezoliucijos 1744 (2007) 4 punkte, arba tik naudoti valstybių ir regioninių organizacijų, taikančių priemones pagal JT ST rezoliucijos 1851 (2008) 6 punktą ir JT ST rezoliucijos 1846 (2008) 10 punktą, reikmėms;

                                       b)

                                       tiekiant, parduodant arba perduodant ginklus bei karinę įrangą ir tiesiogiai ar netiesiogiai teikiant su karine veikla susijusias technines konsultacijas, finansinę paramą bei kitokią pagalbą ir mokymą, skirtus tik pagal 2012 m. sausio 5 d. Afrikos Sąjungos strateginę koncepciją veiklą vykdantiems AMISOM strateginiams partneriams remti arba jų reikmėms naudoti, bendradarbiaujant ir derinant veiksmus su AMISOM;

                                       c)

                                       tiekiant, parduodant arba perduodant visų rūšių ginklus ir su jais susijusią įrangą bei tiesiogiai ar netiesiogiai teikiant technines konsultacijas, skirtus tik padėti plėtoti saugumo sektoriaus institucijas, laikantis JT ST rezoliucijos 1744 (2007) 1, 2 ir 3 punktuose numatyto politinio proceso ir Sankcijų komitetui per penkias darbo dienas nuo atitinkamo pranešimo gavimo nepriėmus neigiamo sprendimo;

                                       d)

                                       tiekiant, parduodant arba perduodant žudyti neskirtą karinę įrangą, skirtą tik humanitariniams tikslams ar apsaugai, ar įrangą, skirtą Sąjungos arba valstybių narių taikos ir susitaikymo procese įgyvendinamoms institucijų kūrimo, įskaitant saugumo sritį, programoms, kurias iš anksto patvirtino Sankcijų komitetas, taip pat apsauginius drabužius, įskaitant neperšaunamas liemenes ir karinius šalmus, kuriuos laikinai į Somalį tik asmeniniam naudojimui įveža JT personalas, žiniasklaidos atstovai, humanitarinę bei vystomąją pagalbą teikiantys darbuotojai bei su jais susijęs personalas;

                                       e)

                                       tiekiant, parduodant arba perduodant ginklus bei karinę įrangą ir tiesiogiai ar netiesiogiai teikiant su karine veikla susijusias technines konsultacijas, finansinę paramą bei kitokią pagalbą ir mokymą, skirtus tik JT personalui, įskaitant JT politinį biurą Somalyje, arba kitai paskesnei misijai remti arba šio personalo reikmėms naudoti;

                                       f)

                                       tiekiant, parduodant arba perduodant ginklus bei karinę įrangą ir tiesiogiai ar netiesiogiai teikiant su karine veikla susijusias technines konsultacijas, finansinę paramą bei kitokią pagalbą ir mokymą, skirtus tik Somalio federalinės Vyriausybės saugumo pajėgoms kurti ir Somalio gyventojų saugumui užtikrinti, išskyrus, kiek tai susiję su II priede nurodytų objektų tiekimu, jeigu pranešimas Sankcijų komitetui buvo pateiktas ne mažiau kaip prieš penkias dienas remiantis JT ST rezoliucijos 2093 (2013) 38 punktu įskaitant, kai tinkama, kaip nustatyta šio straipsnio 4 dalyje.“;

                           b)

                           papildoma šiomis dalimis:
                           „4.   Valstybė narė, apie savo ketinimus informavusi Somalio federalinę Vyriausybę, gali ne mažiau kaip prieš penkias dienas informuoti Sankcijų komitetą apie bet kokį paramos ar pagalbos teikimą pagal 3 dalies f punktą. Jei valstybė narė nusprendžia pateikti tokį pranešimą, jame turi būti nurodyta visa susijusi informacija, įskaitant, atitinkamais atvejais, ginklų, šaudmenų, karinės įrangos ir medžiagų, kurie turėtų būti pristatyti, tipą ir kiekį, taip pat numatytą pristatymo datą.
                           5.   Bet kuriam asmeniui arba subjektui, netarnaujančiam Somalio federalinės Vyriausybės saugumo pajėgose, draudžiama tiekti, perparduoti, perduoti arba suteikti naudotis bet kokius ginklus ar karinę įrangą, parduotą arba patiektą tik Somalio federalinės Vyriausybės saugumo pajėgoms kurti.“;

               2)

               įrašomas šis straipsnis:
               „1b straipsnis
               Valstybės narės raginamos išlaikyti budrumą tiesiogiai ar netiesiogiai tiekiant, parduodant arba perduodant Somaliui objektus, kuriems netaikomos 1 straipsnio 1 dalyje nustatytos priemonės, ir tiesiogiai ar netiesiogiai teikiant Somaliui technines konsultacijas, finansinę paramą bei kitokią pagalbą ir mokymą, susijusius su karine veikla, kuri yra susijusi su tais objektais.“;

               3)

               2 straipsnis pakeičiamas taip:
               „2 straipsnis
               3 straipsnyje, 5 straipsnio 1 dalyje ir 6 straipsnio 1 bei 2 dalyse nustatytos ribojamosios priemonės taikomos Sankcijų komiteto nurodytiems asmenims ir subjektams:

                           —

                           kurie dalyvauja veiksmuose, keliančiuose grėsmę taikai, saugumui ar stabilumui Somalyje, įskaitant veiksmus, keliančius grėsmę taikos ir susitaikymo Somalyje proceso įgyvendinimui, arba kurie pasitelkę jėgą kelia grėsmę Somalio federalinei Vyriausybei ar AMISOM, arba kurie tokius veiksmus remia,

                           —

                           kurie savo veiksmais pažeidė ginklų embargą arba nesilaikė ginklų perpardavimo ir perdavimo apribojimų ar nesilaikė draudimo teikti susijusią pagalbą, kaip nurodyta 1 straipsnyje,

                           —

                           kurie trukdo teikti Somaliui humanitarinę pagalbą, ją gauti arba platinti Somalyje,

                           —

                           kurie yra politiniai arba kariniai lyderiai, verbuojantys vaikus dalyvauti ginkluotuose konfliktuose ar juos naudojantys tokiuose ginkluotuose konfliktuose Somalyje, pažeidžiant taikomą tarptautinę teisę,

                           —

                           kurie yra atsakingi už taikomos tarptautinės teisės pažeidimus Somalyje, už ginkluotų konfliktų naudojimą prieš civilius gyventojus, be kita ko, vaikus ir moteris, įskaitant jų žudymą ir žalojimą, seksualinį smurtą ir smurtą dėl lyties, išpuolius prieš mokyklas ir ligonines, grobimą ir priverstinį perkėlimą.

                     Atitinkami asmenys ir subjektai išvardyti I priede.“;

               4)

               visame tekste žodis „priedas“ pakeičiamas žodžiu „I priedas“;

               5)

               pridedamas II priedas, kaip nustatyta šio sprendimo priede.

         2 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dieną.

      Priimta Briuselyje 2013 m. balandžio 25 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         E. GILMORE

      (1)  OL L 105, 2010 4 27, p. 17.

      PRIEDAS

            „II PRIEDAS

               1 straipsnio 3 dalies f punkte nurodytų objektų sąrašas

                        1.

                        Raketos „žemė–oras“, įskaitant nešiojamąsias priešlėktuvines ginklų sistemas.

                        2.

                        Didesnio kaip 12,7 mm kalibro pabūklai, haubicos, patrankos ir specialiai jiems sukurti šaudmenys bei komponentai. (Tai neapima nuo peties šaudomų prieštankinių raketų paleidiklių, pvz., reaktyvinių granatsvaidžių, lengvųjų prieštankinių ginklų, šautuvinių granatsvaidžių, granatsvaidžių).

                        3.

                        Didesnio kaip 82 mm kalibro minosvaidžiai.

                        4.

                        Prieštankiniai valdomieji ginklai, įskaitant prieštankines valdomąsias raketas, ir specialiai jiems sukurti šaudmenys bei komponentai.

                        5.

                        Kariniams tikslams numatyti sprogstamieji užtaisai ir įtaisai, kuriuose yra energetinių medžiagų; minos ir susijusios medžiagos.

                        6.

                        Ginklų optiniai taikikliai su naktinio matymo galimybe.“


title: 2014/671/ES: 2014 m. rugsėjo 1 d. Europos Centrinio Banko sprendimas, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas ECB/2013/35 dėl papildomų priemonių, susijusių su Eurosistemos refinansavimo operacijomis ir įkaito tinkamumu (ECB/2014/38)

text:
20.9.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 278/21

         EUROPOS CENTRINIO BANKO SPRENDIMAS
   2014 m. rugsėjo 1 d.
   kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas ECB/2013/35 dėl papildomų priemonių, susijusių su Eurosistemos refinansavimo operacijomis ir įkaito tinkamumu

      (ECB/2014/38)

      (2014/671/ES)

   EUROPOS CENTRINIO BANKO VALDANČIOJI TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 127 straipsnio 2 dalies pirmą įtrauką,
   atsižvelgdama į Europos centrinių bankų sistemos ir Europos Centrinio Banko statutą, ypač į jo 3 straipsnio 1 dalies pirmą įtrauką, 12 straipsnio 1 dalį, 14 straipsnio 3 dalį ir 18 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdama į 2011 m. rugsėjo 20 d. Gaires ECB/2011/14 dėl Eurosistemos pinigų politikos priemonių ir procedūrų (1) ir 2013 m. kovo 20 d. Sprendimą ECB/2013/6 dėl nepadengtų Vyriausybės garantuotų bankų obligacijų nuosavo naudojimo kaip įkaito Eurosistemos pinigų politikos operacijoms taisyklių (2),
   kadangi:

               (1)

               vadovaujantis Europos centrinių bankų sistemos ir Europos Centrinio Banko statuto 18 straipsnio 1 dalimi, Europos Centrinis Bankas (ECB) ir valstybių narių, kurių valiuta yra euro, nacionaliniai centriniai bankai (toliau – NCB) gali atlikti kredito operacijas su kredito įstaigomis ir kitais rinkos dalyviais skolinant lėšas užtikrinus pakankamu įkeitimu. Bendrosios sąlygos, kuriomis ECB ir NCB yra pasirengę atlikti kredito operacijas, įskaitant Eurosistemos kredito operacijoms reikalingo įkaito tinkamumo kriterijus, nustatytos Gairių ECB/2011/14 I priede, taip pat Sprendime ECB/2013/6, Sprendime ECB/2013/35 (3) ir Sprendime ECB/2014/11 (4);

               (2)

               vadovaujantis Gairių ECB/2011/14 I priedo 1.6 skirsniu Valdančioji taryba gali bet kuriuo metu pakeisti Eurosistemos pinigų politikos operacijų įgyvendinimui taikomas priemones, sąlygas, kriterijus ir procedūras;

               (3)

               pasirenkant tinkamą reitingą, kuris naudojamas Eurosistemos kredito operacijose naudojamo turto tinkamumui ir susijusiems įvertinimams mažesne nei rinkos verte nustatyti, taikoma taisyklė, pagal kurią nustatoma reitingų pirmenybė. Pagal šią taisyklę pirmiausia reikėtų vadovautis išorinės kredito vertinimo institucijos (IKVI) emisijos reitingu užuot vadovavusis IKVI emitento ir garanto reitingu. 2013 m. liepos 17 d. Valdančioji taryba nusprendė toliau stiprinti rizikos kontrolės sistemą, patikslindama tinkamumo kriterijus ir įvertinimus mažesne nei rinkos verte, taikomus įkaitui, kuris priimtinas Eurosistemos pinigų politikos operacijoms, bei priimdama tam tikras papildomas priemones, skirtas bendram sistemos nuoseklumui ir jos praktiniam įgyvendinimui pagerinti. Greta kitų patikslinimų, Eurosistema patikslino taisyklę dėl reitingų pirmenybės. Šios priemonės nustatytos Sprendime ECB/2013/35;

               (4)

               taisyklė, pagal kurią pirmenybė teikiama IKVI emisijos reitingui, tinkama privatiems emitentams, kai informacijos turinys dėl emisijos reitingo yra svarbus. Viešųjų emitentų atžvilgiu reikia patikslinti taisyklę, pagal kurią pirmenybė teikiama IKVI emisijos reitingui, nes emitento reitingas, o ne emisijos reitingas, laikomas svarbia priemone šių emitentų kreditingumui nustatyti;

               (5)

               todėl reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti Sprendimą ECB/2013/35,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Dalinis pakeitimas
   Sprendimo ECB/2013/35 6 straipsnis pakeičiamas taip:

      „6 straipsnis
      Papildomi griežti kredito standartai antrinę rinką turinčiam turtui
      1.   Antrinę rinką turinčio turto išorinės kredito vertinimo institucijos (IKVI) kredito vertinimui, nurodytam Gairių ECB/2011/14 I priedo 6.3 skirsnyje, taikomi šiame straipsnyje nurodyti kriterijai.
      2.   Nustatant atitiktį kredito kokybės minimaliai ribai, taikytinai antrinę rinką turinčiam turtui (5), naudojamos šios IKVI kredito vertinimo rūšys iš pripažintų IKVI:

                  a)

                  IKVI emisijos reitingas – IKVI kredito vertinimas, priskirtas emisijai arba, jei nėra tos pačios IKVI sudaryto emisijos reitingo, programai/emisijų serijai, pagal kurią išleistas turtas (6). IKVI emisijos reitingų atžvilgiu Eurosistema neatsižvelgia į pradinį turto terminą. Bet koks IKVI reitingas priskirtas emisijai arba programai/emisijų serijai yra priimtinas;

                  b)

                  IKVI emitento reitingas – emitentui priskirtas IKVI kredito vertinimas. IKVI emitento reitingų atžvilgiu Eurosistema atsižvelgia į pradinį turto terminą priimtino IKVI kredito vertinimo atveju. Turi būti išskiriamas: i) trumpalaikis turtas, t. y. turtas, kurio pradinis terminas iki 390 dienų ir imtinai; ir ii) ilgalaikis turtas t. y. turtas, kurio pradinis terminas daugiau nei 390 dienų. Trumpalaikio turto atveju yra priimtini tik IKVI trumpalaikiai ir ilgalaikiai emitento reitingai. Ilgalaikio turto atveju yra priimtini tik IKVI ilgalaikiai emitento reitingai;

                  c)

                  IKVI garanto reitingas – garantui priskirtas IKVI kredito vertinimas, jeigu garantija atitinka Gairių ECB/2011/14 I priedo 6.3.2 skirsnio c punkto reikalavimus. IKVI garanto reitingų atžvilgiu Eurosistema neatsižvelgia į pradinį turto terminą. Priimtini tik IKVI ilgalaikiai garanto reitingai.

            3.   ECB skelbia kredito kokybės minimalią ribą kiekvienai pripažintai IKVI, kaip nustatyta Gairių ECB/2011/14 I priedo 6.3.1 skirsnyje (7). Antrinę rinką turinčio turto kredito kokybės minimali riba turi atitikti Eurosistemos suderintos reitingų skalės kredito kokybės 3 žingsnį, jeigu nenumatyta kitaip.
      4.   Antrinę rinką turinčio turto atžvilgiu Eurosistema atsižvelgia į IKVI kredito vertinimą, kuriuo nustatoma turto atitiktis kredito kokybės minimaliai ribai, pagal toliau išdėstytas taisykles.

                  4.1.

                  Antrinę rinką turinčio turto, išskyrus antrinę rinką turintį turtą, kurį išleido centrinė valdžia, regioninė arba vietos valdžia, agentūros (8) ir viršvalstybinės institucijos, ir turtu užtikrintų vertybinių popierių atžvilgiu taikomos šios taisyklės:

                              a)

                              Eurosistema pirmiausia svarsto IKVI emisijos reitingą, o po jo – IKVI emitento arba IKVI garanto reitingus. Nedarant poveikio šios pirmenybės taisyklės taikymui, bent vienas IKVI kredito vertinimas turi atitikti Eurosistemos taikomą kredito kokybės minimalią ribą;

                              b)

                              jeigu yra keli tos pačios emisijos IKVI sudaryti reitingai, taikoma pirmojo geriausio taisyklė, t. y. svarstomas geriausias esamas IKVI emisijos reitingas. Jeigu pirmasis geriausias IKVI emisijos reitingas neatitinka Eurosistemos kredito kokybės minimalios ribos dėl antrinę rinką turinčio turto, turtas yra netinkamas, net ir esant pagal Gairių ECB/2011/14 I priedo 6.3.2 skirsnio c punktą priimtinai garantijai;

                              c)

                              jeigu nėra jokio IKVI sudaryto emisijos reitingo, Eurosistema gali svarstyti IKVI emitento arba IKVI garanto reitingą. Jeigu yra keli IKVI to paties emitento ir (arba) IKVI garanto reitingai tai pačiai emisijai, taikoma pirmojo geriausio taisyklė, t. y. svarstomas geriausias esamas IKVI emitento arba IKVI garanto reitingas.

                  4.2.

                  Antrinę rinką turinčio turto, kurį išleido centrinė valdžia, regioninė arba vietos valdžia, agentūros ir viršvalstybinės institucijos, atžvilgiu taikomos šios taisyklės:

                              a)

                              bent vienas IKVI kredito vertinimas turi atitikti Eurosistemos kredito kokybės minimalią ribą. Eurosistema svarsto tik IKVI emitento arba IKVI garanto reitingus;

                              b)

                              jeigu yra keli IKVI emitento ir IKVI garanto reitingai, taikoma pirmojo geriausio taisyklė, t. y. taikomas geriausias esamas reitingas iš visų IKVI emitento ir IKVI garanto reitingų;

                              c)

                              padengtos obligacijos, kurias išleido agentūros, nėra vertinamos pagal šios 4.2 dalies taisykles, o vertinamos pagal 4.1 dalį.

                  4.3.

                  Turtu užtikrintiems vertybiniams popieriams taikomos šios taisyklės:

                              a)

                              kredito kokybės minimali riba, taikytina turtu užtikrintiems vertybiniams popieriams, nustatyta Gairių ECB/2011/14 I priedo 6.3 skirsnyje, turi atitikti Eurosistemos suderintos reitingų skalės kredito kokybės 2 žingsnį („vienos A“) (9);

                              b)

                              bent du IKVI kredito vertinimai turi atitikti taikytiną Eurosistemos kredito kokybės minimalią ribą. Eurosistema svarsto tik IKVI emitento reitingus.

            5.   Gairių ECB/2011/14 I priedo 6.3.2 skirsnio tikslais taikomos nuostatos, susijusios su numanomo kredito vertinimo naudojimu, jei nėra emitento arba garanto IKVI kredito vertinimo, o antrinę rinką turintį turtą išleido centrinė valdžia, regioninė arba vietos valdžia, agentūros ir viršvalstybinės institucijos, kaip nurodyta 4.2 dalyje.

   2 straipsnis
   Įsigaliojimas
   Šis sprendimas įsigalioja 2014 m. rugsėjo 19 d.
   Jis taikomas nuo 2014 m. gruodžio 15 d.

      Priimta Frankfurte prie Maino 2014 m. rugsėjo 1 d.

            ECB Pirmininkas

         Mario DRAGHI

      (1)  OL L 331, 2011 12 14, p. 1.

      (2)  OL L 95, 2013 4 5, p. 22.

      (3)  2013 m. rugsėjo 26 d. Sprendimas ECB/2013/35 dėl papildomų priemonių, susijusių su Eurosistemos refinansavimo operacijomis ir įkaito tinkamumu (OL L 301, 2013 11 12, p. 6).

      (4)  2014 m. kovo 12 d. Sprendimas ECB/2014/11, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas ECB/2013/35 dėl papildomų priemonių, susijusių su Eurosistemos refinansavimo operacijomis ir įkaito tinkamumu (OL L 166, 2014 6 5, p. 31).


title: Tarybos sprendimas 1996 m. vasario 26 d. iš dalies keičiantis Sprendimą 91/115/EEB dėl Pinigų, finansų ir mokėjimų balanso statistikos komiteto įsteigimo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31996D0174

Oficialusis leidinys L 051 , 01/03/1996 p. 0048 - 0049

		Tarybos sprendimas1996 m. vasario 26 d.iš dalies keičiantis Sprendimą 91/115/EEB dėl Pinigų, finansų ir mokėjimų balanso statistikos komiteto įsteigimo(96/174/EB)EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į Komisijos pateiktą sprendimo projektą [1],atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],atsižvelgdama į Europos pinigų instituto nuomonę [3],kadangi pagal Europos bendrijos steigimo sutarties 109f straipsnį ir Protokolo dėl Europos pinigų instituto (EPI) statuto 2 straipsnį EPI prisideda prie sąlygų, reikalingų pereiti į trečiąjį Ekonominės ir pinigų sąjungos etapą, įgyvendinimo, stiprindamas pinigų politikos koordinavimą siekiant užtikrinti kainų stabilumą, atlikdamas parengiamuosius darbus, būtinus siekiant sukurti Europos centrinių bankų sistemą (ECBS), vykdyti bendrą pinigų politiką ir įvesti bendrą valiutą trečiajame etape, bei prižiūrėdamas ekiu plėtrą;kadangi pagal Europos Bendrijų steigimo sutarties 109f straipsnio 3 dalį ne vėliau kaip iki 1996 m. gruodžio 31 d. EPI tiksliai apibrėžia reglamentavimo, organizacinę ir logistinę struktūrą, reikalingą, kad ECBS savo užduotis vykdytų trečiajame Ekonomikos ir pinigų sąjungos etape, taip pat skatina, kur reikia, taisyklių ir praktikos, kuria vadovaujamasi renkant, kaupiant ir platinant statistinę informaciją jo kompetencijos srityse, derinimą;kadangi pagal ECBS statuto 5 straipsnį Europos centrinis bankas (ECB), padedamas nacionalinių centrinių bankų, renka reikiamą statistinę informaciją ir bendradarbiauja su Komisija; kadangi dėl to yra poreikis antrajame etape sudaryti sąlygas atitinkamam bendradarbiavimui kuriant Ekonominę ir pinigų sąjungą;kadangi dėl to Sprendimas 91/115/EEB [4] turi būti iš dalies pakeistas,PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:Vienintelis straipsnisSprendimas 91/115/EEB yra iš dalies pakeičiamas taip:1) įterpiamas toliau išdėstytas straipsnis:"3a straipsnisKomitetas savo iniciatyva gali pareikšti nuomones bet kuriais klausimais, susijusiais su statistika, bendrai dominančia Komisiją ir nacionalines statistikos institucijas, iš vienos pusės, bei Europos pinigų institutą (EPI) ir nacionalinius centrinius bankus, iš kitos. Vykdydamas savo užduotis, Komitetas išreiškia savo požiūrį visoms suinteresuotoms šalims.";2) 4 straipsnis pakeičiamas taip:"4 straipsnisKomitetą sudaro po vieną, du arba tris kiekvienos valstybės narės atstovus, parinktus iš tiesiogiai su finansų, pinigų ir mokėjimų balanso statistika susijusių institucijų, ir ne daugiau kaip po tris Komisijos ir EPI atstovus. Be to, stebėtojo teisėmis Komiteto posėdžiuose gali dalyvauti vienas Pinigų komiteto atstovas. Kiekviena valstybė narė, Komisija ir EPI turi po vieną balsą.Komiteto sprendimu Komiteto posėdžiuose gali dalyvauti ir kitų organizacijų atstovai ir bet kurie asmenys, galintys prisidėti prie diskusijų.";3) 5 straipsnis pakeičiamas taip:"5 straipsnisKomitetas, vadovaudamasis išsamiomis taisyklėmis, nustatytomis darbo tvarkos taisyklėse, išrenka savo pirmininką."Priimta Briuselyje, 1996 m. vasario 26 d.Tarybos varduPirmininkasS. Agnelli[1] OL C 359, 1994 12 16, p. 10.[2] OL C 269, 1995 10 16, p. 198.[3] OL C 397, 1994 12 31, p. 52.[4] Nuomonė pareikšta 1995 m. sausio 16 d.--------------------------------------------------


title: 2010/156/CFSP: 2010 m. kovo 16 d. Tarybos sprendimas 2010/156/BUSP dėl Europos Sąjungos specialiojo įgaliotinio Buvusiojoje Jugoslavijos Respublikoje Makedonijoje įgaliojimų pratęsimo

text:
17.3.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 67/6

         TARYBOS SPRENDIMAS 2010/156/BUSP
   2010 m. kovo 16 d.
   dėl Europos Sąjungos specialiojo įgaliotinio Buvusiojoje Jugoslavijos Respublikoje Makedonijoje įgaliojimų pratęsimo
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos Sąjungos sutartį, ypač į jos 28 straipsnį, 31 straipsnio 2 dalį ir 33 straipsnį,
   atsižvelgdama į Sąjungos vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai pasiūlymą,
   kadangi:

               (1)

               2005 m. spalio 17 d. Taryba priėmė Bendruosius veiksmus 2005/724/BUSP (1), paskiriančius Erwan FOUÉRÉ Europos Sąjungos specialiuoju įgaliotiniu (ES specialusis įgaliotinis) Buvusiojoje Jugoslavijos Respublikoje Makedonijoje.

               (2)

               2009 m. rugsėjo 15 d. Taryba priėmė Bendruosius veiksmus 2009/706/BUSP (2), pratęsiančius ES specialiojo įgaliotinio įgaliojimus iki 2010 m. kovo 31 d.

               (3)

               ES specialiojo įgaliotinio įgaliojimai turėtų būti pratęsti iki 2010 m. rugpjūčio 31 d. Tačiau ES specialiojo įgaliotinio įgaliojimai gali būti nutraukti anksčiau, jei taip nuspręs Taryba, remdamasi vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai rekomendacija (toliau – vyriausiasis įgaliotinis), įsigaliojus sprendimui, kuriuo įsteigiama Europos išorės veiksmų tarnyba,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Europos Sąjungos specialusis įgaliotinis
   Erwan FOUÉRÉ, Europos Sąjungos specialiojo įgaliotinio Buvusiojoje Jugoslavijos Respublikoje Makedonijoje, įgaliojimai pratęsiami iki 2010 m. rugpjūčio 31 d. ES specialiojo įgaliotinio įgaliojimai gali būti nutraukti anksčiau, jei taip nuspręs Taryba, remdamasi vyriausiojo įgaliotinio rekomendacija, įsigaliojus sprendimui, kuriuo įsteigiama Europos išorės veiksmų tarnyba.
   2 straipsnis
   Politikos tikslai
   ES specialiojo įgaliotinio įgaliojimai grindžiami Europos Sąjungos politikos tikslais Buvusiojoje Jugoslavijos Respublikoje Makedonijoje, t. y. prisidėti prie taikaus politinio proceso konsolidavimo ir visiško Ohrido pagrindų susitarimo įgyvendinimo, sudarant sąlygas tolesnei Europos integracijos pažangai vykdant stabilizacijos ir asociacijos procesą.
   ES specialusis įgaliotinis remia vyriausiojo įgaliotinio darbą regione.
   3 straipsnis
   Įgaliojimai
   Kad būtų pasiekti politikos tikslai, ES specialiajam įgaliotiniui suteikiami šie įgaliojimai:

               a)

               palaikyti glaudžius ryšius su Buvusiosios Jugoslavijos Respublikos Makedonijos Vyriausybe ir su politiniame procese dalyvaujančiomis šalimis;

               b)

               teikti Sąjungos konsultacijas ir siūlyti būdus palengvinti politinį procesą;

               c)

               užtikrinti tarptautinės bendruomenės pastangų koordinavimą siekiant prisidėti prie 2001 m. rugpjūčio 13 d. pagrindų susitarimo nuostatų, išdėstytų susitarime ir jo prieduose, įgyvendinimo ir tvarumo;

               d)

               įdėmiai stebėti saugumo ir etnines problemas, apie jas pranešti bei šiuo tikslu palaikyti ryšius su visomis atitinkamomis įstaigomis;

               e)

               prisidėti prie pagarbos žmogaus teisėms ir pagrindinėms laisvėms plėtojimo ir stiprinimo Buvusiojoje Jugoslavijos Respublikoje Makedonijoje laikantis ES žmogaus teisių politikos ir ES gairių dėl žmogaus teisių.

         4 straipsnis
   Įgaliojimų įgyvendinimas
   1.   ES specialusis įgaliotinis atsakingas už įgaliojimų vykdymą, jo veiklą prižiūrint vyriausiajam įgaliotiniui.
   2.   Politinis ir saugumo komitetas (PSK) palaiko ypatingus ryšius su ES specialiuoju įgaliotiniu, kuris su Taryba bendrauja pirmiausia per šį komitetą. PSK teikia ES specialiajam įgaliotiniui strategines gaires ir politinius nurodymus pagal jo įgaliojimus, nepažeisdamas vyriausiojo įgaliotinio teisių.
   5 straipsnis
   Finansavimas
   1.   Su ES specialiojo įgaliotinio įgaliojimų vykdymu nuo 2010 m. balandžio 1 d. iki 2010 m. rugpjūčio 31 d. susijusioms išlaidoms padengti skiriama orientacinė finansavimo suma yra 340 000 EUR.
   2.   Iš 1 dalyje numatytos sumos finansuojamos išlaidos padengiamos nuo 2010 m. balandžio 1 d. Išlaidos tvarkomos pagal Sąjungos bendrajam biudžetui taikomas procedūras ir taisykles.
   3.   Išlaidos tvarkomos pagal ES specialiojo įgaliotinio ir Komisijos sudarytą sutartį. Už visas išlaidas ES specialusis įgaliotinis yra atskaitingas Komisijai.
   6 straipsnis
   Darbuotojų grupės struktūra ir sudėtis
   1.   Neviršydamas savo įgaliojimų ir turimų atitinkamų finansinių išteklių, ES specialusis įgaliotinis sudaro savo darbuotojų grupę. Į darbuotojų grupę įtraukiami darbuotojai, turintys profesinės patirties konkrečiose politikos srityse, kaip reikalaujama įgaliojimuose. ES specialusis įgaliotinis nedelsdamas praneša Tarybai ir Komisijai apie savo darbuotojų grupės sudėtį.
   2.   Valstybės narės ir Sąjungos institucijos gali pasiūlyti komandiruoti darbuotojus dirbti su ES specialiuoju įgaliotiniu. Atlyginimą personalui, kurį valstybė narė ar Sąjungos institucija komandiruoja dirbti su ES specialiuoju įgaliotiniu, moka ta valstybė narė arba Sąjungos institucija. Valstybių narių į Tarybos Generalinį sekretoriatą komandiruoti ekspertai taip pat gali būti komandiruojami dirbti su ES specialiuoju įgaliotiniu. Pagal sutartį pasamdyti kitų šalių darbuotojai turi turėti vienos iš valstybių narių pilietybę.
   3.   Visi komandiruoti darbuotojai administraciniu požiūriu lieka pavaldūs siunčiančiajai valstybei narei arba Sąjungos institucijai ir vykdo savo pareigas bei veikia ES specialiojo įgaliotinio įgaliojimų labui.
   7 straipsnis
   ES specialiojo įgaliotinio ir jo personalo privilegijos ir imunitetai
   Atitinkamai su priimančiąja (-iosiomis) šalimi (-imis) susitariama dėl ES specialiojo įgaliotinio misijos ir jo personalo narių užduočių įvykdymui ir sklandžiam darbui užtikrinti būtinų privilegijų, imunitetų ir papildomų garantijų. Valstybės narės ir Komisija tam teikia visą reikalingą paramą.
   8 straipsnis
   ES įslaptintos informacijos saugumas
   ES specialusis įgaliotinis ir jo grupės nariai laikosi saugumo principų ir būtiniausių standartų, nustatytų 2001 m. kovo 19 d. Tarybos sprendimu 2001/264/EB dėl Tarybos saugumo nuostatų patvirtinimo (3), visų pirma dirbdami su ES įslaptinta informacija.
   9 straipsnis
   Galimybė susipažinti su informacija ir logistinė parama
   1.   Valstybės narės, Komisija ir Tarybos Generalinis sekretoriatas užtikrina, kad ES specialiajam įgaliotiniui būtų sudaryta galimybė susipažinti su visa reikiama informacija.
   2.   Prireikus Sąjungos delegacijos ir (arba) valstybės narės teikia logistinę paramą regione.
   10 straipsnis
   Saugumas
   ES specialusis įgaliotinis, laikydamasis Sąjungos politikos dėl personalo, dislokuoto už Sąjungos ribų vykdyti veiksmus pagal Sutarties V antraštinę dalį, saugumo, neviršydamas savo įgaliojimų ir atsižvelgdamas į saugumo padėtį jo atsakomybei priskirtoje geografinėje teritorijoje, imasi visų praktiškai įgyvendinamų priemonių tiesiogiai sau pavaldaus personalo saugumui užtikrinti, visų pirma:

               a)

               sudarydamas Tarybos Generalinio sekretoriato gairėmis pagrįstą misijai skirtą saugumo planą, į jį įtraukdamas misijai skirtas fizines, organizacines ir procedūrines saugumo priemones, reglamentuojančias saugaus personalo atvykimo į misijos teritoriją ir judėjimo toje teritorijoje valdymą, o taip pat saugumo incidentų valdymą, bei įskaitant misijos nenumatytų atvejų ir evakuacijos planą;

               b)

               užtikrindamas, kad visi už Sąjungos ribų dislokuoti personalo nariai būtų apdrausti didelės rizikos draudimu, būtinu dėl misijos teritorijoje esančių sąlygų;

               c)

               užtikrindamas, kad prieš atvykstant arba atvykus į misijos teritoriją būtų organizuotas visų jo darbuotojų grupės narių, kurie turi būti dislokuoti už Sąjungos ribų, įskaitant vietoje pasamdytus darbuotojus, atitinkamas mokymas saugumo klausimais, atsižvelgiant į Tarybos Generalinio sekretoriato nustatytą rizikos lygį misijos teritorijoje;

               d)

               užtikrindamas, kad būtų įgyvendinamos visos sutartos rekomendacijos, pateiktos remiantis reguliariais saugumo įvertinimais, ir vyriausiajam įgaliotiniui, Tarybai bei Komisijai raštu būtų teikiamos jų įgyvendinimo ir kitų saugumo klausimų ataskaitos, sudarančios laikotarpio vidurio ir įgaliojimų vykdymo ataskaitų dalį.

         11 straipsnis
   Ataskaitos
   ES specialusis įgaliotinis vyriausiajam įgaliotiniui ir PSK reguliariai teikia ataskaitas žodžiu ir raštu. ES specialusis įgaliotinis taip pat prireikus teikia ataskaitas Tarybos darbo grupėms. Reguliariai teikiamos ataskaitos raštu platinamos per COREU tinklą. Vyriausiajam įgaliotiniui ar PSK rekomendavus, ES specialusis įgaliotinis gali teikti ataskaitas Užsienio reikalų tarybai.
   12 straipsnis
   Koordinavimas
   1.   ES specialusis įgaliotinis remia visuotinį Sąjungos politinių veiksmų koordinavimą. Jis padeda užtikrinti, kad visos Sąjungos priemonės veiksmų vietoje veiktų suderintai siekiant Sąjungos politikos tikslų. ES specialiojo įgaliotinio veiksmai atitinkamai derinami su Komisijos veiksmais bei su kitų tame regione veikiančių ES specialiųjų įgaliotinių veiksmais. ES specialusis įgaliotinis reguliariai informuoja valstybių narių misijas ir Sąjungos delegacijas.
   2.   Veiksmų vietoje glaudus ryšys palaikomas su Sąjungos delegacijų vadovais ir valstybių narių misijų vadovais. Jie deda visas įmanomas pastangas padėdami ES specialiajam įgaliotiniui vykdyti savo įgaliojimus. ES specialusis įgaliotinis taip pat palaiko ryšius su kitais veiksmų vietoje esančiais tarptautiniais ir regioniniais veikėjais.
   13 straipsnis
   Peržiūra
   Šio sprendimo įgyvendinimas ir jo suderinamumas su kita Sąjungos veikla regione yra nuolat peržiūrimi. Pasibaigus įgaliojimų terminui ES specialusis įgaliotinis pateikia vyriausiajam įgaliotiniui, Tarybai ir Komisijai išsamią įgaliojimų vykdymo ataskaitą.
   14 straipsnis
   Įsigaliojimas
   Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.
   15 straipsnis
   Paskelbimas
   Šis sprendimas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

      Priimta Briuselyje 2010 m. kovo 16 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         E. SALGADO

      (1)  OL L 272, 2005 10 18, p. 26.

      (2)  OL L 244, 2009 9 16, p. 25.

      (3)  OL L 101, 2001 4 11, p. 1.