title: 2014 m. spalio 1 d. Komisijos sprendimas (ES) 2015/508 dėl tariamos infrastruktūros pagalbos, kurią Vokietija suteikė įmonei Propapier PM2 GmbH – Valstybės pagalba Nr. SA.36147 (C 30/10) (ex NN 45/10; ex CP 327/08) (pranešta dokumentu Nr. C(2014) 6847)  Tekstas svarbus EEE

text:
1.4.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 89/72

         KOMISIJOS SPRENDIMAS (ES) 2015/508
   2014 m. spalio 1 d.
   dėl tariamos infrastruktūros pagalbos, kurią Vokietija suteikė įmonei Propapier PM2 GmbH – Valstybės pagalba Nr. SA.36147 (C 30/10) (ex NN 45/10; ex CP 327/08)
   (pranešta dokumentu Nr. C(2014) 6847)
   (Tekstas autentiškas tik vokiečių kalba)
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 108 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą,
   atsižvelgdama į Europos ekonominės erdvės susitarimą, ypač į jo 62 straipsnio 1 dalies a punktą,
   atsižvelgdama į 1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 659/1999, nustatantį išsamias sutarties dėl Europos sąjungos veikimo 108 straipsnio taikymo taisykles (1),
   paraginusi suinteresuotąsias šalis pateikti pastabas pagal minėtas nuostatas (2) ir atsižvelgdama į jų pastabas,
   kadangi:
   1.   PROCEDŪRA

               (1)

               2008 m. spalio 29 d. raštu įmonė Smurfit Kappa Group (toliau – Smurfit Kappa arba skundo pateikėja) Komisijai pateikė skundą, kuriame teigė, kad įmonei Propapier PM2 GmbH buvo suteikta infrastruktūros pagalba. Skundas užregistruotas dokumentu Nr. CP 327/08, į neteisėtos pagalbos registrą įtrauktas dokumentu Nr. NN 45/10.

               (2)

               2010 m. spalio 27 d. raštu Komisija pranešė Vokietijai apie savo sprendimą dėl tariamos pagalbos pradėti procedūrą pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio 2 dalį.

               (3)

               Komisijos sprendimas pradėti procedūrą paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje
                   (3). Komisija paprašė visų suinteresuotųjų šalių dėl tariamos pagalbos pateikti savo pastabas.

               (4)

               2011 m. sausio 28 d. raštu Vokietija pateikė savo pastabas (nekonfidenciali šių pastabų redakcija gauta 2011 m. sausio 31 d.). Komisija taip pat gavo šių suinteresuotųjų šalių pastabas: 2011 m. vasario 11 d. – Deutscher Städtetag, Deutscher Landkreistag ir Deutscher Städte- und Gemeindebund bei Verband kommunaler Unternehmen (toliau – VKU) bendras pastabas, 2011 m. vasario 14 d. – skundo pateikėjos pastabas (nekonfidenciali šių pastabų redakcija gauta 2011 m. kovo 1 d.). Komisija šias pastabas persiuntė Vokietijos valdžios įstaigoms, suteikdama galimybę dėl jų išsakyti savo nuomonę; 2011 m. balandžio 13 d. Komisija gavo atitinkamas Vokietijos pastabas (nekonfidencialią redakciją – 2011 m. balandžio 26 d.).

               (5)

               2013 m. sausio 17 d. įvyko Komisijos tarnybų ir Vokietijos atstovų susitikimas. 2013 m. vasario 25 d. raštu Vokietija pateikė papildomą informaciją. 2013 m. balandžio 26 d. raštu Komisijos tarnybos paprašė išsamesnės informacijos; Vokietija atsakė 2013 m. gegužės 14 d. raštu.

               (6)

               2013 m. gegužės 23 d. elektroniniu laišku Komisija dar kartą paprašė papildomos informacijos, ją Vokietija pateikė 2013 m. gegužės 24 d., 27 d. ir 28 d. elektroniniais laiškais.

               (7)

               2013 m. birželio 6 d. įvykus Komisijos tarnybų, Vokietijos ir tariamą pagalbą gavusios įmonės atstovų bei ekspertų susitikimui, Vokietija pranešė, kad gali pateikti papildomų paaiškinimų. Gavusi dar vieną 2013 m. spalio 15 d. Komisijos prašymą suteikti informacijos, Vokietija 2013 m. lapkričio 4 d. bei gruodžio 13 d. ir 18 d., 2014 m. sausio 6 d. ir balandžio 24 d. elektroniniais laiškais pateikė papildomas išsamias pastabas.

         2.   PRIEMONIŲ APIBŪDINIMAS

               (8)

               Įmonė Propapier PM2 GmbH (toliau – Propapier) priklauso įmonei Progroup AG (toliau – Progroup). Progroup gamina ir per savo patronuojamąsias įmones platina raukšlėtojo kartono žaliavą ir raukšlėtąjį kartoną. Skundo pateikėja, įmonė Smurfit Kappa, yra viena didžiausių Europos Sąjungos popieriaus gamintojų.

               (9)

               2008 m. balandžio 2 d. (4) Komisija patvirtino regioninę pagalbą Propapier raukšlėtojo kartono žaliavos gamyklai ir jai priklausančiai jėgainei statyti pradėtame naudoti plečiamame pramoninės zonos areale prie Oderio–Šprė kanalo, Eizenhiutenštato mieste, Brandenburgo žemėje; šioje vietovėje tuo metu buvo galima teikti regioninę pagalbą pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies a punktą.

               (10)

               Skundo pateikėja išsakė nuomonę, kad tam tikri iš valstybinių išteklių finansuojami infrastruktūros projektai plečiamame pramoninės zonos areale, kuriame yra naujoji Propapier gamykla, yra skirti tik popieriaus gamyklai, todėl laikytini Propapier poreikiams pritaikyta infrastruktūra ir jai suteikta valstybės pagalba.

               (11)

               Tokiais infrastruktūros projektais skundo pateikėja įvardijo šiuos projektus (žr. 2.1 skirsnį): nuotekų valymo įrenginio statybą, automobilių stovėjimo aikštelės statybą, naujo privažiuojamojo kelio tiesimą ir Oderio–Šprė kanalo platinimą ir gilinimą.

               (12)

               Skundo pateikėja taip pat teigė, kad, siekiant suteikti naudos įmonei Propapier, nustatyti per maži nuotekų valymo įrenginio naudojimo mokesčiai (žr. 2.2 skirsnį).

         2.1.   PAGALBA NUOTEKŲ VALYMO ĮRENGINIUI STATYTI IR KITAI INFRASTRUKTŪRAI ĮRENGTI

               (13)

               2008 m. liepos mėn. Brandenburgo žemė iš programos Ausbau der kommunalen wirtschaftsnahen Infrastruktur lėšų pagal schemą Gemeinschaftsausgabe (GA) „Verbesserung der regionalen Wirtschaftsstruktur“ (toliau – GA schema (5)) suteikė 33 808 200 EUR tiesioginę subsidiją (6) naujam nuotekų valymo įrenginiui plečiamame pramoninės zonos areale prie Oderio–Šprė kanalo Eizenhiutenštato mieste statyti. Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad GA schema, kurią taikant finansuojama nuotekų valymo įrenginių statyba ar plėtra, buvo bylos dėl pagalbos N 644e/02 (7) dalykas, joje 2003 m. Komisija dėl 2004–2006 m. programavimo laikotarpio konstatavo, kad pagal šią schemą teikiama parama nuotekų valymo įrenginio savininkui ir valdytojui nėra valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.

               (14)

               Šiame 2003 m. sprendime Komisija išsakė nuomonę, kad subsidijos pagal 2004–2006 m. galiojusią minėtos schemos redakciją laikytinos valstybinių išteklių vidaus pervedimu ir nėra valstybės pagalba įrenginio savininkui ir valdytojui, nes gavėjai nėra ekonominės veiklos vykdytojai, o ši paslauga yra tipiška visuotinės svarbos užduotis, už kurios vykdymą atsako savivaldybės. Pagal schemos nuostatas gavėjas visada turi būti vietos valdžios institucija arba specialiosios paskirties asociacija, kurios veiklą prižiūri savivaldybė. Parama galima tik tuo atveju, jei tarp priemonės gavėjo, t. y. nuotekų valymo įrenginio savininko, ir įrenginio naudotojo nėra jokių teisinių, asmeninių arba ekonominių sąsajų.

               (15)

               Subsidija sudarė 80 % visų tinkamų finansuoti sąnaudų – 42 260 340 EUR. Subsidijos gavėja yra Trinkwasser- und Abwasserzweckverband Oderaue Eisenhüttenstadt (toliau – TAZV), tai yra viešoji kelių savivaldybių specialiosios paskirties asociacija, atsakinga už geriamojo vandens tiekimą ir nuotekų valymą. TAZV kartu yra nuotekų valymo įrenginio savininkė ir valdytoja. Ji padengė likusius 20 % visų viešųjų investicinių sąnaudų.

               (16)

               Parama skirta iškėlus sąlygą, kad iki 2008 m. rugpjūčio 15 d. bus sudarytos teisinės ir finansinės sąlygos pramoninėje zonoje įsikurti pagrindiniam investuotojui (šiuo atveju įmonei Propapier) ir tai bus įrodyta. 2008 m. spalio mėn. pradėti įrenginio statybos darbai, 2010 m. kovo mėn. įrenginys pradėjo veikti.

               (17)

               Skundo pateikėja mano, kad TAZV įrenginys yra vienos įmonės poreikiams pritaikyta infrastruktūra, nes esą praktiškai visą įrenginio nuotekų valymo pajėgumą išnaudoja Propapier. Skundo pateikėja teigia, kad nuotekų valymo įrenginys iš pat pradžių projektuotas taip, kad tiktų Propapier, ir buvo laikomas būtina popieriaus gamyklos įkūrimo pramoninėje zonoje sąlyga (nes popieriui gaminti sunaudojama daug vandens).

               (18)

               Skundo pateikėjos nuomone, kiti infrastruktūros projektai – automobilių stovėjimo aikštelės statyba šalia Propapier gamyklos teritorijos, naujo kelio, jungiančio pramoninę zoną su greitkeliu B 112 (Bundesstraße 112), tiesimas ir Oderio–Šprė kanalo platinimas ir gilinimas – taip pat yra infrastruktūros priemonės, pritaikytos Propapier poreikiams. Sprendime pradėti procedūrą Komisija padarė pirminę išvadą, kad šiais infrastruktūros projektais Propapier nesuteikiamas atrankinis pranašumas, taigi jos nelaikytinos vienos įmonės poreikiams pritaikyta infrastruktūra. Tačiau Komisija paprašė suinteresuotųjų šalių dėl šių priemonių pateikti pastabas.

         2.2.   LENGVATINIAI NUOTEKŲ VALYMO ĮRENGINIO NAUDOJIMO MOKESČIAI

               (19)

               Kitas su nuotekų valymo įrenginiu susijusio skundo klausimas yra tai, kad Propapier mokėtinas jo naudojimo mokestis – 0,95 EUR/m3 – esantis mažesnis už atlygį, kurį už tokią paslaugą imtų privatus investuotojas.

               (20)

               Naudojimo mokesčių dydis nustatomas pagal Kommunalabgabengesetz für das Land Brandenburg
                   (8) (Brandenburgo žemės komunalinių mokesčių įstatymas) (toliau – KAG Brandenburg). Pagal KAG Brandenburg 6 straipsnį mokesčiai turi būti apskaičiuojami taip, kad padengtų visas pagrįstas to nuotekų valymo įrenginio sąnaudas (jo statybos, išlaikymo, techninės priežiūros ir eksploatavimo, taip pat personalo ir mokesčių administravimo sąnaudas), apskaičiuotas palūkanas ir apskaičiuotus amortizacinius atskaitymus, bet jų neviršytų. Tačiau apskaičiuojant investuoto nuosavo kapitalo palūkanas nereikia atsižvelgti į paramos lėšas, kurias savivaldybė gavo iš kitų valstybinių šaltinių (9) (šiuo atveju 33,8 mln. EUR subsidiją taikant GA schemą). Skundo pateikėja mano, kad TAZV paramos lėšas, kurias gavo taikant GA schemą, perkėlė nuotekų valymo įrenginio naudotojams, nustatydama lengvatinius nuotekų valymo mokesčius.

         3.   PROCEDŪROS PRADĖJIMO PRIEŽASTYS
       (10)

               (21)

               Nagrinėjamos priemonės laikytinos valstybės pagalba, jei tenkinamos šios sąlygos: i) priemonė yra valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių suteikta parama, ii) įmonė dėl jos įgyja ekonominį pranašumą, iii) šis pranašumas yra atrankinis ir iv) priemonė iškreipia konkurenciją arba gali ją iškreipti ir daro poveikį valstybių narių tarpusavio prekybai. Valstybės pagalba yra tada, kai tenkinamos visos šios SESV 107 straipsnio 1 dalyje nustatytos sąlygos.

               (22)

               Sprendime pradėti procedūrą neabejojama, kad visoms priemonėms naudojami valstybiniai ištekliai ir kad jos gali iškreipti konkurenciją vidaus rinkoje.

               (23)

               Dėl skunde pateiktų klausimų Komisija konstatavo, kad reikia atskirti 1) tariamą valstybės pagalbą TAZV nuotekų valymo įrenginiui statyti ir 2) tariamą pagalbą Propapier, suteiktą lengvatinių nuotekų valymo mokesčių pavidalu.

               (24)

               Sprendime pradėti procedūrą taip pat tiriama, ar Propapier dėl

                           i)

                           nuotekų valymo įrenginio statybos
                           ir dėl kitų infrastruktūros projektų plečiamame pramoninės zonos areale, kuriame yra naujos Propapier gamyklos teritorija, t. y. dėl

                           ii)

                           naujos automobilių stovėjimo aikštelės,

                           iii)

                           naujo kelio ir

                           iv)

                           Oderio–Šprė kanalo platinimo ir gilinimo,
                           įgyja atrankinį pranašumą, kitaip tariant, ar minėti projektai yra Propapier poreikiams pritaikyta infrastruktūra (11). Kadangi pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį priemonę valstybės pagalba galima laikyti tik jei ji yra atrankinė (t. y. jei įmonėms, kurių teisinė ir faktinė padėtis, atsižvelgiant į tikslą, kurio siekiama priemone, yra panaši, sudaromos skirtingos sąlygos), Komisija turėjo ištirti, ar dėl minėtų priemonių Propapier įgijo atrankinį pranašumą.

               (25)

               Komisija jau yra patvirtinusi regioninę investicinę pagalbą Propapier. Kadangi su kitais infrastruktūros projektais susijusios priemonės vykdomos remiamoje vietovėje, kurioje gali būti teikiama regioninė pagalba pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies a punktą, ir šios priemonės tariamai glaudžiai susijusios su investiciniu projektu, kuriam teikiama regioninė pagalba, kitaip tariant, tariamai yra pritaikytos šiam projektui, Komisija išsakė pirminę nuomonę, kad šios priemonės, jei pasirodys esančios atrankinės Propapier atžvilgiu, bus Propapier investicinio projekto dalis, taigi turės atitikti 2007–2013 m. nacionalinės regioninės pagalbos teikimo gairių (12) (toliau – Regioninės pagalbos gairės) reikalavimus. Komisija suabejojo, ar investicinė pagalba, suteikta kaip vienos įmonės poreikiams pritaikyta infrastruktūra, būtų suderinama su šiomis gairėmis, pirmiausia, ar atitiktų didžiausio pagalbos intensyvumo ir skatinamojo poveikio reikalavimus.

               (26)

               Pagal Regioninės pagalbos gaires įmonės, kurioms suteikta investicinė pagalba, papildomai gali gauti ir veiklos pagalbą. Tačiau tokiu atveju veiklos pagalbos suderinamumą su vidaus rinka reikia tirti neatsižvelgiant į investicinės pagalbos suderinamumą, t. y. pagal Regioninės pagalbos gairių 5 skirsnio kriterijus. Sprendime pradėti procedūrą Komisija priėjo prie išvados, kad jei Propapier būtų suteikta veiklos pagalba lengvatinių nuotekų valymo mokesčių pavidalu ir ji būtų nesuderinama su rinkos ekonomikos investuotojo principu, šią veiklos pagalbą reikėtų laikyti nesuderinama su Regioninės pagalbos gairėmis ir susijusia Komisijos praktika dėl veiklos pagalbos patvirtinimo. Tokia išvada darytina todėl, kad nors pagalbos gavėjos vieta yra regione, kuriame galima teikti veiklos pagalbą (remiama vietovė pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies a punktą), vis dėlto netenkinamos kitos svarbios veiklos pagalbos suderinamumo su vidaus rinka sąlygos. Pavyzdžiui, nėra jokio pagrindo manyti, kad veiklos pagalba, tiek kalbant apie jos pobūdį, tiek apie regioninės plėtros skatinimą, būtų teisėta arba kad jos dydis būtų proporcingas šalintiniems trūkumams. Be to, ji nėra nei terminuota, nei ilgainiui bus mažinama. Todėl Komisija suabejojo, ar veiklos pagalba, teikiama lengvatinių mokesčių pavidalu, iš esmės suderinama su vidaus rinka.

         3.1.   SUBSIDIJOS IŠ VIEŠŲJŲ FINANSŲ REMIAMIEMS INFRASTRUKTŪROS PROJEKTAMS, ĮSKAITANT NUOTEKŲ VALYMO ĮRENGINĮ
   3.1.1.   Automobilių stovėjimo aikštelė, Oderio–Šprė kanalo platinimas ir gilinimas, naujas kelias

               (27)

               Per pirminį tyrimą konstatuota, kad automobilių stovėjimo aikštelės pajėgumai nėra tokie, kokius nurodė skundo pateikėja, ir kad ji nėra prie pat Propapier gamyklos teritorijos. Taip pat konstatuota, kad automobilių stovėjimo vietos viešai prieinamos ir jomis naudojasi įmonės, įsikūrusios ne tik pramoninėje zonoje prie Oderio–Šprė kanalo, bet ir miesto centre, ir kad šių vietų turėtų pakakti, kad savivaldybė galėtų uždaryti miesto centre esančias sunkvežimių stovėjimo vietas. Be to, Propapier įrengia savo automobilių stovėjimo vietas, kuriose taip pat bus galima statyti sunkvežimius. Todėl Komisija manė, kad dėl automobilių stovėjimo aikštelės statybos Propapier atrankinio pranašumo veikiausiai neįgijo.

               (28)

               Naujo kelio, jungiančio pramoninę zoną ir greitkelį B 112, klausimu Komisija konstatavo, kad, nutiesus šį kelią, Eizenhiutenštato centre sumažės transporto apimtis ir oro tarša, nes į pramoninę zoną važiuojantys sunkvežimiai galės aplenkti miesto centrą, taip pat sutrumpės kelionė iki artimiausio regiono centro. Todėl Komisija manė, kad dėl naujo kelio tiesimo Propapier atrankinio pranašumo veikiausiai neįgijo.

               (29)

               Dėl Oderio–Šprė kanalo platinimo ir gilinimo darbų Komisija konstatavo, kad jie atlikti ne siekiant Propapier suteikti ekonominį pranašumą, o dėl to, kad šie darbai yra būtinos reguliarios vandens kelių priežiūros dalis. Todėl Komisija manė, kad dėl Oderio–Šprė kanalo platinimo ir gilinimo Propapier atrankinio pranašumo veikiausiai neįgijo.

               (30)

               Tačiau tuo metu Komisija negalėjo visiškai atmesti galimybės, kad šios infrastruktūros priemonės Propapier yra naudingesnės negu kitoms įmonėms.

               (31)

               Todėl Komisija, prieš priimdama galutinį sprendimą, ar šiomis priemonėmis suteikta valstybės pagalba, suinteresuotųjų šalių paprašė pateikti savo pastabas. Kartu ji paprašė Vokietijos per oficialią tyrimo procedūrą suteikti papildomos informacijos apie automobilių stovėjimo aikštelės statybą, naujo kelio tiesimą ir Oderio–Šprė kanalo platinimą ir gilinimą.

         3.1.2.   Subsidija nuotekų valymo įrenginiui statyti

               (32)

               Sprendime pradėti procedūrą Komisija padarė išvadą, kad jei dėl vidaus rinkos vystymosi pagalbos schema N 644e/02 būtų laikytina valstybės pagalba, tai ji būtų esama pagalba TAZV.

               (33)

               Vis dėlto Komisija suabejojo, ar nuotekų valymo įrenginys yra vienos įmonės poreikiams pritaikyta infrastruktūra. Šiuo klausimu buvo konstatuota, kad, be Propapier, įrenginiu naudojasi tik dvi įmonės – Kanados fotovoltinės įrangos tiekėja 5N PV ir energijos tiekėja EnBW. Taip pat nebuvo žinoma, kokia nuotekų valymo įrenginio pajėgumo dalis iš tikrųjų tenka šioms dviem naudotojoms. Remdamasi tyrimo metu turėta informacija, Komisija negalėjo įvertinti, ar vien dėl šių dviejų įmonių buvo būtina statyti naują nuotekų valymo įrenginį. Be to, viena iš šių dviejų kitų naudotojų, t. y. EnBW eksploatuojama jėgainė, tiesiogiai dalyvavo Propapier projekte, nes jėgainė tiekia elektros energiją popieriaus gamyklos gamybos procesui (13).

               (34)

               Jei, kaip teigia skundo pateikėja, Propapier iš tikrųjų išnaudoja 90 % nuotekų valymo įrenginio pajėgumo, Komisijos nuomone, kyla klausimas, ar šis faktas jau savaime nėra pakankamas įrodymas, kad įrenginys skirtas išskirtinai įmonei Propapier ar bent jau pirmiausia jos reikmėms (taigi pritaikytas Propapier poreikiams). Tad Vokietijos argumentą, kad ateityje nuotekų valymo įrenginiu naudosis daugiau įmonių, reikia išnagrinėti nuodugniau.

               (35)

               Taip pat konstatuota, kad reikia atsižvelgti į tai, kiek daugiausiai investuotojų gali įsikurti pramoninėje zonoje prie Oderio–Šprė kanalo ir kiek įrenginio pajėgumo jie vidutiniškai išnaudotų. Todėl Vokietijos paprašyta pateikti išsamesnę informaciją apie bendrąją pramoninės zonos plėtros koncepciją ir apie likusį nuotekų valymo įrenginio pajėgumą, kuris galėtų būti skirtas galimiems naudotojams. Vokietija taip pat turėjo pateikti išsamesnę informaciją apie technines modulinės nuotekų valymo įrenginio konstrukcijos galimybes (14).

               (36)

               Kaip minėta, Komisija išsakė pirminę nuomonę, kad su infrastruktūros projektais susijusios priemonės, jei pasirodytų esančios atrankinės, būtų Propapier investicinio projekto dalis, taigi turėtų atitikti Regioninės pagalbos gairių reikalavimus, visų pirma didžiausio pagalbos intensyvumo ir skatinamojo poveikio nuostatas.

         3.2.   LENGVATINIAI NUOTEKŲ VALYMO ĮRENGINIO NAUDOJIMO MOKESČIAI

               (37)

               Kaip ir priemonės nuotekų valymo įrenginiui statyti klausimu, Vokietija laikėsi nuomonės, kad jei Propapier mokėtiname mokestyje ir būtų pagalbos elementas, tai būtų esama pagalba. Vokietijos nuomone, Komisijos sprendimas byloje N 644e/02, kuria patvirtinta GA schema, apima ir netiesioginį šios schemos poveikį.

               (38)

               Tačiau Komisija sprendime pradėti procedūrą priėjo prie išvados, kad sprendimas N 644e/02 neapima pagalbos, kuri galbūt suteikta lengvatinių nuotekų valymo mokesčių pavidalu, ir kad jei toks mokestis būtų laikytinas pagalba, tai būtų nauja pagalba.

               (39)

               Nagrinėjant klausimą, ar dėl mokesčių Propapier įgyja ekonominį pranašumą, sprendime pradėti procedūrą Komisija suabejojo, ar TAZV imami mokesčiai atspindi visas sąnaudas ir ar privatus investuotojas būtų nustatęs tokio pat dydžio mokesčius.

               (40)

               Komisija manė, kad Propapier mokėtinas mokestis atspindi ne visas nuotekų valymo sąnaudas, nes pati Vokietija pripažino, kad šie mokesčiai padengia tik 20 % apskaičiuotų investuoto nuosavo kapitalo palūkanų; Vokietijos aiškinimu, taip yra dėl to, kad apskaičiuojant palūkanas neturi būti atsižvelgiama į 80 % dydžio subsidiją, kurią įrenginiui statyti savivaldybė gavo iš kitų valstybinių šaltinių. Šiuo klausimu Komisija sprendime pradėti procedūrą pirmiausia konstatavo, kad tiek Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/60/EB (toliau – ES vandens pagrindų direktyva) (15), tiek KAG Brandenburg nustatyta, kad nuotekų valymo įrenginio naudojimo mokesčiai turi padengti visas sąnaudas (16). Sprendime pradėti procedūrą taip pat nurodytos bylos InfraLeuna
                   (17) ir Kimberly-Clark/Scott
                   (18), kuriose Komisija išsakė nuomonę, kad visų sąnaudų dydžio mokesčiai atitinka sąnaudas, kurias ta įmonė įprastai turi padengti.

               (41)

               Skundo pateikėja teigė, kad siekiant nustatyti pranašumą reikėtų palyginti mokesčių, kuriuos iš tikrųjų moka Propapier, ir mokesčių, kuriuos TAZV vietoje imtų privatus investuotojas, dydį.

               (42)

               Vokietija pasiūlė Propapier mokamus mokesčius palyginti su šiame sektoriuje taikomais vidutiniais tarifais ir nurodė tyrimą, pagal kurį vidutinis tarifas yra 0,24–1 EUR už kubinį metrą (19).

               (43)

               Sprendime pradėti procedūrą Komisija konstatavo, kad privataus investuotojo principą šiuo atveju, atrodo, galima taikyti, tačiau suabejojo, ar taikant tokią pamatinę vertę įmanoma atmesti galimybę, kad buvo suteikta valstybės pagalba, juo labiau kad duomenys akivaizdžiai iškreipti. NET jei nurodyti kitų savivaldybių imami mokesčiai atspindi visas jų sąnaudas, akivaizdu, kad skirtingi tarifai atsiranda dėl skirtingų realių vietos sąlygų, kurios privačiam investuotojui būtų pagrindas taikyti skirtingo dydžio tarifus. Todėl sprendime pradėti procedūrą Komisija suabejojo, ar remiantis šiais duomenimis būtų galima atmesti galimybę, kad Propapier buvo suteiktas pranašumas.

               (44)

               Kaip minėta 26 konstatuojamojoje dalyje, jei priemonė iš tikrųjų yra nauja pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį, Komisija abejoja, ar ji būtų suderinama su vidaus rinka pagal SESV 107 straipsnio 3 dalį. Jei paaiškėtų, kad mokestis yra regioninė veiklos pagalba, kiltų abejonių dėl jos suderinamumo su vidaus rinka, nes ji nei terminuota, nei ilgainiui bus mažinama, nei skirta tam tikriems (neįrodytiems) regiono trūkumams kompensuoti.

         4.   VOKIETIJOS IR SUINTERESUOTŲJŲ ŠALIŲ PASTABOS DĖL SPRENDIMO PRADĖTI PROCEDŪRĄ

   4.1.   AR IŠ VIEŠŲJŲ IŠTEKLIŲ FINANSUOJAMI INFRASTRUKTŪROS PROJEKTAI YRA PROPAPIER POREIKIAMS PRITAIKYTA INFRASTRUKTŪRA?
   4.1.1.   Automobilių stovėjimo aikštelė

      Skundo pateikėjos pastabos

               (45)

               Sprendime pradėti procedūrą Komisija nesutiko su skundo pateikėjos nurodytu automobilių stovėjimo vietų skaičiumi. Skundo pateikėja teigia, kad jos nurodyti duomenys (186 lengvųjų automobilių stovėjimo vietos ir 71 sunkvežimių stovėjimo vieta) paimti iš pirminio plėtros plano, kurį užsakė parengti Eizenhiutenštato miestas.

               (46)

               Skundo pateikėja nurodo, kad pirminiuose Propapier statybos planuose nebuvo numatyta statyti privačios automobilių stovėjimo aikštelės, o net jei ją Propapier ir pasistatytų, vadinamoji viešoji automobilių stovėjimo aikštelė vis tiek būtų naudingiausia Propapier – net pastatytas kelio ženklas, rodantis sunkvežimių stovėjimo vietas, skirtas jėgainės ir popieriaus gamyklos reikmėms. Be to, automobilių stovėjimo aikštelė esanti prie pat Propapier gamyklos teritorijos (yra visai šalia popieriaus gamyklos ir ribojasi su jėgaine, kuri iš pradžių buvo Propapier projekto dalis). Automobilių stovėjimo aikštelėje nėra galimybių sustoti ir pailsėti, kurių įprastai esą galima tikėtis panašiose viešosiose automobilių stovėjimo aikštelėse.

               (47)

               Skundo pateikėja teigia, kad automobilių stovėjimo aikštelė yra nepatogioje ir pernelyg atokioje vietoje, kad ja galėtų naudotis kitos miesto centre įsikūrusios įmonės ir kad miestas galėtų uždaryti miesto centre esančias sunkvežimių stovėjimo vietas.

      Vokietijos pastabos

               (48)

               Vokietija teigia, kad dėl automobilių stovėjimo aikštelės Propapier atrankinio pranašumo neįgyja. Aikštelė esanti viešai prieinama, ja naudojasi ne tik pramoninėje zonoje prie Oderio–Šprė kanalo įsikūrusios įmonės. Be to, Propapier turi savo automobilių stovėjimo vietų (213 lengvųjų automobilių ir 27 sunkvežimių) ir statybos leidimą dar 120 lengvųjų automobilių stovėjimo vietų.

               (49)

               Vokietija nesutinka su skundo pateikėjos nuomone, kad automobilių stovėjimo aikštelė naudingiausia Propapier ir kad ji yra nepatogioje ir pernelyg atokioje vietoje, kad ja galėtų naudotis kitos Eizenhiutenštato centre įsikūrusios įmonės.

               (50)

               Vokietija teigia, kad skundo pateikėjos minėtas kelio ženklas, rodęs sunkvežimių stovėjimo vietas, skirtas jėgainės reikmėms, buvo pastatytas laikinai, kol jėgainėje vyko statybos darbai. 2011 m. kovo pabaigoje juos baigus, ženklas, rodantis įvažiavimą į automobilių stovėjimo aikštelę, pastatytas prie naujo kelio ir jame nėra jokios nuorodos į konkrečią įmonę ar įrenginį.

         4.1.2.   Kelias

      Skundo pateikėjos pastabos

               (51)

               Skundo pateikėja nesutinka su Vokietijos teiginiais, kad naujas kelias skirtas pramoninei zonai su greitkeliu B 112 sujungti. Ji nurodo, kad kelias baigiasi keli metrai už popieriaus gamyklos ir nematyti jokių požymių, kad būtų ketinama jį pratęsti, o jei net jis ir būtų nutiestas toliau, tai nebūtų naudingas jokioms kitoms įmonėms, nes toje zonoje jų nėra.

               (52)

               Todėl skundo pateikėja mano, kad dėl automobilių stovėjimo aikštelės ir kelio Propapier įgyja atrankinį pranašumą ir kad minėti objektai yra pritaikyti naudoti Propapier.

      Vokietijos pastabos

               (53)

               Vokietijos teigimu, naujasis kelias sujungs pramoninę zoną prie Oderio–Šprė kanalo ir jos šiaurines plečiamas teritorijas su greitkeliu B 112, dėl to sumažės transporto apimtis ir oro tarša Eizenhiutenštato centre, sunkvežimiai galės aplenkti miesto centrą, o kelionė į Frankfurtą prie Oderio pramonės ir verslo tikslais sutrumpės mažiausiai trečdaliu. Vokietija tvirtina, kad šis kelias yra bendrosios dar 1993 m. planuotos pramoninės zonos plėtros dalis, juo Frankfurte įsisteigusioms įmonėms bus patogiau privažiuoti prie Eizenhiutenštato vidaus uosto. Nutiesti šį kelią esą planuota jau žemės Vyriausybės Oderio programoje.

               (54)

               Vokietija aiškina, kad, nutiesus šį kelią, „ArcelorMittal“ ir kitoms pramoninėms zonoms atsivers naujos plėtros galimybės. Kelias buvo tiesiamas dviem etapais, paskutinis ruožas baigtas 2013 m., dėl techninių kliūčių šiek tiek vėluojant.

         4.1.3.   Oderio–Šprė kanalo platinimas ir gilinimas

               (55)

               2008 m. Eizenhiutenštato miestas, siekdamas pritraukti daugiau įmonių, išplėtė pramoninę zoną prie Oderio–Šprė kanalo. Vokietija nurodo, kad Oderio–Šprė kanalo platinimo ir gilinimo darbai buvo būtinos reguliarios vandens kelio, kuris priklauso transeuropiniam tinklui (TEN), priežiūros dalis. Nuo 2003 m. per visą kanalo ilgį įrenginėjami šliuzai (šiuo metu Kersdorfo šliuzas, naujo Fiurstenvaldo šliuzo statyba atidėta). Vokietija aiškina, kad tai niekaip nesusiję su Propapier įsikūrimu ir nesuteikia jai jokio atrankinio pranašumo.

         4.1.4.   Ar nuotekų valymo įrenginys yra Propapier poreikiams pritaikyta infrastruktūra?

      Skundo pateikėjos pastabos

               (56)

               Skundo pateikėja aiškina, kad pagalbos negali apimti schema, kuri, remiantis sprendimu byloje N 644e/02, nėra pagalba, nes minėta schema nustojo galioti 2006 m. pabaigoje, taigi suteikiant investicinę pagalbą TAZV nuotekų valymo įrenginiui statyti jau buvo negaliojanti.

               (57)

               Skundo pateikėja taip pat teigia, kad ši schema netaikytina dar ir dėl to, kad nuotekų valymo įrenginiu neteikiama jokia viešoji paslauga, o jis esą pastatytas naudotis pirmiausia Propapier.

               (58)

               Skundo pateikėjos teigimu, įprastai – Vokietijoje taip pat – popieriaus pramonės įmonės turi savo nuotekų valymo įrenginius, skirtus perdirbto popieriaus gamykloms, taigi Vokietijos argumentas, kad įmonės privalančios savo sistemą prijungti prie viešosios nuotekų sistemos, esantis nepagrįstas.

               (59)

               Skundo pateikėja nurodo, kad nuotekų valymo įrenginys nėra ekonominio pramoninės zonos planavimo bendrosios koncepcijos, kuri apimtų visus galimus investuotojus, dalis, o buvo suprojektuotas ir pristatytas jau 2007 m., t. y. kartu su Propapier popieriaus gamykla ir jėgaine. 2007 m. lapkričio 7 d. Eizenhiutenštato miesto pasiūlyme dėl pramoninės zonos plėtros esą kalbama tik apie du ar tris investuotojus. Skundo pateikėja pareiškė, kad Eizenhiutenštato miestas pramoninę zoną pradėjo reklamuoti tik 2010 m., o ieškoti kitų investuotojų – tik Smurfit Kappa pateikus skundą.

               (60)

               Skundo pateikėjos nuomone, iš konstrukcinių TAZV įrenginio ypatybių aiškiai matyti, kad jis sukonstruotas specialiai Propapier poreikiams. Techniniai nuotekų valymo įrenginių požymiai esą labai būdingi šiam sektoriui. Perdirbto popieriaus gamyklų nuotekų valymo įrenginiai įprastai esą apima anaerobinio ir aerobinio valymo pakopas, o įprastos komunalinių nuotekų sistemos – dažnai tik aerobinio. Tai, kad TAZV nuotekų valymo įrenginys apima abi šias pakopas, skundo pateikėjos teigimu, yra dar vienas argumentas, kad šis įrenginys yra ne viešajam interesui, o Propapier poreikiams pritaikyta infrastruktūra.

               (61)

               Skundo pateikėjos nuomone, labai neįtikima, kad projektuojant įrenginį buvo atsižvelgta į kokį nors kitą pajėgumo poreikį, o ne Propapier popieriaus gamyklos (ir ją papildančios jėgainės, kuri dabar yra EnWB nuosavybė). Skundo pateikėja argumentuoja, kad EnWB nėra nepriklausoma naudotoja, nes investicija į jėgainę glaudžiai susijusi su popieriaus gamyklos projektu ir be Propapier gamyklos nebūtų buvusi daroma.

               (62)

               Skundo pateikėja pažymi, kad kita pramoninėje zonoje įsikūrusi investuotoja, įmonė 5N PV, išnaudoja tik labai nedidelę procentinę dalį esamo TAZV nuotekų valymo įrenginio pajėgumo ir kad jos nuotekas būtų buvę galima valyti senuoju nuotekų valymo įrenginiu. Kadangi 5N PV veiklą pradėjo dar 2008 m. gegužės mėn., t. y. prieš dvejus metus iki paleidžiant naująjį TAZV įrenginį, ji esą iš pradžių naudojosi senuoju nuotekų valymo įrenginiu.

               (63)

               Skundo pateikėja teigia, kad nėra jokių kitų galimų investuotojų tikėtino nuotekų valymo poreikio prognozių ir jokios informacijos, ar tokie papildomi pajėgumai bus įdiegti ir, jei taip, kada. Bet kokiu atveju laisvų pajėgumų šiuo metu ir taip esą nėra. Skundo pateikėja taip pat remiasi vienu straipsniu spaudoje (Märkische Oderzeitung, 2011 m. vasario 3 d.), kuriame pranešama apie vieno aeravimo rezervuaro techninį defektą ir konstatuojama, kad dabartiniams pramoniniams naudotojams reikalingi visi turimi rezervuarai.

               (64)

               Skundo pateikėjos nuomone, Vokietija netiesiogiai patvirtino, kad nuotekų valymo įrenginiu jokia kita įmonė nesinaudos, kai konstatavo, kad naujojo TAZV įrenginio naudojimo mokesčiai mažesni negu senojo todėl, kad naujajame įrenginyje nereikalinga brangi kanalų tarp atskirų naudotojų sistema (ir taip esą patvirtino, kad kitų naudotojų nebus).

               (65)

               Skundo pateikėjos teigimu, iš TAZV pateiktų duomenų matyti, kad Propapier išnaudoja mažiausiai 90 % kasdienio įrenginio pajėgumo.

               (66)

               Skundo pateikėja aiškina, kad modulinė nuotekų valymo įrenginio konstrukcija, kurią nurodė Vokietija, yra tik teorinio pobūdžio ir dėl jos masto ekonomija neatsiras, nes antrojo modulio kaina sudaro 80–90 % pirmojo kainos. Palyginti didelės modulių prijungimo sąnaudos esą rodo, kad 42 mln. EUR pradinė investicija naudingiausia Propapier kaip atrankinė priemonė.

               (67)

               Skundo pateikėjos teigimu, dėl to, kad naujasis TAZV įrenginys yra prie pat Propapier įrenginio, šalia jėgainės ir popieriaus gamyklos, įmonė gali pakartotinai naudoti per anaerobinio savo nuotekų valymo procesą išsiskiriančias biodujas.

               (68)

               Remdamasi pirmiau išdėstytais argumentais, skundo pateikėja daro išvadą, kad TAZV nuotekų valymo įrenginys yra Propapier poreikiams pritaikyta infrastruktūra ir kad jo statybos finansavimas iš viešųjų išteklių yra investicinė pagalba Propapier. Todėl skundo pateikėjos nuomone, Komisija turėtų ištirti, ar ši priemonė, susiejant ją su Propapier popieriaus gamyklai suteikta regionine investicine pagalba (byla dėl pagalbos Nr. SA.23827), tenkina visas Regioninės pagalbos gairių sąlygas.

      Vokietijos pastabos

               (69)

               Vokietijos įsitikinimu, priemonės, suteiktos pagal schemą N 644e/02, kurioje nėra pagalbos elemento, nėra pagalba.

      Vokietija teigia, kad visi vienodomis sąlygomis gali naudotis viešąja infrastruktūra

               (70)

               Vokietija aiškina, kad nuotekų valymo įrenginys yra ne Propapier poreikiams pritaikyta, o viešoji infrastruktūra, patenkanti į saugos užtikrinimo sritį ir skirta aplinkosaugai bei gyventojų apsaugai nuo ligų. Visos įmonės, įsisteigusios arba ateityje įsisteigsiančios pramoninėje zonoje prie Oderio–Šprė kanalo, turi teisę vienodomis sąlygomis prisijungti prie nuotekų valymo įrenginio ir juo naudotis. Visoms joms mokesčiai apskaičiuojami pagal tuos pačius įstatymais nustatytus principus. Vokietijoje nuotekų valymas priskiriamas savivaldybių kompetencijai, taigi prisijungti prie viešojo nuotekų valymo įrenginio ir juo naudotis yra privaloma. Naudotojai neturi galimybės pasirinkti kitą paslaugų teikėją, o ne savivaldybę.

               (71)

               Vokietija nesutinka su skundo pateikėjos teiginiu, kad įprastai popieriaus gamyklos turi savo nuotekų valymo įrenginius ir neprivalo prisijungti prie komunalinių nuotekų sistemos, ir konstatuoja, kad Propapier yra teisiškai įpareigota prisijungti prie TAZV įrenginio ir juo naudotis (20). Tokio prisijungimo prievolės išimtys esančios labai ribotos (tik jei prisijungti neįmanoma arba nerealu). Vokietijos teigimu, viešai prieinamų duomenų apie popieriaus gamintojų nuotekų valymą yra nedaug, tačiau iš jų matyti, kad daugybė popieriaus gamyklų yra prisijungusios prie komunalinių nuotekų valymo įrenginių.

      Vokietija teigia, kad infrastruktūra nebuvo įrengta specialiai Propapier

               (72)

               Vokietija nesutinka su skundo pateikėjos nuomone, kad TAZV įrenginys suprojektuotas pagal techninius Propapier poreikius: dvipakopis nuotekų valymas esą nėra būdingas tik popieriaus pramonei, nuotekos dviem pakopomis valomos daugelyje įvairių sektorių ir daugeliu komunalinių nuotekų valymo įrenginių. Techninės TAZV įrenginio ypatybės (dvipakopis biologinis procesas) esą buvo grindžiamos naujausiais techniniais standartais, atsižvelgiant į tai, kad didžioji dalis nuotekų bus labai užteršta. Vokietija sutinka, kad komunaliniuose nuotekų valymo įrenginiuose, kuriais valomos tik sanitarinių įrenginių nuotekos arba nelabai užterštas vanduo, įprastai nėra atskiro pirminio valymo pakopos, tačiau pabrėžia, kad tuose įrenginiuose, kuriais valomos pramoninės nuotekos, dvi valymo pakopos yra įprastos. Vokietija pateikė 18 Vokietijos popieriaus gamyklų, kurios gamina perdirbtą popierių ir yra prisijungusios prie komunalinių nuotekų įrenginių, sąrašą ir konstatavo, kad popieriaus pramonėje naudojami abiejų rūšių komunaliniai nuotekų įrenginiai (vienpakopiai ir dvipakopiai).

               (73)

               Vokietija nurodo, kad nuotekų valymo įrenginys yra bendrųjų infrastruktūros priemonių, kurių imtasi pramoninei zonai prie Oderio–Šprė kanalo plėtoti, rinkinio dalis. Nė viena iš šių priemonių nebuvusi pritaikyta kuriai nors vienai įmonei. Sprendimų dėl įrenginio statybos, prisijungimo prie jo ir jo naudojimo Propapier ar kiti galimi naudotojai negali priimti savo nuožiūra.

               (74)

               Vokietija nesutinka su aiškinimu, kad TAZV nuotekų valymo įrenginys pastatytas specialiai Propapier. Vokietijos valdžios įstaigos aiškina, kad jį statyti nuspręsta planuojant kitas galimas 2004–2006 m. investicijas, taigi gerokai anksčiau, negu pramoninėje zonoje įsikūrė Propapier.

               (75)

               Vokietija pažymi, kad už šios pramoninės zonos ribų esančios nuotekų valymo infrastruktūros pajėgumai yra riboti ir neišnaudotų pajėgumų yra tik tiek, kad užtektų vieno papildomo (nedidelio) investuotojo poreikiams patenkinti. Vokietija patvirtina, kad 5N PV iš tikrųjų iš pradžių buvo prisijungusi prie senojo įrenginio.

               (76)

               Vokietijos nuomone, aplinkybė, kad Propapier įsikūrimas pramoninėje zonoje davė postūmį pradėti statyti seniai planuotą nuotekų valymo įrenginį, negali būti laikoma atrankiniu pranašumu šiai įmonei. Vokietija remiasi generalinio advokato W. van Greven išvadomis byloje C-255/91 (Matra prieš Komisiją) (21), kuriose jis patvirtino, kad neišvengiama, jog pradiniame veiklos etape infrastruktūra daugiausia naudojasi pirma naujai įrengtoje pramoninėje zonoje įsikūrusi įmonė. Tačiau padėtis esą pasikeis, kai regiono plėtra pakryps laukiama linkme.

               (77)

               Vokietija praneša, kad visos trys įmonės, šiuo metu įsikūrusios pramoninėje zonoje prie Oderio–Šprė kanalo, t. y. Propapier, 5N PV ir EnBW jėgainė, yra prisijungusios prie nuotekų valymo įrenginio ir juo naudojasi. Vokietija taip pat aiškina, kad kelis kartus svarstyta kitų įmonių įsikūrimo pramoninėje zonoje galimybė (kalbėta apie vieno ar dviejų pakaitinio kuro ruošimo įrenginių, fotovoltinės įrangos stiklo fabriko statybą, keliems įvairių sektorių investuotojams pateikti investicijų pasiūlymai, keli galimi investuotojai apžiūrėjo vietą), tačiau tolesnei jos plėtrai prireiks laiko, visų pirma dėl krizės, nuo kurios labiausiai nukentėjo nepalankioje padėtyje esančios vietovės.

      Dabartinis pajėgumas

               (78)

               Vokietija nesutinka su skundo pateikėjos svarstymais, kad Vokietija nenurodžiusi TAZV įrenginio naudotojoms tenkančių nuotekų valymo pajėgumų, kad Propapier išnaudojanti ne mažiau kaip 90 % pajėgumo ir kad laisvų pajėgumų nebėra.

               (79)

               Vokietija teigia, kad dabartinės konstrukcijos TAZV nuotekų valymo įrenginio pajėgumo užtektų galimiems naujiems investuotojams. Vokietija nurodo, kad trys dabartinės naudotojos kartu išnaudoja [< 500] (22) m3/h įrenginio pajėgumo, o jo didžiausias pajėgumas yra 638 m3/h. Taigi pajėgumų naudojimo koeficientas siekia maždaug [60–80] %, o laisvų pajėgumų yra apie [150–250] m3/h. Vidutiniškai Propapier išnaudoja [300–500] m3/h pajėgumo, daugiausiai – [400–500] m3/h. Vidutiniškai tai sudaro [< 70] %, daugiausiai – [< 70] % viso TAZV įrenginio pajėgumo.

      Modulinė TAZV įrenginio konstrukcija

               (80)

               Vokietijos teigimu, TAZV įrenginys iš pat pradžių projektuotas taip, kad ilgainiui plėtojant pramoninę zoną prie Oderio–Šprė kanalo jį taip pat būtų galima išplėsti papildomais moduliais. Kad įrenginys projektuotas kaip modulinis, esą matyti iš trumpo 2007 m. TAZV aprašymo, kuriame kalbama apie tai, kad iš popieriaus pramonės, bioetanolio gamybos ir kitų pramonės sektorių gali būti išleidžiamas labai užterštas vanduo.

               (81)

               Vokietija aiškina, kad pagrindiniai įrenginio komponentai jau dabartiniame plėtros etape sukonstruoti taip, kad įrenginį išplėtus galėtų veikti didžiausiu pajėgumu, pavyzdžiui, 5 km ilgio nuotekų valymo linijos vamzdžio, kuriuo išvalytas vanduo išleidžiamas į Oderį, vardinis skersmuo daugiau kaip tris kartus didesnis, negu reikia dabartiniame plėtros etape (didžiausias galimas vandens išleidimo tūris yra 1 945 m3/h, o šiuo metu išleidžiama daugiausiai 638 m3/h), be to, TAZV turi galimybę įrenginio plotą padidinti, prijungiant 3,3 ha dydžio gretimą žemės sklypą. Vokietijos tvirtinimu, įrenginį išplėtus papildomais moduliais, galimi naudotojai turės tokias pat galimybes juo naudotis.

               (82)

               Todėl Vokietija teigia, kad tai, jog Propapier šiuo metu išnaudoja didelę dalį viso nuotekų valymo įrenginio pajėgumo, nėra atrankinis pranašumas, o tik padėtis tam tikru metu, nes infrastruktūra suprojektuota taip, kad išplėtus papildomais moduliais ja vienodomis sąlygomis galėtų naudotis kitos įmonės. Tam esą prireiks laiko, nes nuotekų valymo įrenginys esantis ekonominio šios vietovės planavimo bendrosios koncepcijos, kuri apima kelias plečiamas teritorijas įvairiuose etapuose, dalis. Vokietija tvirtina, kad dabartinė padėtis, kai pramoninėje zonoje įsikūrusios tik trys investuotojos, yra nuo 1994 m. trunkančios šios vietovės pramoninių zonų plėtros pereinamasis etapas. Dar maždaug puse pramoninės zonos prie Oderio–Šprė kanalo (35 ha) esą galės naudotis kiti investuotojai. 2011 m. Vokietija apytikriai apskaičiavo, kad šis plotas bus panaudotas per penkerius metus, o tada dar bus galima tolesnė plėtra į kitas zonas – Šiaurės rytų („Nordost“) (40 ha) ir Šiaurės („Nord“) (160 ha).

               (83)

               Vokietija nesutinka su skundo pateikėjos nuomone, kad dėl modulinės TAZV įrenginio konstrukcijos nebus pasiekta masto ekonomija. Vokietijos valdžios įstaigos teigia, kad modulinę TAZV įrenginio plėtrą galima įgyvendinti trimis etapais ir jos sąnaudos, skaičiuojant kiekvienam papildomam kubiniam metrui, būtų daug mažesnės negu pradinės investicijos:

                           —

                           1 etapą (pajėgumo padidėjimas – 33 %, papildomas nuotekų kiekis – 213 m3) būtų galima įgyvendinti per kelis mėnesius ir tai kainuotų 1,2–1,5 mln. EUR, o pramoninė zona padidėtų maždaug 19 ha;

                           —

                           2 etapą (pajėgumo padidėjimas – 69 %, papildomas nuotekų kiekis – 426 m3) būtų galima įgyvendinti per kelis mėnesius ir tai kainuotų 5,3–5,6 mln. EUR, o pramoninė zona padidėtų maždaug 38 ha;

                           —

                           3 etapas (išplėtimas į gretimą sklypą, pajėgumo padidėjimas – 100 %, papildomas nuotekų kiekis – 638 m3) kainuotų 17–18 mln. EUR, o pramoninė zona padidėtų maždaug 57 ha. Pajėgumui padidinti 100 % reikėtų pasinaudoti galimybe pramoninę zoną padidinti prijungiant gretimą sklypą, tai kainuotų ne daugiau kaip 18 mln. EUR.

               (84)

               Vokietija argumentuoja, kad modulinė nuotekų valymo įrenginio konstrukcija atitinka ekonomiško ir taupaus lėšų panaudojimo principą ir ją reikia vertinti atsižvelgiant į tai, kad iki šiol naujosiose federacinėse žemėse būdavo statomi per dideli nuotekų valymo įrenginiai. Jei toks modulinis projektavimas būtų laikomas atrankiniu pranašumu ir už tai būtų baudžiama sankcijomis, tai esą iš tiesų paskatintų iš pat pradžių įrengti per didelę ir todėl neekonomišką infrastruktūrą. Be to, naudojimo mokesčiai esą nepadengtų tokios per didelės infrastruktūros sąnaudų.

               (85)

               Dabartinį įrenginio apribojimą įvertinus kaip atrankinį pranašumą, esą būtų skatinama įrengti per didelę ir todėl neekonomišką infrastruktūrą.

               (86)

               Vokietijos nuomone, skundo pateikėjos nurodytas straipsnis spaudoje (plg. 63 konstatuojamąją dalį) yra nesvarbus. Vokietijos valdžios įstaigų teigimu, įrengus papildomą nenaudojamą rezervuarą, skirtą tik atsargai, jei sugestų kiti rezervuarai, būtų pažeidžiami GA schemoje nustatyti taupaus ir ekonomiško planavimo reikalavimai.

               (87)

               Skundo pateikėja nurodo, kad naujojo TAZV įrenginio naudotojos moka mažesnius negu senojo komunalinio įrenginio naudojimo mokesčius todėl, kad naujajame įrenginyje nereikalinga didelė vamzdžių sistema, sujungianti visus naudotojus. Vokietija nesutinka su skundo pateikėjos išvada, kad dėl to prie naujojo įrenginio negalima prijungti kitų naudotojų. Vokietijos tvirtinimu, prie įrenginio kitus pramoninius naudotojus galima nesunkiai prijungti, o apribojimą nulemia pirmiausia vamzdžio, kuriuo išvalytas vanduo išleidžiamas į Oderį, dydis.

               (88)

               Vokietija paneigia skundo pateikėjos teiginį, kad Propapier gali naudoti TAZV įrenginio išskiriamas biodujas. Vokietijos teigimu, nuotekų valymo įrenginio naudotojos naudoti biodujas neturi galimybės, nes jas savo 3 MW galios jėgainėje naudoja TAZV.

               (89)

               Vokietija paneigia skundo pateikėjos teiginį, kad ji kitų galimų investuotojų pramoninėje zonoje pradėjusi ieškoti tik Smurfit Kappa pateikus skundą. Dar 1998 m. Eizenhiutenštato miestas įmonei Investor Center Ostbrandenburg pavedė vykdyti pramoninių ir komercinių plotų, įskaitant plotus pramoninėje zonoje prie Oderio–Šprė kanalo, rinkodarą, o pramoninės zonos prie Oderio–Šprė kanalo planavimo dokumentai rengiami nuo 1995 m.

               (90)

               Vokietija daro išvadą, kad TAZV įrenginys nėra Propapier poreikiams pritaikyta infrastruktūra.

               (91)

               Vokietija taip pat daro išvadą, kad išplėstoje pramoninėje zonoje prie Oderio–Šprė kanalo vykdytos infrastruktūros priemonės (nuotekų valymo įrenginio statyba ir teikimas bei kitos statybos priemonės – automobilių stovėjimo aikštelės statyba, kelio tiesimas bei kanalo gilinimas ir platinimas) yra bendrosios plėtros priemonės, jos nesuteikia atrankinio pranašumo ir nėra skirtos naudoti tik Propapier. Vokietijos tvirtinimu, tai, kad šiuo metu šia infrastruktūra naudojasi tik kelios pirmiausiai pramoninėje zonoje įsikūrusios įmonės, yra būdinga pereinamajam plėtros etapui.

         4.2.   AR DĖL LENGVATINIŲ NUOTEKŲ VALYMO ĮRENGINIO NAUDOJIMO MOKESČIŲ PROPAPIER ĮGYJA PRANAŠUMĄ?

      Skundo pateikėjos pastabos

               (92)

               Skundo pateikėja sutinka su sprendime pradėti procedūrą Komisijos išsakyta nuomone (plg. sprendimo pradėti procedūrą 63 konstatuojamąją dalį ir šio sprendimo 38 konstatuojamąją dalį), kad sprendimas byloje N 644e/02 neapima nuotekų valymo įrenginio naudojimo mokesčių, todėl jie turėtų atspindėti visas naudojimo sąnaudas. Skundo pateikėjos nuomone, aplinkybė, kad mokesčiai apskaičiuojami pagal Komunalinių mokesčių įstatymą (Kommunalabgabengesetz), nepateisina mažesnių mokesčių ir tuo Propapier suteikiamo pranašumo.

               (93)

               Skundo pateikėja argumentuoja, kad nuotekų valymo įrenginiu neteikiama jokia viešoji paslauga, o jis pastatytas tam, kad juo pirmiausia galėtų naudotis Propapier.

               (94)

               Skundo pateikėjos teigimu, visi trys sprendime pradėti procedūrą Komisijos pasiūlyti metodai (visų sąnaudų metodas, privataus paslaugų teikėjo kaina ir orientacinė kaina) rodo, kad Propapier mokamas mokestis - tai jai suteiktas pranašumas.

      Visų sąnaudų metodas

               (95)

               Skundo pateikėja taip pat argumentuoja, kad ne tik remiantis ES vandens pagrindų direktyvos 9 straipsniu, bet ir atsižvelgiant į faktą, kad dauguma perdirbto popieriaus gamyklų turi savo nuotekų valymo įrenginį, turėtų būti apskaičiuojamos visos sąnaudos. Skundo pateikėja tvirtina, kad Propapier mokamu mokesčiu padengiama tik 20 % apskaičiuotų investuoto nuosavo kapitalo palūkanų ir neatsižvelgiama į tą nuosavo kapitalo dalį, kuri tenka 80 % viešųjų finansų įnašui į nuotekų valymo įrenginio statybos sąnaudas.

      Privataus paslaugų teikėjo kaina (privataus investuotojo kriterijus)

               (96)

               Skundo pateikėja nurodo, kad privatus ekonominės veiklos vykdytojas arba popieriaus gamyklos savininkas siektų bent padengti visas sąnaudas, taigi šis metodas sutampa su pirmiau minėtu visų sąnaudų metodu.

      Orientacinė kaina

               (97)

               Skundo pateikėja sutinka su sprendime pradėti procedūrą Komisijos išsakyta nuomone, kad taikant orientacines kainas galimybės, kad buvo suteikta pagalba, atmesti tikriausiai neįmanoma. Jos nuomone, vien popieriaus gamyklų, naudojančių komunalines nuotekų sistemas, palyginimas nėra reprezentatyvus, nes dauguma jų turi savo nuotekų valymo įrenginius.

               (98)

               Skundo pateikėja teigia, kad Vokietija pateikė tik labai atrankinę informaciją apie kitų popieriaus gamyklų mokamus nuotekų valymo mokesčius (vieną tyrimą, palyginimą su tarifais, taikomais pramoninėje zonoje Spreetal/Schwarze Pumpe, ir vieną seną 1990 m. sprendimą) ir kad šie pavyzdžiai negali būti laikomi orientacinės kainos apskaičiavimo pagrindu, be kita ko, dėl to, kad naudojimo mokesčiai priklauso nuo subsidijų ir investicinių sąnaudų ir teisės aktai įvairiose vietovėse gali skirtis. Skundo pateikėja nagrinėjamą įrenginį palygina su savo įrenginiu, kuris prijungtas prie komunalinės nuotekų sistemos [vietoje] (konfidenciali informacija), ir skaičiuoja, kad atsižvelgus į 42 mln. EUR statybos investiciją (kaip Eizenhiutenštate) Propapier turėtų mokėti 4 EUR/m3, o tai yra gerokai daugiau, negu ji moka šiuo metu.

               (99)

               Skundo pateikėja teigia, kad Vokietijos nurodytas straipsnis paskelbtas 2004 m., jame remiamasi 2002 m. paskelbtu tyrimu, kuris grindžiamas 2000–2001 m. duomenimis. Skundo pateikėja kalba apie 2009 m. sausio 30 d. Vokietijos paaiškinimo 6 priedą, kuriame pateiktas straipsnis iš internetinio informacijos šaltinio „Das Papier 2004-T174“ (23). Skundo pateikėja nurodo, kad minėtas tyrimas apima tik septynias neįvardytas popieriaus gamyklas ir iš jo neaišku, ar jos eksploatuoja savo nuotekų valymo įrenginius ar yra prisijungusios prie komunalinės sistemos ir ar sąnaudos, į kurias atsižvelgiama, apima tik veiklos išlaidas (ir neapima kapitalo sąnaudų ar kitų su veikla nesusijusių išlaidų). Skundo pateikėjos teigimu, jei tyrime lyginamos tik popieriaus gamyklos, naudojančios savo nuotekų valymo įrenginius, turėtų būti atsižvelgiama į kapitalo sąnaudas.

      Vokietijos pastabos

               (100)

               Vokietija tebesilaiko nuomonės, kad jei TAZV įrenginio naudojimo mokesčiais ir būtų suteikiamas pranašumas, tai jis nebūtų valstybės pagalba, nes Komisijos sprendimas byloje N 644e/02, jos nuomone, apima ir netiesioginį GA schemos poveikį, t. y. mokesčius. Vokietija toliau argumentuoja, kad priemonė, byloje N 644e/02 pripažinta neturinti pagalbos elemento, negali tapti valstybės pagalba naudotojo lygmeniu. Vokietijos nuomone, Komisija savo nuomonę klausimu, ar infrastruktūros valdytojui suteikta pagalba gali būti perduodama infrastruktūros naudotojui, pakeitė tik Bendrajam Teismui priėmus sprendimą byloje Flughafen Leipzig-Halle GmbH
                   (24).

               (101)

               Vokietija sutinka, kad, suteikiant investicinę pagalbą TAZV, sprendimas byloje N 644e/02 nebegaliojo. Tačiau Vokietijos valdžios įstaigos pabrėžia, kad atitinkama teisės norma, kuria buvo grindžiamas sprendimas byloje N 644e/02, buvo tapati teisės normai, kuria remiantis buvo suteikta priemonė TAZV. Esą tik buvo patikslintas teisinis pagrindas, o turinys nepakito. Todėl Vokietija argumentuoja, kad vien patikslinus teisinį pagrindą priemonė savaime netampa valstybės pagalba.

               (102)

               Vokietija pabrėžia, kad sąnaudos apskaičiuotos skaidriai ir pagal įstatymus.

      Vokietija teigia, kad Propapier nesuteiktas joks ekonominis pranašumas

               (103)

               Vokietija pateikė pastabas dėl visų trijų būdų, pagal kuriuos apskaičiuojami mokesčiai įmonėms, besinaudojančioms nuotekų valymo paslaugomis (sprendimo pradėti procedūrą 68 konstatuojamoji dalis): visų sąnaudų metodo, privataus paslaugų teikėjo kainos ir orientacinės kainos.

      Vokietija teigia, kad, taikant visų sąnaudų metodą, pranašumas neatsiranda

               (104)

               Vokietija prieštarauja nuomonei, kad Propapier mokamas mokestis nepadengia visų sąnaudų. Kaip apskaičiuoti mokesčius, esą nustatyta įstatymais (iš esmės mokesčiai turi padengti sąnaudas, išskyrus tai, kad apskaičiuojant palūkanas neatsižvelgiama į trečiųjų asmenų subsidijas (25)). Vokietijos teigimu, teisės aktais nustatyta, kad sąnaudos turi būti padengiamos, bet neviršijamos. Visos TAZV patiriamos sąnaudos esą padengiamos, įskaitant TAZV tenkančios investuoto kapitalo dalies palūkanas. Apskaičiuoti fiktyvias žemės subsidijų palūkanas būtų neteisėta, nes TAZV šių sąnaudų nepatyrė.

               (105)

               Vokietijos tvirtinimu, Propapier nesuteiktas joks ekonominis pranašumas, nes naujojo įrenginio naudojimo mokesčiai visoms naudotojoms yra vienodi.

               (106)

               Tai, ar mokesčiai būtų buvę didesni, jei taikant GA schemą nebūtų buvusios suteiktos subsidijos nuotekų valymo įrenginiui statyti, esą priklauso nuo daugybės veiksnių, pavyzdžiui, nuo galimybių gauti kitų lėšų.

               (107)

               Vokietija tvirtina, kad nei atsižvelgiant į principą „teršėjas moka“, nei remiantis ES vandens pagrindų direktyva jos valdžios įstaigos nėra įpareigotos, apskaičiuojant investuoto kapitalo palūkanas, įtraukti subsidijas. ES vandens pagrindų direktyva nustatyta, kad turi būti padengiamos vandens paslaugų sąnaudos, tačiau valstybėms narėms palikta veiksmų laisvė įgyvendinti šį reikalavimą. Šiuo atveju visos TAZV (vandens paslaugų) sąnaudos esą dengiamos. Vokietijos nuomone, principas „teršėjas moka“ nėra absoliutus, tačiau į jį reikia atsižvelgti. Šiuo atveju į jį esą atsižvelgta įtraukiant visas TAZV sąnaudas.

               (108)

               ES vandens pagrindų direktyvoje kalbama apie „deramą“ indėlį. Vokietija teigia, kad Propapier mokamas mokestis, palyginti su kitose Vokietijos arba Europos Sąjungos vietovėse mokamais mokesčiais, yra santykinai didelis. Vokietijos valdžios įstaigos taip pat konstatuoja, kad, kaip nustatyta ES vandens pagrindų direktyva, valstybės narės gali atsižvelgti į sąnaudų susigrąžinimo socialinį, ekologinį ir ekonominį poveikį bei į atitinkamų regionų geografines ir klimato sąlygas.

               (109)

               Vokietija aiškina, kad lyginimas su bylomis Kimberly-Clark ar InfraLeuna (taip pat žr. sprendimo pradėti procedūrą 70 konstatuojamąją dalį) nepagrįstas. Bylos Kimberly-Clark dalykas – įmonei taikytas lengvatinis tarifas, dėl kurio buvo kilę įtarimų, kad padengiamos ne visos sąnaudos. Šiuo atveju visos sąnaudos esą padengiamos ir tarifų sąlygos visiems naudotojams vienodos. Kimberly-Clark atveju pramoninė zona buvo plėtojama atsižvelgiant į konkrečius vienos įmonės poreikius, o šiuo atveju – atsižvelgiama į keletą naudotojų.

               (110)

               Sprendimo byloje InfraLeuna dalykas - tai privačių įmonių kainodara, susijusi su privačios infrastruktūros naudojimu, o ši byla susijusi su komunalinės infrastruktūros naudojimu ir įstatymais nustatytais, su rinka nesusijusiais mokesčiais. Šiuo atveju naudotojai esą padengia visas sąnaudas, kurias įprastai patiria bet kuri nuotekų valymo įmonė. Neliberalizuotoje nuotekų valymo rinkoje sąnaudų veiksniai, į kuriuos reikia atsižvelgti, nustatyti įstatymais ir vienodi visoms įmonėms (KAG Brandenburg).

               (111)

               Vokietijos teigimu, sprendime pradėti procedūrą nurodyti sprendimai bylose Wagner ir Weida Leder (71 konstatuojamoji dalis ir 19 išnaša) susiję su subsidijomis privatiems nuotekų valymo įrenginiams statyti. Šiuo atveju Propapier negaunanti jokių subsidijų savanoriškoms privačioms investicijoms, o tik mokanti jai įstatymais nustatytus naudojimo mokesčius.

      Vokietija teigia, kad privataus investuotojo testas netaikytinas

               (112)

               Vokietijos nuomone, vanduo nėra įprasta prekė. Nuotekų valymo sektorius Vokietijoje padalytas į regioninius monopolius, priklausančius viešiesiems komunaliniams vykdomiesiems subjektams, atsakingiems už nuotekų šalinimą. Todėl nuotekų valymas Vokietijoje yra ne ekonominė veikla, bet savivaldybėms priskirta užduotis. TAZV veikia kaip viešoji įstaiga, o ne kaip įmonė, kurios veiksmus būtų galima įvertinti remiantis rinkos investuotojo principu. Vokietijoje privaloma prisijungti prie komunalinės nuotekų valymo sistemos ir ja naudotis. Pasirinkti kitą paslaugų teikėją, o ne savivaldybę, naudotojai neturi galimybės. Naudojimo mokesčių apskaičiavimo tvarka nustatyta įstatymais, sprendimus dėl jų priima valdžios įstaigos ir jie negali viršyti sąnaudų.

               (113)

               Vokietija tvirtina, kad privačių įmonių galimybės patekti į nuotekų valymo sektorių Vokietijoje ribotos. Privačios įmonės šiame sektoriuje gali veikti tik pagal eksploatacijos organizavimo arba eksploatavimo paslaugų teikimo sutartis, techniškai įgyvendinant įstatymais nustatytas nuotekų šalinimo užduotis. Tačiau už užduoties įvykdymą vis tiek atsakinga savivaldybė ir ji nėra teisiškai įpareigota skelbti konkursą tokiai sutarčiai sudaryti. Privačios įmonės dar gali vykdyti technines užduotis (arba išimtiniais atvejais imti naudojimo mokesčius), tačiau ir tokiu atveju naudojimo mokesčiai negali viršyti jų sąnaudų. TAZV tretiesiems asmenims nėra perleidusi jokių techninių užduočių.

               (114)

               Vokietijos teigimu, kadangi mokesčių apskaičiavimo taisyklės nustatytos įstatymais ir mokesčiai negali viršyti infrastruktūros sąnaudų, nėra ir rinkos, kurioje pelno siekiančios privačios įmonės galėtų nustatyti nuotekų valymo mokesčius. Nevyksta ir privačių įmonių arba privačių ir viešosios teisės įmonių konkurencija dėl galutinių naudotojų.

               (115)

               Vokietijos nuomone, tokiu atveju valdytojo veiksmų negalima lyginti su privataus investuotojo veiksmais. Taigi privataus investuotojo kriterijus netaikytinas.

      Orientacinės kainos

               (116)

               Vokietijos tvirtinimu, kadangi prisijungti prie nuotekų valymo įrenginio yra privaloma, nevyksta konkurencija, o kartu nėra rinkos kainos, kurią būtų galima taikyti kaip lyginamąjį kriterijų tiriant, ar pranašumas yra pagalba.

               (117)

               Vokietija nesutinka su skundo pateikėjos aiškinimu, kad komunalinėmis nuotekų sistemomis naudojasi tik nedaug popieriaus gamyklų, todėl jų duomenys, kaip lyginamasis kriterijus, nereprezentuoja sektoriaus.

               (118)

               Savo pastabose Vokietija patikslino, kad Propapier moka ne 0,95 EUR/m3 naudojimo mokestį (kaip nurodyta sprendimo pradėti procedūrą 72 ir 80 konstatuojamosiose dalyse), o nuo 2010 m. – 1,18 EUR/m3. Vokietijos teigimu, šis mokestis, palyginti su kitomis Europos Sąjungos vietomis, yra santykinai didelis ar bet kokiu atveju nėra neįprastas. Remiantis Vokietijos popieriaus gamyklų asociacijos (Verband Deutscher Papierfabriken) apklausa, 77 Vokietijos popieriaus pramonės įmonių, kurios reprezentuoja 68 % sektoriaus, 2007 m. mokėti mokesčiai buvę vidutiniškai 1,12 EUR/m3 (nuo 0,31 iki 2,20 EUR/m3). Vokietijos teigimu, Propapier mokamas mokestis patenka į šį intervalą ir yra didesnis už šios imties vidurkį.

               (119)

               Vėlesnėse pastabose Vokietija Komisiją informavo, kad 2012 m. mokestis padidintas iki 1,41 EUR/m3, siekiant padengti nuostolius, patirtus nuotekų valymo įrenginio pradiniame veiklos etape, o 2013 m. pradžioje dėl sumažėjusių išlaidų energijai sumažintas iki 1,39 EUR/m3, vykdant teisinį įpareigojimą, kad naudojimo mokesčiai turi padengti sąnaudas, bet negali jų viršyti. Be to, Vokietijos teigimu, Propapier, prieš išleisdama nuotekas į TAZV įrenginį, turi atlikti pirminį jų valymą. Pirminio valymo sąnaudos sudaro apie […] EUR/m3, todėl bendros nuotekų valymo sąnaudos, kurias patiria Propapier, yra […] EUR/m3; palyginimui – vidutinės sektoriaus sąnaudos (2010 m.) sudaro 1,27 EUR/m3.

               (120)

               Vokietija aiškina, kad palyginimas su kitų Europos Sąjungos popieriaus gamintojų mokamais mokesčiais yra tinkamas lyginamasis kriterijus tiriant, ar nėra ekonominio pranašumo, ir kad Komisijos abejonės dėl tokio palyginimo yra nepagrįstos.

               (121)

               Vokietija nurodo, kad Komisijai pateikti pavyzdžiai yra visų sąnaudų pagrindu apskaičiuotos vidutinės kainos. Vokietija neturinti jokio pagrindo manyti, kad šie mokesčiai turėtų valstybės pagalbos elementą.

               (122)

               Vokietija aiškina, kad byla Lenzing Lyocell
                   (26) yra tinkamas pavyzdys, nors faktinės aplinkybės yra dešimties metų senumo (nes Propapier moka daugiau kaip dvigubai didesnį mokestį, nors nuotekų valymo mokesčiai per pastaruosius 10 metų nepadidėjo daugiau kaip 100 %).

      Esama pagalba

               (123)

               Vokietija pateikia du argumentus, kodėl naudojimo mokesčiai, jei jie būtų pagalba, pagal Reglamento (EB) Nr. 659/1999 1 straipsnio b punkto v papunktį būtų laikytini esama pagalba.

               (124)

               Vokietija aiškina, kad 2003 m. Komisija savo sprendime byloje N 644e/02 padarė išvadą, kad GA schema nėra valstybės pagalba nuotekų valymo įrenginių valdytojams, jei subjektas – kaip šiuo atveju TAZV – yra specialiosios paskirties asociacija. Komisija šį teiginį esą grindė faktu, kad specialiosios paskirties asociacijos teikia visuotinės ekonominės svarbos paslaugas, o už jų priežiūrą atsakingos savivaldybės. Kaip Komisija pati konstatavo sprendimo pradėti procedūrą 57 konstatuojamojoje dalyje, net jei vėliau, vystantis vidaus rinkai, ši schema būtų laikoma pagalba, tai ji būtų esama pagalba pagal Reglamento (EB) Nr. 659/1999 1 straipsnio b punkto v papunktį.

               (125)

               Vokietija teigia, kad, kaip paaiškinta šio sprendimo 100 konstatuojamojoje dalyje, sprendimas byloje N 644e/02 apima ir netiesioginį GA schemos poveikį, t. y. mokesčius. Vokietijos nuomone, apie mokesčius atskirai pranešti nereikia, nes jų apskaičiavimo metodas yra schemos įgyvendinimo dalis.

               (126)

               Pagrįsdama argumentą, kad mokesčiai būtų esama pagalba, Vokietija teigia, kad šis mokesčiuose esantis pagalbos aspektas jau galiojo prieš 1958 m. sausio 1 d. įsigaliojant Europos ekonominės bendrijos steigimo sutarčiai. Vokietijos nuomone, esama pagalba, buvusi prieš įsigaliojant EEB sutarčiai, ir lieka esama pagalba net ir vėliau pakoregavus pirminę schemą, jei nepakinta jos „esmė“ (27). Dar prieš 1958 m. sausio 1 d. galiojusios bendrosios taisyklės patikslinimas nėra nauja pagalba, apie kurią reikia pranešti (28).

               (127)

               Vokietija aiškina, kad komunalinių mokesčių įstatymai jau taikyti prieš 1958 m. įsigaliojant EEB sutarčiai ir toliau taikomi jai įsigaliojus. Vokietijos teigimu, dėl fakto, kad Brandenburgas užima dalį buvusios Prūsijos karalystės teritorijos, šiuo metu galiojančio KAG Brandenburg 6 straipsnio 2 dalies ištakos yra 1893 m. liepos 14 d. Prūsijos karalystės Komunalinių mokesčių įstatymas (Kommunalabgabengesetz für das Königreich Preußen) (toliau – PrKAG) ir Bavarijos komunalinių mokesčių įstatymas (Gemeindeabgabengesetz Bayern) (toliau – BayGAG). Šį argumentą Vokietija grindžia šiais aiškinamaisiais argumentais:

                           a)

                           minėti įstatymai galiojo ir nuo 1919 iki 1933 m. bei nuo 1933 iki 1945 m.;

                           b)

                           senųjų federacinių žemių dabartinių komunalinių mokesčių įstatymų ištakos yra PrKAG;

                           c)

                           tarp KAG Brandenburg ir PrKAG, nepaisant ypatingos naujųjų federacinių žemių padėties dėl Vokietijos padalijimo, yra istorinis tęstinumas.

      a aiškinamasis argumentas

               (128)

                  PrKAG jau buvo numatyta galimybė savivaldybėms už viešosios infrastruktūros naudojimą imti mokesčius. Tokia galimybė numatyta ir Naudojimo mokesčių įstatyme (Gebührenabgabengesetz), kuris Bavarijoje galioja nuo 1938 m. (ir yra daugybės panašių kitose pietinėse Vokietijos federacinėse žemėse taikomų įstatymų pagrindas) (29). Pagal PrKAG mokesčių tarifus įprastai reikia apskaičiuoti taip, kad būtų padengiamos to įrenginio administravimo ir išlaikymo sąnaudos, įskaitant investuoto kapitalo palūkanų ir grąžinimo išlaidas. Nors PrKAG tekste sakoma, kad mokesčiai turi padengti tik (į infrastruktūrą) investuoto kapitalo palūkanų išlaidas, iš pokario meto su PrKAG susijusių sprendimų galima suprasti, kad į PrKAG galiojimą nepatenka trečiųjų asmenų subsidijų palūkanos.

               (129)

                  PrKAG ir panašūs esami žemių įstatymai nebuvo panaikinti nei Veimaro Respublikoje, nei į valdžią atėjus nacionalsocialistams. Taigi jie tebegaliojo ir po 1918 m.

      b aiškinamasis argumentas

               (130)

               Po Antrojo pasaulinio karo PrKAG, kaip žemės teisės aktas pagal 1949 m. Vokietijos konstituciją (Grundgesetz, toliau – GG), kuria nustatyta, kad jai neprieštaraujantys įstatymai galioja toliau (GG 123 straipsnis), ir pagal nuostatas, kuriomis leista federacinėms žemėms kai kuriose srityse priimti savo įstatymus, galiojo toliau. Taigi aišku, kad PrKAG Vokietijos federacinėse žemėse galiojo dar prieš įsigaliojant Europos ekonominės bendrijos steigimo sutarčiai.

               (131)

               1949 m. įkūrus Vokietijos Federacinę Respubliką, kai kuriose Vakarų Vokietijos federacinėse žemėse PrKAG laikui bėgant buvo pakeistas žemių komunalinių mokesčių įstatymais. Praėjusio amžiaus septintajame ir aštuntajame dešimtmečiuose PrKAG keičiant žemių įstatymais, schema buvo tikslinama, koreguojamos jos sąvokos, tačiau įstatymo esmė liko nepakitusi. Visų pirma nepakito tai, kad neskaičiuojamos trečiųjų asmenų subsidijų palūkanos (30). Pagal PrKAG buvo skaičiuojamos tik išorės kapitalo palūkanos, pagal žemių įstatymus jau ir nuosavo kapitalo palūkanos, tačiau nei PrKAG, nei žemių įstatymais nebuvo numatyta skaičiuoti subsidijų palūkanas.

               (132)

               Todėl Vokietija mano, kad senųjų federacinių žemių dabartinių komunalinių mokesčių įstatymų ištakos yra PrKAG. Vokietija nurodo, kad šiuo atveju ypač svarbu atsižvelgti į 1969 m. Šiaurės Reino-Vestfalijos komunalinių mokesčių įstatymą (toliau – KAG Nordrhein-Westfalen) (31), kuriuo remiantis buvo parengtas KAG Brandenburg ir pakeistas 1906 m. PrKAG; nors buvo padaryti būtini sąvokų pakeitimai, tačiau KAG Nordrhein-Westfalen ir PrKAG turinys tapatus (žr. šio sprendimo 128 konstatuojamąją dalį). Kitų federacinių žemių (pavyzdžiui, Reino krašto-Pfalco, Šlėzvigo-Holšteino, Heseno) komunalinių mokesčių įstatymai taip pat buvo priimti remiantis PrKAG ir jį pakeitė.

      c aiškinamasis argumentas

               (133)

               Vokietija teigia, kad dėl Vokietijos padalijimo po Antrojo pasaulinio karo KAG Brandenburg turi ypatingą statusą. Įkūrus Vokietijos Demokratinę Respubliką, per kelerius metus Brandenburge ir kitose Rytų Vokietijos federacinėse žemėse komunalinė savivalda buvo panaikinta, savivaldybių savarankiško veikimo sferos nebeliko. Taisyklės būdavo priimamos centrinės valdžios lygmeniu. 1990 m. gegužės 17 d. priėmus savivaldą reglamentuojantį įstatymą (32) (jį priėmė VDR Liaudies rūmai (Volkskammer) prieš 1990 m. spalio 3 d. įvykusį Vokietijos susivienijimą), komunalinė savivalda buvo atkurta ir nustatyta, kad pačios savivaldybės tvarko savo finansų sektorių ir už jį atsako. Šiuo tikslu joms buvo suteikta teisė imti atlygį ir mokesčius už komunalines paslaugas.

               (134)

               1991 m. birželio 27 d.KAG Brandenburg parengtas pagal KAG Nordrhein-Westfalen ir yra jam beveik tapatus.

               (135)

               Vokietija teigia, kad nors buvusioje VDR teisės raida buvo kitokia, tačiau nebūtų teisinga Rytų ir Vakarų federacinių žemių komunalinių mokesčių įstatymus traktuoti skirtingai. KAG Brandenburg tęsia PrKAG teisės tradiciją, o ne buvusios VDR. VDR vandens ruošimo (nuotekų valymo) sistemos ir Brandenburgo žemės dabartinės nuotekų valymo sistemos institucinio tęstinumo taip pat nėra. 1990 m. gegužės 17 d. savivaldą reglamentuojančiu įstatymu buvo padėti pamatai naujosiose federacinėse žemėse priimti komunalinių mokesčių įstatymus. Naujųjų federacinių žemių komunalinių mokesčių įstatymai turinio atžvilgiu siejasi su senųjų federacinių žemių komunalinių mokesčių įstatymais, o šių ištakos yra PrKAG. Tai yra neišvengiamas aplinkybės, kad naujosios federacinės žemės prie Vokietijos Federacinės Respublikos prisijungė pagal GG, padarinys (33). Tai ypač aiškiai matyti iš KAG Brandenburg atsiradimo istorijos. KAG Brandenburg tęsia KAG Nordrhein-Westfalen ir PrKAG teisės tradiciją. Vokietijos padalijimas ir dėl to nutrūkusi teisės tradicija Rytų Vokietijos federacinėse žemėse neturėtų būti neigiamas veiksnys aiškinant KAG Brandenburg.

               (136)

               Tarp KAG Brandenburg ir PrKAG yra istorinis tęstinumas.

               (137)

               Vokietija toliau argumentuoja, kad ekvivalentiškumo ir sąnaudų padengimo principas taip pat jau galiojo prieš 1958 m. įsigaliojant EEB sutarčiai. Ekvivalentiškumo principas reiškia, kad tarp mokesčio ir viešosios paslaugos, už kurią jis mokamas, negali būti pernelyg didelės disproporcijos. Tai yra GG įtvirtinto teisinės valstybės principo dalis. Sąnaudų padengimo principas išplaukia tiesiogiai iš PrKAG. Šis principas nėra griežtai taikomas apskaičiuojant visus mokesčius, tačiau savivaldybės mokesčių apimtis neturėtų pernelyg viršyti jos išlaidų.

      Teisėtų lūkesčių principo ir bendrojo vienodo požiūrio principo taikymas

               (138)

               Vokietija taip pat teigia, kad pagalbos elemento susigrąžinimas tuo atveju, jei Komisija Propapier apskaičiuotus mokesčius laikytų veiklos pagalba, prieštarautų teisėtų lūkesčių principui ir bendrajam vienodo požiūrio principui.

               (139)

               Teisėtų lūkesčių principas reiškia, kad 1) kuri nors Sąjungos institucija suinteresuotajam asmeniui sukėlė pagrįstų lūkesčių ir 2) apdairus ir protingas ekonominės veiklos vykdytojas negalėjo numatyti, kad bus priimta priemonė, galinti pažeisti jo interesus.

               (140)

               Vokietijos teigimu, kadangi GA schema (patvirtinta sprendimu byloje N 644e/02) nebuvo laikoma valstybės pagalba, Propapier galėjo kilti pagrįstas lūkestis, kad jai taikoma priemonė taip pat nebus laikoma pagalba. Anksčiau dėl šios schemos suderinamumo su Sąjungos teise abejonių esą nekilo, nes iki šiol Europos Komisija panašių schemų nėra tyrusi.

               (141)

               Vokietija mano, kad mokesčiuose nesančio pagalbos elemento susigrąžinimas, jei Komisija priemonę laikytų veiklos pagalba, prieštarautų ir vienodo požiūrio principui, pagal kurį vienodos aplinkybės turi būti vertinamos vienodai. Dėl susigrąžinimo Propapier konkurentai esą įgytų pranašumą.

         4.3.   VOKIETIJOS SAVIVALDYBIŲ ASOCIACIJŲ IR VKU PASTABOS

               (142)

               Vokietijos savivaldybių asociacijos ir VKU sutinka su 2011 sausio 28 d. Vokietijos pastabomis, prie kurių rengimo jos taip pat prisidėjo. Visų pirma jos remiasi argumentu, kad nuotekų valymas Vokietijoje yra neekonominė savivaldybėms priskirta užduotis. Savivaldybės šią veiklą organizuoja ir finansuoja vykdydamos joms nustatytą savivaldos užduotį piliečių labui.

               (143)

               Vokietijos savivaldybių asociacijos ir VKU aiškina, kad KAG Brandenburg 6 straipsnio 2 dalies penktu sakiniu, pagal kurį nuotekų valymo įrenginio naudojimo mokesčiai turi padengti sąnaudas, apskaičiuotas palūkanas ir apskaičiuotus amortizacinius atskaitymus, o į subsidijas, apskaičiuojant investuoto nuosavo kapitalo palūkanas, neturi būti atsižvelgiama, ginami vartotojų interesai. Kadangi trečiųjų asmenų subsidijos nėra savivaldybių investuotas nuosavas kapitalas, vartotojai savivaldybėms neturėtų mokėti ir šių subsidijų palūkanų.

         5.   PRIEMONĖS VERTINIMAS PAGALBOS TEISĖS POŽIŪRIU

               (144)

               Nagrinėjamos priemonės laikytinos valstybės pagalba, jei tenkinamos šios sąlygos: i) priemonė yra valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių suteikta parama, ii) įmonė dėl jos įgyja ekonominį pranašumą, iii) šis pranašumas yra atrankinis ir iv) priemonė iškreipia konkurenciją arba gali ją iškreipti ir daro poveikį valstybių narių tarpusavio prekybai. Valstybės pagalba yra tada, kai tenkinamos visos šios SESV 107 straipsnio 1 dalimi nustatytos sąlygos.

               (145)

               Jau sprendime pradėti procedūrą aiškiai nustatyta, kad visoms nagrinėjamoms priemonėms naudojami valstybiniai ištekliai ir kad jos gali iškreipti konkurenciją ir prekybą vidaus rinkoje.

               (146)

               Dėl skunde pateiktų klausimų Komisija konstatuoja, kad reikia atskirti 1) tariamą valstybės pagalbą, kuri Propapier galbūt teikiama kaip jos poreikiams pritaikytos infrastruktūros priemonės (nuotekų valymo įrenginio statyba ir tam tikri kiti infrastruktūros projektai plečiamame pramoninės zonos areale, kuriame yra naujoji Propapier gamykla), ir 2) tariamą valstybės pagalbą, kuri Propapier galbūt teikiama kaip lengvatiniai nuotekų valymo mokesčiai.

         5.1.   AR IŠ VIEŠŲJŲ IŠTEKLIŲ FINANSUOJAMI INFRASTRUKTŪROS PROJEKTAI YRA BENDROJI AR TIK PROPAPIER POREIKIAMS PRITAIKYTA INFRASTRUKTŪRA?

               (147)

               Anksčiau Komisija buvo išsakiusi nuomonę, kad viešojo administravimo įstaiga savo teritorijoje gali vykdyti teritorijų planavimo darbus. Taigi ji gali finansuoti infrastruktūrą, kuri bus naudinga visai visuomenei. Komisija taip pat mano, kad nėra svarbu, dėl kokios priežasties infrastruktūra kuriama, jei tai daroma visos visuomenės labui. Tačiau jei infrastruktūra bus naudinga tik kuriai nors privačiai įmonei, tai ši įmonė ją ir turi finansuoti. Tokia išvada darytina dėl to, kad Komisija, tirdama valstybės pagalbos buvimą, turi tirti, koks bus konkretus priemonės poveikis, o ne kokių tikslų ja siekiama. Todėl Komisija šiuo atveju mano, kad reikia ištirti, kuri infrastruktūra yra naudinga visai visuomenei (įskaitant Propapier), o kuri tik Propapier. Propapier turėtų finansuoti tik pastarąją (34).

               (148)

               Komisija konstatuoja, kad automobilių stovėjimo aikštelę, kelią ir Oderio–Šprė kanalą eksploatuoja ne įmonės, kaip apibrėžta Europos Sąjungos konkurencijos teisėje, nes jų naudojimas nemokamas. Todėl šiuo atveju klausimo dėl valstybės pagalbos šios infrastruktūros savininkams ir valdytojams nekyla.

         5.1.1.   Automobilių stovėjimo aikštelė

               (149)

               Skundo pateikėja teigia, kad automobilių stovėjimo aikštelė yra nepatogioje ir pernelyg atokioje vietoje, kad ja galėtų naudotis kitos miesto centre įsikūrusios įmonės ir kad miestas galėtų uždaryti miesto centre esančias sunkvežimių stovėjimo vietas. Vokietija iš tikrųjų neįrodė, kad yra priešingai; tačiau vien faktas, kad automobilių stovėjimo aikštelė yra prie pat įmonės, savaime neįrodo, kad ji yra pritaikyta šios įmonės poreikiams ar kad yra naudingiausia šiai įmonei. Skundo pateikėjos minėtas kelio ženklas (žr. 46 konstatuojamąją dalį), rodęs sunkvežimių stovėjimo vietas, skirtas jėgainės reikmėms, buvo pastatytas laikinai, kol jėgainėje vyko statybos darbai; šie darbai baigti 2011 m. kovo pabaigoje. Komisija konstatuoja, kad automobilių stovėjimo aikštelė yra prieinama visiems, ją rodantis kelio ženklas pastatytas prie viešojo kelio ir jame nėra jokios nuorodos į konkrečią įmonę. Sprendžiant, ar ji yra bendroji infrastruktūra, nesvarbu, ar automobilių stovėjimo aikštelėje yra galimybių sustoti ir pailsėti.

               (150)

               Vokietija pateikė pakankamai įrodymų, kad automobilių stovėjimo aikštelė nebuvo pastatyta specialiai Propapier, o buvo ekonominio pramoninės zonos planavimo bendrosios koncepcijos dalis. Be to, Propapier turi savo 27 sunkvežimių stovėjimo vietas ir 213 lengvųjų automobilių stovėjimo vietų, dar 120 lengvųjų automobilių stovėjimo vietų projektuojamos (jau išduotas statybos leidimas). Priimant sprendimą pradėti procedūrą, Vokietija patvirtino, kad Propapier turimų stovėjimo vietų užtenka jos darbuotojų, tiekėjų ir lankytojų automobiliams pastatyti.

               (151)

               Remdamasi pirmesniais svarstymais, Komisija patvirtina savo pirminę sprendime pradėti procedūrą išsakytą nuomonę, kad automobilių stovėjimo aikštelė nėra pritaikyta tik Propapier poreikiams ir neturi valstybės pagalbos aspekto.

         5.1.2.   Kelias

               (152)

               Šis kelias yra bendro naudojimo. Jis yra bendrosios pramoninės zonos plėtros koncepcijos dalis, ši bendroji koncepcija pradėta rengti dar 1993 m., taigi gerokai anksčiau, negu šioje pramoninėje zonoje nusprendė įsikurti Propapier. Priešingai nei nurodo skundo pateikėja, kelias nesibaigia keli metrai už Propapier popieriaus gamyklos: pramoninę zoną prie Oderio–Šprė kanalo ir jos šiaurines plečiamas teritorijas jis sujungia su greitkeliu B 112. Paskutinis kelio ruožas baigtas 2013 m. Naujasis kelias gali būti naudingas ir kitoms įmonėms, nes „ArcelorMittal“ ir kitoms pramoninėms zonoms atsivers naujos plėtros galimybės. Dėl jo sutrumpės kelionė į Frankfurtą prie Oderio pramonės ir verslo tikslais, o Frankfurte įsisteigusioms įmonėms bus patogiau privažiuoti prie Eizenhiutenštato vidaus uosto.

               (153)

               Todėl Komisija patvirtina savo pirminę sprendime pradėti procedūrą išsakytą nuomonę, kad kelias nėra pritaikytas Propapier poreikiams ir neturi valstybės pagalbos aspekto.

         5.1.3.   Oderio–Šprė kanalo platinimas ir gilinimas

               (154)

               Skundo pateikėja skunde teigė, kad infrastruktūros priemonės, susijusios su Oderio–Šprė kanalo platinimu ir gilinimu, esančios pritaikytos tik Propapier poreikiams ir turi valstybės pagalbos Propapier aspektą. 2008 m., siekdamas pritraukti naujų įmonių, Eizenhiutenštato miestas išplėtė pramoninę zoną prie Oderio–Šprė kanalo. Nuo 2003 m. per visą kanalo (jis yra transeuropinio tinklo (TEN) dalis) ilgį įrenginėjami šliuzai. Tačiau nėra jokių požymių, kad tarp šių infrastruktūros priemonių ir Propapier įsikūrimo pramoninėje zonoje būtų priežastinis ryšys arba kad šiomis priemonėmis Propapier būtų suteikiamas atrankinis pranašumas; taip pat Komisija sutinka su Vokietija, kad Oderio–Šprė kanalo platinimas ir gilinimas yra būtinos reguliarios kanalo priežiūros dalis.

               (155)

               Todėl Komisija patvirtina savo pirminę sprendime pradėti procedūrą išsakytą nuomonę, kad Oderio–Šprė kanalo platinimas ir gilinimas nėra atrankinis pranašumas Propapier ir neturi valstybės pagalbos aspekto.

         5.1.4.   Nuotekų valymo įrenginys

               (156)

               Komisija konstatuoja, kad nuotekų valymo infrastruktūros pajėgumai, esantys ne išplėstoje pramoninėje zonoje prie Oderio–Šprė kanalo, yra riboti. Likusių senojo nuotekų valymo įrenginio pajėgumų Eizenhiutenštate būtų užtekę tik dar vieno mažo investuotojo poreikiams patenkinti, tačiau jų būtų nebepakakę, jei naujojoje pramoninėje zonoje būtų įsikūręs vienas didesnis ar keli maži investuotojai.

               (157)

               Komisija taip pat konstatuoja, kad TAZV nuotekų valymo įrenginys nebuvo statomas specialiai Propapier. Jį statyti nuspręsta planuojant kitas 2004–2006 m. galimas investicijas, taigi gerokai anksčiau, negu pramoninėje zonoje įsikūrė Propapier. Vokietija pateikė įrodymų, kad nuotekų valymo įrenginį planuota statyti dar tik rengiant pramoninės zonos prie Oderio–Šprė kanalo ekonominės plėtros planus. Vokietija taip pat pateikė įrodymų, kad buvo vykdomos kelios reklamos kampanijos, siekiant į plečiamą pramoninės zonos prie Oderio–Šprė kanalo arealą pritraukti investuotojų, tačiau iki šiol jos nebuvo sėkmingos, nes regiono valdžios įstaigoms kol kas nepavyko pritraukti papildomų investuotojų (be Propapier, EnWB ir 5N PV).

               (158)

               Nors techniškai – dėl anaerobinio pirminio valymo pakopos – nuotekų valymo įrenginys sukonstruotas taip, kad juo būtų galima valyti labai užterštas pramonines nuotekas, pavyzdžiui, susidarančias raukšlėtojo kartono žaliavą gaminant iš makulatūros, tačiau anaerobinis pirminis valymas būtų įdomus ir kitiems naudotojams, kurių gamyklose generuojamos organinėmis medžiagomis labai užterštos pramoninės nuotekos, pavyzdžiui, gėrimų ir maisto pramonės įmonėse. Be to, tokie anaerobinio pirminio valymo įrenginiai, kuriais galima valyti organinėmis medžiagomis labai užterštas pramonines nuotekas, duoda didelę ekonominę ir ekologinę naudą.

               (159)

               Nors dabartinio dydžio TAZV įrenginys iš esmės patenkina Propapier poreikį, tačiau juo – tokiomis pat sąlygomis – naudojasi ir kitos dvi pramoninėje zonoje įsikūrusios įmonės. Dėl modulinės įrenginio konstrukcijos jį galima išplėsti, tad juo bus galima valyti ir kitų naudotojų nuotekas. NET ir neišplėtus papildomais moduliais, šiuo metu įrenginio pajėgumo rezervai siekia maždaug [20–40] %, jie gali būti panaudojami kitų įmonių nuotekoms valyti, o dabartinį didžiausią įrenginio pajėgumą galima padvigubinti (žr. 80–84 konstatuojamąsias dalis). Galimybės naudotis nuotekų valymo įrenginiu nediskriminacinės ir atviros visiems (pramoninėje zonoje įsikuriantys nauji investuotojai, privalo prisijungti prie įrenginio ir juo naudotis), be to, juo galima valyti ne tik popieriaus pramonės įmonių nuotekas.

               (160)

               Komisijos nuomone, faktas, kad šiuo metu TAZV įrenginiu daugiausia naudojasi Propapier (vidutiniškai [< 70] %, daugiausiai [< 70] %), nebūtinai reiškia, kad įrenginys yra vienos įmonės poreikiams pritaikyta infrastruktūra, nes ekonominiu požiūriu jo modulinė konstrukcija tokiu metu, kai biudžeto asignavimai riboti, yra tikslinga. Priešingai nei teigia skundo pateikėja, TAZV įrenginio pajėgumui padvigubinti reikalingos lėšos (Vokietija apytikriai skaičiuoja, kad jos siektų mažiau kaip 50 % pradinės investicijos sąnaudų) rodo, kad dėl modulinės įrenginio konstrukcijos galima pasiekti masto ekonomiją.

               (161)

               Aplinkybę, kad regioninė pagalba įrenginiui statyti buvo suteikta iškėlus sąlygą, kad plečiamame pramoninės zonos areale įsikurtų pagrindinis investuotojas (šiuo atveju Propapier), Komisija laiko geru ribotų išteklių viešuoju administravimu, nes nėra tikslinga nei pradėti kurti didelę viešąją infrastruktūrą, kol nėra užtikrinta, kad ja bus naudojamasi, nei nustatyti per didelius jos parametrus.

               (162)

               Argumentą, kad įprastai popieriaus gamyklos turi savo nuotekų valymo įrenginius, paneigė Vokietijos pateikti skaičiai. NET jei kai kurios popieriaus pramonės, kaip ir kitų pramonės sektorių, įmonės ir turi savo nuotekų (pirminio) valymo įrenginius, vien ši aplinkybė nėra požymis, kad tais atvejais, kai pramoniniai naudotojai naudojasi viešuoju nuotekų valymo įrenginiu, valstybė jiems suteikia pranašumą, nes mokėdami įrenginio naudojimo mokesčius jie laikui bėgant padengia jo sąnaudas.

               (163)

               Todėl Komisija daro išvadą, kad nuotekų valymo įrenginys yra bendroji infrastruktūra, taigi subsidija TAZV įrenginiui nėra investicinė pagalba Propapier. Kitaip negu automobilių stovėjimo aikštelės, kelio ir Oderio–Šprė kanalo atveju, nuotekų valymo įrenginio eksploatavimas yra ekonominė veikla, nes jo valdytojas (nuotekų valymo) paslaugą rinkoje teikia už atlygį. Tačiau Komisija konstatavo, kad galima pagalba TAZV bet kokiu atveju būtų esama pagalba (sprendimo pradėti procedūrą 51–57 konstatuojamosios dalys). Todėl galimos pagalbos TAZV šiame sprendime tirti nebereikia.

               (164)

               Galiausiai Komisija daro išvadą, kad iš valstybinių išteklių finansuojami infrastruktūros projektai plečiamame pramoninės zonos areale, kuriame yra Propapier gamykla, nėra skirti tik popieriaus gamyklai, todėl nelaikytini Propapier poreikiams pritaikyta infrastruktūra ir nėra jai suteikta valstybės pagalba. Tai reiškia, kad šios remiamos investicijos su Propapier popieriaus gamyklai suteikta regionine investicine pagalba, kurią Komisija patvirtino savo galutiniame sprendime byloje Nr. SA.23827 (2013/C) (žr. 4 išnašą), nesudaro vienos investicijos pagal Regioninės pagalbos gairių 60 punktą. Taigi Propapier suteiktos investicinės pagalbos vertinimas, kuris buvo minėto sprendimo dalykas, šiuo sprendimu nekeičiamas.

         5.2.   AR LENGVATINIAI NUOTEKŲ VALYMO ĮRENGINIO NAUDOJIMO MOKESČIAI LAIKYTINI VALSTYBĖS PAGALBA?

               (165)

               Dėl Vokietijos argumento, kad priemonė, kuri infrastruktūros valdytojui buvo suteikta pagal Komisijos pagalba nelaikytą schemą, negali tapti pagalba tos infrastruktūros naudotojui, Komisija norėtų dar kartą nurodyti, kad sprendime dėl pagalbos schemos N 644e/02 nebuvo konstatuota, ar infrastruktūros naudojimo mokesčiai, esant tam tikroms aplinkybėms, gali būti pagalba infrastruktūros naudotojams. Komisija tebesilaiko savo sprendime pradėti procedūrą pateikto konstatavimo, kad jai nebuvo nurodyta jokia mokesčių schema, kuri būtų taikoma subsidijoms, teikiamoms pagal schemą, apie kurią pranešta; todėl sprendimo dėl schemos patvirtinimo negalima laikyti numanomos leistinos pagalbos, kurios pagrindas būtų Komunalinių mokesčių įstatymas, patvirtinimu.

               (166)

               Pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškreipia konkurenciją arba gali ją iškreipti, yra nesuderinama su vidaus rinka, kai ji daro poveikį valstybių narių tarpusavio prekybai.

               (167)

               Ar yra valstybės pagalba, reikia nustatyti nepriklausomai nuo to, 1) ar ES vandens pagrindų direktyva ir Vokietijos teisės aktais, kuriais ši direktyva perkeliama į nacionalinę teisę, reikalaujama, kad nuotekų valymo paslaugų teikimo sąnaudos būtų visiškai padengiamos, ir 2) ar mokesčiai atitinka šių teisės aktų nuostatas. Kitaip tariant, priemonės, atitinkančios ir ES vandens pagrindų direktyvos, ir galiojančių Vokietijos teisės aktų reikalavimus, vis tiek gali būti valstybės pagalba, jei tenkinamos visos SESV 107 straipsnio 1 dalies sąlygos (žr. 144 konstatuojamąją dalį).

      Valstybiniai ištekliai ir priskyrimas valstybei

               (168)

               Už nuotekų valymo įrenginio naudojimą mokėtinus mokesčius pagal KAG Brandenburg 6 straipsnį nustato ir ima savivaldybė. Jei mokesčiai nustatyti mažesni, negu imtų privatus investuotojas, vadinasi, savivaldybė gauna mažiau pajamų.

               (169)

               Todėl tokiu atveju, remiantis SESV 107 straipsnio 1 dalimi, priemonę reikėtų laikyti suteikta valstybės arba iš valstybinių išteklių, nes dėl Propapier suteikto pranašumo sumažėtų savivaldybės pajamos.

               (170)

               Jei mokesčių dydis nustatytas toks, kad dėl to įmonė įgijo pranašumą, tai būtų priskirtina valstybei, nes toks mokesčių nustatymas sietinas su viešąja institucija – Eizenhiutenštato miestu.

      Ekonominis pranašumas

               (171)

               Kaip paaiškinta sprendime pradėti procedūrą (35), Komisija turėjo ištirti, ar Propapier mokėtini nuotekų valymo mokesčiai nustatyti taip, kad Propapier įgytų (atrankinį) ekonominį pranašumą.

               (172)

               Remiantis nusistovėjusia Teisingumo Teismo praktika, „pranašumo“ sąvoka apima ne tik pozityvias paslaugas, pavyzdžiui, subsidijas, bet ir priemones, kurios įvairiomis formomis sumažina naštą, kuri įprastai tektų įmonei, ir kurios, siaurąja prasme nebūdamos subsidijos, yra panašaus pobūdžio ir turi tokį pat poveikį (36).

               (173)

               Šios sąvokos aiškinimą pritaikius šiam atvejui, kyla klausimas, ar Propapier mokėtini nuotekų valymo mokesčiai yra mažesni negu sąnaudos, kurias įprastomis rinkos sąlygomis turėtų padengti panaši įmonė, t. y. ar mokesčių dydis suderinamas su rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančio ekonominės veiklos vykdytojo principu. Komisijos nuomone, tai patikrinti galima dviem būdais:

                           —

                           palyginti Propapier mokamą kainą su orientacine kaina, kuri įprastai mokama toje valstybėje narėje už nuotekų valymą;

                           —

                           atlikti ex ante ekonominio gyvybingumo analizę, iš kurios būtų matyti, ar privatus paslaugų teikėjas imtų tokio pat dydžio mokesčius.

      Orientacinės kainos

               (174)

               Atsižvelgdama į Vokietijos apibūdintą rinkos organizavimą (žr. 112–113 konstatuojamąsias dalis) ir faktą, kad (net privatūs) valdytojai negali laisvai nustatyti savo paslaugų kainų, nes jų nustatymo taisyklės nurodytos įstatyme (KAG Brandenburg), Komisija mano, kad neįmanoma nustatyti orientacinių kainų, kurias imtų privatus valdytojas įprastomis rinkos sąlygomis.

               (175)

               Komisija taip pat konstatuoja, kad Vokietija pateikė kainų, kurias moka to sektoriaus, kuriame veikia Propapier, įmonės, duomenis. Nors Vokietija teigia, kad nurodytos orientacinės kainos yra vidutinės kainos, atspindinčios visas sąnaudas, nėra jokių požymių, ar jose yra valstybės pagalbos elementas. Komisijos abejonės dėl to, ar šie duomenys gali būti naudojami kaip palyginimo pagrindas, nebuvo išsklaidytos, ir pirmiausia dėl to, kad šios kainos, Komisijos nuomone, atspindi įvairią sąnaudų realybę esant tam tikroms aplinkybėms, ir nėra aišku, ar jos apima valstybės pagalbos elementą.

      Ex ante ekonominio gyvybingumo analizė

               (176)

               Kadangi nėra patikimų rinkos orientacinių dydžių, Komisija mano, kad nustatyti, ar teisinis sandoris įvyko įprastomis rinkos sąlygomis, galima pagal kitą visuotinai pripažįstamą standartinį vertinimo metodą. Komisija mano, kad infrastruktūros, kuria gali naudotis visi naudotojai ir kuri nėra pritaikyta vieno naudotojo poreikiams, atveju gali būti laikoma, kad rinkos ekonomikos investuotojo/ekonominės veiklos vykdytojo principo laikomasi, jei infrastruktūros naudotojai ex ante požiūriu pamažu didina valdytojo ekonominį gyvybingumą (37).

               (177)

               Taip yra tokiu atveju, kai valdytojas, sudaręs susitarimą su vienu naudotoju, yra pajėgus padengti visas susitarimo taikymo išlaidas, išlaikydamas pagrįstą pelno maržą, remiantis patikimomis vidutinės trukmės laikotarpio perspektyvomis (38).

               (178)

               Atliekant šią analizę, taip pat reikėtų atsižvelgti į visas pajamas ir visas numatomas papildomas išlaidas, kurias valdytojas patirs dėl to naudotojo veiklos (39).

               (179)

               Tokios papildomos išlaidos apima visų kategorijų išlaidas ar investicijas, pavyzdžiui, papildomas personalo, įrangos ir investicines išlaidas, susijusias su naudotojo veikla (40). Į išlaidas, kurias valdytojas vis tiek patirtų net tuo atveju, jei nebūtų sudarytas susitarimas su naudotoju, neturėtų būti atsižvelgiama.

               (180)

               Atsižvelgdama į šiuos veiksnius, Komisija mano, kad rinkos ekonomikos investuotojo/ekonominės veiklos vykdytojo principo laikomasi, t. y. dėl lengvatinių mokesčių Propapier pranašumas nesuteikiamas dėl šių priežasčių:

                           a)

                           nuotekų valymo įrenginiu gali naudotis visi naudotojai ir jis nėra pritaikytas Propapier poreikiams;

                           b)

                              Propapier mokamas mokestis apima įrenginio eksploatacijos, išlaikymo ir techninės priežiūros, taip pat personalo ir mokesčių administravimo sąnaudas, apskaičiuotus amortizacinius atskaitymus ir apskaičiuotas palūkanas, taikomas 20 % į nuotekų valymo įrenginį investuoto nuosavo kapitalo. Taigi mokestis padengia visas papildomas išlaidas, kurias nuotekų valymo įrenginio valdytojas patiria dėl Propapier veiklos.

               (181)

               Atsižvelgiant į tinkamą pelno maržą, kuri, be papildomų išlaidų, taip pat turi būti užtikrinama mokesčiais, reikia konstatuoti, kad šiuo atveju mokesčiai padengia ne tik papildomas išlaidas, bet ir apskaičiuotas palūkanas, taikomas 20 % į įrenginį investuoto nuosavo kapitalo. Nors pagal pirmiau apibrėžtą papildomų išlaidų apskaičiavimo metodą tai nėra aiškiai nustatyta kaip tinkamas pelnas, tačiau valdytojui tai yra papildomos pajamos, kaip būtų tinkamo pelno atveju.

               (182)

               Kadangi dėl mokesčių Propapier neįgyja pranašumo ir jie nėra valstybės pagalba, Komisija neturėjo tirti, ar jie būtų esama pagalba (žr. 123–137 konstatuojamąsias dalis), ar veiklos pagalba (žr. 26 konstatuojamąją dalį) ir ar tokia veiklos pagalba būtų suderinama su vidaus rinka. Atsižvelgdama į tai, Komisija taip pat gali neatsakyti į klausimą, ar mokesčių susigrąžinimas (jei mokesčiai būtų laikomi veiklos pagalba) prieštarautų teisėtų lūkesčių principui ir bendrajam vienodo požiūrio principui.

         6.   IŠVADA

               (183)

               Todėl Komisija daro išvadą, kad nei TAZV nuotekų valymo įrenginio statyba, nei automobilių stovėjimo aikštelės statyba, nei naujo kelio tiesimas, nei Oderio–Šprė kanalo platinimas ir gilinimas nėra vienos įmonės poreikiams pritaikytos infrastruktūros priemonės.

               (184)

               Komisija taip pat daro išvadą, kad už nuotekų valymą imami mokesčiai nėra valstybės pagalba. Rinkos ekonomikos investuotojo/ekonominės veiklos vykdytojo principo laikomasi, taigi įmonei Propapier PM2 GmbH ekonominis pranašumas nesuteikiamas,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Vokietijos įgyvendintos infrastruktūros priemonės nėra Propapier PM2 GmbH poreikiams pritaikyta infrastruktūra. Nuotekų valymo įrenginio naudojimo mokesčiuose, kuriuos TAZV ima iš įmonės Propapier, nėra valstybės pagalbos elemento. Taigi infrastruktūros priemonės ir mokesčių nustatymo taisyklės nėra valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.
   2 straipsnis
   Šis sprendimas skirtas Vokietijos Federacinei Respublikai.

      Priimta Briuselyje 2014 m. spalio 1 d.

            Komisijos vardu

         Joaquín ALMUNIA

            Pirmininko pavaduotojas

      (1)  OL L 83, 1999 3 27, p. 1.

      (2)  OL C 7, 2011 1 12, p. 10.

      (3)  Žr. 2 išnašą.

      (4)  Komisijos sprendimas byloje dėl pagalbos N 582/07 (OL C 131, 2008 5 29, p. 6). Konkuruojančiai įmonei Smurfit Kappa šį sprendimą apskundus, Europos Sąjungos Bendrasis Teismas 2012 m. liepos 10 d. sprendimu byloje Smurfit Kappa Group plc prieš Komisiją, T-304/08, Komisijos sprendimą paskelbė negaliojančiu. 2013 m. gegužės 15 d. Komisija dėl Propapier skirtos regioninės pagalbos, apie kurią pranešta, pradėjo oficialią tyrimo procedūrą (byla dėl pagalbos Nr. SA.23827(2013/C), OL C 230, 2013 8 8, p. 39). Sprendime pradėti procedūrą dėl pagalbos Nr. SA.23827 (2013/C) sakoma: „Jei, pabaigusi oficialią tyrimo procedūrą byloje dėl pagalbos Nr. SA.36147 (C 30/10), Komisija padarys išvadą, kad kitos remtos Propapier investicijos kartu su investicija į popieriaus gamyklą sudaro vieną investiciją arba kad Propapier buvo suteikta kita pagalba kaip infrastruktūros priemonės, Komisija turės tirti, ar visas paramos priemonių rinkinys yra suderinamas su Regioninės pagalbos gairių 67 punktu.“

      (5)  Savo 2013 m. gegužės 15 d. paaiškinime Vokietija pranešė, kad iš 38 561 588 EUR tinkamų finansuoti sąnaudų išmokėta 30 849 271 EUR suma.

      (6)  Ausbau der kommunalen wirtschaftsnahen Infrastruktur im Rahmen der Gemeinschaftsausgabe (GA) „Verbesserung der regionalen Wirtschaftsstruktur“ nach Teil II Punkt 7 des Rahmenplanes e) Errichtung oder Ausbau von Anlagen für die Beseitigung bzw. Reinigung von Abwasser und Abfall (Komunalinės su ūkio subjektais susijusios infrastruktūros plėtra pagal schemą „Bendroji užduotis „Regioninės ekonominės struktūros gerinimas“, bendrojo plano II dalies 7 punkto e papunktis – nuotekų ir atliekų šalinimo ir valymo įrenginių statyba ar plėtra).

      (7)  2003 m. liepos 9 d. Komisijos sprendimas byloje dėl pagalbos N 644e/02, C(2003)1999 (OL C 197, 2003 8 21, p. 12.).

      (8)  Kommunalabgabengesetz für das Land Brandenburg. Priimant sprendimą pradėti procedūrą, galiojo šio įstatymo 2004 m. kovo 31 d. redakcija (GVBl. (teisės aktų oficialusis leidinys) I/04, Nr. 08, p. 174), paskutinį kartą iš dalies pakeista 2009 m. gegužės 27 d. įstatymo 1 straipsniu (GVBl. I/09, Nr. 07, p. 160).

      (9)  Priimant sprendimą pradėti procedūrą galiojusios redakcijos KAG Brandenburg 6 straipsnyje sakoma:
   „Apskaičiuojant palūkanas ir amortizacinius atskaitymus neįtraukiama nuosavo kapitalo dalis, sukaupta iš įnašų, o apskaičiuojant palūkanas - ir iš trečiųjų asmenų subsidijų.“
   2013 m. gruodžio 5 d. pakeistos redakcijos KAG Brandenburg (GVBI. I/13, [40]) sakoma:
   „Apskaičiuojant palūkanas ir amortizacinius atskaitymus neįtraukiama nuosavo kapitalo dalis, sukaupta iš įnašų (atskaitomas kapitalas). Savivaldybės ir savivaldybių asociacijos gali visas trečiųjų asmenų subsidijas arba dalį jų laikyti atskaitomu kapitalu arba, apskaičiuodamos palūkanas, neįtraukti viso atskaitomo kapitalo ar dalies jo, jei dėl to nekyla pavojaus ilgalaikiam skolos grąžinimui.“

      (10)  Sprendime pradėti procedūrą išsamiai išnagrinėti ES ir Vokietijos nuotekų valymo srities teisės aktai: 1991 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyva 91/271/EEB dėl miesto nuotekų valymo (OL L 135, 1991 5 30, p. 40), 2000 m. spalio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/60/EB, nustatanti Bendrijos veiksmų vandens politikos srityje pagrindus (OL L 327, 2000 12 22, p. 1), Vokietijos vandens ūkio įstatymas (Wasserhaushaltsgesetz), Brandenburgo vandens įstatymas (Brandenburgisches Wassergesetz) ir KAG Brandenburg. Išsamesni duomenys pateikti šio sprendimo 40 konstatuojamojoje dalyje.

      (11)  Trys paskutinieji aspektai sprendime pradėti procedūrą aiškiai įvardyti kaip oficialios tyrimo procedūros pradėjimo priežastys. Nors klausimas, ar nuotekų valymo įrenginys yra vienos s poreikiams pritaikyta infrastruktūra, nagrinėtas tik tiriant, ar lengvatiniai mokesčiai yra pagalba (žr. sprendimo pradėti procedūrą 86–89 konstatuojamąsias dalis), skundo pateikėja šią savo pirminio skundo dalį vėl pateikė per oficialią tyrimo procedūrą. Šis aspektas (kartu su visais kitais skundo pateikėjos argumentais) buvo nurodytas Vokietijos valdžios įstaigoms, jos jį savo atsakymuose taip pat nuodugniai išnagrinėjo. Atsižvelgdama į faktą, kad Vokietija turėjo pakankamai galimybių pateikti savo pastabas dėl skundo pateikėjos argumentų, susijusių su nuotekų valymo įrenginio pritaikymu vienos įmonės poreikiams, Komisija mano, kad šį aspektą reikėtų išnagrinėti šiame sprendime.

      (12)  OL C 54, 2006 3 4, p. 13.

      (13)  Skundas susijęs ir su jėgaine, kuri iš pradžių buvo Propapier investicinio projekto, apie kurį pranešta, dalis. Tačiau Vokietija Komisijai pranešė, kad vėliau projektas buvo pakeistas ir jėgainė nebebuvo įtraukta į pranešimą, ir atitinkamai sumažino iš pradžių patvirtintos pagalbos sumą. Todėl Komisija nemato pagrindo toliau nagrinėti šį skundo aspektą.

      (14)  Žr. sprendimo pradėti procedūrą 87 ir 88 konstatuojamąsias dalis.

      (15)  Dėl sąnaudų, patirtų teikiant vandens paslaugas, susigrąžinimo ES vandens pagrindų direktyvos 9 straipsnyje sakoma: „Valstybės narės atsižvelgia į sąnaudų, patirtų teikiant vandens paslaugas, įskaitant aplinkos apsaugos ir išteklių sąnaudas, susigrąžinimo principą pagal ekonominę analizę, atliktą vadovaujantis III priedu, ir visų pirma atsižvelgia į principą „teršėjas moka“.

      (16)  Žr. sprendimo pradėti procedūrą 69 konstatuojamąją dalį.

      (17)  OL L 260, 1999 10 6, p. 1, visų pirma II.4.4 ir IV.3.3.1 skirsniai.

      (18)  OL L 12, 2002 1 15, p. 1, visų pirma 196 ir 201 konstatuojamosios dalys.

      (19)  Be to, Vokietija dar prieš priimant sprendimą pradėti procedūrą nurodė, kad Komisija byloje Lenzing Lyocell (OL L 38, 2001 2 8, p. 33, 41 konstatuojamoji dalis) pripažino Austrijos pateiktus įrodymus, kad 0,50 EUR/m3 praėjusio amžiaus paskutinio dešimtmečio antroje pusėje buvo įprasta rinkos kaina už nuotekų valymą. Tačiau sprendime pradėti procedūrą Komisija šiuo klausimu konstatavo, kad sprendimas byloje Lenzing Lyocell susijęs su faktais, kurie buvo aktualūs daugiau kaip prieš dešimt metų ir kitoje valstybėje narėje.

      (20)  Plg. Kommunalverfassung des Landes Brandenburg (Brandenburgo žemės savivaldybių veiklos tvarka) (BbgKVerf) 12 straipsnio 2 dalį, kartu su Eizenhiutenštato pramoninės zonos TAZV nuotekų valymo įrenginio įstatų 7 straipsnio 1 dalimi ir 8 straipsnio f punktu.

      (21)  1993 m. balandžio 28 d. generalinio advokato W. van Greven išvadų byloje Matra prieš Komisiją, C-225/91, Rink. p. I-3202, I-3222, I-3235, 28 punktas.

      (22)  Profesinė paslaptis.

      (23)  Galima rasti www.ipwonline.de.

      (24)  2011 m. kovo 24 d. Bendrojo Teismo sprendimas sujungtose bylose Flughafen Leipzig-Halle GmbH ir Mitteldeutsche Flughafen AG prieš Komisiją, T-455/08, ir Freistaat Sachsen ir Land Sachsen-Anhalt prieš Komisiją, T-443/08, vėliau patvirtintas 2012 m. gruodžio 19 d. Teisingumo Teismo sprendimu Mitteldeutsche Flughafen AG ir Flughafen Leipzig-Halle GmbH prieš Komisiją, C-288/11 P.

      (25)  Vokietija pateikė savo teisės aktų ir teisinių tekstų, susijusių su mokesčių apskaičiavimu visose 16 federacinių žemių, santrauką. Nė vienu iš šių teisės aktų nėra leidžiama atsižvelgti į apskaičiuotas subsidijų palūkanas. Plg. 2013 m. lapkričio 1 d. Vokietijos paaiškinimo 10 priedą.

      (26)  Dėl šios bylos svarbumo plg. 19 išnašą.

      (27)  Žr. 2002 m. balandžio 30 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo sujungtose bylose Gibraltaras prieš Komisiją, T-195/01 ir T-207/01, Rink. p. II-2309, 111 punktą.

      (28)  1994 m. rugpjūčio 9 d. Teisingumo Teismo sprendimas byloje Namur-Les assurances du crédit SA prieš Office national du ducroire ir kitus, C-44/93, Rink. p. I-3829, 29 punktas.

      (29)  Bavarijos įstatymu savivaldybėms tik bendrai suteikiama teisė imti naudojimo mokesčius, o teismo sprendime dėl jo taikymo apskaičiuojant mokesčius nurodytas atitinkamas PrKAG straipsnis.

      (30)  Žr. Nordrhein-Westfalen, Gesetzesbegründung der Landesregierung (Šiaurės Reino-Vestfalijos Vyriausybės teisės aktų pagrindimas) p. 36, LT-Drs. (Landtago leidinys) 5/810.

      (31)  KAG Nordrhein-Westfalen 6 straipsnio 1 dalis ir KAG Brandenburg 6 straipsnis: „Apskaičiuotų mokesčių dydis neturi viršyti tikėtinų įrangos ar įrenginio sąnaudų“. KAG Nordrhein-Westfalen 6 straipsnio 2 dalis ir KAG Brandenburg 6 straipsnio 2 dalis: prie pagrįstų sąnaudų „taip pat priskiriamas atlygis už trečiųjų asmenų paslaugas, amortizaciniai atskaitymai, kurie turi būti apskaičiuojami proporcingai pagal tikėtiną naudojimo trukmę arba veiklos mastą, ir tinkamos investuoto kapitalo palūkanos. Apskaičiuojant palūkanas neįtraukiama nuosavo kapitalo dalis, sukaupta iš įnašų ir trečiųjų asmenų subsidijų.“

      (32)  Gesetz über die Selbstverwaltung der Gemeinden und Gemeindeverbände in der DDR vom 17. Mai 1990.

      (33)  Pagal 1949 m. gegužės 23 d. redakcijos GG 23 straipsnio 2 dalį.

      (34)  2002 m. rugpjūčio 2 d. Komisijos sprendimo 2003/227/EB dėl įvairių priemonių ir valstybės pagalbos, kurias Ispanija suteikė pramogų parkui „Terra Mítica SA“, Benidormas (Alikantė) (OL L 91, 2003 4 8, p. 23), 64 konstatuojamoji dalis.

      (35)  Žr. sprendimo pradėti procedūrą 66 ir 68 konstatuojamąsias dalis.

      (36)  1961 m. vasario 23 d. Teisingumo Teismo sprendimas De Gezamenlijke Steenkolenmijnen in Limburg prieš Europos anglių ir plieno bendrijos Vyriausiąją valdybą, 30–59, p. 1; 1998 m. gruodžio 1 d. Teisingumo Teismo sprendimo Ecotrade prieš AFS, C-200/97, Rink. p. I-7907, 34 punktas; 1999 m. gegužės 19 d. Teisingumo Teismo sprendimo Italija prieš Komisiją, C-6/97, Rink. p. I-2981, 15 punktas.

      (37)  Žr. Valstybės pagalbos oro uostams ir oro transporto bendrovėms gairių 63 punktą (OL C 99, 2014 4 4, p. 3).

      (38)  Ten pat.

      (39)  Pavyzdžiui, jei valdytojas turi išplėsti ar atitinkamai pakeisti infrastruktūrą tam, kad pirmiausia būtų patenkinti konkretaus naudotojo poreikiai, į tokias išlaidas turėtų būti atsižvelgiama apskaičiuojant papildomas išlaidas. Žr. Valstybės pagalbos oro uostams ir oro transporto bendrovėms gairių 64 punkto ketvirtą sakinį.

      (40)  Žr. Valstybės pagalbos oro uostams ir oro transporto bendrovėms gairių 64 punktą ir Komisijos sprendimo byloje Nr. SA.1885 – C 5/08 (ex NN 58/07) – Danija – neteisėta pagalba, kurią Aarhus Lufthavn a. s. suteikė Ryanair, 94 konstatuojamąją dalį.