title: 2018 m. spalio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimas (ES) 2018/1720 dėl Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondo lėšų mobilizavimo pagal Portugalijos paraišką „EGF/2018/002 PT/Norte – Centro – Lisboa wearing apparel“

text:
16.11.2018

                  LT

                  Europos Sąjungos oficialusis leidinys

                  L 291/8

         EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS SPRENDIMAS (ES) 2018/1720
         2018 m. spalio 23 d.
         dėl Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondo lėšų mobilizavimo pagal Portugalijos paraišką „EGF/2018/002 PT/Norte – Centro – Lisboa wearing apparel“
         EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
         atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
         atsižvelgdami į 2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1309/2013 dėl Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondo (2014–2020 m.), kuriuo panaikinamas Reglamentas (EB) Nr. 1927/2006 (1), ypač į jo 15 straipsnio 4 dalį,
         atsižvelgdami į 2013 m. gruodžio 2 d. Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos tarpinstitucinį susitarimą dėl biudžetinės drausmės, bendradarbiavimo biudžeto klausimais ir patikimo finansų valdymo (2), ypač į jo 13 punktą,
         atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
         kadangi:

                     (1)

                     Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondo (toliau – EGF) tikslas – teikti paramą atleistiems darbuotojams ir savarankiškai dirbantiems asmenims, kurių veikla nutrūko dėl globalizacijos sukeltų esminių pasaulio prekybos sistemos struktūrinių pokyčių, atsiradusių dėl tebesitęsiančios pasaulinės finansų ir ekonomikos krizės arba dėl naujos pasaulinės finansų ir ekonomikos krizės, ir padėti jiems vėl integruotis į darbo rinką;

                     (2)

                     EGF lėšų didžiausia metinė suma neturi viršyti 150 mln. EUR (2011 m. kainomis), kaip nustatyta Tarybos reglamento (ES, Euratomas) Nr. 1311/2013 (3) 12 straipsnyje;

                     (3)

                     2018 m. balandžio 24 d. Portugalija pateikė paraišką mobilizuoti EGF lėšas dėl darbuotojų atleidimo drabužių siuvimo (gamybos) sektoriuje Portugalijos Šiaurės, Centro ir Lisabonos regionuose. Paraiška buvo papildyta papildoma informacija, pateikta pagal Reglamento (ES) Nr. 1309/2013 8 straipsnio 3 dalį. Ši paraiška atitinka EGF finansinės paramos sumai nustatyti taikomus reikalavimus, kaip išdėstyta Reglamento (ES) Nr. 1309/2013 13 straipsnyje;

                     (4)

                     remdamasi Reglamento (ES) Nr. 1309/2013 6 straipsnio 2 dalimi, Portugalija nusprendė 730 nedirbantiems, nesimokantiems ir mokymuose nedalyvaujantiems jaunuoliams (NEET) taip pat teikti EGF lėšomis bendrai finansuojamas individualiems poreikiams pritaikytas paslaugas;

                     (5)

                     todėl iš EGF turėtų būti mobilizuota 4 655 883 EUR suma finansinei paramai pagal Portugalijos pateiktą paraišką suteikti;

                     (6)

                     siekiant kuo greičiau mobilizuoti EGF lėšas, šis sprendimas turėtų būti taikomas nuo jo priėmimo dienos,

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

            1 straipsnis
            2018 finansinių metų Europos Sąjungos bendrajame biudžete mobilizuojamos Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondo lėšos siekiant skirti 4 655 883 EUR įsipareigojimų ir mokėjimų asignavimų sumą.

            2 straipsnis
            Šis sprendimas įsigalioja jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dieną.
            Jis taikomas nuo 2018 m. spalio 23 d.

            Priimta Strasbūre 2018 m. spalio 23 d.

                  Europos Parlamento vardu

                  Pirmininkas

               A. TAJANI

                  Tarybos vardu

                  Pirmininkė

               K. EDTSTADLER

            (1)  OL L 347, 2013 12 20, p. 855.

            (2)  OL C 373, 2013 12 20, p. 1.

            (3)  2013 m. gruodžio 2 d. Tarybos reglamentas (ES, Euratomas) Nr. 1311/2013, kuriuo nustatoma 2014–2020 m. daugiametė finansinė programa (OL L 347, 2013 12 20, p. 884).


title: 2019 m. sausio 28 d. Tarybos sprendimas (ES) 2019/217 dėl Europos Sąjungos ir Maroko Karalystės susitarimo pasikeičiant laiškais dėl Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimo, steigiančio Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Maroko Karalystės asociaciją, 1 ir 4 protokolų pakeitimo sudarymo

text:
6.2.2019

                  LT

                  Europos Sąjungos oficialusis leidinys

                  L 34/1

         TARYBOS SPRENDIMAS (ES) 2019/217
         2019 m. sausio 28 d.
         dėl Europos Sąjungos ir Maroko Karalystės susitarimo pasikeičiant laiškais dėl Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimo, steigiančio Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Maroko Karalystės asociaciją, 1 ir 4 protokolų pakeitimo sudarymo
         EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
         atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 207 straipsnio 4 dalies pirmą pastraipą kartu su 218 straipsnio 6 dalies antros pastraipos a punkto i papunkčiu,
         atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
         atsižvelgdama į Europos Parlamento pritarimą (1),
         kadangi:

                     (1)

                     2000 m. kovo 1 d. įsigaliojo Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimas, steigiantis Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Maroko Karalystės asociaciją (2) (toliau – Asociacijos susitarimas);

                     (2)

                     įsigaliojus Asociacijos susitarimui Sąjunga toliau stiprino dvišalius santykius su Maroko Karalyste ir jam suteikė aukštesnio lygio statusą;

                     (3)

                     Sąjunga nepažeidžia Jungtinių Tautų politinio proceso dėl Vakarų Sacharos galutinio statuso rezultatų ir ji nuolat pabrėžė savo siekį, kad būtų išspręstas konfliktas Vakarų Sacharoje, kurišiuo metu Juntinių Tautų išvardyta tarp priklausomų teritorijų, kurios didžiąją dalį šiandien administruoja Maroko Karalystė. Sąjunga visapusiškai remia Jungtinių Tautų Generalinio sekretoriaus ir jo asmeninio pasiuntinio pastangas padėti konflikto šalims surasti teisingą, tvarų ir visoms šalims priimtiną politinį sprendimą, kuris suteiktų Vakarų Sacharos gyventojams apsisprendimo teisę pagal susitarimus, atitinkančius Jungtinių Tautų Chartijoje nustatytus tikslus bei principus, išdėstytus Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos rezoliucijose, visų pirma jos rezoliucijose 2152 (2014), 2218 (2015), 2385 (2016), 2351 (2017) ir 2414 (2018);

                     (4)

                     įsigaliojus Asociacijos susitarimui Vakarų Sacharos produktai, kurie buvo patvirtinti esantys Maroko kilmės, į Sąjungą buvo importuojami taikant atitinkamas to susitarimo nuostatas dėl muitų tarifų lengvatų;

                     (5)

                     tačiau savo sprendime byloje C-104/16 P (3) Teisingumo Teismas nurodė, kad Asociacijos susitarimas taikomas tik Maroko Karalystės teritorijoje, bet netaikomas Vakarų Sacharoje, kuri yra priklausoma teritorija;

                     (6)

                     svarbu užtikrinti, kad nebūtų sutrikdyti per daugelį metų nusistovėję prekybos srautai, ir kartu nustatyti tinkamas tarpautinės teisės, įskaitant žmogaus teisių, apsaugos ir darnaus atitinkamų teritorijų vystymosi priemones. Todėl 2017 m. gegužės 29 d. Taryba įgaliojo Komisiją pradėti derybas su Maroko Karalyste siekiant nustatyti, atsižvelgiant į Teisingumo Teismo sprendimą, teisinį Asociacijos susitarime numatytų muitų tarifų lengvatų suteikimo Vakarų Sacharos kilmės produktams pagrindą. Europos Sąjungos ir Maroko Karalystės susitarimas yra vienintelė priemonė užtikrinti, kad importuojamiems Vakarų Sacharos kilmės produktams būtų suteikiamas lengvatinės kilmės statusas, atsižvelgiant į tai, kad tik Maroko institucijos gali užtikrinti taisyklių, būtinų suteikiant tokias lengvatas, laikymąsi;

                     (7)

                     Komisija įvertino galimą susitarimo poveikį darniam vystymuisi, visų pirma naudą, kurią vietos gyventojai gautų Vakarų Sacharos produktams suteikus muitų tarifų lengvatas, ir tokio suteikimo trūkumus, ir poveikį susijusių teritorijų gamtos išteklių naudojimui. Muitų tarifų lengvatų naudą užimtumui, žmogaus teisėms ir gamtos išteklių naudojimui labai sunku įvertinti, nes ji yra netiesioginio pobūdžio. Be to, nelengva gauti objektyvios su tuo susijusios informacijos;

                     (8)

                     tačiau iš šio vertinimo matyti, kad Asociacijos susitarime numatytų muitų tarifų lengvatų suteikimas Vakarų Sacharos kilmės produktams apskritai yra naudingas Vakarų Sacharos ekonomikai, visų pirma tai yra stiprus ekonominis (taigi ir socialinio vystymosi) svertas, ir kad jo nauda yra didesnė už vykstant konsultacijoms nurodytus trūkumus, tarp kurių – didelio masto gamtos išteklių, visų pirma gruntinio vandens atsargų, naudojimas, su kuriuo susijusių priemonių jau imtasi;

                     (9)

                     buvo įvertinta, kad muitų tarifų lengvatų suteikimas Vakarų Sacharos kilmės produktams iš esmės turės teigiamą poveikį atitinkamiems gyventojams. Galima tikėtis, kad ateityje tas poveikis turėtų išlikti ar net gali didėti. Vertinime nurodoma, kad pradėjus taikyti muitų tarifų lengvatas Vakarų Sacharos produktams galėtų būti skatinamos saugesnės investavimo sąlygos ir paskatintas spartus bei vietos užimtumui naudingas jų augimas. Vakarų Sacharoje vykdoma ekonominė ir gamybos veikla, kurioms tikrai vertėtų suteikti Asociacijos susitarime numatytas muitų tarifų lengvatas, rodo, kad nesuteikus muitų tarifų lengvatų labai nukentėtų Vakarų Sacharos eksportas, visų pirma žvejybos ir žemės ūkio produktų eksportas. Buvo įvertinta, kad muitų tarifų lengvatų suteikimas turėtų padaryti teigiamą poveikį Vakarų Sacharos ekonomikos plėtrai, paskatindamas investicijas;

                     (10)

                     atsižvelgiant į Teisingumo Teismo sprendimo svarstymus dėl pritarimo, bendradarbiaudama su Europos išorės veiksmų tarnyba Komisija ėmėsi visų protingų ir įmanomų priemonių dabartinėje situacijoje tam, kad būtų tinkamai įtraukti su susitarimu susiję gyventojai, kad būtų užtikrintas jų pritarimas susitarimui. Buvo įvykdytos plataus masto konsultacijos, ir didžioji dalis socialinių, ekonominių ir politinių suinteresuotų subjektų, kurie dalyvavo konsultacijose, nurodė, kad jie pritarė tam, kad Vakarų Sacharai būtų suteiktos Asociacijos susitarime numatytos muitų tarifų lengvatos. Prieštaraujantieji idėjai iš esmės laikėsi nuomonės, kad šis susitarimas patvirtintų Maroko poziciją dėl Vakarų Sacharos teritorijos. Tačiau nė viena susitarimo nuostata neleidžia manyti, kad juo pripažįstamos Maroko suverenios teisės į Vakarų Sacharą. Beje, Sąjunga ir toliau aktyviai palaikys remiant Juntinių Tautų pradėtą ir vykdomą taikų konflikto sprendimo procesą;

                     (11)

                     remiantis Tarybos sprendimu (ES) 2018/1893 (4), Europos Sąjungos ir Maroko Karalystės susitarimas pasikeičiant laiškais dėl Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimo, steigiančio Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Maroko Karalystės asociaciją, (toliau – Susitarimas) 1 ir 4 protokolų pakeitimo buvo pasirašytas 2018 m. spalio 25 d. su sąlyga, kad jis bus sudarytas vėliau;

                     (12)

                     Susitarimas padeda siekti Sąjungos tikslų pagal Europos Sąjungos sutarties 21 straipsnį;

                     (13)

                     Susitarimas turėtų būti patvirtintas,

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

            1 straipsnis
            Sąjungos vardu patvirtinamas Europos Sąjungos ir Maroko Karalystės susitarimas pasikeičiant laiškais dėl Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimo, steigiančio Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Maroko Karalystės asociaciją (toliau – Susitarimas), 1 ir 4 protokolų pakeitimo.
            Susitarimo tekstas pridedamas prie šio sprendimo.

            2 straipsnis
            Tarybos Pirmininkas Sąjungos vardu pateikia Susitarime numatytą pranešimą kaip numatyta Susitarime (5).

            3 straipsnis
            Šis sprendimas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

            Priimta Briuselyje 2019 m. sausio 28 d.

                  Tarybos vardu

                  Pirmininkas

               P. DAEA

            (1)  2019 m. sausio 16 d. pritarimas (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).

            (2)  OL L 70, 2000 3 18, p. 2.

            (3)  2016 m. gruodžio 21 d. Teisingumo Teismo sprendimas Taryba/Front Polisario, C-104/16 P, ECLI:EU:C:2016:973.

            (4)  2018 m. liepos 16 d. Tarybos sprendimas (ES) 2018/1893 dėl Europos Sąjungos ir Maroko Karalystės susitarimo pasikeičiant laiškais dėl Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimo, steigiančio Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Maroko Karalystės asociaciją, 1 ir 4 protokolų pakeitimo pasirašymo Europos Sąjungos vardu (OL L 310, 2018 12 6, p. 1).

            (5)  Susitarimo įsigaliojimo datą Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje paskelbs Tarybos Generalinis sekretoriatas.


title: 2018 m. gruodžio 20 d. Tarybos sprendimas (ES) 2019/222 dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi Jungtiniame komitete, įsteigtame Europos ir Viduržemio jūros regiono laikinosios asociacijos susitarimu dėl prekybos ir bendradarbiavimo tarp Europos bendrijos ir Palestinos išsivadavimo organizacijos (PIO), atstovaujančios Vakarų Kranto ir Gazos Ruožo Palestinos valdžios interesams, dėl ES ir Palestinos Administracijos veiksmų plano pratęsimo

text:
7.2.2019

                  LT

                  Europos Sąjungos oficialusis leidinys

                  L 35/32

         TARYBOS SPRENDIMAS (ES) 2019/222
         2018 m. gruodžio 20 d.
         dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi Jungtiniame komitete, įsteigtame Europos ir Viduržemio jūros regiono laikinosios asociacijos susitarimu dėl prekybos ir bendradarbiavimo tarp Europos bendrijos ir Palestinos išsivadavimo organizacijos (PIO), atstovaujančios Vakarų Kranto ir Gazos Ruožo Palestinos valdžios interesams, dėl ES ir Palestinos Administracijos veiksmų plano pratęsimo
         EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
         atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 217 straipsnį kartu su 218 straipsnio 9 dalimi,
         atsižvelgdama į Europos Komisijos ir Sąjungos vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai pasiūlymą,
         kadangi:

                     (1)

                     1997 m. vasario 24 d. buvo pasirašytas, o 1997 m. liepos 1 d. įsigaliojo Europos ir Viduržemio jūros regiono laikinosios asociacijos susitarimas dėl prekybos ir bendradarbiavimo tarp Europos bendrijos ir Palestinos išsivadavimo organizacijos (PIO), atstovaujančios Vakarų Kranto ir Gazos Ruožo Palestinos valdžios interesams (1) (toliau – Laikinosios asociacijos susitarimas);

                     (2)

                     Šalys sutaria, kad dabartinis ES ir Palestinos Administracijos veiksmų planas (toliau –ES ir PA veiksmų planas) vis dar atspindi ypatingą ES ir PA partnerystę ir padeda įgyvendinti Laikinosios asociacijos susitarimą;

                     (3)

                     pagal Laikinosios asociacijos susitarimo 63 straipsnį Jungtinis komitetas gali priimti sprendimus ir teikti atitinkamas rekomendacijas;

                     (4)

                     Jungtinis komitetas, taikydamas rašytinę procedūrą, turi priimti rekomendaciją dėl ES ir PA veiksmų plano pratęsimo trejiems metams;

                     (5)

                     tikslinga nustatyti poziciją, kurios Sąjungos vardu turi būti laikomasi Jungtiniame komitete, nes rekomendacija turės teisinę galią;

                     (6)

                     ES ir PA veiksmų plano pratęsimu trejiems metams Šalims bus suteikta visapusiška galimybė toliau bendradarbiauti artimiausiais metais, įskaitant galimas derybas dėl partnerystės prioritetų,

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

            1 straipsnis
            Pozicija, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi Jungtiniame komitete, įsteigtame Europos ir Viduržemio jūros regiono laikinosios asociacijos susitarimu dėl prekybos ir bendradarbiavimo tarp Europos bendrijos ir Palestinos išsivadavimo organizacijos (PIO), atstovaujančios Vakarų Kranto ir Gazos Ruožo Palestinos valdžios interesams, dėl ES ir Palestinos Administracijos veiksmų plano pratęsimo grindžiama prie šio sprendimo pridedamu Jungtinio komiteto rekomendacijos projektu.

            2 straipsnis
            Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

            Priimta Briuselyje 2018 m. gruodžio 20 d.

                  Tarybos vardu

                  Pirmininkė

               E. KÖSTINGER

            (1)  OL L 187, 1997 7 16, p. 3.

            PROJEKTAS
            ES IR PIO JUNGTINIO KOMITETO REKOMENDACIJA Nr. …/…
            … m. … … d.
            kuria patvirtinamas ES ir Palestinos Administracijos veiksmų plano pratęsimas
            ES IR PIO JUNGTINIS KOMITETAS,
            atsižvelgdamas į Europos ir Viduržemio jūros regiono laikinosios asociacijos susitarimą dėl prekybos ir bendradarbiavimo tarp Europos bendrijos ir Palestinos išsivadavimo organizacijos (PIO), atstovaujančios Vakarų Kranto ir Gazos Ruožo Palestinos valdžios interesams (1),
            kadangi:

                        (1)

                        1997 m. vasario 24 d. buvo pasirašytas, o 1997 m. liepos 1 d. įsigaliojo Europos ir Viduržemio jūros regiono laikinosios asociacijos susitarimas dėl prekybos ir bendradarbiavimo tarp Europos bendrijos ir Palestinos išsivadavimo organizacijos (PIO), atstovaujančios Vakarų Kranto ir Gazos Ruožo Palestinos valdžios interesams (toliau – Laikinosios asociacijos susitarimas);

                        (2)

                        pagal Laikinosios asociacijos susitarimo 63 straipsnį Jungtinis komitetas gali priimti sprendimus ir teikti atitinkamas rekomendacijas;

                        (3)

                        Jungtinio komiteto darbo tvarkos taisyklių 10 straipsnyje numatyta galimybė priimti sprendimus rašytine procedūra tarp sesijų, jei abi Šalys taip susitaria;

                        (4)

                        ES ir PA veiksmų plano pratęsimu trejiems metams Šalims bus suteikta galimybė toliau bendradarbiauti artimiausiais metais, įskaitant galimas derybas dėl partnerystės prioritetų,

                  PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:

               1 straipsnis
               Jungtinis komitetas, taikydamas rašytinę procedūrą, rekomenduoja ES ir PA veiksmų planą pratęsti trejiems metams nuo pratęsimo patvirtinimo dienos.

               2 straipsnis
               Ši rekomendacija įsigalioja jos priėmimo dieną.

               Priimta …

                     ES ir PIO jungtinio komiteto vardu

                     Pirmininkas

               (1)  ES OL L 187, 1997 7 16, p. 3.


title: 2019 m. vasario 5 d. Tarybos sprendimas (ES) 2019/234 dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi pagal Europos Sąjungos bei jos valstybių narių ir PAVB EPS valstybių ekonominės partnerystės susitarimą įsteigtoje Jungtinėje taryboje, dėl Jungtinės tarybos ir Prekybos ir vystymosi komiteto darbo tvarkos taisyklių priėmimo

text:
8.2.2019

                  LT

                  Europos Sąjungos oficialusis leidinys

                  L 37/127

         TARYBOS SPRENDIMAS (ES) 2019/234
         2019 m. vasario 5 d.
         dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi pagal Europos Sąjungos bei jos valstybių narių ir PAVB EPS valstybių ekonominės partnerystės susitarimą įsteigtoje Jungtinėje taryboje, dėl Jungtinės tarybos ir Prekybos ir vystymosi komiteto darbo tvarkos taisyklių priėmimo
         EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
         atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 207 straipsnį kartu su 218 straipsnio 9 dalimi,
         atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
         kadangi:

                     (1)

                     2016 m. birželio 10 d. Europos Sąjunga ir jos valstybės narės pasirašė Europos Sąjungos bei jos valstybių narių ir PAVB EPS valstybių ekonominės partnerystės susitarimą (1) (toliau – Susitarimas). Susitarimas tarp Sąjungos ir Botsvanos, Lesoto, Namibijos, Esvatinio ir Pietų Afrikos laikinai taikomas nuo 2016 m. spalio 10 d., o tarp Sąjungos ir Mozambiko – nuo 2018 m. vasario 4 d.;

                     (2)

                     pagal Susitarimo 102 straipsnio 1 dalį Jungtinė taryba turi įgaliojimus priimti sprendimus dėl visų klausimų, kuriems taikomas Susitarimas. Pagal Susitarimo 101 straipsnio 3 dalies h ir i punktus Jungtinė taryba nustato savo darbo tvarkos taisykles ir Prekybos ir vystymosi komiteto darbo tvarkos taisykles;

                     (3)

                     per pirmąjį savo posėdį Jungtinė taryba turi priimti sprendimus dėl savo darbo tvarkos taisyklių ir Prekybos ir vystymosi komiteto darbo tvarkos taisyklių;

                     (4)

                     tikslinga nustatyti poziciją, kurios Sąjungos vardu turi būti laikomasi Jungtinėje taryboje, nes numatytas Jungtinės tarybos sprendimas Sąjungai bus privalomas;

                     (5)

                     todėl Sąjungos pozicija Jungtinėje taryboje turėtų būti grindžiama pridedamu sprendimo projektu,

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

            1 straipsnis
            Pozicija, kurios Sąjungos vardu turi būti laikomasi pirmajame Jungtinės tarybos posėdyje, dėl jos darbo tvarkos taisyklių ir Prekybos ir vystymosi komiteto darbo tvarkos taisyklių grindžiama prie šio sprendimo pridedamu Jungtinės tarybos sprendimo projektu.

            2 straipsnis
            Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

            Priimta Briuselyje 2019 m. vasario 5 d.

                  Tarybos vardu

                  Pirmininkas

               G. CIAMBA

            (1)  OL L 250, 2016 9 16, p. 3.

            PROJEKTAS
            EUROPOS SĄJUNGOS BEI JOS VALSTYBIŲ NARIŲ IR PAVB EPS VALSTYBIŲ EKONOMINĖS PARTNERYSTĖS SUSITARIMU ĮSTEIGTOS JUNGTINĖS TARYBOS SPRENDIMAS Nr. 1/2019
            … m. … … d.
            dėl Jungtinės tarybos ir Prekybos ir vystymosi komiteto darbo tvarkos taisyklių priėmimo
            JUNGTINĖ TARYBA,
            atsižvelgdama į Europos Sąjungos bei jos valstybių narių ir PAVB EPS valstybių ekonominės partnerystės susitarimą (toliau – Susitarimas), ypač į jo 100, 101 ir 102 straipsnius,
            PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

               1 straipsnis
               Priimamos Jungtinės tarybos darbo tvarkos taisyklės, išdėstytos šio sprendimo I priede.

               2 straipsnis
               Priimamos Prekybos ir vystymosi komiteto darbo tvarkos taisyklės, išdėstytos šio sprendimo II priede.

               3 straipsnis
               Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

               Priimta …

                     Jungtinės tarybos vardu

                     Prekybos ministras

                     ES atstovas

            I PRIEDAS
            JUNGTINĖS TARYBOS DARBO TVARKOS TAISYKLĖS

               I SKYRIUS

               VEIKLOS ORGANIZAVIMAS

               1 straipsnis
               Sudėtis ir pirmininkas

                  1.   Pagal Europos Sąjungos bei jos valstybių narių ir PAVB EPS valstybių ekonominės partnerystės susitarimo (toliau – Susitarimas) 100 straipsnį įsteigta Jungtinė taryba vykdo savo pareigas, kaip numatyta Susitarimo 100 ir 101 straipsniuose.

                  2.   Šiose darbo tvarkos taisyklėse vartojamos sąvokos „Šalys“ apibrėžtis atitinka Susitarimo 104 straipsnyje pateiktą apibrėžtį, konkrečiai – PAVB EPS valstybės ir ES Šalis (Europos Sąjunga, arba jos valstybės narės, arba Europos Sąjunga bei jos valstybės narės, remiantis jų atitinkamomis kompetencijos sritimis).

                  3.   Pagal Susitarimo 101 straipsnio 1 dalį Jungtinę tarybą sudaro atitinkami Europos Sąjungos Tarybos nariai ir atitinkami Europos Komisijos nariai arba jų atstovai ir atitinkami PAVB EPS valstybių ministrai arba jų atstovai.

                  4.   Jungtinės tarybos posėdžiams ministrų lygmeniu paeiliui 12 mėnesių laikotarpiu pirmininkauja ES Šalies atstovai, remiantis atitinkamomis Sąjungos ir jos valstybių narių kompetencijos sritimis, ir PAVB EPS valstybių atstovas. Pirmam Jungtinės tarybos posėdžiui kartu pirmininkauja Šalys.

                  5.   Pirmasis pirmininkavimo, kaip nurodyta 4 dalyje, laikotarpis prasideda kitą dieną po pirmojo Jungtinės tarybos posėdžio ir baigiasi tų pačių metų gruodžio 31 d. Šiuo pirmuoju laikotarpiu pirmininkauja [PAVB EPS valstybių atstovas] [ES Šalis].

               2 straipsnis
               Posėdžiai

                  1.   Pagal Susitarimo 102 straipsnio 4 dalį Jungtinė taryba posėdžiauja reguliariai, ne rečiau nei kas dvejus metus, o Šalių sutarimu, kai to reikalauja aplinkybės, rengiami neeiliniai jos posėdžiai.

                  2.   Jungtinės tarybos posėdžiai vyksta paeiliui Briuselyje arba vienos iš PAVB EPS valstybių teritorijoje, jei Šalys nesusitaria kitaip.

                  3.   Jei Šalys nesusitaria kitaip, Jungtinės tarybos posėdžius sušaukia pirmininkaujanti Šalis, pasikonsultavusi su kita Šalimi.

                  4.   Šalys gali susitarti Jungtinės tarybos posėdžius rengti elektroninėmis priemonėmis.

               3 straipsnis
               Stebėtojai
               Jungtinė taryba gali nuspręsti kviesti į savo posėdžius stebėtojus ad hoc pagrindu ir nustatyti, kuriuos darbotvarkės klausimus sprendžiant stebėtojai gali dalyvauti.

               4 straipsnis
               Sekretoriatas

                  1.   Jungtinės tarybos sekretoriato (toliau – sekretoriatas) funkcijas paeiliui 12 mėnesių laikotarpiu atlieka Europos Sąjungos Tarybos Generalinis sekretoriatas bei Europos Komisija ir PAVB sekretoriato PAVB EPS skyrius. Tie laikotarpiai sutampa su pirmininkavimo tvarka, nustatyta pagal 1 straipsnio 4 ir 5 dalis.

                  2.   ES Šalies preliminarias darbotvarkes ir posėdžių protokolų projektus rengia Europos Komisija, o visus oficialius dokumentus, skirtus Jungtinei tarybai arba gautus iš jos, platina Europos Sąjungos Tarybos Generalinis sekretoriatas.

               II SKYRIUS

               VEIKIMAS

               5 straipsnis
               Dokumentai
               Kai Jungtinės tarybos svarstymai grindžiami rašytiniais pagrindžiamaisiais dokumentais, sekretoriatas tuos dokumentus sunumeruoja ir platina kaip Jungtinės tarybos dokumentus.

               6 straipsnis
               Pranešimas ir posėdžių darbotvarkė

                  1.   Sekretoriatas praneša Šalims apie šaukiamą Jungtinės tarybos posėdį ir paprašo teikti siūlymus dėl darbotvarkės ne vėliau kaip likus 30 dienų iki posėdžio. Skubiais atvejais arba nenumatytų svarstytinų aplinkybių atveju posėdis gali būti sušauktas skubiai.

                  2.   Sekretoriatas parengia preliminarią darbotvarkę. Sekretoriatas ją nusiunčia Jungtinės tarybos pirmininkui ir nariams ne vėliau kaip likus 14 dienų iki posėdžio.

                  3.   Į preliminarią darbotvarkę įtraukiami klausimai, dėl kurių sekretoriatas gauna Šalies prašymą įtraukti juos į darbotvarkę.

                  4.   Darbotvarkę Jungtinė taryba priima kiekvieno posėdžio pradžioje. Šalių sutarimu į darbotvarkę gali būti įtraukta ir kitų klausimų, kurie nebuvo įtraukti į preliminarią darbotvarkę.

                  5.   Visoms Šalims pritarus Jungtinės tarybos pirmininkas į posėdžius gali kviesti ekspertus, kad jie suteiktų informacijos konkrečiais klausimais.

               7 straipsnis
               Posėdžių protokolai

                  1.   Sekretoriatas parengia kiekvieno posėdžio protokolo projektą per 21 dieną po posėdžio, išskyrus atvejus, kai bendru Šalių sutarimu nusprendžiama kitaip.

                  2.   Protokoluose paprastai pateikiama tokia informacija apie kiekvieną darbotvarkės klausimą:

                              a)

                              Jungtinei tarybai pateikti dokumentai;

                              b)

                              bet kokie pareiškimai, kuriuos Jungtinės tarybos narys paprašė įrašyti į posėdžio protokolą, ir

                              c)

                              klausimai, dėl kurių Šalys susitarė, pavyzdžiui, priimti sprendimai, pateiktos rekomendacijos ir priimtos praktinės išvados.

                  3.   Kiekvieno posėdžio protokolo projektą abi Šalys patvirtina raštu per 42 dienas po posėdžio, jei Šalys nesusitarė kitaip.. Kai posėdžio protokolas patvirtinamas, sekretorius pasirašo du jo egzempliorius ir kiekviena Šalis gauna po vieną šių autentiškų dokumentų egzempliorių.

               8 straipsnis
               Sprendimai ir rekomendacijos

                  1.   Pagal Susitarimo 102 straipsnį Susitarime numatytais atvejais Jungtinė taryba bendru sutarimu priima sprendimus arba rekomendacijas.

                  2.   Kai pagal Susitarimą Jungtinė taryba yra įgaliota priimti sprendimus ar rekomendacijas, tokie aktai posėdžių protokoluose atitinkamai vadinami „sprendimais“ arba „rekomendacijomis“. Sekretoriatas kiekvienam priimtam sprendimui ar rekomendacijai suteikia eilės numerį ir nurodo jo priėmimo datą bei dalyką. Kiekviename sprendime ar rekomendacijoje nurodoma jų įsigaliojimo data.

                  3.   Jei PAVB EPS valstybė negali dalyvauti Jungtinės tarybos posėdyje, sekretoriatas išsiunčia tai narei posėdžio sprendimus arba rekomendacijas. Atitinkama PAVB EPS valstybė per 10 kalendorinių dienų nuo sprendimų arba rekomendacijų išsiuntimo pateikia atsakymą raštu, nurodydama tuos sprendimus arba rekomendacijas, su kuriais ji nesutinka, ir nesutikimo priežastis. Jei per nustatytą terminą minėtas atsakymas raštu negaunamas, sprendimai arba rekomendacijos laikomi priimtais. Jeigu posėdyje nedalyvavusi PAVB EPS valstybė nesutinka su vienu ar keliais sprendimais arba rekomendacijomis, taikoma 4 dalyje nustatyta procedūra.

                  4.   Jei abi Šalys susitaria, laikotarpiu tarp posėdžių Jungtinė taryba gali priimti sprendimus ar rekomendacijas taikydama rašytinę procedūrą. Rašytinę procedūrą sudaro Šalių atstovų pasikeitimas raštais.

                  5.   Jungtinės tarybos priimtų sprendimų ir rekomendacijų autentiškumas patvirtinamas dviem originaliais egzemplioriais, kuriuos pasirašo Europos Komisijos atstovas ES Šalies vardu ir PAVB EPS valstybių atstovas.

               9 straipsnis
               Viešumas

                  1.   Jungtinės tarybos posėdžiai yra uždari, nebent Šalys nusprendžia kitaip.

                  2.   Šalys gali nuspręsti paskelbti Jungtinės tarybos sprendimus ir rekomendacijas.

               10 straipsnis
               Darbo kalbos
               Jeigu Šalys nenusprendžia kitaip, visas su Jungtinės tarybos darbu susijęs susirašinėjimas ir komunikacija tarp Šalių, taip pat svarstymai Jungtinės tarybos posėdžių metu vyksta anglų arba portugalų kalbomis.

               III SKYRIUS

               BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS

               11 straipsnis
               Išlaidos

                  1.   Kiekviena Šalis padengia visas savo išlaidas, patirtas dėl dalyvavimo Jungtinės tarybos posėdžiuose – tiek išlaidas personalui, kelionėms ir pragyvenimui, tiek pašto bei telekomunikacijų išlaidas.

                  2.   Posėdžių organizavimo, vertimo žodžiu paslaugų teikimo ir dokumentų dauginimo išlaidas apmoka posėdį rengianti Šalis.

               12 straipsnis
               Prekybos ir vystymosi komitetas
               Pagal Susitarimo 103 straipsnio 5 dalį Prekybos ir vystymosi komitetas yra pavaldus ir atsakingas Jungtinei tarybai.

               13 straipsnis
               Darbo tvarkos taisyklių keitimas
               Šios darbo tvarkos taisyklės gali būti keičiamos rašytiniu Jungtinės tarybos sprendimu, priimtu pagal 8 straipsnį.

            II PRIEDAS
            PREKYBOS IR VYSTYMOSI KOMITETO DARBO TVARKOS TAISYKLĖS

               I SKYRIUS

               VEIKLOS ORGANIZAVIMAS

               1 straipsnis
               Sudėtis ir pirmininkas

                  1.   Pagal Europos Sąjungos bei jos valstybių narių ir PAVB EPS valstybių ekonominės partnerystės susitarimo (toliau – Susitarimas) 103 straipsnį įsteigtas Prekybos ir vystymosi komitetas vykdo savo pareigas pagal tą straipsnį.

                  2.   Šiose darbo tvarkos taisyklėse vartojamos sąvokos „Šalys“ apibrėžtis atitinka Susitarimo 104 straipsnyje pateiktą apibrėžtį, t. y. PAVB EPS valstybės ir ES Šalis (Europos Sąjunga arba jos valstybės narės, arba Europos Sąjunga bei jos valstybės narės, remiantis jų atitinkamomis kompetencijos sritimis).

                  3.   Pagal Susitarimo 103 straipsnio 1 dalį Prekybos ir vystymosi komitetą sudaro Šalių atstovai, paprastai vyresnieji pareigūnai.

                  4.   Prekybos ir vystymosi komiteto posėdžiams paeiliui pirmininkauja Europos Komisijos vyresnysis pareigūnas ir PAVB EPS valstybių vyresnysis pareigūnas. Pirmajam Prekybos ir vystymosi komiteto posėdžiui kartu pirmininkauja atitinkami Šalių atstovai.

                  5.   Pirmasis pirmininkavimo, kaip nurodyta 4 dalyje, laikotarpis prasideda Prekybos ir vystymosi komiteto pirmojo posėdžio dieną ir baigiasi tų pačių metų gruodžio 31 d.

               2 straipsnis
               Posėdžiai

                  1.   Prekybos ir vystymosi komitetas posėdžiauja reguliariai, bent kartą per metus, taip pat bet kurios Šalies prašymu. Posėdžiai vyksta paeiliui Briuselyje arba vienos iš PAVB EPS valstybių teritorijoje, jei Šalys nesusitaria kitaip.

                  2.   Jei Šalys nesusitaria kitaip, Prekybos ir vystymosi komiteto posėdžius sušaukia pirmininkaujanti Šalis, pasikonsultavusi su kita Šalimi.

                  3.   Šalys gali susitarti Prekybos ir vystymosi komiteto posėdžius rengti elektroninėmis priemonėmis.

               3 straipsnis
               Stebėtojai
               Prekybos ir vystymosi komitetas gali nuspręsti ad hoc pagrindu kviesti į posėdžius stebėtojus ir nustatyti, kuriuos darbotvarkės klausimus svarstant tie stebėtojai gali dalyvauti.

               4 straipsnis
               Sekretoriatas

                  1.   Prekybos ir vystymosi komiteto sekretoriato (toliau – sekretoriatas) funkcijas atlieka Šalis, rengianti Prekybos ir vystymosi komiteto posėdį.

                  2.   Kai posėdis vyksta elektroninėmis priemonėmis, sekretoriato funkcijas atlieka pirmininkaujanti Šalis.

               II SKYRIUS

               VEIKIMAS

               5 straipsnis
               Dokumentai
               Kai Prekybos ir vystymosi komiteto svarstymai grindžiami rašytiniais patvirtinamaisiais dokumentais, sekretoriatas tuos dokumentus sunumeruoja ir išplatina kaip Prekybos ir vystymosi komiteto dokumentus.

               6 straipsnis
               Pranešimas ir posėdžių darbotvarkė

                  1.   Sekretoriatas praneša Šalims apie šaukiamą posėdį ir paprašo teikti siūlymus dėl darbotvarkės ne vėliau kaip likus 30 dienų iki posėdžio. Skubiais atvejais arba nenumatytų svarstytinų aplinkybių atveju posėdis gali būti sušauktas skubiai.

                  2.   Sekretoriatas parengia preliminarią kiekvieno posėdžio darbotvarkę. Sekretoriatas ją nusiunčia Prekybos ir vystymosi komiteto pirmininkui ir nariams ne vėliau kaip likus 14 dienų iki posėdžio.

                  3.   Į preliminarią darbotvarkę įtraukiami klausimai, dėl kurių sekretoriatas gavo Šalies prašymą įtraukti juos į darbotvarkę.

                  4.   Darbotvarkę Prekybos ir vystymosi komitetas priima kiekvieno posėdžio pradžioje. Šalių sutarimu į darbotvarkę gali būti įtraukta ir kitų klausimų, kurie nebuvo įtraukti į preliminarią darbotvarkę.

                  5.   Visoms Šalims sutikus, Prekybos ir vystymosi komiteto pirmininkas į posėdžius gali kviesti ekspertus, kad jie suteiktų informacijos konkrečiais klausimais.

               7 straipsnis
               Posėdžio ataskaita
               Jei Šalys nesusitaria kitaip, sekretoriatas parengia kiekvieno posėdžio ataskaitą, ir ji priimama kiekvieno posėdžio pabaigoje.

               8 straipsnis
               Sprendimai ir rekomendacijos

                  1.   Pagal Susitarimo 103 straipsnio 6 dalį Prekybos ir vystymosi komitetas Susitarime numatytais atvejais arba tais atvejais, kai tokius įgaliojimus jam perdavė Jungtinė taryba, bendru sutarimu priima sprendimus arba rekomendacijas.

                  2.   Kai pagal Susitarimą Prekybos ir vystymosi komitetas yra įgaliotas priimti sprendimus ar rekomendacijas arba kai tokius įgaliojimus jam perdavė Jungtinė taryba, tokie aktai 7 straipsnyje nurodytose posėdžių ataskaitose vadinami atitinkamai „sprendimu“ arba „rekomendacija“. Sekretoriatas kiekvienam priimtam sprendimui ar rekomendacijai suteikia eilės numerį ir nurodo jų priėmimo datą bei dalyką. Kiekviename sprendime ar rekomendacijoje nurodoma jų įsigaliojimo data.

                  3.   Jei PAVB EPS valstybė negali dalyvauti posėdyje, sekretoriatas išsiunčia tai narei to posėdžio sprendimus arba rekomendacijas. Atitinkama PAVB EPS valstybė per 10 kalendorinių dienų nuo sprendimų arba rekomendacijų išsiuntimo pateikia atsakymą raštu, nurodydama tuos sprendimus arba rekomendacijas, su kuriais ji nesutinka, ir nesutikimo priežastis. Jei per nurodytą terminą minėtas atsakymas raštu negaunamas, sprendimai arba rekomendacijos laikomi priimtais. Jeigu posėdyje nedalyvavusi PAVB EPS valstybė nesutinka su vienu ar keliais sprendimais arba rekomendacijomis, taikoma 4 dalyje nustatyta procedūra.

                  4.   Jei Šalys susitaria, laikotarpiu tarp posėdžių Prekybos ir vystymosi komitetas gali priimti sprendimus ar rekomendacijas taikydamas rašytinę procedūrą. Rašytinę procedūrą sudaro Šalių atstovų pasikeitimas raštais.

                  5.   Prekybos ir vystymosi komiteto priimtų sprendimų ir rekomendacijų autentiškumas patvirtinamas dviem originaliais egzemplioriais, kuriuos pasirašo ES atstovas ir PAVB EPS valstybių atstovas.

               9 straipsnis
               Viešumas

                  1.   Prekybos ir vystymosi komiteto posėdžiai yra uždari, nebent Šalys nusprendžia kitaip.

                  2.   Šalys gali nuspręsti paskelbti Prekybos ir vystymosi komiteto sprendimus ir rekomendacijas.

               III SKYRIUS

               BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS

               10 straipsnis
               Išlaidos

                  1.   Kiekviena Šalis padengia visas savo išlaidas, patirtas dėl dalyvavimo Prekybos ir vystymosi komiteto posėdžiuose – tiek išlaidas personalui, kelionėms ir pragyvenimui, tiek pašto bei telekomunikacijų išlaidas.

                  2.   Posėdžių organizavimo, vertimo žodžiu paslaugų teikimo ir dokumentų dauginimo išlaidas apmoka posėdį rengianti Šalis.

               11 straipsnis
               Specialieji komitetai ir kiti organai

                  1.   Pagal Susitarimo 50 straipsnį įsteigtas Specialusis muitinės formalumų ir prekybos lengvinimo komitetas, pagal Susitarimo 68 straipsnį užmegzta partnerystė žemės ūkio srityje ir pagal Susitarimo 3 protokolo 13 straipsnį įsteigtas Specialusis geografinių nuorodų, prekybos vynu ir spiritiniais gėrimais komitetas yra pavaldūs Prekybos ir vystymosi komitetui.

                  2.   Kaip numatyta atitinkamai Susitarimo 50 straipsnio 2 dalies f punkte ir Susitarimo 3 protokolo 13 straipsnio 5 dalyje, Specialusis muitinės formalumų ir prekybos lengvinimo komitetas ir Specialusis geografinių nuorodų, prekybos vynu ir spiritiniais gėrimais komitetas nustato savo darbo tvarkos taisykles.

                  3.   Kaip numatyta Susitarimo 68 straipsnio 3 dalyje, partnerystės žemės ūkio srityje veiksmų taisyklės nustatomos bendru Šalių susitarimu Prekybos ir vystymosi komitete.

                  4.   Pagal Susitarimo 103 straipsnio 3 dalį Prekybos ir vystymosi komitetas gali steigti atskiras technines grupes konkretiems jų kompetencijai priskirtiems klausimams spręsti.

                  5.   Prekybos ir vystymosi komitetas nustato 4 dalyje nurodytų atskirų techninių grupių darbo tvarkos taisykles. Prekybos ir vystymosi komitetas gali nuspręsti panaikinti atskiras technines grupes ir apibrėžti arba iš dalies pakeisti jų įgaliojimus.

                  6.   Atskiros techninės grupės po kiekvieno posėdžio atsiskaito Prekybos ir vystymosi komitetui.

               12 straipsnis
               Darbo tvarkos taisyklių keitimas
               Šios darbo tvarkos taisyklės gali būti iš dalies keičiamos rašytiniu Prekybos ir vystymosi komiteto sprendimu, priimtu pagal 8 straipsnį.


title: 2018 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimas (ES) 2019/277 dėl Europos Sąjungos solidarumo fondo lėšų mobilizavimo siekiant 2019 m. Sąjungos bendrajame biudžete numatyti išteklių avansams mokėti

text:
22.2.2019

                  LT

                  Europos Sąjungos oficialusis leidinys

                  L 54/5

         EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS SPRENDIMAS (ES) 2019/277
         2018 m. gruodžio 12 d.
         dėl Europos Sąjungos solidarumo fondo lėšų mobilizavimo siekiant 2019 m. Sąjungos bendrajame biudžete numatyti išteklių avansams mokėti
         EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
         atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
         atsižvelgdami į 2002 m. lapkričio 11 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 2012/2002 (1), įsteigiantį Europos Sąjungos solidarumo fondą, ypač į jo 4a straipsnio 4 dalį,
         atsižvelgdami į 2013 m. gruodžio 2 d. Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos tarpinstitucinį susitarimą dėl biudžetinės drausmės, bendradarbiavimo biudžeto klausimais ir patikimo finansų valdymo (2), ypač į jo 11 punktą,
         atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
         kadangi:

                     (1)

                     Europos Sąjungos solidarumo fondo (toliau – Fondas) tikslas – suteikti Sąjungai galimybę greitai, veiksmingai ir lanksčiai reaguoti nelaimės atvejais siekiant parodyti solidarumą su gaivalinių nelaimių ištiktų regionų gyventojais;

                     (2)

                     didžiausia Fondo suma neviršija 500 000 000 EUR (2011 m. kainomis), kaip nustatyta Tarybos reglamento (ES, Euratomas) Nr. 1311/2013 (3) 10 straipsnyje;

                     (3)

                     Reglamento (EB) Nr. 2012/2002 4a straipsnio 4 dalyje nustatyta, kad siekiant užtikrinti, kad biudžeto ištekliai būtų gauti laiku, Fondo lėšos gali būti mobilizuotos avansams mokėti, neviršijant 50 000 000 EUR sumos, o atitinkami asignavimai įtraukti į Sąjungos bendrąjį biudžetą;

                     (4)

                     siekiant užtikrinti, kad 2019 m. Sąjungos bendrajame biudžete laiku būtų numatyta pakankamai biudžeto išteklių, avansams mokėti turėtų būti mobilizuota 50 000 000 EUR Fondo lėšų suma;

                     (5)

                     siekiant kuo greičiau mobilizuoti Fondo lėšas, šis sprendimas turėtų būti taikomas nuo 2019 finansinių metų pradžios,

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

            1 straipsnis
            2019 finansinių metų Sąjungos bendrajame biudžete iš Europos Sąjungos solidarumo fondo mobilizuojama 50 000 000 EUR įsipareigojimų ir mokėjimų asignavimų suma avansams mokėti.

            2 straipsnis
            Šis sprendimas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
            Jis taikomas nuo 2019 m. sausio 1 d.

            Priimta Strasbūre 2018 m. gruodžio 12 d.

                  Europos Parlamento vardu

                  Pirmininkas

               A. TAJANI

                  Tarybos vardu

                  Pirmininkė

               J. BOGNER-STRAUSS

            (1)  OL L 311, 2002 11 14, p. 3.

            (2)  OL C 373, 2013 12 20, p. 1.

            (3)  2013 m. gruodžio 2 d. Tarybos reglamentas (ES, Euratomas) Nr. 1311/2013, kuriuo nustatoma 2014–2020 m. daugiametė finansinė programa (OL L 347, 2013 12 20, p. 884).


title: 2019 m. vasario 18 d. Tarybos sprendimas (ES) 2019/307, kuriuo Austrija ir Rumunija įgaliojamos dėl Europos Sąjungos interesų pritarti Hondūro prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų

text:
22.2.2019

                  LT

                  Europos Sąjungos oficialusis leidinys

                  L 51/13

         TARYBOS SPRENDIMAS (ES) 2019/307
         2019 m. vasario 18 d.
         kuriuo Austrija ir Rumunija įgaliojamos dėl Europos Sąjungos interesų pritarti Hondūro prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų
         EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
         atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 81 straipsnio 3 dalį kartu su 218 straipsnio 6 dalies b punktu,
         atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
         atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę (1),
         kadangi:

                     (1)

                     Europos Sąjunga yra nusistačiusi kaip vieną iš savo tikslų skatinti vaiko teisių apsaugą, kaip nurodyta Europos Sąjungos sutarties 3 straipsnyje. Priemonės, skirtos vaikams apsaugoti nuo neteisėto išvežimo ar laikymo, yra vienas iš esminių tos politikos aspektų;

                     (2)

                     Taryba priėmė Reglamentą (EB) Nr. 2201/2003 (2) (toliau – reglamentas „Briuselis IIa“), kuriuo siekiama apsaugoti vaikus nuo žalingų padarinių, kuriuos sukelia neteisėtas išvežimas ar laikymas, ir nustatyti tvarką, kuri užtikrintų greitą jų sugrąžinimą į valstybę, kurioje jie nuolat gyvena, taip pat užtikrinti bendravimo teisių ir globos teisių apsaugą;

                     (3)

                     Reglamentu „Briuselis IIa“ papildoma ir sustiprinama 1980 m. spalio 25 d. Hagos konvencija dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų (toliau – 1980 m. Hagos konvencija), kuria tarptautiniu lygmeniu nustatoma susitariančiųjų valstybių ir centrinių įstaigų įsipareigojimų ir bendradarbiavimo sistema ir siekiama užtikrinti greitą neteisėtai išvežtų ar laikomų vaikų grąžinimą;

                     (4)

                     visos Sąjungos valstybės narės yra 1980 m. Hagos konvencijos šalys;

                     (5)

                     Sąjunga ragina trečiąsias valstybes prisijungti prie 1980 m. Hagos konvencijos ir remia tinkamą 1980 m. Hagos konvencijos taikymą, inter alia, kartu su valstybėmis narėmis dalyvaudama specialiųjų komisijų, kurias reguliariai organizuoja Hagos tarptautinės privatinės teisės konferencija, veikloje;

                     (6)

                     opiais tarptautinio vaikų grobimo atvejais geriausiu sprendimu galėtų būti bendra teisinė sistema, taikoma Sąjungos valstybių narių ir trečiųjų valstybių santykiams;

                     (7)

                     1980 m. Hagos konvencijoje nustatyta, kad ji taikoma tik prisijungiančios valstybės ir tų susitariančiųjų valstybių, kurios pareiškė, kad pritaria jos prisijungimui, tarpusavio santykiams;

                     (8)

                     pagal 1980 m. Hagos konvenciją ekonominės integracijos regioninėms organizacijoms, kaip antai Sąjungai, neleidžiama tapti jos šalimi. Todėl Sąjunga negali nei prisijungti prie tos konvencijos, nei deponuoti savo pareiškimo dėl pritarimo valstybės prisijungimui;

                     (9)

                     remiantis Europos Sąjungos Teisingumo Teismo nuomone 1/13 (3), pareiškimai dėl pritarimo prisijungimui pagal 1980 m. Hagos konvenciją priklauso išimtinei Sąjungos išorės kompetencijai;

                     (10)

                     1993 m. gruodžio 20 d. prisijungimo prie 1980 m. Hagos konvencijos dokumentą deponavo Hondūras. 1980 m. Hagos konvencija Hondūre įsigaliojo 1994 m. kovo 1 d.;

                     (11)

                     visos susijusios valstybės narės, išskyrus Austriją, Daniją ir Rumuniją, jau pritarė Hondūro prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos. Hondūras pritarė Bulgarijos, Kipro, Estijos, Latvijos, Lietuvos, Maltos ir Slovėnijos prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos. Įvertinus padėtį Hondūre padaryta išvada, kad Austrija ir Rumunija gali dėl Sąjungos interesų pritarti Hondūro prisijungimui pagal 1980 m. Hagos konvencijos sąlygas;

                     (12)

                     todėl Austrija ir Rumunija turėtų būti įgaliotos deponuoti pareiškimą dėl pritarimo Hondūro prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos dėl Sąjungos interesų laikydamosi šiame sprendime išdėstytų sąlygų. Kitos Sąjungos valstybės narės jau pritarė Hondūro prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos, todėl naujų pareiškimų dėl pritarimo prisijungimui neturėtų deponuoti, nes pagal tarptautinę viešąją teisę esami pareiškimai galioja toliau;

                     (13)

                     Jungtinei Karalystei ir Airijai reglamentas „Briuselis IIa“ yra privalomas ir jos dalyvauja priimant ir taikant šį sprendimą;

                     (14)

                     pagal prie Europos Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo pridėto Protokolo Nr. 22 dėl Danijos pozicijos 1 ir 2 straipsnius Danija nedalyvauja priimant šį sprendimą ir jis nėra jai privalomas ar taikomas,

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

            1 straipsnis

               1.   Austrija ir Rumunija įgaliojamos dėl Sąjungos interesų pritarti Hondūro prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos.

               2.   Austrija ir Rumunija ne vėliau kaip 2020 m. vasario 19 d. deponuoja pareiškimą dėl pritarimo Hondūro prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos dėl Sąjungos interesų, išdėstytą taip:

                  „[Visas VALSTYBĖS NARĖS pavadinimas] pareiškia, kad pritaria Hondūro prisijungimui prie 1980 m. spalio 25 d. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų, vadovaujantis Tarybos sprendimu (ES) 2019/307“.

               3.   Austrija ir Rumunija informuoja Tarybą ir Komisiją apie savo pareiškimų dėl pritarimo Hondūro prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos deponavimą ir perduoda Komisijai tų pareiškimų tekstą per du mėnesius nuo jo deponavimo.

            2 straipsnis
            Šis sprendimas įsigalioja pranešimo apie jį dieną.

            3 straipsnis
            Šis sprendimas skirtas Austrijai ir Rumunijai.

            Priimta Briuselyje 2019 m. vasario 18 d.

                  Tarybos vardu

                  Pirmininkas

               N. BĂDĂLĂU

            (1)  2019 m. sausio 31 d. nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).

            (2)  2003 m. lapkričio 27 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2201/2003 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų, susijusių su santuoka ir tėvų pareigomis, pripažinimo bei vykdymo, panaikinantis Reglamentą (EB) Nr. 1347/2000 (OL L 338, 2003 12 23, p. 1).

            (3)  ECLI:ES:C:2014:2303.


title: 2019 m. vasario 18 d. Tarybos sprendimas (ES) 2019/308, kuriuo Austrija, Liuksemburgas ir Rumunija įgaliojami dėl Europos Sąjungos interesų pritarti Baltarusijos ir Uzbekistano prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų

text:
22.2.2019

                  LT

                  Europos Sąjungos oficialusis leidinys

                  L 51/15

         TARYBOS SPRENDIMAS (ES) 2019/308
         2019 m. vasario 18 d.
         kuriuo Austrija, Liuksemburgas ir Rumunija įgaliojami dėl Europos Sąjungos interesų pritarti Baltarusijos ir Uzbekistano prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų
         EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
         atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 81 straipsnio 3 dalį kartu su 218 straipsnio 6 dalies b punktu,
         atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
         atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę (1),
         kadangi:

                     (1)

                     Europos Sąjunga yra nusistačiusi kaip vieną iš savo tikslų skatinti vaiko teisių apsaugą, kaip nurodyta Europos Sąjungos sutarties 3 straipsnyje. Priemonės, skirtos vaikams apsaugoti nuo neteisėto išvežimo ar laikymo, yra vienas iš esminių tos politikos aspektų;

                     (2)

                     Taryba priėmė Reglamentą (EB) Nr. 2201/2003 (2) (toliau – reglamentas „Briuselis IIa“), kuriuo siekiama apsaugoti vaikus nuo žalingų padarinių, kuriuos sukelia neteisėtas išvežimas ar laikymas, ir nustatyti tvarką, kuri užtikrintų greitą jų sugrąžinimą į valstybę, kurioje jie nuolat gyvena, taip pat užtikrinti bendravimo teisių ir globos teisių apsaugą;

                     (3)

                     Reglamentu „Briuselis IIa“ papildoma ir sustiprinama 1980 m. spalio 25 d. Hagos konvencija dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų (toliau – 1980 m. Hagos konvencija), kuria tarptautiniu lygmeniu nustatoma susitariančiųjų valstybių ir centrinių įstaigų įsipareigojimų ir bendradarbiavimo sistema ir siekiama užtikrinti greitą neteisėtai išvežtų ar laikomų vaikų grąžinimą;

                     (4)

                     visos Sąjungos valstybės narės yra 1980 m. Hagos konvencijos šalys;

                     (5)

                     Sąjunga ragina trečiąsias valstybes prisijungti prie 1980 m. Hagos konvencijos ir remia tinkamą 1980 m. Hagos konvencijos taikymą, inter alia, kartu su valstybėmis narėmis dalyvaudama specialiųjų komisijų, kurias reguliariai organizuoja Hagos tarptautinės privatinės teisės konferencija, veikloje;

                     (6)

                     opiais tarptautinio vaikų grobimo atvejais geriausiu sprendimu galėtų būti bendra teisinė sistema, taikoma Sąjungos valstybių narių ir trečiųjų valstybių santykiams;

                     (7)

                     1980 m. Hagos konvencijoje nustatyta, kad ji taikoma tik prisijungiančios valstybės ir tų susitariančiųjų valstybių, kurios pareiškė, kad pritaria jos prisijungimui, tarpusavio santykiams;

                     (8)

                     pagal 1980 m. Hagos konvenciją ekonominės integracijos regioninėms organizacijoms, kaip antai Sąjungai, neleidžiama tapti jos šalimi. Todėl Sąjunga negali nei prisijungti prie tos konvencijos, nei deponuoti savo pareiškimo dėl pritarimo valstybės prisijungimui;

                     (9)

                     remiantis Europos Sąjungos Teisingumo Teismo nuomone 1/13 (3), pareiškimai dėl pritarimo prisijungimui pagal 1980 m. Hagos konvenciją priklauso išimtinei Sąjungos išorės kompetencijai;

                     (10)

                     1998 m. sausio 12 d. prisijungimo prie 1980 m. Hagos konvencijos dokumentą deponavo Baltarusija. 1980 m. Hagos konvencija Baltarusijoje įsigaliojo 1998 m. balandžio 1 d.;

                     (11)

                     visos susijusios valstybės narės, išskyrus Austriją, Daniją, Liuksemburgą ir Rumuniją, jau pritarė Baltarusijos prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos. Baltarusija pritarė Bulgarijos, Estijos, Latvijos, Lietuvos ir Maltos prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos. Įvertinus padėtį Baltarusijoje padaryta išvada, kad Austrija, Liuksemburgas ir Rumunija gali dėl Sąjungos interesų pritarti Baltarusijos prisijungimui pagal 1980 m. Hagos konvencijos sąlygas;

                     (12)

                     1999 m. gegužės 31 d. prisijungimo prie 1980 m. Hagos konvencijos dokumentą deponavo Uzbekistanas. 1980 m. Hagos konvencija Uzbekistane įsigaliojo 1999 m. rugpjūčio 1 d.;

                     (13)

                     visos valstybės narės, išskyrus Austriją, Daniją, Liuksemburgą ir Rumuniją, jau pritarė Uzbekistano prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos. Uzbekistanas pritarė Bulgarijos, Estijos, Latvijos, Lietuvos ir Maltos prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos. Įvertinus padėtį Uzbekistane padaryta išvada, kad Austrija, Liuksemburgas ir Rumunija gali dėl Sąjungos interesų pritarti Uzbekistano prisijungimui pagal 1980 m. Hagos konvencijos sąlygas;

                     (14)

                     todėl Austrija, Liuksemburgas ir Rumunija turėtų būti įgalioti deponuoti pareiškimą dėl pritarimo Baltarusijos ir Uzbekistano prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos dėl Sąjungos interesų laikydamosi šiame sprendime išdėstytų sąlygų. Kitos Sąjungos valstybės narės jau pritarė Baltarusijos ir Uzbekistano prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos, todėl naujų pareiškimų dėl pritarimo prisijungimui neturėtų deponuoti, nes pagal tarptautinę viešąją teisę esami pareiškimai galioja toliau;

                     (15)

                     Jungtinei Karalystei ir Airijai reglamentas „Briuselis IIa“ yra privalomas ir jos dalyvauja priimant ir taikant šį sprendimą;

                     (16)

                     pagal prie Europos Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo pridėto Protokolo Nr. 22 dėl Danijos pozicijos 1 ir 2 straipsnius Danija nedalyvauja priimant šį sprendimą ir jis nėra jai privalomas ar taikomas,

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

            1 straipsnis

               1.   Austrija, Liuksemburgas ir Rumunija įgaliojami dėl Sąjungos interesų pritarti Baltarusijos ir Uzbekistano prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos.

               2.   Austrija, Liuksemburgas ir Rumunija ne vėliau kaip 2020 m. vasario 19 d. deponuoja pareiškimą dėl pritarimo Baltarusijos ir Uzbekistano prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos dėl Sąjungos interesų, išdėstytą taip:

                  „[Visas VALSTYBĖS NARĖS pavadinimas] pareiškia, kad pritaria Baltarusijos ir Uzbekistano prisijungimui prie 1980 m. spalio 25 d. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų, vadovaujantis Tarybos sprendimu (ES) 2019/308“.

               3.   Austrija, Liuksemburgas ir Rumunija informuoja Tarybą ir Komisiją apie savo pareiškimų dėl pritarimo Baltarusijos ir Uzbekistano prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos deponavimą ir perduoda Komisijai tų pareiškimų tekstą per du mėnesius nuo jo deponavimo.

            2 straipsnis
            Šis sprendimas įsigalioja pranešimo apie jį dieną.

            3 straipsnis
            Šis sprendimas skirtas Austrijai, Liuksemburgui ir Rumunijai.

            Priimta Briuselyje 2019 m. vasario 18 d.

                  Tarybos vardu

                  Pirmininkas

               N. BĂDĂLĂU

            (1)  2019 m. sausio 31 d. nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).

            (2)  2003 m. lapkričio 27 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2201/2003 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų, susijusių su santuoka ir tėvų pareigomis, pripažinimo bei vykdymo, panaikinantis Reglamentą (EB) Nr. 1347/2000 (OL L 338, 2003 12 23, p. 1).

            (3)  ECLI:ES:C:2014:2303.