title: 2015 m. gruodžio 11 d. Europos sisteminės rizikos valdybos sprendimas dėl susijusio su anticiklinio rezervo normų pripažinimu ir nustatymu trečiųjų šalių reikšmingumo Sąjungos bankų sistemai vertinimo (ESRV/2015/3)

text:
12.3.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 97/23

         EUROPOS SISTEMINĖS RIZIKOS VALDYBOS SPRENDIMAS
   2015 m. gruodžio 11 d.
   dėl susijusio su anticiklinio rezervo normų pripažinimu ir nustatymu trečiųjų šalių reikšmingumo Sąjungos bankų sistemai vertinimo
   (ESRV/2015/3)
   (2016/C 97/11)
   EUROPOS SISTEMINĖS RIZIKOS VALDYBOS BENDROJI VALDYBA,
   atsižvelgdama į 2010 m. lapkričio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1092/2010 dėl Europos Sąjungos finansų sistemos makrolygio rizikos ribojimo priežiūros ir Europos sisteminės rizikos valdybos įsteigimo (1), ypač į jo 3 straipsnio 2 dalies a ir b punktus ir 15 straipsnį,
   atsižvelgdama į 2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2013/36/ES dėl galimybės verstis kredito įstaigų veikla ir dėl riziką ribojančios kredito įstaigų ir investicinių įmonių priežiūros, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2002/87/EB ir panaikinamos direktyvos 2006/48/EB bei 2006/49/EB (2), ypač į jos 138 straipsnį,
   atsižvelgdama į 2014 m. balandžio 16 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentą (ES) Nr. 680/2014, kuriuo pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 575/2013 nustatomi įstaigų priežiūros ataskaitų teikimo techniniai įgyvendinimo standartai (3), ypač į jo I ir II priedus,
   atsižvelgdama į 2015 m. liepos 21 d. Europos sisteminės rizikos valdybos sprendimą ESRV/2015/2 dėl informacijos teikimo ir rinkimo Sąjungos finansų sistemos makrolygio rizikos ribojimo priežiūros tikslais ir kuriuo panaikinamas Sprendimas ESRV/2011/6 (4),
   kadangi:

               (1)

               Europos sisteminės rizikos valdyba (ESRV) atsako už makrolygio rizikos ribojimo priežiūrą Sąjungoje siekdama prisidėti, kad būtų užkirstas kelias Sąjungos sisteminei rizikai arba kad ji būtų sumažinta;

               (2)

               tam, kad galėtų vykdyti jai patikėtus uždavinius, ESRV turi įvertinti makroprudencinę riziką, kylančią dėl Sąjungoje ir trečiosiose šalyse vykstančių pokyčių. Tokia rizika gali kilti dėl Sąjungos bankų sistemos tarptautinių pozicijų su trečiosiomis šalimis, ir tai gali tapti Sąjungos užkrato šaltiniu. Ypač pernelyg didelis kredito augimas atitinkamoje trečiojoje šalyje, nereguliuojamas tos šalies makroprudencinės politikos priemonėmis, lemia didelius Sąjungos bankų sektoriaus nuostolius ir galiausiai sukelia grėsmę Sąjungos finansiniam stabilumui;

               (3)

               Direktyvos 2013/36/ES 138 straipsniu ESRV suteikti konkretūs įgaliojimai suvaldyti riziką, kylančią dėl pernelyg didelio kredito augimo trečiose šalyse. Tiksliau, jei manoma, kad trečiosios šalies institucijų veiksmai trečiojoje šalyje yra nepakankami, ESRV gali imtis veiksmų apsaugoti Sąjungos bankų sektorių nuo rizikos, kylančios dėl pernelyg didelio kredito augimo toje trečiojoje šalyje. Tiksliau ESRV gali, pateikdama rekomendaciją, nubrėžti gaires paskirtosioms Sąjungos institucijoms dėl tinkamos anticiklinio rezervo normos pozicijoms su trečiosiomis šalimis;

               (4)

               tam, kad būtų įmanoma pasinaudoti šiais įgaliojimais, turi būti nustatytos trečiosios šalys, su kuriomis Sąjungos bankų sistema turi reikšmingų pozicijų (toliau – reikšmingos trečiosios šalys). Poveikis, kurį pernelyg didelis kredito augimas atitinkamoje trečiojoje šalyje gali turėti Sąjungos bankų sistemai, priklauso nuo bankų, kurių pagrindinės būstinės yra Sąjungoje, turimų su ta trečiąja šalimi pozicijų dydžio ir pobūdžio. Kadangi ESRV neturi pajėgumų stebėti trečiąsias šalis visame pasaulyje, ji mano, kad savo įgaliojimus ji geriausiai įvykdys pagal Direktyvos 2013/36/ES 138 straipsnį, stebėdama tik tas trečiąsias šalis, su kuriomis Sąjungos bankų sistema turi reikšmingų pozicijų atsižvelgiant į pernelyg didelio kredito augimo ženklus;

               (5)

               siekdama nustatyti reikšmingas trečiąsias šalis, ESRV ketina naudoti pagal 2015 m. rugsėjo 23 d. Europos bankininkystės institucijos sprendimą EBA/DC/2015/130 (5) surinktus Europos bankininkystės institucijos (EBI) priežiūros duomenis. Sprendime EBA/DC/2015/130 pateikta išsami informacija apie 191 didžiausių Sąjungoje esančių bankų imties pozicijas bankinėje knygoje su visomis pasaulio trečiosiomis šalimis. Nors duomenys ir neapima nei pozicijų prekybos knygoje, nei visų Sąjungos bankų, ESRV mano, kad duomenys tinka reikšmingoms trečiosioms šalims nustatyti. Manoma, kad dėmesio sutelkimas į bankininkystės knygoje esančias pozicijas yra tinkamas, nes jos sudaro didžiąją pozicijų dalį. Be to, dėl užskaitos susitarimų ir, be kita ko, dėl išvestinių finansinių priemonių ir trumpųjų pozicijų naudojimo sunku prekybos knygoje nustatyti poziciją su tam tikra trečiąja šalimi. Manoma, kad teisinga daugiausia dėmesio kreipti į stambiausių bankų imtį, nes šie bankai dažniausiai turi didžiausias tarptautinės veiklos apimtis, ir todėl jie yra bankai, kurie labiausiai nukentėtų, jei nebūtų reaguojama į pernelyg didelį kredito augimą trečiojoje šalyje. 2014 m. 191 bankai imtyje sudarė apie 92 % viso Sąjungos bankų sistemos turto. Kadangi ESRV nereikia konkrečių bankų pozicijų duomenų, kad ji galėtų nustatyti reikšmingas trečiąsias šalis, ji ketina EBI prašyti pagal Sprendimą EBA/DC/2015/130 surinktų šalies lygiu suvestų duomenų. Tokius prašymus reglamentuoja Sprendimas ESRV/2015/2;

               (6)

               ESRV nustato reikšmingas trečiąsias šalis remdamasi trimis pozicijų parametrais: trečiųjų šalių atžvilgiu pagal riziką įvertintu turtu, pradine pozicija, pozicijas esant įsipareigojimų neįvykdymui. Pagrindinis parametrų naudojimo tikslas – išsamiai atspindėti pozicijų su trečiosiomis šalimis pobūdį. Nagrinėjant tik pagal riziką įvertintą turtą galima atsidurti padėtyje, kai tinkamai nebūtų įvertintos reikšmingos pozicijos su mažos rizikos koeficientais. Tai kompensuojama atsižvelgiant į pradinę poziciją, kuri parodo pozicijų dydį prieš taikant rizikos koeficientus. Galiausiai, pozicijomis esant įsipareigojimų neįvykdymui siekiama atspindėti tas pozicijas, kurios kelia didesnę kredito riziką bankams;

               (7)

               paprastai ESRV trečiąją šalį apibrėžia kaip svarbią, kai Sąjungos bankininkystės sistemos pozicijos su ta trečiąja šalimi yra mažiausiai 1 % bent jau vieno iš minėtų trijų parametrų. Kitaip nei ne finansų bendrovių, bankų nuosavybės priemonių lygiai palyginus su jų turtu dažniausiai būna nedideli. Tai reiškia, kad netgi dėl tokių pozicijų, kurios gali atrodyti nedidelės jas palyginus su banko balanso dydžiu, gali būti pasiekti tokie nuostolių lygiai, kurie grėstų bankų mokumui ir (arba) sukeltų visuomenės abejonių dėl pastarųjų mokumo. Šis argumentas reikalautų nustatyti žemas ribas, nes neigiami pokyčiai tam tikroje trečiojoje šalyje galėtų labai neigiamai paveikti bankų kapitalo poziciją. Tuo pačiu metu, reikšmingoms trečiosioms šalims nustatyti naudojama riba neturėtų būti taikoma trečiosioms šalims, su kuriomis pozicijas turi tik viena valstybė narė, nebent tokios pozicijos yra pakankamai didelės, kad sukeltų riziką ne tik susijusiai valstybei narei, bet ir Sąjungai. Siekiant tokius reiškinius sumažinti kiek įmanoma, turėtų būti nustatyta aukšta riba, kuri užtikrina, kad atsižvelgiama tik į didžiausias valstybių narių pozicijas. ESRV mano, kad visų pozicijų 1 % riba yra gerai subalansuotas sprendimas dviejų pirmiau minėtų situacijų atžvilgiu;

               (8)

               ESRV parengia reikšmingų trečiųjų šalių sąrašą ir kasmet jį atnaujina, remdamasi įtraukimo ir išbraukimo iš šio sąrašo kriterijais. Bankų pozicijos laikui bėgant keičiasi, atspindėdamos pasaulio ekonominės ir finansinės integracijos ciklinius ir struktūrinius pokyčius. Reikšmingų trečiųjų šalių nustatymo procesas turi atspindėti šią evoliuciją. Todėl buvo apibrėžti įtraukimo ir išbraukimo iš šio reikšmingų trečiųjų šalių sąrašo kriterijai. Jie yra: a) konservatyvūs – lengviau trečiąją šalį įtraukti į sąrašą negu ją iš jo išbraukti ir b) skaidrūs – įtraukimo ir išbraukimo iš šio sąrašo kriterijai grįsti paprastomis taisyklėmis. Be to, ESRV gali savo nuožiūra nustatyti, ar trečioji šalis yra reikšminga Sąjungos bankininkystės sektoriui. Tokie savo nuožiūra grįsti sprendimai labiausiai tikėtini, kai šalis yra netoli tos ribos, kurią peržengus būtų išpildomi reikšmingumo kriterijai;

               (9)

               Bendroji valdyba bus prašoma rašytine procedūra patvirtinti kiekvieną reikšmingų trečiųjų šalių sąrašo peržiūrėjimą. Jei nesutariama, Bendroji valdyba balsuoja. ESRV sekretoriatas kasmet parengia reikšmingų trečiųjų šalių sąrašą, sudarytą remiantis įtraukimo ir išbraukimo kriterijais. Patariamasis techninis komitetas galės savo nuožiūra iš dalies pakeisti sąrašo projektą prieš jį pateikiant Bendrajai valdybai;

               (10)

               pagal šį sprendimą nustatytas reikšmingas trečiąsias šalis stebi ESRV sekretoriatas. Kitos Sąjungos jurisdikcijos gali stebėti kitas trečiąsias šalis atsižvelgiant į jų reikšmingumą atitinkamos valstybės narės vidaus bankų sistemai. Žinios, įgytos dirbant su rizikos lenta ir atliekant ankstesnius darbus, susijusius su anticikliniu kapitalo rezervu, bus naudojamos nustatant tuos rodiklius, kurie yra svarbesni anksti nustatant pernelyg didelį kredito augimą;

               (11)

               remdamasi 2014 m. birželio 30 d. atskaitiniais priežiūros duomenimis, ESRV jau nustatė šešias trečiąsias šalis, kurios yra reikšmingos. Trečiosios šalys, kurios jau laikomos reikšmingomis, yra: Federalinė Brazilijos Respublika, Ypatingasis Administracinis Kinijos Liaudies Respublikos Regionas Honkongas, Kinijos Liaudies Respublika, Turkijos Respublika, Rusijos Federacija ir Jungtinės Amerikos Valstijos. Šio reikšmingų trečiųjų šalių sąrašo daliniai pakeitimai turėtų būti skelbiami ESRV interneto svetainėje;

               (12)

               pirmas ESRV nustatyto reikšmingų trečiųjų šalių sąrašo peržiūrėjimas bus vykdomas 2017 m. antrąjį ketvirtį, naudojant 2016 m. gruodžio 31 d. atskaitinius priežiūros duomenis. Tai atspindi poreikį turėti pakankamai duomenų, kad būtų galima taikyti įtraukimo kriterijus. Dėl aplinkybės, kad nebus pakankamai duomenų, kad būtų galima taikyti išbraukimo kriterijus, šiame pirmame peržiūrėjime bus apsvarstomi tik galimi įtraukimo į svarbių trečiųjų šalių sąrašą variantai;

               (13)

               paskesni svarbių trečiųjų šalių sąrašo peržiūrėjimai atliekami naudojant kiekvienų atitinkamų kalendorinių metų gruodžio 31 d. atskaitinius duomenis. Kai yra pakankamai duomenų išbraukimo kriterijams taikyti, paskesniuose peržiūrėjimuose taip pat svarstomi galimi išbraukimai iš reikšmingų trečiųjų šalių sąrašo,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Taikymo sritis
   Sprendimas apibrėžia ESRV procedūras, skirtas įvertinti trečiųjų šalių reikšmingumą Sąjungos bankų sektoriui atsižvelgiant į pripažinimą ir anticiklinio rezervo normų nustatymą pagal Direktyvą 2013/36/ES.
   2 straipsnis
   Sąvokų apibrėžtys
   Šiame sprendime taikomos šios sąvokų apibrėžtys:

               a)

               anticiklinio rezervo norma – vartojama kaip Direktyvos 2013/36/ES 128 straipsnio 7 dalyje;

               b)

               pozicija – vartojama kaip Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 575/2013 (6) 5 straipsnio 1 dalyje;

               c)

               ESRV sekretoriato stebėjimas/stebima ESRV sekretoriato – ESRV sekretoriato atliekamas rodiklių rinkinio ir kiekybinių priemonių, skirtų signalizuoti apie galimai pernelyg didelį kredito augimą reikšmingose trečiosiose šalyse, valdymas, tvarkymas ir reguliarus atnaujinimas;

               d)

               trečioji šalis – vartojama kaip Rekomendacijos ESRV/2015/1 2 skirsnio 1 dalies g punkte.

         3 straipsnis
   Duomenų rinkimas
   1.   Siekdamas įvertinti, kurios trečiosios šalys yra reikšmingos Sąjungos bankų sektoriui ir pagal Reglamento (ES) Nr. 1092/2010 15 straipsnį, ESRV sekretoriatas iš EBI reikalauja suvestinių priežiūros duomenų, numatytų Įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 680/2014 I priede, kuriuos EBI surinko pagal Sprendimą EBA/DC/2015/130.
   2.   Vertinant, ar trečioji šalis yra reikšminga Sąjungos bankų sektoriui, atsižvelgiama į šiuos parametrus:

               a)

               pagal riziką įvertintas pozicijų sumas,

               b)

               pradines pozicijas ir

               c)

               pozicijas esant įsipareigojimų neįvykdymui.

         3.   Tiksliau, ESRV kas ketvirtį renka šiuos 1 dalyje nurodytus priežiūros duomenų vienetus kiekvienai atitinkamai trečiajai šaliai:

               a)

               pavyzdinė forma C 09.01: eilučių 070, 080, 090, 100, 110, 120, 130, 140, 150, 160 ir stulpelių 010, 020, 080 susikirtimai ir

               b)

               pavyzdinė forma C 09.02: eilučių 030, 060, 140 ir stulpelių 010, 030, 110 susikirtimai.

         4.   ESRV sekretoriatas komunikuoja su EBI dėl 3 dalyje nurodytų duomenų vienetų pateikimo ir dėl galimų būsimų pavyzdinių atskaitomybės formų dalinių pakeitimų.
   4 straipsnis
   Reikšmingumo įvertinimas
   1.   Trečioji šalis identifikuojama kaip reikšminga Sąjungos bankų sektoriui ir įrašoma į reikšmingų trečiųjų šalių sąrašą esant šioms aplinkybėms:

               a)

               aritmetinis pozicijų su trečiąja šalimi vidurkis aštuoniais ketvirčiais iki atskaitinės datos buvo mažiausiai 1 % bent jau vieno iš 3 straipsnio 2 dalyje nurodytų parametrų atžvilgiu ir

               b)

               pozicijos kiekvienu iš dviejų ketvirčių iki atskaitinės datos buvo mažiausiai 1 % bent jau vieno iš 3 straipsnio 2 dalyje nurodytų parametrų atžvilgiu.

         2.   Šalis išbraukiama iš reikšmingų trečiųjų šalių sąrašo, jei:

               a)

               aritmetinis pozicijų su ta šalimi vidurkis dvylika ketvirčių iki atskaitinės datos buvo mažiau nei 1 % visų 3 straipsnio 2 dalyje nurodytų parametrų atžvilgiu ir

               b)

               pozicijos kiekvienu iš dviejų ketvirčių iki atskaitinės datos buvo mažesnės nei 1 % visų 3 straipsnio 2 dalyje nurodytų parametrų atžvilgiu.

         3.   ESRV sekretoriatas stebi trečiąją šalį, kuri identifikuota kaip svarbi Sąjungos bankų sektoriui pagal 1 dalyje nustatytus kriterijus.
   4.   ESRV sekretoriatas kasmet peržiūri reikšmingų trečiųjų šalių sąrašą ir pateikia pasiūlymą Patariamajam techniniam komitetui. Šis pasiūlymas grindžiamas priežiūros duomenimis už 12 ketvirčių iki atitinkamų kalendorinių metų gruodžio 31 d. Pasiūlymas Patariamajam techniniam komitetui teikiamas iki atitinkamų metų birželio 30 d. Patariamasis techninis komitetas gali savo nuožiūra iš dalies pakeisti pasiūlymą prieš pateikdamas jį Bendrajai valdybai patvirtinti, ypač tais atvejais, kai ESRV priėmė rekomendaciją pagal Direktyvos 2013/36/ES 138 straipsnį, ir pagal tai trečiajai šaliai taikomą rekomendaciją ji turėtų būti išbraukta iš reikšmingų trečiųjų šalių sąrašo.
   5.   Bendroji valdyba priima sprendimą dėl reikšmingų trečiųjų šalių sąrašo dalinių pakeitimų, atsižvelgdama į Patariamojo techninio komiteto pasiūlymą. Bet kokie daliniai reikšmingų trečiųjų šalių sąrašo pakeitimai skelbiami ESRV interneto svetainėje.
   5 straipsnis
   Pereinamojo laikotarpio nuostatos
   1.   Į pirminį reikšmingų trečiųjų šalių sąrašą, sudarytą remiantis 2014 m. antro ketvirčio atskaitiniais duomenimis, įtraukiamos: Federalinė Brazilijos Respublika, Ypatingasis Administracinis Kinijos Liaudies Respublikos Regionas Honkongas, Kinijos Liaudies Respublika, Turkijos Respublika, Rusijos Federacija ir Jungtinės Amerikos Valstijos.
   2.   2017 m. peržiūrint reikšmingų trečiųjų šalių sąrašą ir naudojant priežiūros duomenis, kurių atskaitinė data yra 2016 m. gruodžio 31 d., nenaudojami 4 straipsnio 2 dalyje nustatyti šalių išbraukimo iš sąrašo kriterijai.
   6 straipsnis
   Įsigaliojimas
   Šis sprendimas taikomas nuo 2016 m. sausio 1 d.

      Priimta Frankfurte prie Maino 2015 m. gruodžio 11 d.

            ESRV Pirmininkas

         Mario DRAGHI

      (1)  OL L 331, 2010 12 15, p. 1.

      (2)  OL L 176, 2013 6 27, p. 338.

      (3)  OL L 191, 2014 6 28, p. 1.

      (4)  OL C 394, 2015 11 27, p. 4.

      (5)  2015 m. rugsėjo 23 d. Europos bankininkystės institucijos sprendimas EBA/DC/2015/130 dėl kompetentingų institucijų ataskaitų teikimo EBI, paskelbta EBI interneto svetainėje: www.eba.europa.eu.

      (6)  2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 575/2013 dėl prudencinių reikalavimų kredito įstaigoms ir investicinėms įmonėms ir kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 648/2012 (OL L 176, 2013 6 27, p. 1).


title: 2014/319/ES: 2014 m. gegužės 12 d. Tarybos sprendimas dėl Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Gruzijos partnerystės ir bendradarbiavimo susitarimo protokolo dėl Europos Sąjungos ir Gruzijos bendrojo susitarimo, kuriuo nustatomi Gruzijos dalyvavimo Sąjungos programose bendrieji principai, sudarymo

text:
4.6.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 165/16

         TARYBOS SPRENDIMAS
   2014 m. gegužės 12 d.
   dėl Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Gruzijos partnerystės ir bendradarbiavimo susitarimo protokolo dėl Europos Sąjungos ir Gruzijos bendrojo susitarimo, kuriuo nustatomi Gruzijos dalyvavimo Sąjungos programose bendrieji principai, sudarymo

      (2014/319/ES)

   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 212 straipsnį kartu su 218 straipsnio 6 dalies a punktu,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento pritarimą,
   kadangi:

               (1)

               Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Gruzijos partnerystės ir bendradarbiavimo susitarimo Protokolas dėl Europos Sąjungos ir Gruzijos bendrojo susitarimo, kuriuo nustatomi Gruzijos dalyvavimo Sąjungos programose bendrieji principai (toliau – Protokolas), buvo pasirašytas Sąjungos vardu 2013 m. gruodžio 12 d.;

               (2)

               Protokolo tikslas – nustatyti finansines ir technines taisykles siekiant Gruzijai sudaryti sąlygas dalyvauti tam tikrose Sąjungos programose. Protokolu nustatytą horizontalią sistemą sudaro ekonominio, finansinio ir techninio bendradarbiavimo priemonė, kuria suteikiama galimybė gauti paramą, visų pirma finansinę paramą, kurią pagal Sąjungos programas turi teikti Sąjunga. Ši sistema taikoma tik toms Sąjungos programoms, kuriose atitinkamais steigiamaisiais teisės aktais numatoma Gruzijos dalyvavimo galimybė. Todėl šio Protokolo sudarymo pagrindu nesuteikiami pagal programas vykdomos įvairių krypčių sektorių politikos įgaliojimai, kuriais naudojamasi nustatant tas programas;

               (3)

               Protokolas turėtų būti patvirtintas,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Sąjungos vardu patvirtinamas Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Gruzijos partnerystės ir bendradarbiavimo susitarimo protokolas dėl Europos Sąjungos ir Gruzijos bendrojo susitarimo, kuriuo nustatomi Gruzijos dalyvavimo Sąjungos programose bendrieji principai (toliau – Protokolas) (1).
   2 straipsnis
   Tarybos pirmininkas Sąjungos vardu pateikia Protokolo 10 straipsnyje numatytą pranešimą (2).
   3 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

      Priimta Briuselyje 2014 m. gegužės 12 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkė

         C. ASHTON

      (1)  Protokolas paskelbtas OL L 8, 2014 1 11, p. 3 kartu su sprendimu dėl pasirašymo.

      (2)  Protokolo įsigaliojimo datą Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje paskelbs Tarybos Generalinis sekretoriatas.


title: 2012 m. kovo 15 d. Tarybos sprendimas 2012/152/BUSP, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2010/413/BUSP dėl ribojamųjų priemonių Iranui

text:
16.3.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 77/18

         TARYBOS SPRENDIMAS 2012/152/BUSP
   2012 m. kovo 15 d.
   kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2010/413/BUSP dėl ribojamųjų priemonių Iranui
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos Sąjungos sutartį, ypač į jos 29 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. liepos 26 d. Taryba priėmė Sprendimą 2010/413/BUSP dėl ribojamųjų priemonių Iranui (1);

               (2)

               2012 m. sausio 23 d. Taryba priėmė Sprendimą 2012/35/BUSP, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2010/413/BUSP (2), dėl to, kad jai rimtą ir vis didėjantį susirūpinimą kelia Irano branduolinės programos pobūdis;

               (3)

               todėl specializuotų finansinių mokėjimų pranešimų paslaugų teikėjų atliekamas tikslinių finansinių priemonių taikymas turėtų būti išplėstas laikantis Sprendimo 2010/413/BUSP;

               (4)

               Sprendimą 2010/413/BUSP reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Sprendimo 2010/413/BUSP 20 straipsnis papildomas šia dalimi:

      „12.   Nedarant poveikio šiame straipsnyje numatytoms išimtims, draudžiama teikti 1 dalyje nurodytiems asmenims ir subjektams specializuotas finansinių mokėjimų pranešimų paslaugas, kurios naudojamos keičiantis finansiniais duomenimis.“

   2 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

      Priimta Briuselyje 2012 m. kovo 15 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         N. WAMMEN

      (1)  OL L 195, 2010 7 27, p. 39.

      (2)  OL L 19, 2012 1 24, p. 22.


title: 1993 m. gruodžio 13 d. Tarybos ir Komisijos sprendimas dėl Europos ekonominės erdvės sutarties sudarymo tarp Europos Bendrijų, jų valstybių narių ir Austrijos Respublikos, Suomijos Respublikos, Islandijos Respublikos, Lichtenšteino Kunigaikštystės, Norvegijos Karalystės, Švedijos Karalystės ir Šveicarijos Konfederacijos

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31994D0001

Oficialusis leidinys L 001 , 03/01/1994 p. 0001 - 0001 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 2 tomas 11 p. 0037  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 2 tomas 11 p. 0037

		Tarybos ir Komisijos sprendimas1993 m. gruodžio 13 d.dėl Europos ekonominės erdvės sutarties sudarymo tarp Europos Bendrijų, jų valstybių narių ir Austrijos Respublikos, Suomijos Respublikos, Islandijos Respublikos, Lichtenšteino Kunigaikštystės, Norvegijos Karalystės, Švedijos Karalystės ir Šveicarijos Konfederacijos(94/1/EAPB, EB)EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,atsižvelgdama į Europos anglių ir plieno bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 238 straipsnį kartu su jos 228 straipsnio 3 dalies antruoju papunkčiu,atsižvelgdama į Europos Parlamento pritarimą [1],kadangi turėtų būti patvirtinta 1992 m. gegužės 2 d. Oporte pasirašyta Europos ekonominės erdvės sutartis tarp Europos Bendrijų, jų valstybių narių ir Austrijos Respublikos, Suomijos Respublikos, Islandijos Respublikos, Lichtenšteino Kunigaikštystės, Norvegijos Karalystės, Švedijos Karalystės ir Šveicarijos Konfederacijos,NUSPRENDĖ:1 straipsnisEuropos bendrijos ir Europos anglių ir plieno bendrijos vardu yra tvirtinama Europos ekonominės erdvės sutartis tarp Europos Bendrijų, jų valstybių narių ir Austrijos Respublikos, Suomijos Respublikos, Islandijos Respublikos, Lichtenšteino Kunigaikštystės, Norvegijos Karalystės, Švedijos Karalystės ir Šveicarijos Konfederacijos, protokolai, šios sutarties priedai ir deklaracijos, patvirtinti posėdžių protokolai ir prie Baigiamojo akto pridėta korespondencija.Pirmojoje dalyje minėtų dokumentų tekstai pridedami prie šio sprendimo.2 straipsnisSutarties 129 straipsnyje numatytas patvirtinimo aktas Europos bendrijos vardu deponuojamas Tarybos pirmininkui, o Europos anglių ir plieno bendrijos vardu – Komisijos pirmininkui [2].Priimta Briuselyje, 1993 m. gruodžio 13 d.Tarybos varduPirmininkasPh. MaystadtKomisijos varduJ. DelorsPirmininkas[1] OL C 305, 1992 11 23, p. 66.[2] OL L 1, 1994 1 3, p. 606.--------------------------------------------------


title: 2005/113/ES: 2005 m. sausio 27 d. Taryboje posėdžiavusių valstybių narių vyriausybių atstovų sprendimas, patvirtinantis, kad Konvento dėl Europos Sąjungos ateities generalinis sekretorius įvykdė Konvento finansavimui įsteigto fondo 2003 finansinių metų biudžetą

text:
9.2.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 36/7

      TARYBOJE POSĖDŽIAVUSIŲ VALSTYBIŲ NARIŲ VYRIAUSYBIŲ ATSTOVŲ SPRENDIMAS

   2005 m. sausio 27 d.
   patvirtinantis, kad Konvento dėl Europos Sąjungos ateities generalinis sekretorius įvykdė Konvento finansavimui įsteigto fondo 2003 finansinių metų biudžetą
   (2005/113/ES)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBOJE POSĖDŽIAVUSIŲ VALSTYBIŲ NARIŲ VYRIAUSYBIŲ ATSTOVAI,
   Atsižvelgdami į 2002 m. vasario 21 d. Taryboje posėdžiavusių valstybių narių Vyriausybių atstovų sprendimą 2002/176/ES, įsteigiantį fondą Konventui dėl Europos Sąjungos ateities finansuoti ir nustatantį jo administravimo finansinę tvarką (1), ypač į jo 20 straipsnį,
   Atsižvelgdami į Europos Parlamento 2004 m. gruodžio 14 d. pritarimą teiktinam patvirtinimui, kad Konvento dėl Europos Sąjungos ateities generalinis sekretorius įvykdė Konvento finansavimui įsteigto fondo 2003 finansinių metų biudžetą,
   Atsižvelgdami į Europos Parlamento 2004 m. birželio 28 d. pritarimą teiktinam patvirtinimui, kad Konvento dėl Europos Sąjungos ateities generalinis sekretorius įvykdė Konvento finansavimui įsteigto fondo 2003 finansinių metų biudžetą,
   Atsižvelgdami į Komisijos 2004 m. spalio 19 d. pritarimą teiktinam patvirtinimui, kad Konvento dėl Europos Sąjungos ateities generalinis sekretorius įvykdė Konvento finansavimui įsteigto fondo 2003 finansinių metų biudžetą,
   Išnagrinėję jiems pateiktą 2003 finansinių metų pajamų ir išlaidų ataskaitą, balansą ir Audito Rūmų ataskaitą (2),
   Kadangi pagal 2002 finansinių metų pajamų ir išlaidų ataskaitą:

               —

               pajamos sudarė 4 088 524 EUR,

               —

               išlaidos iš asignavimų sudarė 3 968 149 EUR,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   Vienintelis straipsnis
   Patvirtinama, kad Konvento dėl Europos Sąjungos ateities generalinis sekretorius įvykdė Konvento finansavimui įsteigto fondo 2003 finansinių metų biudžetą.

      Priimta Briuselyje, 2005 m. sausio 27 d.

            Pirmininkas

         M. SCHOMMER

      (1)  OL L 60, 2002 3 1, p. 56.

      (2)  OL C 157, 2004 6 14, p. 1.


title: 2005/2/: 2005 m. balandžio 28 d. ELPA valstybių nuolatinio komiteto sprendimas Nr. 2/2005/SC dėl finansinės priemonės finansų valdymo ir pagal ją vykdomų projektų audito

text:
30.11.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 332/36

         ELPA VALSTYBIŲ NUOLATINIO KOMITETO SPRENDIMAS

   Nr. 2/2005/SC
   2005 m. balandžio 28 d.
   dėl finansinės priemonės finansų valdymo ir pagal ją vykdomų projektų audito
   ELPA VALSTYBIŲ NUOLATINIS KOMITETAS,
   atsižvelgdamas į Europos ekonominės erdvės susitarimą su pakeitimais, padarytais Protokolu, patikslinančiu Europos ekonominės erdvės susitarimą (toliau – EEE susitarimas) ir 2000 m. gegužės 22 d. EEE jungtinio komiteto sprendimą Nr. 47/2000, nustatantį EEE finansinę priemonę,
   atsižvelgdamas į 2000 m. spalio 2 d. ELPA valstybių nuolatinio komiteto Sprendimą Nr. 1/2000/SC, įsteigiantį Finansinės priemonės komitetą,
   atsižvelgdamas į ELPA priežiūros institucijos ir Teismo komiteto sprendimą Nr. 5/2002 ir 2002 m. Tarybos sprendimą Nr. 2, pakeičiantį 1998 m. Tarybos bei ELPA priežiūros institucijos ir Teismo komiteto sprendimą Nr. 6,
   NUSPRENDĖ:
   1 straipsnis
   Auditorių valdyba vadovauja atliekant finansinės priemonės finansų valdymo ir pagal ją vykdomų projektų auditą.
   2 straipsnis
   Kiekviena ELPA valstybė, kuri yra EEE susitarimo šalis, atlikdama finansinės priemonės finansų valdymo ir (arba) pagal ją vykdomų projektų auditus, yra atstovaujama Auditorių valdyboje.
   3 straipsnis
   Auditorių valdybą sudaro ELPA valstybių, kurios yra EEE susitarimo šalys, piliečiai, pageidautina esantys ELPA valstybių aukščiausiųjų audito institucijų nariais. Jų nepriklausomumas neturi kelti abejonių. ELPA pareigūnas negali būti paskirtas auditoriumi, jeigu po jo tarnybos pabaigos bet kurioje iš ELPA institucijų nėra praėję treji metai.
   4 straipsnis
   Auditorių valdybos nariai, kurie atlieka finansinės priemonės finansų valdymo ir (arba) pagal ją vykdomų projektų auditą, yra paskiriami ELPA valstybių nuolatinio komiteto. Jų kadencija yra ketveri metai. Narys paprastai gali būti skiriamas kitai kadencijai vieną kartą. ELPA valstybių nuolatinio komiteto paskirti nariai gali būti tie patys asmenys, kaip ir ELPA priežiūros institucijos ir Teismo komiteto pagal jo Sprendimą Nr. 5/2002 paskirti asmenys.
   5 straipsnis
   Auditorių valdybos nariai, atlikdami savo pareigas, yra visiškai nepriklausomi.
   6 straipsnis
   Pateisinamo ir proporcingo finansinės priemonės finansų valdymo ir (arba) pagal ją vykdomų projektų Auditorių valdybos atlikto audito išlaidos finansuojamos iš finansinės priemonės administracinio biudžeto. Nuolatinis komitetas, remdamasis Auditorių valdybos biudžeto pasiūlymu, priima sprendimą dėl šiam tikslui skirtinos sumos.
   7 straipsnis
   Auditorių valdyba gali pasitelkti pagalbai išorės ekspertus. Išorės ekspertai turi atitikti tuos pačius nepriklausomumo reikalavimus, kaip ir Auditorių valdybos nariai.
   8 straipsnis
   Auditorių valdyba pateikia ELPA valstybių nuolatiniam komitetui ataskaitą apie finansinės priemonės finansų valdymo ir pagal ją vykdomų projektų auditą. Ji gali pateikti pasiūlymus dėl veiksmų.
   9 straipsnis
   Auditorių valdyba teikia pasiūlymą dėl savo darbo tvarkos taisyklių, reglamentuojančių finansinės priemonės finansų valdymo ir pagal ją vykdomų projektų auditą, ELPA valstybių nuolatiniam komitetui priimti.
   10 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja nedelsiant.
   11 straipsnis
   Šis sprendimas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiojo leidinio EEE dalyje ir EEE priede.

      Priimta Briuselyje, 2005 m. balandžio 28 d.

            Nuolatinio komiteto vardu

            Pirmininkas

         Ambasadorius B. GRYDELAND

            Generalinis Sekretorius

         William ROSSIER


title: 2013 m. sausio 30 d. ELPA priežiūros institucijos sprendimas Nr. 28/13/COL, kuriuo aštuoniasdešimt aštuntąjį kartą iš dalies keičiamos procedūrinės ir esminės taisyklės valstybės pagalbos srityje, įtraukiant naują skyrių apie trumpalaikį eksporto kredito draudimą

text:
19.12.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 343/54

         ELPA PRIEŽIŪROS INSTITUCIJOS SPRENDIMAS
   Nr. 28/13/COL
   2013 m. sausio 30 d.
   kuriuo aštuoniasdešimt aštuntąjį kartą iš dalies keičiamos procedūrinės ir esminės taisyklės valstybės pagalbos srityje, įtraukiant naują skyrių apie trumpalaikį eksporto kredito draudimą
   ELPA PRIEŽIŪROS INSTITUCIJA,
   atsižvelgdama į Europos ekonominės erdvės susitarimą (1), ypač į jo 61–63 straipsnius ir 26 protokolą,
   atsižvelgdama į elpa valstybių susitarimą dėl Priežiūros institucijos ir Teisingumo Teismo įsteigimo (2), ypač į jo 5 straipsnio 2 dalies b punktą ir 24 straipsnį,
   prisimindama procedūrines ir esmines taisykles valstybės pagalbos srityje, Institucijos priimtas 1994 m. sausio 19 d. (3),
   kadangi:
   pagal Priežiūros institucijos ir Teismo susitarimo 24 straipsnį Institucija įgyvendina EEE susitarimo nuostatas dėl valstybės pagalbos,
   pagal Priežiūros institucijos ir Teismo susitarimo 5 straipsnio 2 dalies b punktą Institucija skelbia pranešimus arba gaires dėl EEE susitarime nagrinėjamų klausimų, jei tai aiškiai numatyta tame susitarime arba Priežiūros institucijos ir Teismo susitarime arba jei Institucija mano tai esant reikalinga,
   2012 m. gruodžio 6 d. Europos Komisija priėmė naują Komunikatą dėl Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 107 ir 108 straipsnių taikymo trumpalaikiam eksporto kredito draudimui
       (4),
   šis komunikatas svarbus ir Europos ekonominei erdvei,
   reikia užtikrinti vienodą EEE valstybės pagalbos taisyklių taikymą visoje Europos ekonominėje erdvėje,
   pagal EEE susitarimo XV priedo pabaigoje esančio skyriaus „BENDROSIOS NUOSTATOS“ II punktą Institucija, pasikonsultavusi su Komisija, turi priimti aktus, atitinkančius Europos Komisijos priimtus aktus,
   su Europos Komisija ir ELPA valstybėmis buvo pasikonsultuota,
   PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Valstybės pagalbos gairės iš dalies keičiamos įtraukiant naują skyrių apie trumpalaikį eksporto kredito draudimą. Naujasis skyrius pateikiamas šio sprendimo priede.
   2 straipsnis
   Šio sprendimo tekstas autentiškas tik anglų kalba.

      Priimta Briuselyje 2013 m. sausio 30 d.

            ELPA priežiūros institucijos vardu

         Oda Helen SLETNES

            Pirmininkė

         Sabine MONAUNI-TÖMÖRDY

            Kolegijos narė

      (1)  Toliau – EEE susitarimas.

      (2)  Toliau – Priežiūros institucijos ir Teismo susitarimas.

      (3)  EEE susitarimo 61 bei 62 straipsnių ir Priežiūros institucijos ir Teismo susitarimo 3 protokolo 1 straipsnio taikymo ir aiškinimo gairės, kurias Institucija priėmė ir paskelbė 1994 m. sausio 19 d., paskelbtos Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje, OL L 231, 1994 9 3, p. 1, ir EEE priede Nr. 32, 1994 9 3, p. 1. Toliau – Valstybės pagalbos gairės. Atnaujinta Valstybės pagalbos gairių versija skelbiama Institucijos interneto svetainėje http://www.eftasurv.int/fieldsofwork/fieldstateaid/guidelines/

      (4)  Europos Komisijos komunikatas valstybėms narėms dėl Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 107 ir 108 straipsnių taikymo trumpalaikiam eksporto kredito draudimui (OL C 392, 2012 12 19, p. 1).

      PRIEDAS

         TRUMPALAIKIO EKSPORTO KREDITO DRAUDIMO GAIRĖS
          (1)

      1   Įvadas

                  (1)

                  Eksporto subsidijos gali padaryti neigiamą poveikį galimų konkuruojančių prekių tiekėjų ir paslaugų teikėjų konkurencijai rinkoje. Todėl Europos Komisija ir ELPA priežiūros institucija (toliau – Institucija), kaip konkurencijos priežiūros institucijos pagal EB sutartį ir EEE susitarimą, visuomet griežtai nepritardavo eksporto pagalbai EEE vidaus prekyboje ir eksporto pagalbai už EEE ribų. Kad EEE valstybių remiamas eksporto kredito draudimas neiškraipytų konkurencijos, reikia patikslinti tokios paramos vertinimą pagal EEE valstybės pagalbos taisykles.

                  (2)

                  1998 m. Institucija savo gairėse dėl trumpalaikio eksporto kredito draudimo (2) nustatė valstybės kišimosi principus. 1998 m. gairės nuo 1998 m. birželio 1 d. turėjo būti taikomos beveik penkerių metų laikotarpį. Vėliau jos buvo iš dalies pakeistos, o 2001 m. jų taikymo laikotarpis buvo pratęstas (3).

                  (3)

                  Atsižvelgiant į patirtį taikant 1998 m. gaires, visų pirma per 2009–2011 m. finansų krizę, akivaizdu, kad reikėtų persvarstyti šios srities Institucijos politiką.

                  (4)

                  Šiose gairėse išdėstytos taisyklės padės užtikrinti, kad valstybės pagalba neiškraipytų privačiųjų ir valstybinių arba valstybės remiamų eksporto kredito draudikų tarpusavio konkurencijos, ir sukurti vienodas sąlygas eksportuotojams.

                  (5)

                  Jomis siekiama ELPA valstybėms pateikti išsamesnius nurodymus dėl principų, kuriais Institucija ketina remtis aiškindama EEE susitarimo 61 ir 62 straipsnius ir jų taikymą trumpalaikiam eksporto kredito draudimui. Jos turėtų padėti nustatyti kuo skaidresnę šios srities Institucijos politiką, užtikrinti nuspėjamumą ir vienodą požiūrį. Todėl jose nustatomos sąlygos, kurios turi būti įvykdytos, jeigu valstybiniai draudikai nori patekti į trumpalaikio eksporto kredito draudimo nuo parduotinos rizikos rinką.

                  (6)

                  Rizika, kuri iš esmės nėra parduotina, nepatenka į šių gairių taikymo sritį.

                  (7)

                  2 skirsnyje aprašoma šių gairių taikymo sritis ir pateikiamos jose vartojamų sąvokų apibrėžtys. 3 skirsnyje aptariamas EEE susitarimo 61 straipsnio 1 dalies taikymas ir bendras draudimas teikti valstybės pagalbą parduotinos rizikos eksporto kredito draudimui. Galiausiai 4 skirsnyje numatytos kai kurios parduotinos rizikos apibrėžties išimtys ir nustatomos valstybės kišimosi sąlygos laikinai neparduotinos rizikos draudimo atveju.

            2   Gairių taikymo sritis ir terminų apibrėžtys

      2.1   Taikymo sritis

                  (8)

                  Institucija šiose gairėse išdėstytus principus taikys tik eksporto kredito draudimui, kurio rizikos laikotarpis yra trumpesnis negu dveji metai. Visos kitos eksporto finansinės priemonės į šių gairių taikymo sritį neįtrauktos.

            2.2   Terminų apibrėžtys

                  (9)

                  Šiose gairėse vartojamų terminų apibrėžtys:

                     bendrasis draudimas– visų rūšių apdraustų nuostolių, kurių draudikas nekompensuoja, bet kurie tenka kitam draudikui, procentinė dalis;

                     kredito laikotarpis– laikotarpis, suteiktas pirkėjui pagal eksporto kredito sandorį pristatytoms prekėms ir suteiktoms paslaugoms apmokėti;

                     komercinė rizika– rizika, visų pirma apimanti:

                              —

                              savavališką pirkėjo sutartinių įsipareigojimų nevykdymą, t. y. kiekvieną savavališką nevalstybinio pirkėjo sprendimą sustabdyti arba nutraukti sutartį be teisėtos priežasties;

                              —

                              savavališką nevalstybinio pirkėjo atsisakymą priimti sutartyje nurodytas prekes be teisėtos priežasties;

                              —

                              nevalstybinio pirkėjo ir jo garanto nemokumą;

                              —

                              užsitęsusį įsipareigojimų nevykdymą, t. y. nevalstybinio pirkėjo ir jo garanto skolos, kylančios iš sutarties, negrąžinimą;

                     eksporto kredito draudimas– draudimo produktas, kuriuo draudikas teikia komercinės ir politinės rizikos draudimą, susijusį su mokėjimo įsipareigojimais vykdant eksporto sandorį;

                     gamybos laikotarpis– laikotarpis nuo prekių arba paslaugų užsakymo iki pristatymo arba suteikimo datos;

                     parduotina rizika– komercinė ir politinė rizika, kurios ilgiausias rizikos laikotarpis yra trumpesnis negu dveji metai ir kurią patiria valstybiniai ir nevalstybiniai pirkėjai priedėlyje išvardytose šalyse; visa kita rizika šiose gairėse yra laikoma neparduotina;

                     politinė rizika– rizika, visų pirma apimanti:

                              —

                              riziką, kad valstybinis pirkėjas ar šalis neleis užbaigti sandorio arba laiku neatsiskaitys;

                              —

                              riziką, apimančią daugiau negu atskiro pirkėjo riziką, arba riziką, kuri nepatenka į atskiro pirkėjo atsakomybės sritį;

                              —

                              riziką, kad šalis į apdraustojo šalį neperves toje šalyje gyvenančių pirkėjų sumokėtų pinigų;

                              —

                                 force majeure atvejo riziką, pavyzdžiui, kad susidarys į karą panaši padėtis už draudiko šalies ribų, jeigu jos padariniai nėra apdrausti kitaip;

                     privatus kredito draudikas– kita nei valstybinis draudikas įmonė arba organizacija, kuri teikia eksporto kredito draudimą;

                     kvotinis proporcinis perdraudimas– perdraudimas, kai draudikas turi perduoti, o perdraudikas – prisiimti tam tikrą procentinę kiekvienos rizikos dalį pagal nustatytą draudiko pasirašytos veiklos kategoriją;

                     perdraudimas– draudimas, kurį draudikas perka iš kito draudiko, kad galėtų valdyti riziką mažindamas savo paties riziką;

                     rizikos laikotarpis– gamybos laikotarpis kartu su kredito laikotarpiu;

                     vienos rizikos rūšies draudimas– visų pardavimų vienam pirkėjui draudimas arba vienos sutarties su vienu pirkėju draudimas;

                     valstybinis draudikas– įmonė arba kita organizacija, kuri teikia eksporto kredito draudimą EEE valstybės padedama arba jos vardu, arba EEE valstybė, kuri teikia eksporto kredito draudimą;

                     papildomas draudimas– papildomas kito draudiko nustatytą kredito ribą viršijančios sumos draudimas;

                     bendros apyvartos polisas– kredito draudimo polisas, kitas nei vienos rizikos rūšies draudimo polisas, t. y. kredito draudimo polisas, kuris apima visus arba daugumą apdraustojo kredito pardavimų, taip pat pajamas iš pardavimų keliems pirkėjams.

            3   EEE susitarimo 61 straipsnio 1 dalies taikymas

      3.1   Bendrieji principai

                  (10)

                  EEE susitarimo 61 straipsnio 1 dalyje nurodoma, kad „EB valstybės narės, EEE valstybės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, yra nesuderinama su šio susitarimo veikimu, kai ji daro įtaką Susitariančiųjų Šalių tarpusavio prekybai“.

                  (11)

                  Jeigu eksporto kredito draudimą teikia valstybiniai draudikai, naudojami valstybės ištekliai. Tai, kad dalyvauja valstybė, draudikams ir (arba) eksportuotojams gali suteikti atrankinį pranašumą ir taip yra iškraipoma arba galėtų būti iškraipyta konkurencija ir daroma įtaka EEE valstybių tarpusavio prekybai. Šių principų paskirtis – nurodyti, kaip tokios priemonės bus vertinamos pagal valstybės pagalbos taisykles.

            3.2   Pagalba draudikams

                  (12)

                  Jeigu valstybiniai draudikai turi tam tikrų pranašumų, palyginti su privačiais kredito draudikais, tai gali būti valstybės pagalba. Pranašumai gali būti įvairių pavidalų ir galėtų apimti, pavyzdžiui:

                              a)

                              valstybės garantijas dėl skolinimosi ir nuostolių;

                              b)

                              atleidimą nuo reikalavimo sudaryti atitinkamus rezervus ir kitų reikalavimų, atsirandančių dėl to, kad pagal 1973 m. liepos 24 d. Pirmąją Tarybos direktyvą 73/239/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tiesioginio draudimo, išskyrus gyvybės draudimą, veiklos pradėjimu ir vykdymu, derinimo (4) neįtrauktos eksporto kredito draudimo operacijos, vykdomos valstybės sąskaita arba su valstybės garantija;

                              c)

                              įprastų mokesčių lengvatų suteikimą arba atleidimą nuo tokių mokesčių (pvz., bendrovės pelno mokesčių ir draudimo polisams nustatytų mokesčių);

                              d)

                              valstybės pagalbos teikimą arba kapitalo skyrimą, arba kito pavidalo finansavimą, kuris nėra suderinamas su rinkos ekonomikos investuotojo principu;

                              e)

                              valstybės paslaugų teikimą natūra, pavyzdžiui, prieigą prie valstybės infrastruktūros, priemonių arba slaptos informacijos ir naudojimąsi jomis rinkos vertės neatitinkančiomis sąlygomis;

                              f)

                              tiesioginį valstybės perdraudimą arba tiesioginio valstybės perdraudimo garantiją palankesnėmis sąlygomis negu tos, kurios siūlomos privačioje perdraudimo rinkoje, dėl kurių nepakankamai įkainojama perdraudimo polisu garantuojama apsauga arba dirbtinai sukuriami pajėgumai, kurių negalima tikėtis privačioje rinkoje.

            3.3   Draudimas teikti valstybės pagalbą eksporto kreditams

                  (13)

                  12 punkte išvardyti pranašumai valstybiniams draudikams dėl parduotinos rizikos turi įtakos EEE vidaus prekybai kredito draudimo paslaugomis. Dėl jų skirtingose EEE valstybėse skiriasi draudimo polisu garantuojama apsauga nuo parduotinos rizikos. Tai iškraipo skirtingų EEE valstybių draudikų tarpusavio konkurenciją ir netiesiogiai daro poveikį EEE vidaus prekybai neatsižvelgiant į tai, ar tai EEE vidaus eksportas, ar eksportas už EEE ribų (5). Būtina apibrėžti sąlygas, kuriomis valstybiniai draudikai gali vykdyti veiklą, jei jie turi tam tikrų pranašumų, palyginti su privačiais kredito draudikais, siekiant užtikrinti, kad jie nepasinaudotų valstybės pagalba. Tam reikia, kad jie negalėtų apdrausti parduotinos rizikos.

                  (14)

                  Kartais pranašumais valstybiniams draudikams, bent iš dalies, pasinaudoja ir eksportuotojai. Tokie pranašumai gali iškreipti konkurenciją ir prekybą, jie yra valstybės pagalba, kaip apibrėžta EEE susitarimo 61 straipsnio 1 dalyje. Tačiau jeigu įvykdomos eksporto kredito draudimo nuo laikinai neparduotinos rizikos sąlygos, kaip nurodyta šių gairių 4.3 skirsnyje, Institucijos nuomone, nebus laikoma, kad eksportuotojai pasinaudojo neteisėtu pranašumu.

            4   Eksporto kredito draudimo nuo laikinai neparduotinos rizikos teikimo sąlygos

      4.1   Bendrieji principai

                  (15)

                  Kaip nurodyta 13 punkte, jeigu valstybiniai draudikai turi bet kokių pranašumų, palyginti su privačiais kredito draudikais, kaip aprašyta 12 punkte, jie neturi drausti parduotinos rizikos. Jeigu valstybiniai draudikai arba jų patronuojamosios įmonės norėtų apdrausti parduotiną riziką, turi būti užtikrinta, kad apdrausdami jie tiesiogiai ar netiesiogiai nepasinaudotų valstybės pagalba. Todėl jie turi turėti tam tikrą nuosavų lėšų sumą (mokumo atsargą, įskaitant garantijų fondą) ir techninius atidėjinius (nuostolių svyravimo išlyginimo rezervą) ir privalo pagal Direktyvą 73/239/EEB gauti reikiamą leidimą. Jie taip pat turi bent turėti atskirą administravimo sąskaitą ir atskiras sąskaitas savo parduotinos rizikos ir neparduotinos rizikos draudimui valstybės sąskaita arba su valstybės garantija, kad parodytų, jog negauna valstybės pagalbos savo parduotinos rizikos draudimui. Paties draudiko sąskaita apdraustų įmonių sąskaitos turi atitikti Tarybos direktyvą 91/674/EB (6).

                  (16)

                  ELPA valstybės, kurios teikia eksporto kredito draudikui perdraudimą sudarydamos privačiame sektoriuje parduotinos ir neparduotinos rizikos perdraudimo sutartis arba dalyvaudamos sudarant tokias sutartis, turi parodyti, kad jų priemonės nėra susijusios su valstybės pagalba, kaip nurodyta 12 punkto f papunktyje.

                  (17)

                  Valstybiniai draudikai gali teikti eksporto kredito draudimą nuo laikinai neparduotinos rizikos šiose gairėse išdėstytomis sąlygomis.

            4.2   Parduotinos rizikos apibrėžties išimtys: laikinai neparduotina rizika

                  (18)

                  Nepaisant parduotinos rizikos apibrėžties, tam tikra komercinė ir politinė rizika, kurią patiria pirkėjai, įsikūrę priedėlyje išvardytose šalyse, yra laikoma laikinai neparduotina šiais atvejais:

                              a)

                              jeigu Institucija nusprendžia laikinai pašalinti vieną ar kelias šalis iš priedėlyje nurodytų parduotinos rizikos šalių sąrašo panaudodama 5.2 skirsnyje aprašytą mechanizmą, nes privataus draudimo rinkos pajėgumai toje šalyje arba šalyse yra nepakankami, kad būtų apdrausta visa ekonomiškai pagrįsta rizika;

                              b)

                              jeigu Institucija, gavusi ELPA valstybės pranešimą, nusprendžia, kad rizika, kurią patiria mažosios ir vidutinės įmonės, kaip apibrėžta 2003 m. gegužės 6 d. Komisijos rekomendacijoje dėl labai mažų, mažųjų ir vidutinio dydžio įmonių apibrėžties (7), kurių bendra metinė eksporto apyvarta neviršija 2 mln. EUR, yra laikinai neparduotina eksportuotojams pranešančiojoje ELPA valstybėje;

                              c)

                              jeigu Institucija, gavusi ELPA valstybės pranešimą, nusprendžia, kad vienos rizikos rūšies draudimas, kurio rizikos laikotarpis yra bent jau nuo 181 dienos iki mažiau nei dvejų metų, yra laikinai neparduotinas eksportuotojams pranešančiojoje ELPA valstybėje;

                              d)

                              jeigu Institucija, gavusi ELPA valstybės pranešimą, nusprendžia, kad, trūkstant eksporto kredito draudimo, tam tikra rizika yra laikinai neparduotina eksportuotojams pranešančiojoje ELPA valstybėje.

                  (19)

                  Siekiant kuo labiau sumažinti konkurencijos iškraipymą EEE rinkoje, pagal 18 punktą laikinai neparduotina laikomą riziką gali apdrausti valstybiniai draudikai, jeigu įvykdo 4.3 skirsnyje nurodytas sąlygas.

            4.3   Draudimo nuo laikinai neparduotinos rizikos teikimo sąlygos

      4.3.1   Draudimo kokybė

                  (20)

                  Draudimo, kurį siūlo valstybiniai draudikai, kokybė turi atitikti rinkos standartus. Visų pirma gali būti draudžiama tik ekonomiškai pagrįsta rizika, t. y. rizika, kuri yra priimtina pagal patikimo rizikos prisiėmimo principus. Didžiausia draudimo procentinė dalis turi būti 95 % komercinės ir politinės rizikos atvejais, o reikalavimų laukimo terminas turi būti ne trumpesnis kaip 90 dienų.

            4.3.2   Rizikos prisiėmimo principai

                  (21)

                  Vertinant riziką visada turi būti taikomi patikimo rizikos prisiėmimo principai. Todėl valstybės remiamos schemos neturi būti taikomos finansiškai nepatikimų sandorių rizikai apdrausti. Atsižvelgiant į tokius principus, rizikos prisiėmimo kriterijai turi būti aiškūs. Jeigu verslo santykiai jau egzistuoja, eksportuotojai turi turėti teigiamos prekybos ir (arba) mokėjimų patirties. Pirkėjai turi turėti teigiamą reikalavimų pagal ankstesnes sutartis reputaciją, pirkėjų įsipareigojimų nevykdymo tikimybė turi būti priimtina, o jų vidaus ir (arba) išorės finansų reitingai taip pat turi būti priimtini.

            4.3.3   Tinkama kainodara

                  (22)

                  Rizikos prisiėmimas pagal eksporto kredito draudimo sutartį turi būti atlyginamas atitinkama priemoka. Siekiant sumažinti privačių kredito draudikų išstūmimą, vidutinės priemokos pagal valstybės remiamas schemas turi būti didesnės už vidutines privačių kredito draudikų panašiai rizikai taikomas priemokas. Šiuo reikalavimu užtikrinamas laipsniškas valstybės kišimosi atsisakymas, nes didesnėmis priemokomis bus užtikrinta, kad eksportuotojai vėl sugrįžtų pas privačius kredito draudikus, kai tik jiems leistų rinkos sąlygos ir rizika vėl taptų parduotina.

                  (23)

                  Kainodara yra laikoma tinkama, jeigu minimalia priemoka (8) (saugumo garanto priemoka) apmokestinama už atitinkamos kategorijos (9) pirkėjo riziką, kaip nurodyta toliau pateikiamoje lentelėje. Taikoma saugumo garanto priemoka, nebent ELPA valstybės pateikia įrodymų, kad šie tarifai neatitinka konkrečios rizikos. Kiek tai susiję su bendros apyvartos polisu, rizikos kategorija turi atitikti vidutinę šiuo polisu apdraudžiamą pirkėjų riziką.

                              Rizikos kategorija

                              Metinė rizikos priemoka (10)

                              (% nuo draudimo sumos)

                              Labai maža (11)

                              0,2–0,4

                              Maža (12)

                              0,41–0,9

                              Vidutinė (13)

                              0,91–2,3

                              Didelė (14)

                              2,31–4,5

                  (24)

                  Bendrojo draudimo, kvotinio proporcinio perdraudimo ir papildomo draudimo kainodara laikoma tinkama tik tuo atveju, jeigu nustatyta priemoka yra ne mažiau kaip 30 % didesnė už (pradinio) draudimo, kurį teikia privatus kredito draudikas, priemoką.

                  (25)

                  Nepriklausomai nuo sutarties sąlygų į rizikos priemoką turi būti įtrauktas administravimo mokestis, kad kainodarą būtų galima laikyti tinkama.

            4.3.4.   Skaidrumas ir ataskaitų teikimas

                  (26)

                  ELPA valstybės turi skelbti taikomas rizikos, kuri pagal 18 punktą laikoma laikinai neparduotina, schemas valstybinių draudikų interneto svetainėse nurodydamos visas taikytinas sąlygas.

                  (27)

                  Jos turi pateikti Institucijai metines ataskaitas dėl rizikos, kuri pagal 18 punktą laikoma laikinai neparduotina ir kurią draudžia valstybiniai draudikai. Jos tai turi padaryti ne vėliau kaip kitų metų po jų įsikišimo liepos 31 d.

                  (28)

                  Ataskaitoje turi būti pateikta informacija apie kiekvienos schemos naudojimą, be kita ko, visų pirma nurodant bendrą suteiktos kredito ribos sumą, apdraustą apyvartą, nustatytas priemokas, užregistruotus ir patenkintus reikalavimus, taip pat susigrąžintas sumas bei schemos administracines išlaidas. Ataskaitas Institucija skelbs savo interneto svetainėje.

            5   Procedūriniai klausimai

      5.1   Bendrieji principai

                  (29)

                  18 punkto a papunktyje nurodyta rizika gali būti valstybinių draudikų draudžiama 4.3 skirsnyje nurodytomis sąlygomis. Tokiais atvejais Institucijai pranešti nebūtina.

                  (30)

                  18 punkto b, c ir d papunkčiuose nurodyta rizika gali būti valstybinių draudikų draudžiama 4.3 skirsnyje nurodytomis sąlygomis ir pranešus Institucijai bei gavus jos patvirtinimą.

                  (31)

                  Jeigu neįvykdoma bet kuri iš 4.3 skirsnyje nustatytų sąlygų, tai nereiškia, kad automatiškai draudžiama teikti eksporto kredito draudimą arba taikyti tokią draudimo schemą. ELPA valstybė turi pranešti Institucijai apie tokią draudimo schemą, jeigu ta ELPA valstybė pageidauja nukrypti nuo bet kurios iš sąlygų arba jeigu kyla kokių nors abejonių dėl to, ar ta schema atitinka šiose gairėse išdėstytas sąlygas.

                  (32)

                  Analizė pagal valstybės pagalbos taisykles iš anksto nereiškia tos priemonės suderinamumo su kitomis EEE susitarimo nuostatomis.

            5.2   Parduotinos rizikos šalių sąrašo keitimas

                  (33)

                  Nustatydama, ar pakankamų privačių pajėgumų trūkumas yra pateisinama priežastis laikinai išbraukti šalį iš parduotinos rizikos šalių sąrašo, kaip nurodyta 18 punkto a papunktyje, Institucija atsižvelgs į tokius veiksnius tokia pirmumo tvarka:

                              a)

                              privataus kredito draudimo pajėgumų sumažėjimą: visų pirma didelio kredito draudiko sprendimą nedrausti pirkėjų rizikos konkrečioje šalyje, didelį bendrų draudimo sumų sumažėjimą arba didelį rizikos prisiėmimo santykių toje šalyje per šešių mėnesių laikotarpį sumažėjimą;

                              b)

                              valstybinio sektoriaus reitingų pablogėjimą: visų pirma staigų kredito reitingų per šešių mėnesių laikotarpį pokytį, pavyzdžiui, nepriklausomų reitingų agentūrų ne kartą sumažintus reitingus arba didelį kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorių palūkanų normų skirtumų padidėjimą;

                              c)

                              įmonių sektoriaus veiklos rezultatų pablogėjimą: visų pirma staigų nemokumo atvejų padaugėjimą toje šalyje per šešių mėnesių laikotarpį.

                  (34)

                  Kai rinkos pajėgumų neužtenka visai ekonomiškai pagrįstai rizikai apdrausti, Institucija raštišku kurios nors ELPA valstybės prašymu arba savo iniciatyva gali patikslinti parduotinos rizikos šalių sąrašą.

                  (35)

                  Prieš ketindama pakeisti priedėlyje pateikiamą parduotinos rizikos šalių sąrašą Institucija konsultuosis su ELPA valstybėmis, privačiais kredito draudikais ir suinteresuotosiomis šalimis ir sieks iš jų gauti informacijos. Apie konsultacijas ir norimos gauti informacijos rūšis bus pranešta Institucijos interneto svetainėje. Konsultacijų laikotarpis paprastai bus ne ilgesnis kaip 20 darbo dienų. Kai remdamasi surinkta informacija Institucija nusprendžia pakeisti parduotinos rizikos šalių sąrašą, ji ELPA valstybėms praneša raštu ir sprendimą paskelbia savo interneto svetainėje.

                  (36)

                  Laikinas šalies pašalinimas iš parduotinos rizikos šalių sąrašo galios ne trumpiau kaip 12 mėnesių. Per tą laikotarpį pasirašyti draudimo polisai, susiję su laikinai iš sąrašo pašalinta šalimi, gali galioti ne ilgiau kaip 180 dienų nuo tos dienos, kurią baigia galioti laikinas pašalinimas iš sąrašo. Po tos dienos negalima pasirašyti naujų draudimo polisų. Likus trims mėnesiams iki laikino pašalinimo iš sąrašo galiojimo pabaigos Institucija nuspręs, ar pratęsti šalies pašalinimo iš sąrašo galiojimą. Nustačiusi, kad rinkos pajėgumų vis dar neužtenka visai ekonomiškai pagrįstai rizikai apdrausti, Institucija, atsižvelgdama į 33 punkte nustatytus veiksnius, pagal 35 punktą gali pratęsti laikino šalies pašalinimo iš sąrašo galiojimą.

            5.3   Įpareigojimas pranešti apie 18 punkto b ir c papunkčiuose nurodytas išimtis

                  (37)

                  Institucijos šiuo metu turimi duomenys rodo, kad rinkoje gali būti atotrūkis, kiek tai susiję su 18 punkto b ir c papunkčiuose nurodyta rizika, ir todėl ši rizika yra neparduotina (15). Tačiau reikia atkreipti dėmesį į tai, kad draudimo trūkumas yra ne kiekvienoje ELPA valstybėje ir kad padėtis gali ilgainiui pasikeisti, nes privatusis sektorius gali susidomėti šiuo rinkos segmentu. Valstybės kišimasis turėtų būti leidžiamas tik dėl rizikos, kuri kitu atveju rinkoje nebūtų apdrausta.

                  (38)

                  Dėl šių priežasčių, jeigu ELPA valstybė nori apdrausti 18 punkto b ar c papunkčiuose nurodytą riziką, ji pagal Priežiūros institucijos ir Teismo susitarimo 3 protokolą privalo parengti pranešimą Institucijai ir pranešime parodyti, kad kreipėsi į pagrindinius kredito draudikus ir tarpininkus toje ELPA valstybėje (16) ir suteikė jiems galimybę pateikti įrodymų, kad tokią riziką ten galima apdrausti. Jeigu tie kredito draudikai, gavę ELPA valstybės prašymą pateikti informaciją apie draudimo sąlygas ir draudimo sumas pagal rizikos, kurią ta ELPA valstybė nori drausti, rūšį, per 30 dienų nepateikia tai ELPA valstybei arba Institucijai tos informacijos arba jeigu iš pateiktos informacijos nematyti, kad tą riziką toje ELPA valstybėje galima apdrausti, Institucija riziką laikys laikinai neparduotina.

            5.4   Įpareigojimas pranešti kitais atvejais

                  (39)

                  18 punkto d papunktyje nurodytos rizikos atvejais atitinkama ELPA valstybė savo pranešime Institucijai pagal Priežiūros institucijos ir Teismo susitarimo 3 protokolą turi įrodyti, kad toje ELPA valstybėje eksportuotojai negali pasinaudoti draudimu dėl pasiūlos sutrikimo privačioje draudimo rinkoje, ypač iš atitinkamos ELPA valstybės pasitraukus pagrindiniam kredito draudikui, sumažėjus pajėgumui arba susiaurėjus siūlomų produktų įvairovei, palyginti su kitomis ELPA valstybėmis.

            6   Taikymo data ir trukmė

                  (40)

                  Institucija šiose gairėse išdėstytus principus taikys nuo jų priėmimo dienos iki 2018 m. gruodžio 31 d.

         (1)  Šios gairės atitinka 2012 m. gruodžio 6 d. Europos Komisijos komunikatą valstybėms narėms dėl Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 107 ir 108 straipsnių taikymo trumpalaikiam eksporto kredito draudimui, OL C 392, 2012 12 19, p. 1.

         (2)  OL L 120, 1998 4 23 ir EEE priedas Nr. 16, 1998 4 23, p. 1.

         (3)  OL L 30, 2002 1 31 ir EEE priedas Nr. 7, 2002 1 31, p. 1.

         (4)  OL L 228, 1973 8 16, p. 3, plg. su EEE susitarimo IX priedo 2 punktu.

         (5)  Sprendime byloje C-142/87 Belgijos Karalystė prieš Europos Bendrijų Komisiją Europos Teisingumo Teismas nusprendė, kad pagalba eksportui ne tik Sąjungos viduje, bet ir už jos ribų gali turėti įtakos konkurencijai ir prekybai Sąjungos viduje. Eksporto kredito draudikai draudžia abi veiklos rūšis, todėl abiem joms teikiama pagalba gali daryti poveikį Sąjungos vidaus konkurencijai ir prekybai.

         (6)  1991 m. gruodžio 19 d. Tarybos direktyva 91/674/EB dėl draudimo įmonių metinės finansinės atskaitomybės ir konsoliduotos finansinės atskaitomybės (OL L 374, 1991 12 31, p. 7), su EEE susitarimu suderinta EEE jungtinio komiteto sprendimu Nr. 7/94 (OL L 160, 1994 6 28; EEE priedas Nr. 17, 1994 6 28).

         (7)  OL L 124, 2003 5 20, p. 36.

         (8)  Kiekvienos atitinkamos kategorijos rizikai saugumo garanto priemokos intervalas buvo nustatytas remiantis vienų metų kredito įsipareigojimo neįvykdymo apsikeitimo sandorių palūkanų normų skirtumais, pagrįstais sudėtiniu reitingu, įskaitant visų trijų pagrindinių kredito reitingų agentūrų (Standard &Poor, Moody’s ir Fitch) reitingus per pastaruosius penkerius metus (2007–2011 m.), darant prielaidą, kad vidutinis trumpalaikio eksporto kredito draudimo susigrąžinimo santykis yra 40 %. Vėliau nustatyti nepertraukiami intervalai, siekiant labiau atsižvelgti į tai, kad rizikos priemoka laikui bėgant neišlieka pastovi.

         (9)  Pirkėjų rizikos kategorijos yra pagrįstos kredito reitingais. Reitingus nebūtinai turi suteikti konkrečios reitingų agentūros. Nacionalinės reitingų sistemos arba reitingų sistemos, kurias naudoja bankai, taip pat yra priimtinos. Įmonėms be viešojo reitingo galėtų būti taikomas patikrinama informacija pagrįstas reitingas.

         (10)  Saugumo garantą už 30 dienų draudimo sutartį galima gauti metinę rizikos priemoką dalijant iš 12.

         (11)  Labai mažos rizikos kategorija apima riziką, prilygstančią Standard &Poor’s AAA, AA+, AA, AA–, A+, A, A– kredito reitingui.

         (12)  Mažos rizikos kategorija apima riziką, prilygstančią Standard &Poor’s BBB+, BBB arba BBB– kredito reitingui.

         (13)  Vidutinės rizikos kategorija apima riziką, prilygstančią Standard &Poor’s BB+, BB arba BB– kredito reitingui.

         (14)  Didelės rizikos kategorija apima riziką, prilygstančią Standard &Poor’s B+, B arba B– kredito reitingui.

         (15)  Žr. Europos Komisijos komunikato ES valstybėms narėms dėl Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 107 ir 108 straipsnių taikymo trumpalaikiam eksporto kredito draudimui, 2012 12 6 (OL C 392, 2012 12 19, p. 1), 37 punktą.

         (16)  Kredito draudikai ir tarpininkai, į kuriuos kreiptasi, turėtų būti reprezentatyvūs pagal siūlomus produktus (pavyzdžiui, specializuoti vienos rizikos rūšies draudimo teikėjai) ir savo draudimo rinkos dydį (pavyzdžiui, kartu apimti ne mažiau kaip 50 % rinkos).

         Priedėlis

            Parduotinos rizikos šalių sąrašas

                     Visos ES valstybės narės ir EEE ELPA valstybės

                     Australija

                     Kanada

                     Japonija

                     Naujoji Zelandija

                     Šveicarija

                     Jungtinės Amerikos Valstijos


title: 2012 m. lapkričio 29 d. ELPA priežiūros institucijos sprendimas Nr. 441/12/COL dėl naujų bylas nagrinėjančių pareigūnų tam tikrose konkurencijos bylose skyrimo

text:
11.7.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 190/92

         ELPA PRIEŽIŪROS INSTITUCIJOS SPRENDIMAS

   Nr. 441/12/COL
   2012 m. lapkričio 29 d.
   dėl naujų bylas nagrinėjančių pareigūnų tam tikrose konkurencijos bylose skyrimo
   ELPA PRIEŽIŪROS INSTITUCIJA,
   ATSIŽVELGDAMA į ELPA priežiūros institucijos Darbo tvarkos taisykles, visų pirma į jų 15 straipsnį,
   ATSIŽVELGDAMA į ELPA priežiūros institucijos 2012 m. lapkričio 29 d. sprendimą Nr. 442/12/COL dėl bylas nagrinėjančio pareigūno pareigybės ir įgaliojimų nagrinėjant tam tikras konkurencijos bylas, ypač į jo 2 straipsnį,
   kadangi:
   siekiant užtikrinti veiksmingą konkurencijos bylų nagrinėjimą, ir kad būtų garantuota, jog tokiose bylose bus paisoma šalių teisių, skiriami vienas ar daugiau bylas nagrinėjančių pareigūnų,
   valdžios institucijos narys, specialiai atsakingas už konkurenciją, gali nuspręsti, kad institucijos pareigūnas ir nustojęs dirbti valdžios institucijoje turės tęsti nagrinėjančio pareigūno pareigas toje byloje,
   jeigu bylas nagrinėjantis pareigūnas negali vykdyti savo pareigų, jo pareigas vykdo kitas bylas nagrinėjantis pareigūnas. Jei pareigų negali vykdyti nė vienas nagrinėjantis pareigūnas, kompetentingas kolegijos narys skiria kitą kompetentingą institucijos pareigūną, kuris nėra susijęs su nagrinėjama byla, kad jis atliktų bylą nagrinėjančio pareigūno pareigas;
   PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Bylas nagrinėjančių pareigūnų skyrimas
   1.   Teisininkai Clémence Perrin ir Auður Steinarsdóttir skiriami konkurencijos bylas nagrinėjančiais pareigūnais.
   2.   Jei pareigų negali vykdyti nė vienas iš bylas nagrinėjančių pareigūnų, kompetentingas kolegijos narys įgaliojamas skirti kitą ELPA priežiūros institucijos pareigūną, kuris nėra susijęs su nagrinėjama byla, kad jis atliktų bylą nagrinėjančio pareigūno pareigas.
   2 straipsnis
   Ankstesnių sprendimų panaikinimas
   ELPA priežiūros institucijos sprendimas Nr. 554/08/COL ir Sprendimas Nr. 7/10/COL panaikinami ir buvę bylas nagrinėjančių pareigūnų veikla nutraukiama.
   3 straipsnis
   Informacija
   ELPA valstybės ir Europos Komisija informuojamos joms išsiunčiant sprendimo kopiją.
   4 straipsnis
   Įsigaliojimas
   Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

      Priimta Briuselyje 2012 m. lapkričio 29 d.

            ELPA priežiūros institucijos vardu

         Oda Helen SLETNES

            Pirmininkė

         Sverrir Haukur GUNNLAUGSSON

            Kolegijos narys


title: 1988 m. gruodžio 21 d. Tarybos sprendimas dėl 1987 m. sudaryto Tarptautinio susitarimo dėl natūralaus kaučiuko laikinojo taikymo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31988D0662

Oficialusis leidinys L 382 , 31/12/1988 p. 0039 - 0039 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 11 tomas 14 p. 0209  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 11 tomas 14 p. 0209

		Tarybos sprendimas1988 m. gruodžio 21 d.dėl 1987 m. sudaryto Tarptautinio susitarimo dėl natūralaus kaučiuko laikinojo taikymo(88/662/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač jos 113 ir 116 straipsnius,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,kadangi baigė galioti 1979 m. sudarytas Tarptautinis susitarimas dėl natūralaus kaučiuko,kadangi pagal Sprendimo 88/107/EEB [1] nuostatas 1987 m. gruodžio 18 d. Bendrija ir jos valstybės narės pasirašė 1987 m. Tarptautinį susitarimą dėl natūralaus kaučiuko, toliau – 1987 m. Susitarimas;kadangi pageidautina užtikrinti, kad 1987 m. Susitarimas laikinai įsigaliotų ne vėliau kaip 1989 m. sausio 1 d.; kadangi šiam tikslui Bendrija ir jos valstybės narės pagal privalomas vidaus procedūras šioms pasibaigus privalo pranešti Jungtinių Tautų Organizacijos Generaliniam Sekretoriui apie ketinimą laikinai taikyti 1987 m. Susitarimą,PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:1 straipsnisUžbaigusios privalomas vidaus procedūras, Bendrija ir jos valstybės narės pagal 59 straipsnio 1 dalies ir 60 straipsnio 2 dalies nuostatas praneša Jungtinių Tautų Organizacijos Generaliniam Sekretoriui apie ketinimą laikinai taikyti 1987 m. Tarptautinį susitarimą dėl natūralaus kaučiuko.2 straipsnisTarybos pirmininkas įgaliojamas paskirti asmenį, įgaliotą Bendrijos vardu deponuoti pranešimą apie laikinąjį 1987 m. Susitarimo taikymą.Priimta Briuselyje, 1988 m. gruodžio 21 d.Tarybos varduPirmininkasV. Papandreou[1] OL L 58, 1988 3 3, p. 18.--------------------------------------------------


title: 2007/409/EB: 2007 m. birželio 11 d. Tarybos sprendimas, iš dalies keičiantis Sprendimą 2004/585/EB, įsteigiantį regionines patariamąsias tarybas pagal Bendrąją žuvininkystės politiką

text:
15.6.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 155/68

      TARYBOS SPRENDIMAS

   2007 m. birželio 11 d.
   iš dalies keičiantis Sprendimą 2004/585/EB, įsteigiantį regionines patariamąsias tarybas pagal Bendrąją žuvininkystės politiką
   (2007/409/EB)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 37 straipsnį,
   atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę,
   kadangi:

               (1)

               2002 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 2371/2002 dėl žuvų išteklių apsaugos ir tausojančio naudojimo pagal Bendrąją žuvininkystės politiką (1), ypač jo 31 ir 32 straipsniuose, numatomi nauji suinteresuotųjų šalių dalyvavimo Bendrojoje žuvininkystės politikoje būdai įsteigiant regionines patariamąsias tarybas.

               (2)

               Sprendime 2004/585/EB (2) nustatoma bendra sistema, kurios sąlygų turi laikytis visos regioninės patariamosios tarybos.

               (3)

               Sprendimo 2004/585/EB 9 straipsnyje numatoma regioninėms patariamosioms tarybos skirti Bendrijos finansinę pagalbą siekiant užtikrinti veiksmingą jų veikimą ir padengti vertimo žodžiu ir raštu sąnaudas.

               (4)

               Regioninės patariamosios tarybos teikia rekomendacijas dėl Bendrosios žuvininkystės politikos Komisijai ir valstybėms narėms ir užtikrina, kad joje aktyviai dalyvautų suinteresuotosios šalys – šis dalyvavimas yra vienas esminių reformuotos Bendrosios žuvininkystės politikos ramsčių ir būtina tinkamo valdymo sąlyga.

               (5)

               Todėl regioninės patariamosios tarybos turėtų būti laikomos institucijomis, siekiančiomis užtikrinti bendruosius Europos interesus, kaip nurodyta 2002 m. gruodžio 23 d. Komisijos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 2342/2002, nustatančio išsamias Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento įgyvendinimo taisykles (3), 162 straipsnio b punkte.

               (6)

               Kad regioninės patariamosios tarybos veiksmingai tęstų patariamąją veiklą Bendrojoje žuvininkystės politikoje, joms reikia suteikti finansinį stabilumą nuolatos skiriant pakankamai lėšų.

               (7)

               Siekiant supaprastinti regioninėms patariamosioms taryboms skiriamo Bendrijos finansavimo valdymą, turėtų būti viena finansinė priemonė visoms sąnaudoms padengti.

               (8)

               Atsižvelgiant į regioninėms patariamosioms taryboms skiriamą Bendrijos finansinę pagalbą svarbu, kad be audito kontrolės Komisija bet kada galėtų patikrinti, ar regioninės patariamosios tarybos veikia pagal joms skirtas užduotis.

               (9)

               Todėl Sprendimą 2004/585/EB reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti,

         NUSPRENDĖ:
   1 straipsnis
   Sprendimas 2004/585/EB iš dalies keičiamas taip:

               1)

               9 straipsnis pakeičiamas taip:
               „9 straipsnis
               Finansavimas
               1.   Juridinio asmens statusą įgijusi regioninė patariamoji taryba gali kreiptis dėl Bendrijos finansinės pagalbos kaip institucija, siekianti užtikrinti bendruosius Europos interesus, kaip nurodyta 2002 m. gruodžio 23 d. Komisijos reglamento (EB, Eratomas) Nr. 2342/2002, nustatančio išsamias Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento įgyvendinimo taisykles (4), 162 straipsnio b punkte.
               2.   Komisija su kiekviena regionine patariamąja tarnyba pasirašo susitarimą dėl dotacijos, kuria padengiamos tarybos veiklos, įskaitant vertimo raštu ir žodžiu, sąnaudos pagal II priedo nuostatas.

               2)

               įterpiamas šis straipsnis:
               „9a straipsnis
               Komisijos atliekami patikrinimai
               Komisija gali atlikti visus jos manymu būtinus patikrinimus, siekdama užtikrinti, kad regioninės patariamosios tarybos vykdytų užduotis, joms paskirtas Reglamentu (EB) Nr. 2371/2002 ir šiuo sprendimu.“;

               3)

               II priedas pakeičiamas prie šio sprendimo pridedamu priedu.

         2 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja septintą dieną nuo jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

      Priimta Liuksemburge, 2007 m. birželio 11 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         H. SEEHOFER

      (1)  OL L 358, 2002 12 31, p. 59.

      (2)  OL L 256, 2004 8 3, p. 17.

      (3)  OL L 357, 2002 12 31, p. 1. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB, Euratomas) Nr. 478/2007 (OL L 111, 2007 4 28, p. 13).

      (4)  OL L 357, 2002 12 31, p. 1. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB, Euratomas) Nr. 478/2007 (OL L 111, 2007 4 28, p. 13).“;

      PRIEDAS

            „II PRIEDAS
            Bendrijos įnašas, skirtas regioninių patariamųjų tarybų sąnaudoms padengti
            Bendrija padengs dalį regioninių patariamųjų tarybų, laikomų institucijomis, siekiančiomis užtikrinti bendruosius Europos interesus, veiklos sąnaudų. Kiekvienai regioninei patariamajai tarybai veiklos sąnaudoms skiriama dotacija neviršija 90 % jos einamosios veiklos biudžeto. Finansinis įnašas mokamas ir vėlesniais metais ir priklauso nuo turimo biudžeto. Kasmet Komisija su kiekviena regionine patariamąja taryba sudaro susitarimą dėl dotacijos veiklos sąnaudoms padengti, kuriame nustatomi tikslūs terminai ir sąlygos bei dotacijos suteikimo tvarka.
            Reikalavimus atitinkančios sąnaudos – tai sąnaudos, būtinos normaliai regioninių patariamųjų tarybų veiklai užtikrinti ir jų tikslams pasiekti. Bendrijos įnašas, kuris bus suteikiamas su sąlyga, kad būtų skirtas finansavimas ir iš kitų šaltinių, padengs tik faktines sąnaudas.
            Atitinkančios reikalavimus yra šios tiesioginės sąnaudos:

                        —

                        personalo išlaidos (personalo vienos dienos darbo su projektu sąnaudos),

                        —

                        posėdžių patalpų sąnaudos,

                        —

                        nauja arba panaudota įranga,

                        —

                        medžiagos ir reikmenys,

                        —

                        informacijos sklaida nariams,

                        —

                        ekspertų, dalyvaujančių komiteto posėdžiuose, kelionės ir apgyvendinimo išlaidos (pagrįstos Komisijos padalinių nustatyta normomis arba taisyklėmis),

                        —

                        auditas,

                        —

                        vertimo žodžiu ir raštu sąnaudos,

                        —

                        rezervas nenumatytiems atvejams, kuris sudaro ne daugiau kaip 5 % reikalavimus atitinkančių tiesioginių sąnaudų.“


title: 2004 m. kovo 22 d. Tarybos sprendimas dėl Susitarimo pasikeičiant raštais dėl Protokolo, nustatančio Europos ekonominės bendrijos ir Gvinėjos Respublikos susitarime dėl žvejybos Gvinėjos pakrantėse numatytas žvejybos galimybes ir finansinę įmoką laikotarpiui nuo 2004 m. sausio 1 d. iki 2008 m. gruodžio 31 d., laikinojo taikymo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

32004D0305

Oficialusis leidinys L 099 , 03/04/2004 p. 0009 - 0010

		Tarybos sprendimas2004 m. kovo 22 d.dėl Susitarimo pasikeičiant raštais dėl Protokolo, nustatančio Europos ekonominės bendrijos ir Gvinėjos Respublikos susitarime dėl žvejybos Gvinėjos pakrantėse numatytas žvejybos galimybes ir finansinę įmoką laikotarpiui nuo 2004 m. sausio 1 d. iki 2008 m. gruodžio 31 d., laikinojo taikymo(2004/305/EB)EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač 37 straipsnį, siejant su 300 straipsnio 2 dalimi,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,kadangi:(1) Pagal Europos ekonominės bendrijos ir Gvinėjos Respublikos susitarimo dėl žvejybos Gvinėjos pakrantėse 15 straipsnio antrąją dalį [1] abi Šalys vedė derybas siekdamos nustatyti, kokius pakeitimus ar papildymus reikia atlikti Susitarime pasibaigus prie jo pridėto protokolo taikymo laikotarpiui,(2) Šioms deryboms pasibaigus, 2003 m. birželio 27 d. buvo parafuotas naujas protokolas.(3) Laikotarpiui nuo 2004 m. sausio 1 d. iki 2008 m. gruodžio 31 d. protokolas numato Bendrijos žvejams žvejybos galimybes vandenyse, kurie priklauso Gvinėjos suverenumui ir yra jos jurisdikcijoje.(4) Tam, kad būtų garantuotas Bendrijos laivų žvejybos veiklos tęstinumas, naujas protokolas turėtų būti patvirtintas kaip galima skubiau. Tuo tikslu abi šalys parafavo Susitarimą pasikeičiant raštais dėl parafuoto protokolo laikinojo taikymo nuo 2004 m. sausio 1 d.(5) Žvejybos galimybių skyrimo valstybėms narėms būdas turėtų būti nustatytas remiantis žvejybos galimybių įprasto skyrimo pagal žvejybos susitarimą pagrindu.(6) Susitarimas pasikeičiant raštais turėtų būti patvirtintas Tarybai galutinai jį užbaigus,NUSPRENDĖ:1 straipsnisSusitarimas pasikeičiant raštais dėl Protokolo, nustatančio Europos ekonominės bendrijos ir Gvinėjos Respublikos susitarime dėl žvejybos Gvinėjos pakrantėse numatytas žvejybos galimybes ir finansinę įmoką laikotarpiui nuo 2004 m. sausio 1 d. iki 2008 m. gruodžio 31 d., laikinojo taikymo patvirtinamas Bendrijos vardu.Susitarimo pasikeičiant raštais tekstas pridedamas prie šio sprendimo.2 straipsnis1. Protokole 2004 metams nustatytos žvejybos galimybės valstybėms narėms paskirstomos taip:a) pelekinės žuvys/galvakojai:- Ispanija: 844 bruto registrinės talpos (BRT),- Italija: 750 bruto registrinės talpos (BRT),- Graikija: 906 bruto registrinės talpos (BRT),b) krevečių žvejyba:- Ispanija: 1050 bruto registrinės talpos (BRT),- Portugalija: 300 bruto registrinės talpos (BRT),- Graikija: 150 bruto registrinės talpos (BRT).c) tunų laivai su gaubiamaisiais tinklais:- Prancūzija: 17 laivų,- Ispanija: 17 laivų;d) buriniai – lyniniai tunų laivai:- Prancūzija: 7 laivų,- Ispanija: 7 laivų;e) paviršiniais valais žvejojantys laivai:- Ispanija: 8 laivai,- Portugalija: 1 laivas.2. Jeigu šių valstybių narių paraiškose licencijoms gauti nėra nurodytos Protokole numatytos žvejybos galimybės, Komisija gali svarstyti bet kurios kitos valstybės narės paraišką licencijai gauti.3 straipsnisTarybos pirmininkas įgaliojamas paskirti asmenį ar asmenis, kuriems suteikiama teisė pasirašyti Susitarimą pasikeičiant raštais tam, kad Bendrija būtų juo susaistyta.Priimta Briuselyje, 2004 m. kovo 22 d.Tarybos varduPirmininkasJ. Walsh[1] OL L 111, 1983 4 27, p. 1.--------------------------------------------------


title: 2013 m. kovo 11 d. Tarybos sprendimas Nr. 252/2013/ES, kuriuo nustatoma Europos Sąjungos pagrindinių teisių agentūros 2013–2017 m. daugiametė programa

text:
21.3.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 79/1

         TARYBOS SPRENDIMAS Nr. 252/2013/ES
   2013 m. kovo 11 d.
   kuriuo nustatoma Europos Sąjungos pagrindinių teisių agentūros 2013–2017 m. daugiametė programa
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 352 straipsnį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
   teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento pritarimą,
   laikydamasi specialios teisėkūros procedūros,
   kadangi:

               (1)

               atsižvelgiant į Europos Sąjungos pagrindinių teisių agentūros (toliau – Agentūra) įsteigimo tikslus ir siekiant, kad ji tinkamai vykdytų savo užduotis, daugiametėje penkerių metų programoje turi būti nustatytos tikslios Agentūros veiklos teminės sritys, kaip numatyta 2007 m. vasario 15 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 168/2007, įsteigiančiame Europos Sąjungos pagrindinių teisių agentūrą (1);

               (2)

               pirmoji daugiametė programa Tarybos priimta 2008 m. vasario 28 d. Sprendimu 2008/203/EB, įgyvendinančiu Reglamento (EB) Nr. 168/2007 nuostatas dėl Europos Sąjungos pagrindinių teisių agentūros 2007–2012 m. daugiametės programos priėmimo (2);

               (3)

               daugiametė programa turėtų būti vykdoma tik Sąjungos teisės taikymo srityse;

               (4)

               daugiametė programa turėtų atitikti Sąjungos prioritetus ir joje turėtų būti tinkamai atsižvelgta į gaires, nustatytas pagal Europos Parlamento rezoliucijas ir Tarybos išvadas pagrindinių teisių klausimais;

               (5)

               daugiametėje programoje turėtų būti tinkamai atsižvelgta į Agentūros finansinius ir žmogiškuosius išteklius;

               (6)

               į daugiametę programą turėtų būti įtrauktos nuostatos, kuriomis būtų siekiama užtikrinti, kad Agentūros veikla papildytų kitų Sąjungos organų, įstaigų ir agentūrų, taip pat Europos Tarybos ir kitų tarptautinių organizacijų, vykdančių veiklą pagrindinių teisių srityje, įgaliojimus. Labiausiai su šia daugiamete programa susijusios Sąjungos agentūros ir organai yra Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 439/2010 (3) įsteigtas Europos prieglobsčio paramos biuras, Tarybos reglamentu (EB) Nr. 2007/2004 (4) įsteigta Europos operatyvaus bendradarbiavimo prie Europos Sąjungos valstybių narių išorės sienų valdymo agentūra (FRONTEX), Tarybos sprendimu 2008/381/EB (5) sukurtas Europos migracijos tinklas, Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1922/2006 (6) įsteigtas Europos lyčių lygybės institutas, Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 45/2001 (7) įsteigta Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūno (EDAPP) institucija, Tarybos sprendimu 2002/187/TVR (8) įsteigtas Europos teisminio bendradarbiavimo padalinys (Eurojustas), Tarybos sprendimu 2009/371/TVR (9) įsteigtas Europos policijos biuras (Europolas), Tarybos sprendimu 2005/681/TVR (10) įsteigtas Europos policijos koledžas (CEPOL), Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1077/2011 (11) įsteigta Didelės apimties IT sistemų laisvės, saugumo ir teisingumo erdvėje operacijų valdymo agentūra (IT agentūra) ir Tarybos reglamentu (EEB) Nr. 1365/75 (12) įkurtas Europos gyvenimo ir darbo sąlygų gerinimo fondas (EUROFOUND);

               (7)

               į daugiametėje programoje nustatytas Agentūros veiklos temines sritis reikėtų įtraukti kovą su rasizmu, ksenofobija ir susijusia netolerancija;

               (8)

               atsižvelgdama į kovos su skurdu ir socialine atskirtimi svarbą Sąjungoje (tai vienas iš penkių augimo strategijoje „Europa 2020“ nustatytų tikslų), Agentūra, rinkdama ir platindama šiame sprendime nustatytų teminių sričių duomenis, turėtų atsižvelgti į būtinas ekonomines ir socialines sąlygas, kurios suteikia galimybę veiksmingai naudotis pagrindinėmis teisėmis;

               (9)

               Europos Parlamento, Tarybos arba Komisijos prašymu, remiantis Reglamento (EB) Nr. 168/2007 5 straipsnio 3 dalimi, Agentūra gali atlikti su daugiametėje programoje nenustatytomis teminėmis sritimis susijusias užduotis, jei tai leidžia jos finansiniai ir žmogiškieji ištekliai. Pagal Europos Vadovų Tarybos priimtą Stokholmo programą „Atvira ir saugi Europa piliečių labui ir saugumui“ (13) institucijos turėtų visapusiškai pasinaudoti Agentūros ekspertine patirtimi ir, atitinkamais atvejais, atsižvelgiant į šios Agentūros įgaliojimus, su ja konsultuotis dėl politikos ir teisės aktų, susijusių su pagrindinėmis teisėmis, plėtojimo;

               (10)

               rengdama pasiūlymą, Komisija konsultavosi su Agentūros valdančiąja taryba ir 2011 m. spalio 18 d. gavo rašytines pastabas,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Daugiametė programa
   1.   Šiuo sprendimu nustatoma Europos Sąjungos pagrindinių teisių agentūros (toliau – Agentūra) 2013–2017 m. daugiametė programa.
   2.   Pagal Reglamento (EB) Nr. 168/2007 3 straipsnį Agentūra vykdo Reglamento (EB) Nr. 168/2007 4 straipsnio 1 dalyje apibrėžtas užduotis šio sprendimo 2 straipsnyje nustatytose teminėse srityse.
   2 straipsnis
   Teminės sritys
   Teminės sritys yra šios:

               a)

               teisė kreiptis į teismą;

               b)

               nukentėję nuo nusikaltimo asmenys, įskaitant kompensacijas nukentėjusiems nuo nusikaltimo asmenims;

               c)

               informacinė visuomenė ir visų pirma pagarba privačiam gyvenimui bei asmens duomenų apsauga;

               d)

               romų integracija;

               e)

               teisminis bendradarbiavimas, išskyrus baudžiamosiose bylose;

               f)

               vaiko teisės;

               g)

               diskriminacija dėl lyties, rasės, odos spalvos, etninės ar socialinės kilmės, genetinių bruožų, kalbos, religijos ar tikėjimo, politinių ar kitokių pažiūrų, priklausymo tautinei mažumai, turtinės padėties, gimimo, negalios, amžiaus ar seksualinės orientacijos;

               h)

               imigracija ir migrantų integracija, vizos ir sienų kontrolė, prieglobstis;

               i)

               rasizmas, ksenofobija ir susijusi netolerancija.

         3 straipsnis
   Papildomumas ir bendradarbiavimas su kitais organais
   1.   Įgyvendindama daugiametę programą, Agentūra užtikrina tinkamą bendradarbiavimą ir veiklos koordinavimą su atitinkamais Sąjungos organais, įstaigomis ir agentūromis, valstybėmis narėmis, tarptautinėmis organizacijomis ir pilietine visuomene pagal Reglamento (EB) Nr. 168/2007 7, 8 ir 10 straipsnius.
   2.   Su diskriminacija dėl lyties susijusius klausimus agentūra sprendžia tik tiek, kiek tai susiję su jos veikla ir svarbu jos veiklai pagal 2 straipsnio g punktą, atsižvelgdama į tai, kad duomenis apie lyčių lygybę ir diskriminaciją dėl lyties renka Europos lyčių lygybės institutas. Agentūra ir Europos lyčių lygybės institutas bendradarbiauja pagal 2010 m. lapkričio 22 d. bendradarbiavimo susitarimą.
   3.   Agentūra bendradarbiauja su Europos gyvenimo ir darbo sąlygų gerinimo fondu (EUROFOUND) pagal 2009 m. spalio 8 d. bendradarbiavimo susitarimą, o su Europos operatyvaus bendradarbiavimo prie Europos Sąjungos valstybių narių išorės sienų valdymo agentūra (FRONTEX) – pagal 2010 m. gegužės 26 d. bendradarbiavimo susitarimą. Be to, Agentūra bendradarbiauja su Europos prieglobsčio paramos biuru, Europos migracijos tinklu, Europos teisminio bendradarbiavimo padaliniu (Eurojustu), Europos policijos biuru (Europolu), Europos policijos koledžu (CEPOL) ir Europos didelės apimties IT sistemų laisvės, saugumo ir teisingumo erdvėje operacijų valdymo agentūra (IT agentūra) pagal atitinkamus bendradarbiavimo susitarimus, kurie bus sudaryti vėliau. Su šiais organais bendradarbiaujama tik vykdant veiklą šio sprendimo 2 straipsnyje nustatytose teminėse srityse.
   4.   Agentūra vykdo su informacine visuomene, ypač pagarba privačiam gyvenimui bei asmens duomenų apsauga, susijusias užduotis, nedarydama poveikio Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūno įsipareigojimams pagal Reglamento (EB) Nr. 45/2001 46 ir 47 straipsniuose numatytas jo pareigas ir įgaliojimus užtikrinti, kad Sąjungos institucijos ir organai gerbtų fizinių asmenų pagrindines teises ir laisves, visų pirma jų teisę į privatumą.
   5.   Agentūra derina savo veiklą su Europos Tarybos veikla pagal Reglamento (EB) Nr. 168/2007 9 straipsnį ir tame straipsnyje nurodytą Europos bendrijos ir Europos Tarybos susitarimą dėl Europos Sąjungos pagrindinių teisių agentūros ir Europos Tarybos bendradarbiavimo (14).
   4 straipsnis
   Įsigaliojimas
   Šis sprendimas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   Jis taikomas nuo 2013 m. sausio 1 d.

      Priimta Briuselyje 2013 m. kovo 11 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         E. GILMORE

      (1)  OL L 53, 2007 2 22, p. 1.

      (2)  OL L 63, 2008 3 7, p. 14.

      (3)  OL L 132, 2010 5 29, p. 11.

      (4)  OL L 349, 2004 11 25, p. 1.

      (5)  OL L 131, 2008 5 21, p. 7.

      (6)  OL L 403, 2006 12 30, p. 9.

      (7)  OL L 8, 2001 1 12, p. 1.

      (8)  OL L 63, 2002 3 6, p. 1.

      (9)  OL L 121, 2009 5 15, p. 37.

      (10)  OL L 256, 2005 10 1, p. 63.

      (11)  OL L 286, 2011 11 1, p. 1.

      (12)  OL L 139, 1975 5 30, p. 1.

      (13)  OL C 115, 2010 5 4, p. 1.

      (14)  OL L 186, 2008 7 15, p. 7.