title: 1985 m. gruodžio 20 d. Tarybos sprendimas dėl programų ir priemonių, susijusių su gyvsidabrio ir kadmio išmetimu pagal Konvenciją dėl jūros teršimo iš sausumos šaltinių prevencijos patvirtinimo Bendrijos vardu

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31985D0613

Oficialusis leidinys L 375 , 31/12/1985 p. 0020 - 0044 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 15 tomas 7 p. 0088  specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 15 tomas 6 p. 0135  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 15 tomas 7 p. 0088  specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 15 tomas 6 p. 0135

		Tarybos sprendimas1985 m. gruodžio 20 d.dėl programų ir priemonių, susijusių su gyvsidabrio ir kadmio išmetimu pagal Konvenciją dėl jūros teršimo iš sausumos šaltinių prevencijos patvirtinimo Bendrijos vardu(85/613/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ir ypač į jos 235 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos rekomendaciją [1],atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],kadangi 1975 m. kovo 3 d. Bendrija patvirtino Konvenciją dėl jūros teršimo iš sausumos šaltinių prevencijos [3];kadangi Bendrija taip pat tapo tos Konvencijos Susitariančiąja Šalimi;kadangi Konvenciją administruojanti Paryžiaus komisija susitarė dėl programų ir priemonių dėl gyvsidabrio ir kadmio išmetimo ir Bendrija paprašyta jas patvirtinti raštu iki 1985 m. gruodžio 31 d.;kadangi šių programų ir priemonių nuostatos atitinka tas, kurios pateiktos atitinkamose Bendrijos Direktyvose 76/464/EEB [4], 83/513/EEB [5] ir 84/156/EEB [6];kadangi todėl pageidautina, kad Bendrija patvirtintų minėtas programas ir priemones;kadangi Sutartyje nenumatyti tam reikalingi įgaliojimai, išskyrus tuos, kurie nurodyti 235 straipsnyje,NUSPRENDĖ:Vienintelis straipsnis1. Taryba Bendrijos vardu patvirtina programas ir priemones, susijusias su gyvsidabrio ir kadmio išmetimu, vykdomas pagal Konvenciją dėl jūros teršimo iš sausumos šaltinių prevencijos.Minėtų programų ir priemonių tekstai pateikti šio sprendimo priede.2. Tarybos pirmininkas įgaliojamas paskirti asmenį ar asmenis, įgaliotus pranešti apie šį patvirtinimą Paryžiaus komisijai iki 1985 m. gruodžio 31 d.Priimta Briuselyje, 1985 m. gruodžio 20 d.Tarybos varduPirmininkasR. Krieps[1] OL C 286, 1985 11 9, p. 4.[2] OL C 352, 1985 12 31.[3] OL L 194, 1975 7 25, p. 5.[4] OL L 129, 1976 5 18, p. 23.[5] OL L 291, 1983 10 24, p. 1.[6] OL L 74, 1984 3 17, p. 49.--------------------------------------------------PRIEDASParcom Sprendimas 85/1Programos ir priemonės1985 m. birželio 5 d.dėl gyvsidabrio išmetimo ne chloro šarmo elektrolizės pramonės sektoriuose ribinių verčių ir kokybės siekinių1974 M. BIRŽELIO 4 D. PARYŽIUJE PASIRAŠYTOS KONVENCIJOS DĖL JŪROS TERŠIMO IŠ SAUSUMOS ŠALTINIŲ PREVENCIJOS ĮKURTA KOMISIJA,atsižvelgdama į Konvencijos nuostatas, ypač į jos 18 straipsnio 3 dalį,PATVIRTINO TOKIAS PROGRAMAS IR PRIEMONES:1 straipsnis1. Prieš išmetant ne chloro šarmo elektrolizės pramonės sektorių gyvsidabrį į jūrą, kaip apibrėžta Konvencijos 3a straipsnyje, arba į vandentakius, kurie turi įtakos jūrai, turi būti gautas atitinkamos Susitariančiosios Šalies kompetentingos institucijos leidimas. Tokiuose leidimuose nustatomi emisijos standartai ir leidimai periodiškai persvarstomi.2. Emisijos standartas neturi viršyti ribinių verčių, nustatytų šio straipsnio 3 dalyje, išskyrus tuomet, kai Susitariančioji Šalis taiko kokybės siekinius pagal II ir IV priedus.3. Ribinės vertės, laiko ribos, per kurias jų turi būti laikomasi, ir išmetimo monitoringo tvarka nustatyta I priede. Ribinės vertės paprastai galioja toje vietoje, kur vanduo su gyvsidabriu išteka iš pramonės įmonės.Kai nutekamasis vanduo su gyvsidabriu yra valomas ne pramonės įmonėje – gyvsidabriui pašalinti skirtoje valymo stotyje, atitinkama Susitariančioji Šalis gali leisti taikyti ribines vertes toje vietoje, kur nutekamasis vanduo išteka iš valymo stoties.4. Nepažeidžiant įsipareigojimų pagal šio straipsnio 1, 2 bei 3 dalis ir Konvencijos nuostatų, Susitariančiosios Šalys gali suteikti leidimus naujoms įmonėms tik tada, jei jos taiko standartus, atitinkančius geriausias turimas technikos priemones, kai jų reikia užkirsti kelią ir pašalinti taršą.Kad ir kokį būdą pasirinktų, jei dėl techninių priežasčių numatomos priemonės neatitinka geriausių turimų techninių priemonių, prieš suteikdama leidimą Susitariančioji Šalis turi pateikti Komisijai tas priežastis pagrindžiančius įrodymus. Komisija per kitą savo posėdį išnagrinėja pateiktą informaciją.5. Šiose programose ir priemonėse "nauja įmonė" reiškia:- pramonės įmonę, kuri pradėjo dirbti po šių programų ir priemonių patvirtinimo datos,- esamą pramonės įmonę, kurios gyvsidabrio apdorojimo pajėgumas žymiai padidėjo nuo šių programų ir priemonių patvirtinimo datos.6. Standartinis analizės metodas, kurį reikia naudoti nustatant gyvsidabrio buvimą, pateiktas III priedo 1 dalyje. Gali būti taikomi ir kiti metodai, jei jų aptikimo, precizijos ir tikslumo ribos yra ne blogesnės, nei nustatytos III priedo 1 dalyje. Reikiamas nuotekų srauto matavimo tikslumas nurodytas III priedo 2 dalyje.2 straipsnis1. Susitariančiosios Šalys parengia specialiąsias programas dėl gyvsidabrio išmetimo iš daugelio šaltinių, kurie nėra pramonės įmonės, ir kuriems praktiškai neįmanoma taikyti 1 straipsnyje nurodytų emisijos standartų.2. Tokių specialiųjų programų tikslas yra išvengti arba panaikinti taršą. Jose turi būti numatytos tinkamiausios gyvsidabrio pakeitimo, sulaikymo ir antrinio perdirbimo priemonės ir technologijos.3. Specialiosios programos turi būti pradėtos vykdyti kuo greičiau ir bet kuriuo atveju ne vėliau kaip 1989 m. liepos 1 d. bei apie jas turi būti pranešama Komisijai.3 straipsnisSusijusios Susitariančiosios Šalys Konvencijos taikymo zonoje stebi išmetimo veikiamą vandens aplinką. Jei išmetimas turi poveikį daugiau kaip vienos Susitariančiosios Šalies vandenims, atitinkamos Susitariančiosios Šalys bendradarbiauja derindamos savo monitoringo tvarką.4 straipsnis1. Komisija kas ketveri metai atlieką šių programų ir priemonių Susitariančiųjų Šalių įgyvendinimo sulyginamąjį įvertinimą pagal informaciją, kurią jos jai pateikia pagal Konvencijos 17 straipsnį. Reikiamoje informacijoje turi būti:- informacija apie leidimus, nustatančius gyvsidabrio emisijos standartus,- apie į jūros zoną ir vandentakius, turinčius įtakos jūros zonai, nurodytus 1 straipsnio 1 dalyje, išmestą gyvsidabrį surinktos informacijos ir parengtų inventorizacijų rezultatai,- IV priedo 2 dalyje nustatyta informacija toms Susitariančiosioms Šalims, kurios taiko kokybės siekinius,- vandens aplinkos monitoringo, vykdomos pagal 3 straipsnį, rezultatai. Kai tinka, jie pateikiami pagal Jungtinę monitoringo programą.2. Pasikeitus mokslo žinioms apie gyvsidabrio nuodingumą, išlikimą ir kaupimąsi gyvuose organizmuose ir nuosėdose arba patobulėjus geriausioms turimoms technikos priemonėms, Komisija apsvarsto tinkamus pasiūlymus siekdama sugriežtinti (jei būtina) ribines vertes ir kokybės siekinius arba nustatyti papildomas ribines vertes ir kokybės siekinius.5 straipsnis1. Susitariančiosios Šalys įgyvendina šias programas ir priemones iki 1986 m. sausio 1 d.2. Susitariančiosios Šalys pateikia Komisijai šių programų ir priemonių taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus.--------------------------------------------------I PRIEDASRibinės vertės, laiko ribos, per kurias jų turi būti laikomasi, ir išmetimo monitoringo tvarka1. Ribinės vertės ir laiko ribos atitinkamiems pramonės sektoriams nurodytos toliau pateiktoje lentelėje:Pramonės sektorius | Ribinė vertė, kurios turi būti laikomasi nuo: | Matavimo vienetas |1986 m. liepos 1 d. | 1989 m. liepos 1 d. |1.Chemijos pramonė, kurioje naudojami gyvsidabrio katalizatoriai: | | |a)vinilo chloridui gaminti | 0,1 | 0,05 | mg/l nuotekų |0,2 | 0,1 | g/t vinilo chlorido gamybos našumo |b)kituose procesuose | 0,1 | 0,05 | mg/l nuotekų |10 | 5 | g/kg perdirbto gyvsidabrio |2.Gyvsidabrio katalizatorių, naudojamų vinilo chloridui gaminti, gamyba | 0,1 | 0,05 | mg/l nuotekų |1,4 | 0,7 | g/kg perdirbto gyvsidabrio |3.Organinių ir neorganinių gyvsidabrio junginių gamyba (išskyrus produktus, nurodytus 2 dalyje) | 0,1 | 0,05 | mg/l nuotekų |0,1 | 0,05 | g/kg perdirbto gyvsidabrio |4.Pagrindinių akumuliatorių su gyvsidabriu gamyba | 0,1 | 0,05 | mg/l nuotekų |0,05 | 0,03 | g/kg perdirbto gyvsidabrio |5.Spalvotųjų metalų pramonė | | | |5.1.Gyvsidabrio gavybos įmonės | 0,1 | 0,05 | mg/l nuotekų |5.2.Spalvotųjų metalų išgavimas ir taurinimas | 0,1 | 0,05 | mg/l nuotekų |6.Nuodingų atliekų su gyvsidabriu valymo įmonės | 0,1 | 0,05 | mg/l nuotekų |2. Ribinės vertės pramonės sektoriams, išreikštos kaip koncentracija, kurių iš principo negalima viršyti, nurodytos pirmiau pateiktos lentelės 1–4 punktuose. Ribinės vertės, išreikštos kaip didžiausia koncentracija, jokiu būdu negali viršyti verčių, išreikštų kaip didžiausias kiekis, padalintas iš vandens kiekio, kurio reikia vienam kilogramui apdorojamo gyvsidabrio arba vienai tonai esamų vinilo chlorido gamybos pajėgumų.Tačiau kadangi gyvsidabrio koncentracija nuotekose priklauso nuo vandens tūrio, kuris esant skirtingiems procesams ir skirtingose įmonėse yra skirtingas, visuomet reikia laikytis ribinių verčių, išreikštų kaip išmesto gyvsidabrio kiekio santykis su apdoroto gyvsidabrio kiekiu arba esamais vinilo chlorido gamybos pajėgumais, kaip nurodyta pirmiau pateiktoje lentelėje.3. Dienos vidutinės ribinės vertės yra dvigubai didesnės už atitinkamas mėnesio vidutines ribines vertes, pateiktas lentelėje.4. Turi būti įvesta monitoringo tvarka, skirta tikrinti, ar išmetami kiekiai atitinka emisijos standartus, nustatytus pagal šiame priede nustatytas ribines vertes.Pagal tokią tvarką turi būti numatyta imti ir analizuoti mėginius ir matuoti nuotekų srautą, o kai taikytina – apdoroto gyvsidabrio kiekį.Jei apdoroto gyvsidabrio kiekio nustatyti neįmanoma, monitoringo tvarka turi būti pagrįsta gyvsidabrio kiekiu, kuris galėjo būti panaudotas atsižvelgiant į gamybos pajėgumą, kuriuo remtasi suteikiant leidimą.5. Imamas 24 valandų laikotarpio pavyzdinis nuotekų mėginys. Per mėnesį išmesto gyvsidabrio kiekis turi būti skaičiuojamas remiantis per dieną išmesto gyvsidabrio kiekiu.Tačiau jei pramonės įmonės išmeta ne daugiau kaip 7,5 kg gyvsidabrio per metus, gali būti įvesta supaprastinta monitoringo tvarka.PastabosLentelėje pateiktos ribinės vertės atitinka vidutinę mėnesio koncentraciją arba didžiausią mėnesinį kiekį.Išmetamo gyvsidabrio kiekis išreiškiamas kaip pramonės įmonės panaudoto ar apdoroto gyvsidabrio kiekio funkcija per tą patį laikotarpį arba kaip esamų vinilo chlorido pajėgumų funkcija.--------------------------------------------------II PRIEDASKokybės siekiniaiKokybės siekinius taikančių Susitariančiųjų Šalių emisijos standartai nustatomi taip, kad gyvsidabrio išmetimo veikiamoje srityje būtų laikomasi atitinkamo kokybės siekinio ar tikslų, kurie išvardyti toliau. Kiekvienu atveju kompetentinga institucija nustato veikiamą sritį ir iš išvardytųjų 1 skyriuje parenka tą kokybės siekinį ar tikslus, kurie jai atrodo tinkami, atsižvelgiant į ketinamą veikiamos srities panaudojimą ir tai, kad šių programų ir priemonių tikslas yra užkirsti kelią ir pašalinti visą taršą.1. Siekiant užkirsti kelią ir pašalinti taršą, kaip apibrėžta Konvencijos 1 straipsnyje, laikantis Konvencijos 4 straipsnio, nustatomi tokie kokybės siekiniai:1.1. Gyvsidabrio koncentracija pavyzdiniame žuvies mėsos, pasirinktos kaip indikatorius, mėginyje neturi viršyti 0,3 mg/kg šlapios žuvies.1.2. Ištirpusio gyvsidabrio koncentracijos metinių rezultatų aritmetinis vidurkis išmetimo veikiamų žiočių vandenyse iki gėlojo vandens ribos neturi viršyti 0,5 μg/l.1.3. Ištirpusio gyvsidabrio koncentracijos metinių rezultatų aritmetinis vidurkis toliau nurodytuose vandenyse [1] neturi viršyti 0,3 μg/l:i) teritoriniuose vandenyse;ii) vandenyse, išskyrus žiočių vandenis, esančių į sausumos pusę nuo bazinės linijos, nuo kurios matuojamas teritorinės jūros plotis, ir vandentakių atveju esančiuose iki gėlo vandens ribos.2. Gyvsidabrio koncentracija nuosėdose ir kiaukutiniuose (moliuskuose ir vėžiagyviuose) per laiką neturi žymiai didėti.3. Jei vienos srities vandenims taikomi keletas kokybės siekinių, vandens kokybė turi būti pakankama, kad atitiktų kiekvieną iš jų.4. 1.2 ir 1.3 dalyse nurodytų kokybės siekinių skaitmeninės vertės, išimties tvarka ir kai tai būtina dėl techninių sumetimų, iki 1989 m. liepos 1 d. gali būti padaugintos iš 1,5.[1] Atviros jūros kokybės siekinys nenustatytas tais sumetimais, kad nustačius teritorinių ir kitų vandenų kokybės siekinius atvira jūra bus apsaugota nuo užteršimo.--------------------------------------------------III PRIEDASStandartinis matavimo metodas1. Gyvsidabrio kiekiui vandenyse, žuvies mėsoje, nuosėdose ir kiaukutiniuose (moliuskuose ir vėžiagyviuose) nustatyti taikomas standartinis analizės metodas yra beliepsnio atomų sugėrimo spektrometrija po tinkamo mėginio išankstinio apdorojimo, kuriuo ypač įvertinama gyvsidabrio išankstinė oksidacija ir paskesnė gyvsidabrio jonų Hg(II) redukcija.Aptikimo ribos turi būti tokios, kad gyvsidabrio koncentraciją būtų galima išmatuoti ± 30 % tikslumu ir ± 30 % precizija, kai koncentracija yra tokia:- išmetimo atveju – viena dešimtoji didžiausios leistinos gyvsidabrio koncentracijos, nurodytos leidime,- paviršinių vandenų atveju – viena dešimtoji gyvsidabrio koncentracijos, nurodytos kokybės siekinyje,- žuvies ir kiaukutinių (moliuskų ir vėžiagyvių) mėsos atveju – viena dešimtoji gyvsidabrio koncentracijos, nurodytos kokybės siekinyje,- nuosėdų atveju – didesnioji iš tokių verčių: viena dešimtoji gyvsidabrio koncentracijos mėginyje arba 0,05 mg/kg sausos masės.2. Srauto matavimai atliekami ± 20 % tikslumu.--------------------------------------------------IV PRIEDASKokybės siekinių monitoringo tvarka1. Suteikdama kiekvieną leidimą kompetentinga institucija turi nustatyti apribojimus, monitoringo tvarką ir laiko ribas, kad būtų laikomasi atitinkamo kokybės siekinio ar siekinių.2. Susitariančiosios Šalys dėl kiekvienos pasirinkto ir taikomo kokybės siekinio informuoja Komisiją apie:- išmetimo vietas ir išmetimo priemones,- sritį, kurioje taikomas kokybės siekinys,- mėginių ėmimo vietų koordinates,- mėginių ėmimo dažnumą,- mėginių ėmimo ir matavimo metodiką,- gautus rezultatus.3. Mėginiai turi būti pakankamai reprezentatyvūs išmetimo veikiamos srities vandens aplinkos kokybei, o mėginių ėmimo dažnumas turi būti pakankamas, kad galima būtų pastebėti vandens aplinkos pokyčius, ypač atsižvelgiant į hidrologinio klimato natūralią kaitą. Sūriojo vandens žuvų analizė turi būti atliekama naudojant pakankamai reprezentatyvų mėginių ir rūšių skaičių.4. Kompetentinga institucija parenka žuvies rūšį, kuri bus naudojama kaip analizės indikatorius pagal II priedo 1.1 dalyje nurodytą kokybės siekinį. Iš sūriojo vandens žuvų, kurios gyvena pakrantės vandenyse ir yra žvejojamos vietoje, gali būti parenkamos tokios: menkės (Gadus morhua), merlangai (Merlangius merlangus), plekšnės (Pleuronectes platessa), skumbrės (Scomber scombrus), juodadėmės menkės (Melanogrammus aeglefinus) ir upinės plekšnės (Platichthys flesus).--------------------------------------------------Parcom Sprendimas 85/2Programos ir priemonės1985 m. birželio 5 d.dėl kadmio išmetimo ribinių verčių ir kokybės siekinių1974 M. BIRŽELIO 4 D. PARYŽIUJE PASIRAŠYTOS KONVENCIJOS DĖL JŪROS TERŠIMO IŠ SAUSUMOS ŠALTINIŲ PREVENCIJOS ĮKURTA KOMISIJA,atsižvelgdama į Konvencijos nuostatas, ypač į jos 18 straipsnio 3 dalį,PATVIRTINO TOKIAS PROGRAMAS IR PRIEMONES:1 straipsnis1. Prieš išmetant kadmį į jūrą, kaip apibrėžta Konvencijos 3a straipsnyje, arba į vandentakius, kurie turi įtakos jūrai, turi būti gautas atitinkamos Susitariančiosios Šalies kompetentingos institucijos leidimas. Tokiuose leidimuose nustatomi emisijos standartai ir leidimai periodiškai persvarstomi.2. Emisijos standartas neturi viršyti ribinių verčių, nustatytų šio straipsnio 3 dalyje, išskyrus tuomet, kai Susitariančioji Šalis taiko kokybės siekinius pagal II ir IV priedus.3. Ribinės vertės, laiko ribos, per kurias jų turi būti laikomasi, ir išmetimo monitoringo tvarka nustatyta I priede. Ribinės vertės paprastai galioja toje vietoje, kur vanduo su kadmiu išteka iš pramonės įmonės.Kai nutekamasis vanduo su kadmiu yra valomas ne pramonės įmonėje – kadmiui pašalinti skirtoje valymo stotyje, atitinkama Susitariančioji Šalis gali leisti taikyti ribines vertes toje vietoje, kur nutekamasis vanduo išteka iš valymo stoties.4. Nepažeidžiant įsipareigojimų pagal šio straipsnio 1, 2 bei 3 dalis ir Konvencijos nuostatų, Susitariančiosios Šalys gali suteikti leidimus naujoms įmonėms tik tuomet, jei jos taiko standartus, atitinkančius geriausias turimas technikos priemones, kai jų reikia užkirsti kelią ir pašalinti taršą.Kokį būdą bepasirinktų, jei dėl techninių priežasčių numatomos priemonės neatitinka geriausių turimų techninių priemonių, prieš suteikdama leidimą Susitariančioji Šalis turi pateikti Komisijai tas priežastis pagrindžiančius įrodymus. Komisija per kitą savo posėdį išnagrinėja pateiktą informaciją.5. "Nauja įmonė" reiškia:- pramonės įmonę, kuri pradėjo dirbti po šių programų ir priemonių patvirtinimo datos,- esamą pramonės įmonę, kurios kadmio apdorojimo pajėgumas žymiai padidėjo nuo šių programų ir priemonių patvirtinimo datos.6. Standartinis analizės metodas, kurį reikia naudoti nustatant kadmio buvimą, pateiktas III priedo 1 dalyje. Gali būti taikomi ir kiti metodai, jei jų aptikimo, precizijos ir tikslumo ribos yra ne blogesnės, nei nustatyta III priedo 1 dalyje. Reikiamas nuotekų srauto matavimo tikslumas nurodytas III priedo 2 dalyje.2 straipsnisSusijusios Susitariančiosios Šalys Konvencijos taikymo zonoje stebi išmetimo veikiamą vandens aplinką. Jei išmetimas turi poveikį daugiau kaip vienos Susitariančiosios Šalies vandenims, atitinkamos Susitariančiosios Šalys bendradarbiauja derindamos savo monitoringo tvarką.3 straipsnis1. Komisija kas penkeri metai atlieką šių programų ir priemonių Susitariančiųjų Šalių įgyvendinimo sulyginamąjį įvertinimą pagal informaciją, kurią jos jai pateikia pagal Konvencijos 17 straipsnį. Reikiamoje informacijoje visų pirma turi būti:- informacija apie leidimus, nustatančius kadmio emisijos standartus,- apie į jūros zoną ir vandentakius, turinčius įtakos jūros zonai, nurodytus 1 straipsnio 1 dalyje, išmestą kadmį surinktos informacijos ir parengtų inventorizacijų rezultatai,- IV priedo 2 dalyje nustatyta informacija toms Susitariančiosioms Šalims, kurios taiko kokybės siekinius,- vandens aplinkos monitoringo, vykdomo pagal 3 straipsnį, rezultatai. Kai tinka, jie pateikiami pagal Jungtinę monitoringo programą.2. Pasikeitus mokslo žinioms apie kadmio nuodingumą, išlikimą ir kaupimąsi gyvuose organizmuose ir nuosėdose, arba patobulėjus geriausioms turimoms technikos priemonėms, Komisija apsvarsto tinkamus pasiūlymus siekdama sugriežtinti (jei būtina) ribines vertes ir kokybės siekinius arba nustatyti papildomas ribines vertes ir kokybės siekinius.4 straipsnis1. Susitariančiosios Šalys įgyvendina šias programas ir priemones iki 1986 m. sausio 1 d.2. Susitariančiosios Šalys pateikia Komisijai šių programų ir priemonių taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus.--------------------------------------------------I PRIEDASRibinės vertės, laiko ribos, per kurias jų turi būti laikomasi, ir išmetimo monitoringo tvarka1. Ribinės vertės ir laiko ribos atitinkamiems pramonės sektoriams nurodytos toliau pateiktoje lentelėje:Pramonės sektorius | Ribinė vertė, kurios turi būti laikomasi nuo: | Matavimo vienetas |1986 m. sausio 1 d. | 1989 m. sausio 1 d. |1.Cinko kasyba, švino ir cinko taurinimas, kadmio metalo ir spalvotųjų metalų pramonė | 0,3 | 0,2 | mg/l nuotekų |2.Kadmio junginių gamyba | 0,5 | 0,2 | mg/l nuotekų |0,5 | | g/kg perdirbto kadmio |3.Pigmentų gamyba | 0,5 | 0,2 | mg/l nuotekų |0,3 | | g/kg perdirbto kadmio |4.Stabilizatorių gamyba | 0,5 | 0,2 | mg/l nuotekų |0,5 | | g/kg perdirbto kadmio |5.Pagrindinių ir antrinių akumuliatorių gamyba | 0,5 | 0,2 | mg/l nuotekų |1,5 | | g/kg perdirbto kadmio |6.Elektrolizė | 0,5 | 0,2 | mg/l nuotekų |0,3 | | g/kg perdirbto kadmio |7.Fosforo rūgšties ir (arba) fosfatinių trąšų gamyba iš fosfatų uolienų | – | – | |2. Ribinės vertės pramonės sektoriams, išreikštos kaip koncentracija, kurių iš principo negalima viršyti, nurodytos pirmiau pateiktos lentelės 2, 3, 4, 5 ir 6 punktuose. Ribinės vertės, išreikštos kaip didžiausia koncentracija, jokiu būdu negali viršyti verčių, išreikštų kaip didžiausias kiekis, padalintas iš vandens kiekio, kurio reikia vienam kilogramui apdorojamo kadmio. Tačiau, kadangi kadmio koncentracija nuotekose priklauso nuo vandens tūrio, kuris esant skirtingiems procesams ir skirtingose įmonėse yra skirtingas, visuomet reikia laikytis ribinių verčių, išreikštų kaip išmesto kadmio kiekio santykis su apdoroto kadmio kiekiu, nurodytu pirmiau pateiktoje lentelėje.3. Dienos vidutinės ribinės vertės yra dvigubai didesnės už atitinkamas mėnesio vidutines ribines vertes, pateiktas lentelėje.4. Turi būti įvesta monitoringo tvarka, skirta tikrinti, ar išmetami kiekiai atitinka emisijos standartus, nustatytus pagal šiame priede nustatytas ribines vertes.Pagal tokią tvarką turi būti numatyta imti ir analizuoti mėginius ir matuoti nuotekų srautą bei apdoroto kadmio kiekį.Jei apdoroto kadmio kiekio nustatyti neįmanoma, monitoringo tvarka turi būti pagrįsta kadmio kiekiu, kuris galėjo būti panaudotas atsižvelgiant į gamybos pajėgumą, kuriuo remtasi suteikiant leidimą.5. Imamas 24 valandų laikotarpio pavyzdinis nuotekų mėginys. Per mėnesį išmesto kadmio kiekis turi būti skaičiuojamas remiantis per dieną išmesto kadmio kiekiu.Tačiau jei pramonės įmonės išmeta ne daugiau kaip 10 kg kadmio per metus, gali būti įvesta supaprastinta monitoringo tvarka. Pramoninių elektrolizės įmonių atveju supaprastinta monitoringo tvarka gali būti įvesta, jei bendras elektrolizės rezervuarų tūris yra mažesnis kaip 1,5 m3.--------------------------------------------------II PRIEDASKokybės siekiniaiKokybės siekinius taikančių Susitariančiųjų Šalių emisijos standartai nustatomi taip, kad kadmio išmetimo veikiamoje srityje būtų laikomasi atitinkamo kokybės siekinio ar tikslų, kurie išvardyti toliau. Kiekvienu atveju kompetentinga institucija nustato veikiamą sritį ir iš išvardytųjų I skyriuje parenka tą kokybės siekinį ar tikslus, kurie jai atrodo tinkami, atsižvelgiant į ketinamą veikiamos srities panaudojimą ir tai, kad šių programų ir priemonių tikslas yra užkirsti kelią ir pašalinti visą taršą.1. Siekiant užkirsti kelią ir pašalinti taršą, kaip apibrėžta Konvencijos 1 ir 4 straipsniuose, nustatomi kokybės siekiniai [1], kurių vertės matuojamos pakankamai arti prie išmetimo vietos.1.1. Ištirpusio kadmio koncentracijos metinių rezultatų aritmetinis vidurkis išmetimo veikiamų žiočių vandenyse iki gėlojo vandens ribos neturi viršyti 5 μg/l.1.2. Ištirpusio kadmio koncentracijos metinių rezultatų aritmetinis vidurkis išmetimo veikiamuose vandenyse [2] neturi viršyti 2,5 μg/l:i) teritoriniuose vandenyse;ii) vandenyse, išskyrus žiočių vandenis, esančių į sausumos pusę nuo bazinės linijos, nuo kurios matuojamas teritorinės jūros plotis, ir vandentakių atveju esančiuose iki gėlo vandens ribos.2. Be pirmiau pateiktų reikalavimų, monitoringo, vykdomo pagal 2 straipsnį, rezultatai turi būti sulyginti su tokių koncentracijų vertėmis [3]:2.1. Žiočių vandenyse iki gėlojo vandens ribos – ištirpusio kadmio koncentracija, lygia 1 μg/l.2.2. Toliau nurodytų vandenų atveju – ištirpusio kadmio koncentracija, lygia 0,5 μg/l:i) teritoriniuose vandenyse;ii) vandenyse, išskyrus žiočių vandenis, esančių į sausumos pusę nuo bazinės linijos, nuo kurios matuojamas teritorinės jūros plotis, ir vandentakių atveju esančiuose iki gėlo vandens ribos.2.3. Jei koncentracijų verčių nesilaikoma bet kurioje nacionalinio tinklo vietoje, to priežastys pranešamos Komisijai.3. Kadmio koncentracija nuosėdose ir kiaukutiniuose (moliuskuose ir vėžiagyviuose), jei įmanoma – Mytilus edulis rūšies, per laiką neturi žymiai didėti.4. Jei vienos srities vandenims taikomi keletas kokybės siekinių, vandens kokybė turi būti pakankama, kad atitiktų kiekvieną iš jų.[1] Visos koncentracijos vertės – tai per metus gautų rezultatų aritmetiniai vidurkiai.[2] Atviros jūros kokybės siekinys nenustatytas tais sumetimais, kad nustačius teritorinių ir kitų vandenų kokybės siekinius atvira jūra bus apsaugota nuo užteršimo.[3] Visos koncentracijos vertės – tai per metus gautų rezultatų aritmetiniai vidurkiai.--------------------------------------------------III PRIEDASStandartinis matavimo metodas1. Kadmio kiekiui vandenyse, nuosėdose ir kiaukutiniuose (moliuskuose ir vėžiagyviuose) nustatyti taikomas standartinis analizės metodas yra atomų sugėrimo spektrometrija po mėginio konservavimo ir tinkamo apdorojimo.Aptikimo ribos turi būti tokios, kad kadmio koncentraciją būtų galima išmatuoti ± 30 % tikslumu ir ± 30 % precizija, kai koncentracija yra tokia:- išmetimo atveju – viena dešimtoji didžiausios leistinos kadmio koncentracijos, nurodytos leidime,- paviršinių vandenų atveju – didesnioji iš tokių verčių: 0,1 μg/l arba viena dešimtoji kadmio koncentracijos, nurodytos kokybės siekinyje,- žuvies ir kiaukutinių (moliuskų ir vėžiagyvių) atveju – 0,1 mg/kg šlapios masės,- nuosėdų atveju – didesnioji iš tokių verčių: viena dešimtoji kadmio koncentracijos mėginyje arba 0,1 mg/kg sausos masės, džiovinant 105–110 °C temperatūroje esant pastoviai masei.2. Srauto matavimai atliekami ± 20 % tikslumu.--------------------------------------------------IV PRIEDASKokybės siekinių monitoringo tvarka1. Suteikdama kiekvieną leidimą kompetentinga institucija turi nustatyti apribojimus, monitoringo tvarką ir laiko ribas, kad būtų laikomasi atitinkamo kokybės siekinio ar siekinių.2. Susitariančiosios Šalys dėl kiekvienos pasirinkto ir taikomo kokybės siekinio informuoja Komisiją apie:- išmetimo vietas ir išmetimo priemones,- sritį, kurioje taikomas kokybės siekinys,- mėginių ėmimo vietų koordinates,- mėginių ėmimo dažnumą,- mėginių ėmimo ir matavimo metodiką,- gautus rezultatus.3. Mėginiai turi būti pakankamai reprezentatyvus išmetimo veikiamos srities vandens aplinkos kokybei, o mėginių ėmimo dažnumas turi būti pakankamas, kad galima būtų pastebėti vandens aplinkos pokyčius, ypač atsižvelgiant į hidrologinio klimato natūralią kaitą.--------------------------------------------------ANNEXEDÉCISION PARCOM 85/1Programmes et mesuresdu 5 juin 1985concernant les valeurs limites et les objectifs de qualité pour les rejets de mercure des secteurs autres que celui de l'électrolyse des chlorures alcalinsLA COMMISSION CRÉÉE PAR LA CONVENTION POUR LA PRÉVENTION DE LA POLLUTION MARINE D'ORIGINE TELLURIQUE, SIGNÉE À PARIS LE 4 JUIN 1974,eu égard aux dispositions de la convention, et notamment son article 18 paragraphe 3,A ARRÊTÉ LES PROGRAMMES ET MESURES CI-APRÈS:Article 11. Tout rejet de mercure de secteurs industriels autres que celui de l'électrolyse des chlorures alcalins, dans la zone maritime définie à l'article 3a de la convention ou dans des cours d'eau qui affectent la zone maritime, fait l'objet d'une autorisation préalable délivrée par l'autorité compétente de la partie contractante concernée. De telles autorisations spécifient des normes d'émission pour le rejet et sont revues périodiquement.2. Les normes d'émission ne doivent pas dépasser les valeurs limites décrites au paragraphe 3 ci-après, sauf dans les cas où une partie contractante applique des objectifs de qualité conformément aux annexes II et IV.3. Les valeurs limites, les délais fixés pour le respect de ces valeurs et la procédure de surveillance et de contrôle à appliquer aux rejets figurent à l'annexe I. Les valeurs limites s'appliquent normalement au point où les eaux usées contenant du mercure sortent de l'établissement industriel.Si les eaux usées contenant du mercure sont traitées hors de l'établissement industriel dans une installation de traitement destinée à éliminer le mercure, la partie contractante concernée peut permettre que les valeurs limites soient appliquées au point où les eaux usées sortent de l'installation de traitement.4. Sans préjudice de leurs obligations résultant des paragraphes 1, 2 et 3 ainsi que des dispositions de la convention, les parties contractantes ne peuvent accorder d'autorisations pour les établissements nouveaux que si ces établissements appliquent les normes correspondant aux meilleurs moyens techniques disponibles lorsque cela est nécessaire afin de prévenir et d'éliminer la pollution.Quelle que soit la méthode qu'elle adopte, la partie contractante, dans le cas où, pour des raisons techniques, les mesures envisagées ne correspondent pas aux meilleurs moyens techniques disponibles, informe la commission préalablement à toute autorisation des justifications de ces raisons. Lors de sa réunion suivante, la commission examine l'information présentée.5. Aux fins des présents programmes et mesures, on entend par "établissement nouveau":- tout établissement industriel mis en service après la date d'adoption des présents programmes et mesures,- tout établissement industriel existant dont la capacité de traitement du mercure a été augmentée considérablement après la date d'adoption des présents programmes et mesures.6. La méthode d'analyse de référence à utiliser pour déterminer la présence de mercure figure à l'annexe III point 1. D'autres méthodes peuvent être utilisées à condition que les limites de détection, la précision et l'exactitude de ces méthodes soient au moins aussi valables que celles qui figurent à l'annexe III point 1. L'exactitude requise pour la mesure du débit des effluents figure à l'annexe III point 2.Article 21. Les parties contractantes établissent des programmes spécifiques pour les rejets de mercure effectués par des sources multiples qui ne sont pas des établissements industriels et pour lesquelles les normes d'émission mentionnées à l'article 1er ne peuvent pas être appliquées dans la pratique.2. L'objectif de ces programmes spécifiques est d'éviter ou d'éliminer la pollution. Ils comportent notamment les mesures et les techniques les plus appropriées en vue d'assurer la substitution, la rétention et le recyclage du mercure.3. Les programmes spécifiques sont d'application aussitôt que possible, et en tout cas au plus tard le 1er juillet 1989, et sont communiqués à la commission.Article 3Les parties contractantes concernées assurent la surveillance, dans la zone couverte par la convention, du milieu aquatique affecté par les rejets. Dans le cas de rejets affectant les eaux de plusieurs parties contractantes, les parties contractantes concernées collaborent en vue d'harmoniser les procédures de surveillance.Article 41. À des intervalles de quatre ans, la commission procède à une évaluation comparative de l'application des présents programmes et mesures par les parties contractantes sur la base des informations que celles-ci présentent à la commission conformément à l'article 17 de la convention, en particulier en ce qui concerne:- les détails relatifs aux autorisations fixant les normes d'émission pour les rejets de mercure,- les résultats de l'information rassemblée ou des inventaires établis, relatifs aux rejets de mercure effectués dans la zone maritime et dans les cours d'eau qui affectent la zone maritime, visés à l'article 1er paragraphe 1,- l'information figurant à l'annexe IV point 2 pour les parties contractantes qui appliquent des objectifs de qualité,- les résultats du contrôle et de la surveillance continus du milieu aquatique conformément à l'article 3. Où cela s'applique, ces résultats devraient être soumis dans le cadre du programme conjoint de contrôle et de surveillance continus.2. En cas de modification des connaissances scientifiques relatives principalement à la toxicité, à la persistance et à l'accumulation du mercure dans les organismes vivants et dans les sédiments, ou en cas d'amélioration des meilleurs moyens techniques disponibles, des propositions appropriées sont examinées par la commission visant à renforcer, si nécessaire, les valeurs limites et les objectifs de qualité, ou à adopter des valeurs limites supplémentaires et des objectifs de qualité supplémentaires.Article 51. Les parties contractantes mettent en œuvre les présents programmes et mesures à compter du 1er janvier 1986.2. Les parties contractantes informent la commission des dispositions de droit interne prises en application des présents programmes et mesures.--------------------------------------------------ANNEXE IValeurs limites, délais fixés pour le respect de ces valeurs et procédure de surveillance et de contrôle à appliquer aux rejets1. Pour les secteurs industriels concernés, les valeurs limites et les délais d'application sont regroupés dans le tableau ci-après:Secteur industriel | Valeur limite à respecter à partir du: | Unité de mesure |1er juillet 1986 | 1er juillet 1989 |1.Industries chimiques utilisant les catalyseurs mercuriels: | | |a)pour la production du chlorure de vinyle | 0,1 | 0,05 | mg/l eau rejetée |0,2 | 0,1 | g/t capacité de production de chlorure de vinyle |b)pour d'autres procédés | 0,1 | 0,05 | mg/l eau rejetée |10 | 5 | g/kg mercure traité |2.Fabrication des catalyseurs mercuriels utilisés pour la production du chlorure de vinyle | 0,1 | 0,05 | mg/l eau rejetée |1,4 | 0,7 | g/kg mercure traité |3.Fabrication des composés organiques et non organiques du mercure, à l'exception des produits visés au point 2 | 0,1 | 0,05 | mg/l eau rejetée |0,1 | 0,05 | g/kg mercure traité |4.Fabrication des batteries primaires contenant du mercure | 0,1 | 0,05 | mg/l eau rejetée |0,05 | 0,03 | g/kg mercure traité |5.Industrie des métaux non ferreux | | | |5.1.Établissements de récupération du mercure | 0,1 | 0,05 | mg/l eau rejetée |5.2.Extraction et raffinage de métaux non ferreux | 0,1 | 0,05 | mg/l eau rejetée |6.Établissements de traitement de déchets toxiques contenant du mercure | 0,1 | 0,05 | mg/l eau rejetée |2. Les valeurs limites exprimées en termes de concentration qui, en principe, ne doivent pas être dépassées figurent dans le tableau ci-avant pour les secteurs industriels 1 à 4. Dans aucun cas, les valeurs limites exprimées en concentrations maximales ne peuvent être supérieures à celles exprimées en quantités maximales divisées par les besoins en eau par kilogramme de mercure traité ou par tonne de capacité de production de chlorure de vinyle installée.Toutefois, étant donné que la concentration de mercure dans les effluents dépend du volume d'eau impliqué, qui diffère selon les différents procédés et établissements, les valeurs limites, exprimées en termes de quantité de mercure rejeté par rapport à la quantité de mercure traité ou à la capacité de production de chlorure de vinyle installée, figurant dans le tableau ci-avant, doivent être respectées dans tous les cas.3. Les valeurs limites des moyennes journalières sont égales au double des valeurs limites des moyennes mensuelles correspondantes figurant au tableau.4. Pour vérifier si les rejets satisfont aux normes d'émission fixées conformément aux valeurs limites définies dans la présente annexe, une procédure de contrôle doit être instituée.Cette procédure doit prévoir le prélèvement et l'analyse d'échantillons, la mesure du débit des rejets et, le cas échéant, de la quantité du mercure traité.Si la quantité de mercure traité est impossible à déterminer, la procédure de contrôle peut se fonder sur la quantité de mercure qui peut être utilisée en fonction de la capacité de production sur laquelle se fonde l'autorisation.5. Un échantillon représentatif du rejet pendant une période de vingt-quatre heures est prélevé. La quantité de mercure rejeté au cours d'un mois est calculée sur la base des quantités quotidiennes de mercure rejeté.Toutefois, une procédure de contrôle simplifiée peut être instaurée pour les établissements industriels qui ne rejettent pas plus de 7,5 kg de mercure par an.NotesLes valeurs limites indiquées dans le tableau correspondent à une concentration moyenne mensuelle ou à une charge mensuelle maximale.Les quantités de mercure rejetées sont exprimées en quantité de mercure traitée par l'établissement industriel pendant la même période ou en fonction de la capacité de production de chlorure de vinyle installée.--------------------------------------------------ANNEXE IIObjectifs de qualitéPour celles des parties contractantes qui appliquent la stratégie des objectifs de qualité, les normes d'émission sont fixées de manière à ce que le (ou les) objectif(s) de qualité approprié(s) parmi ceux énumérés ci-après soi(en)t respecté(s) dans la région affectée par les rejets de mercure. L'autorité compétente désigne la région affectée dans chaque cas et sélectionne, parmi les objectifs de qualité figurant au point 1 ci-après, celui ou ceux qu'elle juge appropriés, eu égard à la destination de la région affectée, en tenant compte du fait que l'objectif des présents programmes et mesures est de prévenir et d'éliminer toute pollution.1. Dans le but de prévenir et d'éliminer la pollution telle que définie dans l'article 1er de la convention et en application de l'article 4 de ladite convention, les objectifs de qualité ci-après sont fixés.1.1. La concentration de mercure dans un échantillon représentatif de la chair de poisson choisie comme indicateur ne doit pas excéder 0,3 mg/kg de chair humide.1.2. La concentration de mercure en solution dans les eaux des estuaires, jusqu'à la limite des eaux douces, affectées par les rejets ne doit pas excéder 0,5 µg/l en tant que moyenne arithmétique des résultats obtenus au cours d'une année.1.3. La concentration de mercure en solution dans les eaux suivantes [1] ne doit pas excéder 0,3 µg/l en tant que moyenne arithmétique des résultats obtenus au cours d'une année:i) eaux de mer territoriales;ii) les eaux, non estuariennes, en deçà de la ligne de base servant à mesurer la largeur de la mer territoriale et s'étendant dans le cas des cours d'eau jusqu'à la limite des eaux douces.2. La concentration de mercure dans les sédiments ou mollusques et crustacés ne doit pas augmenter de manière significative avec le temps.3. Lorsque plusieurs objectifs de qualité sont appliqués aux eaux d'une région, la qualité des eaux doit être suffisante pour respecter chacun de ces objectifs.4. À titre d'exception, dans la mesure ou cela s'avère nécessaire pour des raisons techniques et après notification préalable à la commission, les valeurs numériques des objectifs de qualité figurant aux points 1.2 et 1.3 peuvent être multipliées par 1,5 jusqu'au 1er juillet 1989.[1] Il n'a pas été fixé de normes de qualité pour la haute mer, vu que l'objectif de qualité pour les eaux territoriales et autres eaux protégeront la haute mer contre la pollution.--------------------------------------------------ANNEXE IIIMéthodes de mesure de référence1. La méthode d'analyse de référence utilisée pour déterminer la teneur en mercure des eaux, de la chair de poisson, des sédiments et des mollusques et crustacés est la mesure de l'absorption atomique sans flamme par spectrophotométrie, après avoir soumis l'échantillon à un traitement préalable adéquat tenant compte notamment de la préoxydation du mercure et de la réduction successive des ions mercuriques Hg (II).Les limites de détection doivent être telles que la concentration en mercure puisse être mesurée avec une exactitude de ± 30 % et une précision de ± 30 % pour les concentrations suivantes:- dans le cas de rejets, un dixième de la concentration maximale autorisée en mercure spécifiée dans l'autorisation,- dans le cas d'eaux superficielles, un dixième de la concentration en mercure spécifiée par l'objectif de qualité,- dans le cas de la chair de poisson ainsi que dans le cas de mollusques et de crustacés, un dixième de la concentration en mercure spécifiée par l'objectif de qualité,- dans le cas de sédiments, un dixième de la concentration du mercure de l'échantillon ou 0,05 mg/kg poids sec, la valeur la plus élevée étant d'application.2. La mesure du débit doit être effectuée avec une exactitude de ± 20 %.--------------------------------------------------ANNEXE IVProcédure de contrôle pour les objectifs de qualité1. Pour toute autorisation accordée en application des présents programmes et mesures, l'autorité compétente précise les restrictions, les modalités de surveillance et les délais limites pour assurer le respect du ou des objectifs de qualité en cause.2. Pour chaque objectif de qualité choisi et appliqué, les parties contractantes doivent faire rapport à la commission sur:- les points de rejet et le dispositif de dispersion,- la zone dans laquelle est appliqué l'objectif de qualité,- la localisation des points de prélèvement,- la fréquence d'échantillonnage,- les méthodes d'échantillonnage et de mesure,- les résultats obtenus.3. Les échantillons doivent être suffisamment représentatifs de la qualité du milieu aquatique dans la région affectée par les rejets et la fréquence d'échantillonnage doit être suffisante pour mettre en évidence les modifications éventuelles du milieu aquatique, compte tenu notamment des variations naturelles du régime hydrologique. L'analyse des poissons d'eau de mer doit porter sur un nombre suffisamment représentatif d'échantillons et d'espèces.4. En ce qui concerne l'objectif de qualité visé au point 1.1 de l'annexe II, l'autorité compétente choisit les espèces de poissons à retenir comme indicateurs à analyser. Pour les eaux salines, les espèces localement capturées et choisies parmi celles habitant les eaux côtières peuvent inclure le cabillaud (Gadus morhua), le merlan (Merlangius merlangus), la plie (Pleuronectes platessa), le maquereau (Scomber scombrus), l'églefin (Melanogrammus aeglefinus) et le flet (Platichthys flesus).--------------------------------------------------DÉCISION PARCOM 85/2Programmes et mesuresdu 5 juin 1985concernant les valeurs limites et les objectifs de qualité pour les rejets de cadmiumLA COMMISSION CRÉÉE PAR LA CONVENTION POUR LA PRÉVENTION DE LA POLLUTION MARINE D'ORIGINE TELLURIQUE, SIGNÉE À PARIS LE 4 JUIN 1974,eu égard aux dispositions de la convention, et notamment son article 18 paragraphe 3,A ARRÊTÉ LES PROGRAMMES ET MESURES CI-APRÈS:Article premier1. Tout rejet de cadmium dans la zone maritime définie à l'article 3a de la convention ou dans un cours d'eau affectant la zone maritime fait l'objet d'une autorisation préalable délivrée par l'autorité compétente de la partie contractante concernée. De telles autorisations spécifient des normes d'émission pour le rejet et sont revues périodiquement.2. Les normes d'émission ne doivent pas dépasser les valeurs limites spécifiées au paragraphe 3 ci-après, sauf dans les cas où une partie contractante applique des objectifs de qualité conformément aux annexes II et IV.3. Les valeurs limites, les délais fixés pour le respect de ces valeurs et la procédure de surveillance et de contrôle à appliquer aux rejets figurent à l'annexe I. Les valeurs limites s'appliquent normalement au point où les eaux usées contenant du cadmium sortent de l'établissement industriel.Si les eaux usées contenant du cadmium sont traitées hors de l'établissement industriel dans une installation de traitement destinée à éliminer le cadmium, la partie contractante peut permettre que les valeurs limites soient appliquées au point où les eaux usées sortent de l'installation de traitement.4. Sans préjudice de leurs obligations résultant des paragraphes 1, 2 et 3 ainsi que des dispositions de la convention, les parties contractantes ne peuvent accorder d'autorisation pour les établissements nouveaux que si ces établissements appliquent les normes correspondant aux meilleurs moyens techniques disponibles, lorsque cela est nécessaire afin de prévenir et d'éliminer la pollution.Quelle que soit la méthode qu'elle adopte, la partie contractante, dans le cas où, pour des raisons techniques, les mesures envisagées ne correspondent pas aux meilleurs moyens techniques disponibles, doit informer la commission préalablement à toute autorisation des justifications de ces raisons. Lors de sa réunion suivante, la commission doit examiner l'information présentée.5. Aux fins des présents programmes et mesures, on entend par "établissement nouveau":- l'établissement industriel mis en service après la date d'adoption des présents programmes et mesures,- l'établissement industriel existant dont la capacité de traitement du cadmium a été augmentée considérablement après la date d'adoption des présents programmes et mesures.6. La méthode d'analyse de référence à utiliser pour déterminer la présence de cadmium figure à l'annexe III point 1. D'autres méthodes peuvent être utilisées à condition que les limites de détection, la précision et l'exactitude de ces méthodes soient au moins aussi valables que celles qui figurent à l'annexe III point 2.Article 2Les parties contractantes concernées assurent la surveillance, dans la zone couverte par la convention, du milieu aquatique affecté par les rejets. Dans le cas de rejets affectant les eaux de plusieurs parties contractantes, les parties contractantes concernées collaborent en vue d'harmoniser les procédures de surveillance.Article 31. À des intervalles de cinq ans, la commission procède à une évaluation comparative de l'application des présents programmes et mesures par les parties contractantes, sur la base des informations que les parties contractantes présentent à la commission, conformément à l'article 17 de la convention, en particulier en ce qui concerne:- les détails relatifs aux autorisations fixant les normes d'émission pour les rejets de cadmium,- les résultats de l'information rassemblée ou des inventaires établis, relatifs aux rejets de cadmium effectuées dans la zone maritime ou dans les cours d'eau qui affectent la zone maritime visés à l'article 1er paragraphe 1,- l'information figurant à l'annexe IV point 2 pour les parties contractantes qui appliquent des objectifs de qualité,- les résultats du contrôle et de la surveillance continus du milieu aquatique conformément à l'article 2. Où cela s'applique, ces résultats devraient être soumis dans le cadre du programme conjoint de contrôle et de surveillance continus.2. En cas de modification des connaissances scientifiques relatives principalement à la toxicité, à la persistance et à l'accumulation du cadmium dans les organismes vivants dans les sédiments, ou en cas d'amélioration des meilleurs moyens techniques disponibles, des propositions appropriées sont examinées par la commission visant à renforcer, si nécessaire, les valeurs limites et les objectifs de qualité, ou à fixer des valeurs limites supplémentaires et des objectifs de qualité supplémentaires.Article 41. Les parties contractantes mettent en œuvre les présents programmes et mesures à compter du 1er janvier 1986.2. Les parties contractantes informent la commission des dispositions de droit interne prises en application des présents programmes et mesures.--------------------------------------------------ANNEXE IValeurs limites, délais fixés pour le respect de ces valeurs et procédures de surveillance et de contrôle à appliquer aux rejets1. Pour les secteurs industriels concernés, les valeurs limites et les délais d'application sont regroupés dans le tableau ci-après:Secteur industriel | Valeurs limites à respecter à partir du: | Unité de mesure |1er janvier 1986 | 1er janvier 1989 |1.Extraction du zinc, raffinage du plomb et du zinc, industrie des métaux non ferreux et du cadmium métallique | 0,3 | 0,2 | mg/l eau rejetée |2.Fabrication des composés de cadmium | 0,5 | 0,2 | mg/l eau rejetée |0,5 | | g/kg cadmium traité |3.Fabrication des pigments | 0,5 | 0,2 | mg/l eau rejetée |0,3 | | g/kg cadmium traité |4.Fabrication des stabilisants | 0,5 | 0,2 | mg/l eau rejetée |0,5 | | g/kg cadmium traité |5.Fabrication des batteries primaires et secondaires | 0,5 | 0,2 | mg/l eau rejetée |1,5 | | g/kg cadmium traité |6.Électrodéposition | 0,5 | 0,2 | mg/l eau rejetée |0,3 | | g/kg cadmium traité |7.Fabrication de l'acide phosphorique et/ou d'engrais phosphatés à partir de roche phosphatée | — | — | |2. Les valeurs limites exprimées en termes de concentration qui, en principe, ne doivent pas être dépassées figurent dans le tableau ci-avant pour les secteurs industriels des rubriques 2, 3, 4, 5 et 6. Dans tous les cas, les valeurs limites exprimées en concentrations maximales ne peuvent être supérieures à celles exprimées en quantités maximales divisées par les besoins en eau par kilogramme de cadmium traité. Toutefois, étant donné que la concentration de cadmium dans les effluents dépend du volume d'eau impliqué, qui diffère selon les différents procédés et établissements, les valeurs limites, exprimées en termes de quantité de cadmium rejeté par rapport à la quantité de cadmium traité, figurant dans le tableau ci-avant, doivent être respectées dans tous les cas.3. Les valeurs limites des moyennes journalières sont égales au double des valeurs limites des moyennes mensuelles correspondantes figurant dans le tableau ci-avant.4. Pour vérifier si les rejets satisfont aux normes d'émission fixées conformément aux valeurs limites définies à la présente annexe, une procédure de contrôle doit être instituée.Cette procédure doit prévoir le prélèvement et l'analyse d'échantillons, la mesure du débit des rejets et de la quantité de cadmium traité.Si la quantité de cadmium traité est impossible à déterminer, la procédure de contrôle peut se fonder sur la quantité de cadmium qui peut être utilisée en fonction de la capacité de production sur laquelle se fonde l'autorisation.5. Un échantillon représentatif du rejet pendant une période de vingt-quatre heures est prélevé. La quantité de cadmium rejetée au cours d'un mois doit être calculée sur la base des quantités quotidiennes de cadmium rejetées.Toutefois, une procédure de contrôle simplifiée peut être instaurée pour les établissements industriels qui ne rejettent pas plus de 10 kg de cadmium par an. En ce qui concerne les établissements industriels d'électrodéposition, une procédure de contrôle simplifiée ne peut être instaurée que si l'ensemble des cuves d'électrodéposition représente un volume inférieur à 1,5 m3.--------------------------------------------------ANNEXE IIObjectifs de qualitéPour celles des parties contractantes qui appliquent la stratégie des objectifs de qualité, les normes d'émission sont fixées de manière que le (ou les) objectifs) de qualité approprié(s), parmi ceux énumérés ci-après, soi(en)t respecté(s) dans la région affectée par des rejets de cadmium. L'autorité compétente désigne la région affectée dans chaque cas et sélectionne, parmi les objectifs de qualité figurant au paragraphe 1, celui ou ceux qu'elle juge appropriés, eu égard à la destination de la région affectée, en tenant compte du fait que l'objectif des présents programmes et mesures est de prévenir et d'éliminer toute pollution.1. Dans le but de prévenir et d'éliminer la pollution au sens des articles 1er et 4 de la convention de Paris, les objectifs de qualité ci-après, qui sont mesurés suffisamment proche du point de rejet, sont fixés [1]:1.1. la concentration de cadmium en solution dans les eaux des estuaires jusqu'à la limite des eaux douces affectées par les rejets ne doit pas excéder 5 µg/l;1.2. la concentration de cadmium en solution dans les eaux suivantes affectées par les rejets [2] ne doit pas excéder 2,5 µg/l:i) eaux de mer territoriales;ii) les eaux, non estuariennes, en deçà de la ligne de base servant à mesurer la largeur de la mer territoriale et s'étendant dans le cas des cours d'eau jusqu'à la limite des eaux douces.2. Outre les exigences ci-avant, les résultats du contrôle et de la surveillance continus effectués conformément à l'article 2 doivent être comparés aux concentrations suivantes [3]:2.1. dans le cas des eaux estuariennes jusqu'à la limite des eaux douces, une concentration de cadmium en solution de 1 µg/l;2.2. une concentration de cadmium en solution de 0,5 µg/l dans les eaux suivantes:i) eau de mer territoriales;ii) les eaux, non estuariennes, en deçà de la ligne de base servant à mesurer la largeur de la mer territoriale et s'étendant dans le cas des cours d'eau jusqu'à la limite des eaux douces.2.3. Si ces concentrations ne sont pas respectées, ne fût-ce qu'en un seul point du réseau national de contrôle et de surveillance, les raisons doivent en être avisées à la commission.3. La concentration de cadmium dans les sédiments et/ou mollusques et crustacés, si possible de l'espèce Mytilus edulis, ne doit pas augmenter de manière significative avec le temps.4. Lorsque plusieurs objectifs de qualité sont appliqués aux eaux d'une région, la qualité des eaux doit être suffisante pour respecter chacun de ces objectifs.[1] Toutes les concentrations se rapportent à la moyenne arithmétique des résutats obtenus pendant une année.[2] Il n'a pas été fixé de normes de qualité pour la haute mer, vu que les normes de qualité pour les mers territoriales et autres eaux protégeront la haute mer contre la pollution.[3] Toutes les concentrations se rapportent à la moyenne arithmétique des résutats obtenus pendant une année.--------------------------------------------------ANNEXE IIIMéthodes de mesure de référence1. La méthode d'analyse de référence utilisée pour déterminer la teneur en cadmium des eaux, des sédiments et des mollusques et crustacés est la mesure de l'absorption atomique par spectrophotométrie, après conservation et traitement appropriés de l'échantillon.Les limites de détection doivent être telles que la concentration en cadmium puisse être mesurée avec une exactitude de ± 30 % et une précision de ± 30 % pour les concentrations suivantes:- dans le cas de rejets, un dixième de la concentration maximale autorisée en cadmium, spécifiée dans l'autorisation,- dans le cas des eaux superficielles, 0,1 µg/l ou un dixième de la concentration en cadmium, spécifiée par l'objectif de qualité, la valeur la plus élevée étant à retenir,- dans le cas de mollusques et crustacés, 0,1 mg/kg, poids humide,- dans le cas de sédiments, un dixième de la concentration du cadmium de l'échantillon ou 0,1 mg/kg, poids sec, séchage effectué entre 105 et 110 °C à poids constant, la valeur la plus élevée étant à retenir.2. La mesure du débit des effluents doit être effectuée avec une exactitude de ± 20 %.--------------------------------------------------ANNEXE IVProcédure de contrôle pour les objectifs de qualité1. L'autorité compétente précise les prescriptions, les modalités de surveillance et les délais pour assurer le respect du ou des objectifs de qualité en cause.2. Pour chaque objectif de qualité choisi et appliqué, les parties contractantes doivent faire rapport à la commission sur:- les points de rejet et le dispositif de dispersion,- la zone dans laquelle est appliqué l'objectif de qualité,- la localisation des points de prélèvement,- la fréquence d'échantillonnage,- les méthodes d'échantillonnage et de mesure,- les résultats obtenus.3. Les échantillons doivent être suffisamment représentatifs de la qualité du milieu aquatique dans la région affectée par les rejets et la fréquence d'échantillonnage doit être suffisante pour mettre en évidence les modifications éventuelles du milieu aquatique, compte tenu notamment des variations naturelles du régime hydrologique.--------------------------------------------------


title: 2001 m. gegužės 14 d. Tarybos sprendimas dėl Susitarimo tarp Jungtinių Amerikos Valstijų Vyriausybės ir Europos bendrijos dėl biurų įrangos ženklinimo energijos taupymo žymenimis koordinavimo sudarymo Bendrijos vardu

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

32001D0469

Oficialusis leidinys L 172 , 26/06/2001 p. 0001 - 0002

		Tarybos sprendimas2001 m. gegužės 14 d.dėl Susitarimo tarp Jungtinių Amerikos Valstijų Vyriausybės ir Europos bendrijos dėl biurų įrangos ženklinimo energijos taupymo žymenimis koordinavimo sudarymo Bendrijos vardu(2001/469/EB)EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 175 straipsnio 1 dalį, siejant su 300 straipsnio 2 dalies pirmos pastraipos pirmu sakiniu bei 3 dalies pirmąja pastraipa ir 300 straipsnio 4 dalimi,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę,kadangi:(1) Reikėtų patvirtinti 2000 m. gruodžio 19 d. Vašingtone pasirašytą Susitarimą tarp Jungtinių Amerikos Valstijų Vyriausybės ir Europos bendrijos dėl biurų įrangos ženklinimo energijos taupymo žymenimis koordinavimo.(2) Įgyvendinimo peržiūra patikėta Susitarimu įsteigtai techninei komisijai.(3) Kiekviena šalis paskyrė Vadybos subjektą. Bendrija savo Vadybos subjektu paskyrė Komisiją. Šalys abipusiu susitarimu gali iš dalies pakeisti Susitarimą ir priedus bei pridėti naujus priedus.(4) Turėtų būti įdiegta atitinkama vidinė Bendrijos tvarka, kad būtų užtikrintas tinkamas Susitarimo veikimas. Būtina suteikti įgaliojimus Komisijai, padedamai Tarybos paskirto specialiojo komiteto, daryti tam tikrus techninius Susitarimo pakeitimus ir priimti tam tikrus sprendimus dėl jo įgyvendinimo. Visais kitais atvejais sprendimas turi būti priimamas įprasta tvarka,NUSPRENDĖ:1 straipsnisBendrijos vardu patvirtinamas Susitarimas tarp Jungtinių Amerikos Valstijų Vyriausybės ir Europos bendrijos dėl biurų įrangos ženklinimo energijos taupymo žymenimis koordinavimo, įskaitant jo priedus.Susitarimo ir priedų tekstas pridedamas prie šio sprendimo.2 straipsnisTarybos pirmininkas Bendrijos vardu perduoda Susitarimo XII straipsnio 1 dalyje numatytą pranešimą raštu [1].3 straipsnis1. Susitarimo VI straipsnyje numatytoje Technikos komisijoje Bendrijai atstovauja Komisija, kuriai padeda Tarybos paskirtas specialusis komitetas. Pasikonsultavusi su specialiuoju komitetu, Komisija vykdo Susitarimo V straipsnio 5 dalyje, VI straipsnio 1 bei 2 dalyse ir VIII straipsnio 4 dalyje nurodytą bendravimą, bendradarbiavimą, įgyvendinimo priežiūrą ir siunčia pranešimus.2. Rengdama Bendrijos poziciją dėl Susitarimo C priede pateiktų specifikacijų ir biuro įrangos sąrašo pakeitimų, Komisija atsižvelgia į bet kokią Europos bendrijos energijos žvaigždės tarybos (ECESB), minimos siūlomo Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl Bendrijos biurų įrangos ženklinimo energijos taupymo žymenimis programos 8 ir 11 straipsniuose, nuomonę.3. Bendrijos poziciją dėl Vadybos subjektų priimtinų sprendimų dėl Susitarimo C priede pateiktų specifikacijų ir biuro įrangos sąrašo pakeitimų, pasikonsultavusi šio straipsnio 1 dalyje nurodytame specialiajame komitete, nustato Komisija.4. Visais kitais atvejais Bendrijos poziciją dėl Vadybos subjektų ar šalių priimtinų sprendimų, Komisijos siūlymu pagal Sutarties 300 straipsnį nustato Taryba.Priimta Briuselyje, 2001 m. gegužės 14 d.Tarybos varduPirmininkasL. Rekke[1] Susitarimo įsigaliojimo data bus paskelbta Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.--------------------------------------------------


title: 2009/217/EB: 2008 m. balandžio 22 d. Europos Parlamento sprendimas dėl Europos vaistų agentūros 2006 finansinių metų biudžeto įvykdymo patvirtinimo

text:
31.3.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 88/175

         2008 m. balandžio 22 d.
   EUROPOS PARLAMENTO SPRENDIMAS
   dėl Europos vaistų agentūros 2006 finansinių metų biudžeto įvykdymo patvirtinimo
   (2009/217/EB)
   EUROPOS PARLAMENTAS,
   atsižvelgdamas į 2006 finansinių metų Europos vaistų agentūros galutines metines ataskaitas (1),
   atsižvelgdamas į Audito Rūmų ataskaitą dėl Europos vaistų agentūros 2006 finansinių metų galutinių metinių ataskaitų kartu su Agentūros atsakymais (2),
   atsižvelgdamas į Tarybos 2008 m. vasario 12 d. rekomendaciją (5843/2008 – C6-0084/2008),
   atsižvelgdamas į EB sutartį, ypač į jos 276 straipsnį,
   atsižvelgdamas į 2002 m. birželio 25 d. Tarybos reglamentą (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento (3), ypač į jo 185 straipsnį,
   atsižvelgdamas į 2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 726/2004, nustatantį Bendrijos leidimų dėl žmonėms skirtų ir veterinarinių vaistų išdavimo ir priežiūros tvarką ir įsteigiantį Europos vaistų agentūrą (4), ir ypač į jo 68 straipsnį,
   atsižvelgdamas į 2002 m. lapkričio 19 d. Komisijos reglamentą (EB, Euratomas) Nr. 2343/2002 dėl finansinio pagrindų reglamento, skirto įstaigoms, minėtoms Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento185 straipsnyje (5), ypač į jo 94 straipsnį,
   atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 71 straipsnį ir V priedą,
   atsižvelgdamas į Biudžeto kontrolės komiteto pranešimą ir Aplinkos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos politikos komiteto nuomonę (A6–0125/2008),

               1.

               suteikia patvirtinimą Europos vaistų agentūros vykdomajam direktoriui, kad Agentūros 2006 finansinių metų biudžetas įvykdytas;

               2.

               išdėsto savo pastabas toliau pateikiamoje rezoliucijoje;

               3.

               paveda Pirmininkui perduoti šį sprendimą ir rezoliuciją, kuri yra neatskiriama jo dalis, Europos vaistų agentūros vykdomajam direktoriui, Tarybai, Komisijai ir Audito Rūmams ir pasirūpinti, kad jie būtų paskelbti Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (L serijoje).

            Pirmininkas

         Hans-Gert PÖTTERING

            Generalinis sekretorius

         Harald RØMER

      (1)  OL C 261, 2007 10 31, p. 10.

      (2)  OL C 309, 2007 12 19, p. 34.

      (3)  OL L 248, 2002 9 16, p. 1.

      (4)  OL L 136, 2004 4 30, p. 1.

      (5)  OL L 357, 2002 12 31, p. 72.
    ---documentbreak---

               31.3.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 88/176

         EUROPOS PARLAMENTO REZOLIUCIJA
   2008 m. balandžio 22 d.
   su pastabomis, sudarančiomis neatskiriamą sprendimo dėl Europos vaistų agentūros 2006 finansinių metų biudžeto įvykdymo patvirtinimo dalį
   EUROPOS PARLAMENTAS,
   atsižvelgdamas į 2006 finansinių metų Europos vaistų agentūros galutines metines ataskaitas (1),
   atsižvelgdamas į Audito Rūmų ataskaitą dėl Europos vaistų agentūros 2006 finansinių metų galutinių metinių ataskaitų kartu su Agentūros atsakymais (2),
   atsižvelgdamas į Tarybos 2008 m. vasario 12 d. rekomendaciją (5843/2008 – C6-0084/2008),
   atsižvelgdamas į EB sutartį, ypač į jos 276 straipsnį,
   atsižvelgdamas į 2002 m. birželio 25 d. Tarybos reglamentą (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento (3), ypač į jo 185 straipsnį,
   atsižvelgdamas į 2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 726/2004, nustatantį Bendrijos leidimų dėl žmonėms skirtų ir veterinarinių vaistų išdavimo ir priežiūros tvarką ir įsteigiantį Europos vaistų agentūrą (4), ir ypač į jo 68 straipsnį,
   atsižvelgdamas į 2002 m. lapkričio 19 d. Komisijos reglamentą (EB, Euratomas) Nr. 2343/2002 dėl finansinio pagrindų reglamento, skirto įstaigoms, minėtoms Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento185 straipsnyje (5), ypač į jo 94 straipsnį,
   atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 71 straipsnį ir V priedą,
   atsižvelgdamas į Biudžeto kontrolės komiteto pranešimą ir Aplinkos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos komiteto nuomonę (A6–0125/2008),

               A.

               kadangi Audito Rūmai pranešė, kad jiems pateiktas pagrįstas patikinimas, jog 2006 finansinių metų metinės ataskaitos yra patikimos ir vykdytos finansinės operacijos yra teisėtos ir tvarkingos,

               B.

               kadangi Parlamentas 2007 m. balandžio 24 d. priėmė sprendimą dėl Europos vaistų agentūros vykdomajam direktoriui suteikiamo patvirtinimo, kad Agentūros 2005 finansinių metų biudžetas įvykdytas (6), ir savo prie biudžeto įvykdymo patvirtinimo pridėtoje rezoliucijoje, inter alia,:

                           —

                           pastebėjo, kad į kitus finansinius metus perkelta daugiau kaip 40 % įsipareigojimų,

                           —

                           pastebėjo, kad Agentūros biudžetas dėl ES plėtros gerokai išaugo,

                           —

                           paragino Agentūrą į savo sąskaitas įtraukti iš kitų agentūrų ir įstaigų surinktas lėšas, skirtas finansuoti bendrą paramos tarnybą siekiant parengti jų finansų valdymo informacines sistemas,

                           —

                           paprašė, kad Agentūra iki 2010 m. sausio 1 d., o vėliau kas penkeri metai užsakytų nepriklausomą jos veiklos, vadovaujantis steigimo reglamento nuostatomis ir valdybos patvirtintomis darbo programomis, rezultatų išorės vertinimą,

         Bendrosios pastabos, susijusios su ES agentūrų horizontaliaisiais klausimais ir svarbios atliekant kiekvienos konkrečios agentūros biudžeto įvykdymo patvirtinimo procedūrą

               1.

               pažymi, kad Audito Rūmų audituotų 24 agentūrų ir kitų decentralizuotų įstaigų biudžetas 2006 m. iš viso buvo 1 080,5 mln. EUR (Europos rekonstrukcijos agentūros 271 mln. EUR biudžetas buvo didžiausias, o Europos policijos koledžo (CEPOL) 5 mln. EUR biudžetas – mažiausias);

               2.

               atkreipia dėmesį į tai, kad į ES išorės įstaigų, kurias reikia audituoti ir kurių biudžeto įvykdymą reikia patvirtinti, grupę dabar įeina ne tik įprastos reguliavimo agentūros, bet ir vykdomosios agentūros, įsteigtos specialiosioms programoms įgyvendinti, o netrukus į šią grupę taip pat įeis bendrosios įmonės, įsteigtos viešojo ir privačiojo sektorių partnerystės pagrindu (bendros technologijų iniciatyvos);

               3.

               atkreipia dėmesį į tai, kad, kiek tai susiję su Parlamentu, agentūrų, kurioms taikoma biudžeto įvykdymo patvirtinimo procedūra, skaičius padidėjo, pvz., 2000 finansiniais metais jų buvo 8, 2001 m. – 10, 2002 m. – 11, 2003 m. – 14, 2004 m. – 14, 2005 m. – 16, o 2006 m. jau buvo 20 reguliavimo agentūrų ir 2 vykdomosios agentūros (neįskaitant 2 agentūrų, kurias audituoja Audito Rūmai, bet kurioms taikoma vidinė biudžeto įvykdymo patvirtinimo procedūra);

               4.

               todėl daro išvadą, kad auditavimo (biudžeto įvykdymo patvirtinimo) procedūra tapo sudėtinga ir neproporcinga, palyginti su santykiniu agentūrų (decentralizuotų įstaigų) biudžetų dydžiu; paveda savo kompetentingam komitetui, atsižvelgiant į vis didėjantį įstaigų, kurioms skirtus atskirus pranešimus dėl biudžeto įvykdymo patvirtinimo reikės rengti ateityje, skaičių, atlikti plataus masto agentūrų ir decentralizuotų įstaigų biudžeto įvykdymo patvirtinimo procedūros persvarstymą siekiant sukurti paprastesnį ir racionalesnį metodą;

         Esminiai klausimai

               5.

               prašo Komisiją prieš steigiant naują arba reformuojant jau veikiančią agentūrą pateikti aiškių paaiškinimų dėl šių aspektų: agentūros tipo, jos tikslų, vidaus valdymo struktūros, produktų, paslaugų, svarbiausių procedūrų, tikslinės grupės, agentūros klientų ir suinteresuotų šalių, oficialių santykių su išorės veikėjais, atsakomybės už biudžetą, finansų planavimo ir personalo bei įdarbinimo politikos;

               6.

               prašo, kad kiekviena agentūra būtų valdoma pagal metinį veiklos susitarimą, kurį parengia agentūra ir atsakingas GD ir kuriame turėtų būti nurodyti pagrindiniai ateinančių metų tikslai, finansinė programa ir aiškūs veiklos vertinimo rodikliai;

               7.

               prašo, kad Audito Rūmai arba kita nepriklausoma audito įstaiga reguliariai (ir ad hoc) atliktų agentūrų veiklos auditą; mano, kad auditas neturėtų apsiriboti tradiciniais finansų valdymo ir tinkamo viešųjų lėšų valdymo elementais, bet taip pat turėtų apimti administravimo našumą ir efektyvumą ir jame turėtų būti nurodytas kiekvienos agentūros finansų valdymo reitingas;

               8.

               mano, kad agentūrų, kurios nuolat pateikia padidintas biudžeto reikmių sąmatas, atveju formalų sumažinimą reikėtų daryti mažinant laisvų etatų skaičių; mano, kad šitaip ilgainiui sumažėtų agentūroms asignuotų įplaukų, taip pat ir administracinių išlaidų;

               9.

               pažymi, jog didelių sunkumų kyla dėl to, kad kai kurios agentūros kritikuojamos dėl viešųjų pirkimų taisyklių, Finansinio reglamento, Pareigūnų tarnybos nuostatų ir kt. nesilaikymo; mano, kad visų pirma tokia padėtis susidarė todėl, kad dauguma reglamentų ir Finansinis reglamentas skirti didesnėms institucijoms, o dauguma mažų agentūrų yra pernelyg mažos, kad galėtų laikytis šių reglamentų reikalavimų; dėl šios priežasties prašo Komisiją kuo greičiau ieškoti sprendimo siekiant padidinti efektyvumą, panaudojant įvairių agentūrų administracinių funkcijų grupavimo metodą, kuris suteiktų joms galimybę burtis į didesnį vienetą (atsižvelgiant į būtinus pagrindinių reglamentų, pagal kuriuos reglamentuojama agentūrų veikla ir jų finansinis savarankiškumas, pakeitimus), arba skubiai parengti taisykles, skirtas specialiai agentūroms (ypač įgyvendinimo taisykles agentūroms), kurių jos galėtų tinkamai laikytis;

               10.

               reikalauja, kad Komisija, rengdama preliminarų biudžeto projektą, atsižvelgtų į pavienių agentūrų biudžeto įgyvendinimo ankstesniais metais, ypač n-1 metais, rezultatus ir atitinkamai patikslintų tam tikros agentūros prašomą biudžetą; ragina savo kompetentingą komitetą atkreipti dėmesį į šį patikslinimą ir, jei Komisija jo neatliko, ragina minėtąjį komitetą patikslinti aptariamą biudžetą iki tikrojo lygio, atitinkančio šios agentūros gebėjimą panaudoti ir įgyvendinti biudžetą;

               11.

               primena savo sprendimą dėl 2005 finansinių metų biudžeto įvykdymo, pagal kurį jis paskatino Komisiją kas penkeri metai pateikti visų veikiančių agentūrų sukuriamos pridėtinės vertės tyrimą; ragina visas susijusias institucijas tuo atveju, kai nustatoma, kad agentūra nesukuria pridėtinės vertės, imtis reikiamų veiksmų siekiant iš naujo nustatyti tos agentūros įpareigojimus arba nutraukti jos veiklą; pažymi, kad 2007 m. Komisija neatliko nė vieno vertinimo; primygtinai reikalauja, kad Komisija, prieš priimant sprendimą dėl 2007 finansinių metų biudžeto įvykdymo patvirtinimo, pateiktų bent 5 tokius vertinimus, visų pirma seniausiai įsteigtų agentūrų;

               12.

               mano, kad reikėtų nedelsiant atsižvelgti į Audito Rūmų rekomendacijas ir agentūroms mokamų subsidijų sumas suderinti su tikraisiais pinigų poreikiais; be to, mano, kad bendrojo Finansinio reglamento pakeitimus reikėtų įtraukti į agentūrų bendrąjį finansinį reglamentą ir į įvairius specialiuosius finansinius reglamentus;

               13.

               yra susirūpinęs, kad daug darbuotojų įdarbinama laikinam darbui tokiu būdu, kad tai galėtų turėti neigiamos įtakos jų darbo kokybei; todėl prašo Komisiją geriau prižiūrėti, kaip agentūros įgyvendina Pareigūnų tarnybos nuostatus;

         Duomenų pateikimas

               14.

               pažymi, kad agentūros neturi standartinio požiūrio, kaip pristatyti savo veiklą atitinkamais finansiniais metais, pateikti sąskaitas ir pranešimus apie biudžeto ir finansų valdymą, taip pat į klausimą, ar patikinimo pareiškimą turėtų parengti agentūros direktorius; pastebi, kad ne visos agentūros aiškiai skiria a) agentūros veiklos pristatymą visuomenei ir b) technines biudžeto ir finansų valdymo ataskaitas;

               15.

               pažymi, kad nors galiojančiose Komisijos veiklos ataskaitų rengimo instrukcijose nėra aiškiai reikalaujama, kad agentūra parengtų patikinimo pareiškimą, daugelis direktorių vis dėlto parengė 2006 m. pareiškimus, iš kurių viename nurodyta svarbi išlyga;

               16.

               primena savo 2005 m. balandžio 12 d. rezoliucijos (7) 28 dalį, pagal kurią agentūrų direktoriai nuo šiol raginami prie metinės veiklos ataskaitos, su kuria taip pat pateikiama finansinė ir valdymo informacija, pridėti patikinimo pareiškimą, kad finansinės operacijos yra teisėtos ir tvarkingos, analogišką tiems pareiškimams, kuriuos pasirašo Komisijos generaliniai direktoriai;

               17.

               prašo Komisiją atitinkamai pakeisti savo galiojančias instrukcijas agentūroms;

               18.

               taip pat siūlo Komisijai dirbti su agentūromis siekiant sukurti suderintą modelį, taikomą visoms agentūroms ir decentralizuotoms įstaigoms, pagal kurį būtų aiškiai skiriami:

                           —

                           plačiajai auditorijai skirta metinė įstaigos veiklos, darbų ir laimėjimų ataskaita,

                           —

                           finansinės ataskaitos ir biudžeto įvykdymo ataskaita,

                           —

                           veiklos ataskaita, analogiška Komisijos generalinių direktorių veiklos pranešimams,

                           —

                           įstaigos direktoriaus pasirašytas patikinimo pareiškimas, kuriame pateikiamos išlygos arba pastabos, į kurias, jo nuomone, tikslinga atkreipti biudžeto įvykdymą patvirtinančios institucijos dėmesį;

         Bendros Audito Rūmų pastabos

               19.

               pažymi Audito Rūmų pastabą (metinės ataskaitos 10.29 dalis (8), kad Komisijos iš Bendrijos biudžeto mokamos subsidijos nėra pagrįstos pakankamai svariais agentūrų grynųjų pinigų poreikių vertinimais ir kad tai kartu su asignavimų perkėlimų skaičiumi sudaro nemažus grynųjų pinigų likučius; taip pat pažymi, kad Audito Rūmai rekomenduoja palaikyti agentūroms mokamų subsidijų lygį remiantis tikrais jų grynųjų pinigų poreikiais;

               20.

               pažymi, kad 2006 m. pabaigoje 14 agentūrų vis dar nebuvo įdiegusios ABAC apskaitos sistemos (metinės ataskaitos 10.31 dalies išnaša);

               21.

               pažymi Audito Rūmų pastabą (metinės ataskaitos 1.25 dalis), kad kai kurios agentūros į apskaitą įtraukė už neišnaudotas atostogas sukauptas sąnaudas; pažymi, kad Audito Rūmai 2006 finansinių metų patikinimo pareiškime pateikė išlygą dėl trijų agentūrų (Europos profesinio mokymo plėtros centro (CEDEFOP), Europos policijos koledžo (CEPOL) ir Europos geležinkelio agentūros) (2005 m. tai buvo taikoma CEDEFOP, Europos maisto saugos tarnybai, Europos rekonstrukcijos agentūrai);

         Vidaus auditas

               22.

               primena, kad pagal Finansinio reglamento 185 straipsnio 3 dalį Komisijos vidaus auditorius taip pat yra reguliavimo agentūrų, kurios gauna išmokas iš ES biudžeto, vidaus auditorius; pažymi, kad vidaus auditorius atskaitingas kiekvienos agentūros valdybai ir direktoriui;

               23.

               atkreipia dėmesį į vidaus auditoriaus 2006 m. metinėje veiklos ataskaitoje pateiktą išlygą:
               „Komisijos vidaus auditorius negali tinkamai atlikti savo, kaip Bendrijos įstaigų vidaus auditoriaus, pareigų, jam priskirtų pagal Finansinio reglamento 185 straipsnį, dėl darbuotojų trūkumo“;

               24.

               tačiau atkreipia dėmesį į vidaus auditoriaus jo 2006 m. veiklos ataskaitoje pateiktą pastabą, kad nuo 2007 m., kai Komisija Vidaus audito tarnybai (toliau – VAT) suteiks papildomų personalo išteklių, visų veikiančių reguliavimo agentūrų vidaus auditas bus atliekamas kasmet;

               25.

               atkreipia dėmesį į vis didėjantį reguliavimo ir vykdomųjų agentūrų ir bendrų įmonių, kurių auditą turi atlikti VAT pagal Finansinio reglamento 185 straipsnį, skaičių; prašo Komisiją pranešti atsakingam komitetui apie tai, ar VAT turimų personalo išteklių pakaks visų minėtųjų įstaigų metiniam auditui ateityje atlikti;

               26.

               pažymi, kad pagal Reglamento (EB, Euratomas) Nr. 2343/2002 72 straipsnio 5 dalį kiekvienais metais kiekviena agentūra biudžeto įvykdymą patvirtinančiai institucijai ir Komisijai siunčia savo direktoriaus parengtą ataskaitą, apibendrinančią vidaus auditoriaus atliktų vidaus auditų skaičių ir tipus, pateiktas rekomendacijas ir dėl tų rekomendacijų atliktus veiksmus; prašo agentūras nurodyti, ar tai daroma, ir jei taip, kaip;

               27.

               atkreipia dėmesį, turėdamas mintyje vidaus audito pajėgumus, ypač mažesnėse agentūrose, į vidaus auditoriaus pasiūlymą, 2006 m. rugsėjo 14 d. pateiktą Parlamento atsakingam komitetui, pagal kurį mažesnėms agentūroms turėtų būti leista pirkti vidaus audito paslaugas iš privataus sektoriaus;

         Agentūrų įvertinimas

               28.

               primena bendrą Parlamento, Tarybos ir Komisijos pareiškimą (9), dėl kurio buvo suderėta per derinimą prieš ECOFIN biudžeto klausimų Tarybos 2007 m. liepos 13 d. posėdį ir kuriame raginama i) pateikti agentūrų, kurias Komisija ketina vertinti, sąrašą ir ii) pateikti jau įvertintų agentūrų sąrašą kartu su svarbiausių rezultatų santrauka;

         Drausminės procedūros

               29.

               pažymi, kad pavienėms agentūroms dėl jų dydžio sunku sukurti ad hoc drausmės komisijas, kurias sudarytų atitinkamos kategorijos darbuotojai, ir kad Komisijos tyrimų ir drausmės tarnyba (angl. IDOC) neatsakinga už agentūras; ragina agentūras apsvarstyti galimybę įsteigti bendrą agentūrų drausmės komisiją;

         Tarpinstitucinio susitarimo projektas

               30.

               primena Komisijos pateiktą Tarpinstitucinio susitarimo dėl Europos reguliavimo agentūrų sistemos projektą (COM(2005)59), kuriuo buvo siekiama sukurti horizontaliąją Europos reguliavimo agentūrų steigimo, struktūros, veiklos, įvertinimo ir kontrolės sistemą; pažymi, kad projektas yra naudinga iniciatyva siekiant pagrįsti agentūrų steigimą ir veiklą; pažymi, kad Komisijos 2006 m. suvestinėje ataskaitoje (3.1 dalyje, COM(2007)274) nurodoma, kad nors po projekto paskelbimo derybos nutrūko, 2006 m. pabaigoje Taryboje vėl pradėtos diskusijos šiuo klausimu; apgailestauja, kad nepavyko pasiekti daugiau pažangos siekiant jį priimti;

               31.

               taigi palankiai vertina Komisijos įsipareigojimą per 2008 m. pateikti komunikatą dėl reguliavimo agentūrų ateities;

         Savo veiklą finansuojančios agentūros

               32.

               primena, kad dviejų savo veiklą finansuojančių agentūrų atžvilgiu apie biudžeto įvykdymą direktoriui patvirtina administracinė valdyba; pažymi, kad abi agentūros sukaupė didelį perteklių iš pajamų iš mokesčių, perkeltų iš ankstesnių metų:

                           —

                           Vidaus rinkos derinimo tarnyba pinigais ir pinigų ekvivalentais – 281 mln. EUR (10),

                           —

                           Bendrijos augalų veislių tarnyba pinigais ir pinigų ekvivalentais – 18 mln. EUR (11);

         Specialiosios pastabos

               33.

               atkreipia dėmesį į Audito Rūmų 2006 m. ataskaitoje pateiktą pastabą, kad administracinėms išlaidoms skirti įsipareigojimų asignavimai panaudoti mažiau nei 60 %;

               34.

               pabrėžia Agentūros atsakomybę už visuomenės ir gyvūnų sveikatos apsaugą bei skatinimą įvertinant ir prižiūrint žmonėms skirtus ir veterinarinius vaistus; teigiamai vertina agentūros pastangas daugiau konsultuoti moksliniais klausimais ankstyvuoju naujų vaistų kūrimo ir naujų priemonių diegimo etapu, taip pat pastangas, padedančias sparčiau įvertinti visuomenės sveikatai itin svarbius vaistus;

               35.

               atkreipia dėmesį į tai, kad didelė 2006 m. biudžeto asignavimų dalis dėl projektų, kuriuos įgyvendina Agentūra, pobūdžio buvo perkelta į 2007 m.;

               36.

               taip pat atkreipia dėmesį į Agentūros atsakymą į Audito Rūmų pastabą dėl Agentūros rinkliavų ir sąnaudų apskaičiavimo – 2006 m. gruodžio mėn. Agentūros valdyba nusprendė konsultuodamasi su kompetentingomis nacionalinėmis valdžios institucijomis peržiūrėti lanksčių rinkliavų (angl. scale fees) sistemą;

               37.

               primena, kad Agentūros pajamos susideda iš Bendrijos finansavimo ir rinkliavų, kurias už Bendrijos leidimų prekiauti išdavimą ir pratęsimą, taip pat kitas Agentūros teikiamas paslaugas moka įmonės;

               38.

               nagrinėdamas Agentūros galutines ataskaitas atkreipia dėmesį į tai, kad 2006 m. jos surinktos rinkliavos ir kitos pajamos sudarė 119 mln. EUR, o Bendrijos subsidija – 31 mln. EUR; atkreipia dėmesį, kad Agentūros ekonominis rezultatas tiems metams buvo 16 mln. EUR, o pridėjus 27 mln. EUR sudarančias susikaupusias perteklines lėšas susidaro 44 mln. EUR bendras grynasis turtas;

               39.

               atkreipia dėmesį į Agentūros atsakymą, kuriame teigiama, kad susikaupusios perteklinės lėšos yra ne biudžeto perteklius, o ekonominis rezultatas, kuris pasiektas taikant kaupimu pagrįstos apskaitos principus ir naudojamas ilgalaikio turto įsigijimui skirtoms kapitalinėms išlaidoms (daugiausiai pastatų įrengimui ir IT plėtros išlaidoms) apmokėti;

               40.

               nagrinėdamas preliminarias ataskaitas atkreipia dėmesį į tai, kad 2006 m. Agentūra 19 agentūrų vardu valdė bendrų paramos paslaugų biudžetą, kurį sudarė išlaidos konsultantų atlygiui, susijusios su parama biudžeto apskaitos priemonei ir finansinės atskaitomybės sistemai SI2;

               41.

               taip pat nagrinėdamas preliminarias ataskaitas pastebi, kad iš vertinimo rinkliavų gaunamos pajamos nuo 2005 iki 2006 m. padidėjo 31,5 %;

               42.

               atkreipia dėmesį, kad Agentūros vykdomasis direktorius parengė metinę veiklos ataskaitą, bet neparengė patikinimo pareiškimo (motyvuodamas tuo, kad galiojančiose Komisijos instrukcijose tokio pareiškimo nereikalaujama pateikti);

               43.

               vis dėlto pastebi, kad savo metinėje veiklos ataskaitoje vykdomasis direktorius pareiškė, kad jis galėtų tai atlikti; atsižvelgia į Agentūros pareiškimą, kad vykdomasis direktorius ateityje pasirengęs prireikus patikinimo pareiškimą pasirašyti;

               44.

               teigiamai vertina valdybos atliktą vykdomojo direktoriaus metinės veiklos ataskaitos analizę ir įvertinimą; ypatingai atkreipia dėmesį į valdybos susirūpinimą dėl to, kad Agentūrai pavedama atlikti naujas užduotis, bet nenustatomas tam deramas finansavimas iš ES biudžeto arba naujos rinkliavos; atkreipia dėmesį, kad ši analizė ne visiškai atitinka 2006 m. ataskaitose aprašytą Agentūros finansinę padėtį;

               45.

               teigiamai vertina tai, kad 2006 m. Agentūros valdyba patvirtino peržiūrėtą interesų konflikto sprendimo procedūrą, kuri dabar taikoma ir valdybos nariams; taip pat džiaugiasi tuo, kad priimta rekomendacinė pastaba dėl pranešimų apie pažeidimus procedūros;

               46.

               atkreipia dėmesį, kad VAT atliko savo pirmąjį bazinį Agentūros veiklos auditą 2005 m. ir pateikė savo galutinę ataskaitą 2006 m. rugsėjo mėn., pateikdama išvadą, kad, nepaisant kelių itin svarbių faktų, nustatytų kontrolės aplinkos, informacijos ir komunikacijos bei kontrolės veiklos srityse, įdiegta vidaus kontrolės sistema suteikiamas pakankamas patikinimas, kad bus pasiekti audituojamiems procesams nustatyti veiklos tikslai;

               47.

               pabrėžia, kad pasirengimas 2006 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1901/2006 dėl pediatrijoje vartojamų vaistinių preparatų (12) įgyvendinimui turėjo didelę įtaką Agentūros darbui 2006 m.; palankiai vertina tai, kad buvo priimtas bendras Komisijos ir Agentūros dokumentas dėl pirmiau minėto reglamento įgyvendinimo prioritetų.

      (1)  OL C 261, 2007 10 31, p. 10.

      (2)  OL C 309, 2007 12 19, p. 34.

      (3)  OL L 248, 2002 9 16, p. 1.

      (4)  OL L 136, 2004 4 30, p. 1.

      (5)  OL L 357, 2002 12 31, p. 72.

      (6)  OL L 187, 2008 7 15, p. 128.

      (7)  Europos Parlamento rezoliucija su pastabomis, sudarančiomis neatskiriamą sprendimo dėl 2003 finansinių metų Europos vaistų vertinimo agentūros biudžeto įvykdymo patvirtinimo jos vykdomajam direktoriui dalį (OL L 196, 2005 7 27, p. 94).

      (8)  OL C 273, 2007 11 15, p. 1.

      (9)  Tarybos dokumentas DS 605/1/07 Rev1.

      (10)  Šaltinis: Ataskaita dėl Vidaus rinkos derinimo tarnybos 2006 finansinių metų metinių finansinių ataskaitų su Tarnybos atsakymais (OL C 309, 2007 12 19, p. 141).

      (11)  Šaltinis: Ataskaita dėl Bendrijos augalų veislių tarnybos 2006 finansinių metų metinių finansinių ataskaitų su Tarnybos atsakymais (OL C 309, 2007 12 19, p. 135).

      (12)  OL L 378, 2006 12 27, p. 1.


title: 2013/68/ES: 2013 m. sausio 28 d. Tarybos sprendimas, kuriuo skiriamas Regionų komiteto Belgijai atstovaujantis narys ir Belgijai atstovaujantis pakaitinis narys

text:
1.2.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 32/16

         TARYBOS SPRENDIMAS
   2013 m. sausio 28 d.
   kuriuo skiriamas Regionų komiteto Belgijai atstovaujantis narys ir Belgijai atstovaujantis pakaitinis narys
   (2013/68/ES)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 305 straipsnį,
   atsižvelgdama į Belgijos Vyriausybės pasiūlymą,
   kadangi:

               (1)

               2009 m. gruodžio 22 d. ir 2010 m. sausio 18 d. Taryba priėmė sprendimus 2009/1014/ES (1) ir 2010/29/ES (2) dėl Regionų komiteto narių ir pakaitinių narių skyrimo laikotarpiui nuo 2010 m. sausio 26 d. iki 2015 m. sausio 25 d.;

               (2)

               pasibaigus Jos CHABERT kadencijai tapo laisva Regionų komiteto nario vieta;

               (3)

               Jean-Luc VANRAES paskyrus Regionų komiteto nariu taps laisva pakaitinio nario vieta,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Likusiam dabartinės kadencijos laikui iki 2015 m. sausio 25 d. į Regionų komitetą skiriami:

               a)

               nariu:

                           —

                           Jean-Luc VANRAES, Brussels Volksvertegenwoordiger in het Brussels Hoofdstedelijk Parlement

                     ir

               b)

               pakaitine nare:

                           —

                           Brigitte GROUWELS, Minister van het Brussels Hoofdstedelijk Gewest.

         2 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

      Priimta Briuselyje 2013 m. sausio 28 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         S. COVENEY

      (1)  OL L 348, 2009 12 29, p. 22.

      (2)  OL L 12, 2010 1 19, p. 11.


title: 2011/559/ES: 2011 m. gegužės 10 d. Europos Parlamento sprendimas dėl 2009 finansinių metų Europos Sąjungos bendrojo biudžeto įvykdymo patvirtinimo, V skirsnis – Audito Rūmai

text:
27.9.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 250/93

         EUROPOS PARLAMENTO SPRENDIMAS
   2011 m. gegužės 10 d.
   dėl 2009 finansinių metų Europos Sąjungos bendrojo biudžeto įvykdymo patvirtinimo, V skirsnis – Audito Rūmai
   (2011/559/ES)
   EUROPOS PARLAMENTAS,
   atsižvelgdamas į 2009 finansinių metų Europos Sąjungos bendrąjį biudžetą (1),
   atsižvelgdamas į 2009 finansinių metų Europos Sąjungos galutines metines ataskaitas (SEC(2010)963 – C7–0215/2010) (2),
   atsižvelgdamas į Audito Rūmų metinę 2009 m. atlikto vidaus audito ataskaitą biudžeto įvykdymą tvirtinančiai institucijai,
   atsižvelgdamas į Audito Rūmų 2009 finansinių metų metinę biudžeto vykdymo ataskaitą kartu su institucijų atsakymais (3),
   atsižvelgdamas į Audito Rūmų pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 287 straipsnį pateiktą sąskaitų patikimumo ir pagal jas atliktų operacijų teisėtumo ir tvarkingumo patikinimo pareiškimą (4),
   atsižvelgdamas į EB sutarties 272 straipsnio 10 dalį, į 274, 275 ir 276 straipsnius, taip pat į Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 314 straipsnio 10 dalį ir į 317, 318 bei 319 straipsnius,
   atsižvelgdamas į 2002 m. birželio 25 d. Tarybos reglamentą (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento (5), ypač į jo 50, 86, 145, 146 ir 147 straipsnius,
   atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 77 straipsnį ir į VI priedą,
   atsižvelgdamas į Biudžeto kontrolės komiteto pranešimą (A7–0138/2011),

               1.

               patvirtina Audito Rūmų Generaliniam sekretoriui, kad Audito Rūmų 2009 finansinių metų biudžetas įvykdytas;

               2.

               išdėsto savo pastabas toliau pateikiamoje rezoliucijoje;

               3.

               paveda Pirmininkui perduoti šį sprendimą ir rezoliuciją, kuri yra neatskiriama jo dalis, Tarybai, Komisijai, Europos Sąjungos Teisingumo Teismui, Audito Rūmams, Europos ombudsmenui bei Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūnui ir pasirūpinti, kad jie būtų paskelbti Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (L serijoje).

            Pirmininkas

         Jerzy BUZEK

            Generalinis sekretorius

         Klaus WELLE

      (1)  OL L 69, 2009 3 13.

      (2)  OL C 308, 2010 11 12, p. 1.

      (3)  OL C 303, 2010 11 9, p. 1.

      (4)  OL C 308, 2010 11 12, p. 129.

      (5)  OL L 248, 2002 9 16, p. 1.
    ---documentbreak---

               27.9.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 250/94

         EUROPOS PARLAMENTO REZOLIUCIJA
   2011 m. gegužės 10 d.
   su pastabomis, sudarančiomis neatskiriamą Europos Parlamento sprendimo dėl 2009 finansinių metų Europos Sąjungos bendrojo biudžeto įvykdymo patvirtinimo dalį, V skirsnis – Audito Rūmai
   EUROPOS PARLAMENTAS,
   atsižvelgdamas į 2009 finansinių metų Europos Sąjungos bendrąjį biudžetą (1),
   atsižvelgdamas į 2009 finansinių metų Europos Sąjungos galutines metines ataskaitas (SEC(2010)963 – C7–0215/2010) (2),
   atsižvelgdamas į Audito Rūmų metinę 2009 m. atlikto vidaus audito ataskaitą biudžeto įvykdymą tvirtinančiai institucijai,
   atsižvelgdamas į Audito Rūmų 2009 finansinių metų metinę biudžeto vykdymo ataskaitą kartu su institucijų atsakymais (3),
   atsižvelgdamas į Audito Rūmų pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 287 straipsnį pateiktą sąskaitų patikimumo ir pagal jas atliktų operacijų teisėtumo ir tvarkingumo patikinimo pareiškimą (4),
   atsižvelgdamas į EB sutarties 272 straipsnio 10 dalį, į 274, 275 ir 276 straipsnius, taip pat į Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 314 straipsnio 10 dalį ir į 317, 318 bei 319 straipsnius,
   atsižvelgdamas į 2002 m. birželio 25 d. Tarybos reglamentą (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento (5), ypač į jo 50, 86, 145, 146 ir 147 straipsnius,
   atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 77 straipsnį ir į VI priedą,
   atsižvelgdamas į Biudžeto kontrolės komiteto pranešimą (A7–0138/2011),

               1.

               pažymi, kad Audito Rūmams 2009 m. buvo iš viso skirta 188 000 000 EUR įsipareigojimų asignavimų (2008 m. – 133 000 000 EUR, 2007 m. – 122 000 000 EUR), iš kurių 92,19 % buvo panaudoti, o tai yra mažiau nei kitų institucijų vidurkis (97,69 %);

               2.

               primena, kad Audito Rūmų 2009 finansinių metų ataskaitų auditą atliko išorės įmonė „PricewaterhouseCoopers“ (kaip ir 2008 bei 2007 m.), kuri padarė šias išvadas:

                           a)

                           kiek tai susiję su 2009 finansinių metų ataskaitų tikslumu, „mūsų nuomone, šie finansinių ataskaitų rinkiniai teisingai atspindi Europos Audito Rūmų finansinę padėtį 2009 m. gruodžio 31 d. ir tą dieną pasibaigusių finansinių metų jų finansinius rezultatus bei pinigų srautus, vadovaujantis 2002 m. birželio 25 d. Tarybos reglamentu (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002, 2002 m. gruodžio 23 d. Komisijos reglamentu (EB, Euratomas) Nr. 2342/2002, nustatančiu išsamias minėto Tarybos reglamento įgyvendinimo taisykles, ir Europos Audito Rūmų apskaitos taisyklėmis“; taip pat

                           b)

                           kiek tai susiję su Audito Rūmams skirtų lėšų panaudojimu ir taikomų kontrolės procedūrų tinkamumu 2009 finansiniais metais, kad „nepastebėjome nieko, kas mus verstų manyti, kad visais reikšmingais aspektais ir remiantis minėtaisiais kriterijais (a) Audito Rūmams skirti ištekliai nebuvo naudojami numatytais tikslais ir (b) taikomos kontrolės procedūros nesuteikia būtinų garantijų siekiant užtikrinti finansinių operacijų atitiktį galiojančioms taisyklėms ir teisės aktams“;

               3.

               palankiai vertina Audito Rūmų 2009–2012 m. audito strategiją ir pritaria jos prioritetiniams tikslams (kuo labiau padidinti bendrą Audito Rūmų atliekamo audito poveikį ir siekti didžiausio efektyvumo kuo geriau panaudojant išteklius); tikisi, kad Audito Rūmai praneš apie veiksmus, kurių ėmėsi siekdami įgyvendinti šią audito strategiją, ir pasieks pažangos šioje srityje naudodamiesi pagrindiniais veiklos rezultatų rodikliais (PVRR), ypač 2010 m. pradėjus taikyti 1–4 PVRR; ypač palankiai vertina ketinimą paskelbti su specialiosiomis ataskaitomis susijusias vėlesnių veiksmų ataskaitas siekiant padidinti specialiųjų ataskaitų poveikį;

               4.

               džiaugiasi, kad 2008–2009 m. pagerėjo 5, 6 ir 7 PVRR, taip pat su pasitenkinimu pažymi, kad Audito Rūmai pasiekė savo tikslus dėl 8 ir 9 PVRR; pabrėžia, kad Audito Rūmai nepasiekė savo tikslo dėl 10 pagrindinio veiklos rezultatų rodiklio, 2009 m., palyginti su 2008 m., mokymų dienų skaičius sumažėjo nuo 10 iki 9, o skaičius dienų, kurias auditoriai skyrė kvalifikacijos kėlimui, neskaitant kalbų kursų, sumažėjo nuo 7 iki 4 ir nesiekia skaičiaus, nustatyto Tarptautinės apskaitininkų federacijos gairėse (40 valandų/5 dienos);

               5.

               pažymi, kad itin padidėjo Audito Rūmų parengtų ataskaitų skaičius, visų pirma, išaugo specialiųjų ataskaitų (nuo 12 iki 18) ir specialiųjų metinių ataskaitų (nuo 29 iki 37) skaičius, nors nuomonių skaičius sumažėjo; tikisi, kad veiklos auditas, kuriuo grindžiamos Audito Rūmų specialiosios ataskaitos, prisidės siekiant vykdyti pirminę Audito Rūmų užduotį – atlikti Sąjungos finansų auditą;

               6.

               išreiškia susirūpinimą dėl to, kad Audito Rūmų specialiosiose metinėse ataskaitose apie agentūras pateikiama mažiau išsamios informacijos; ragina Audito Rūmus ateityje į savo ataskaitas agentūrų klausimu įtraukti daugiau išsamios informacijos, ypač susijusios su vidaus auditoriaus ataskaitų išvadomis;

               7.

               džiaugiasi, kad Audito Rūmai, rengdami kasmetinę 2009 finansinių metų ataskaitą, atliko išsamų stebėsenos ir kontrolės sistemų, kurios taikomos Teisingume Teisme, Europos ombudsmeno ir Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūno biuruose, vertinimą, įskaitant tai, kad buvo patikrinti dar keli mokėjimų, susijusių su žmogiškaisiais ištekliais ir kitomis administracinėmis išlaidomis, sandorių pavyzdžiai;

               8.

               ragina Audito Rūmus tęsti ir plėsti šią praktiką, visų pirma, svarstyti, ar reikėtų atlikti išsamų stebėsenos ir kontrolės sistemų, taikomų Taryboje, vertinimą; taip pat ragina Audito Rūmus apsvarstyti galimybę pasinaudoti naujais ir novatoriškais audito atlikimo būdais, įskaitant naujas 2009–2012 m. audito strategijoje nurodytas priemones, ir, juos taikant, ištirti tolesnio audito rezultatų gerinimo ir veiksmingumo didinimo galimybes;

               9.

               mano, kad Audito Rūmų ir Parlamento bendradarbiavimą būtų galima sustiprinti racionalizuojant darbo metodus ir koncepcijas ir toliau stiprinant abiejų institucijų sąveiką; todėl palankiai vertina priemones, kurių imasi Audito Rūmai siekdami reformuoti ir nuolatos gerinti savo veiklą, atsižvelgdami į Parlamento raginimą, kad vertinimų ir auditų poveikis būtų didesnis ir platesnis, duomenys būtų veiksmingesni ir naudingesni, o sistemos ir procedūros patikimesnės; susidomėjęs laukia tolesnio tarpusavio vertinimo, kurį Audito Rūmai ketina pradėti 2011 m. (praėjus trejiems metams po teigiamo 2008 m. tarpusavio vertinimo); šiuo tikslu pareiškia, jog Parlamentas ketina savo iniciatyva parengti pranešimą dėl galimų patobulinimų, kuriuos atlikti būtų galima pasiūlyti Audito Rūmams, gavus patikinimą, kad Audito Rūmai glaudžiai bendradarbiaus;

               10.

               pažymi, kad 2009 m. Audito Rūmai į darbą priėmė 112 darbuotojų (69 pareigūnus, 14 laikinųjų darbuotojų ir 29 pagal sutartis dirbančius darbuotojus) ir bendras laisvų darbo vietų skaičius 2009 m. pabaigoje (49) gerokai sumažėjo, palyginti su 2008 m. pabaiga (68); džiaugiasi, kad sumažėjo vilkinimo atvejų Audito Rūmų personalo įdarbinimo procese;

               11.

               džiaugiasi, kad nuolat gerėja Audito Rūmų personalo vyrų ir moterų skaičiaus proporcija, ypač džiaugiasi, kad sumažėjo neproporcingumas asistentų, skyrių vadovų ir direktorių lygmenimis;

               12.

               pažymi, kad 2009 m. Audito Rūmų vidaus auditoriaus ataskaita buvo daugiausia teigiama; džiaugiasi, kad buvo priimta ir įtraukta į taisomuosius veiksmų planus dauguma vidaus auditoriaus rekomendacijų;

               13.

               džiaugiasi besitęsiančiu sėkmingu tarpinstituciniu bendradarbiavimu su Europos administravimo mokykla ir Teisingumo Teismu mokymų srityje;

               14.

               atkreipia dėmesį į Audito Rūmų darbo tvarkos taisyklių persvarstymą, įvykusį 2010 m., ir ragina Audito Rūmus savo metinėje veiklos ataskaitoje pateikti šių pokyčių poveikio vertinimą;

               15.

               atsižvelgdamas į narių finansinių interesų deklaracijas primena, kad, remiantis Audito Rūmų elgesio kodeksu, Audito Rūmų nariai turi pateikti savo finansinių interesų deklaracijas Audito Rūmų pirmininkui, kuris konfidencialiai saugo šias deklaracijas ir užtikrina, kad šios deklaracijos nebūtų skelbiamos; dar kartą patvirtina savo poziciją, kad skaidrumo labui visų Sąjungos institucijų narių finansinių interesų deklaracijos turėtų būti prieinamos internetu per viešąjį registrą, ir ragina Audito Rūmus šiuo tikslu imtis būtinų veiksmų ir, kai tinkama, pritaikyti savo su finansiniais interesais susijusias taisykles prie naujo Komisijos narių elgesio kodekso projekto nuostatų ir jomis šias taisykles pagrįsti;

               16.

               primena, kad nepriklausomumas, sąžiningumas, nešališkumas, kompetencija ir profesionalumas – tai pagrindinės Audito Rūmų vertybės, ir laikosi nuomonės, kad reikėtų apsvarstyti naujienas, kurias paskelbė žiniasklaida; taip pat primena, kad pristatydamas tarpusavio vertinimo ataskaitą Audito Rūmų pirmininkas pranešė, jog po trejų metų bus atliktas kitas tarpusavio vertinimas; ragina Audito Rūmus atsakingam Parlamento komitetui pateikti šio tolesnio tarpusavio vertinimo rezultatus siekiant dar kartą patvirtinti šias Audito Rūmų vertybes, ypač objektyvumą, nešališkumą ir profesionalumą;

               17.

               teigiamai vertina Audito Rūmus už tai, kad parengė kokybišką metinę veiklos ataskaitą;

               18.

               pažymi, kad 2009 m. pranešant apie misijas į šalis, kurios nėra valstybės narės, pateikiami nesuskirstyti pagal šalis duomenys, kaip tai daryta ankstesniais metais.

      (1)  OL L 69, 2009 3 13.

      (2)  OL C 308, 2010 11 12, p. 1.

      (3)  OL C 303, 2010 11 9, p. 1.

      (4)  OL C 308, 2010 11 12, p. 129.

      (5)  OL L 248, 2002 9 16, p. 1.