title: 2008/99/EB,Euratomas: 2007 m. gruodžio 19 d. Komisijos sprendimas dėl Europos atominės energijos bendrijos prisijungimo prie Branduolinių medžiagų ir branduolinių objektų fizinės saugos konvencijos

text:
8.2.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 34/3

         KOMISIJOS SPRENDIMAS
   2007 m. gruodžio 19 d.
   dėl Europos atominės energijos bendrijos prisijungimo prie Branduolinių medžiagų ir branduolinių objektų fizinės saugos konvencijos
   (2008/99/EB, Euratomas)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos atominės energijos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 101 straipsnio antrą pastraipą,
   atsižvelgdama į 2007 m. liepos 10 d. Tarybos sprendimą 2007/513/Euratomas, patvirtinantį Europos atominės energijos bendrijos prisijungimą prie pakeistos Branduolinių medžiagų ir branduolinių objektų fizinės saugos konvencijos (1),
   kadangi:

               (1)

               Europos atominės energijos bendrijos steigimo sutarties (Euratomo sutartis) 2 straipsnio e punkte nurodoma, kad Europos atominės energijos bendrija (Bendrija) tinkamai prižiūrėdama garantuoja, kad branduolinės medžiagos nebūtų naudojamos kitiems nei numatyta tikslams.

               (2)

               1979 m. buvo priimta ir 1987 m. įsigaliojo Branduolinių medžiagų fizinės saugos konvencija (CPPNM). CPPNM šalys – 128 valstybės ir Bendrija (2). Visos valstybės narės yra CPPNM šalys.

               (3)

               Europos Bendrijų Teisingumo Teismas (Teisingumo Teismas) (3) nusprendė, kad valstybių narių dalyvavimas CPPNM yra suderinamas su Euratomo sutarties nuostatomis tik su sąlyga, kad jos galių ir jurisdikcijos požiūriu Bendrija yra tokia pati CPPNM Šalis, kaip ir valstybės narės ir kad tam tikri su Bendrija susiję CPPNM įsipareigojimai gali būti įgyvendinti tik Bendrijai palaikant glaudžius ryšius su valstybėmis narėmis – tiek derybų ir dokumento sudarymo metu, tiek vykdant prisiimtus įsipareigojimus,

         NUSPRENDĖ:
   1 straipsnis
   Europos atominės energijos bendrijos vardu tvirtinamas prisijungimas prie Branduolinių medžiagų ir branduolinių objektų fizinės saugos konvencijos.
   Branduolinių medžiagų ir branduolinių objektų fizinės saugos konvencijos tekstas (1 priedas) ir Europos atominės energijos bendrijos pareiškimas pagal tos Konvencijos 18 straipsnio 4 dalį ir 17 straipsnio 3 dalį (2 priedas) pridedami prie šio sprendimo.
   2 straipsnis
   Prisijungimo dokumentas deponuojamas Tarptautinės atominės energijos agentūros generaliniam direktoriui – Branduolinių medžiagų ir branduolinių objektų fizinės saugos konvencijos depozitarui – po šio sprendimo priėmimo kiek galima greičiau nusiunčiant Europos Komisijos delegacijos tarptautinėse organizacijose Vienoje vadovo pasirašytą raštą.
   3 straipsnis
   Europos Komisijos narys, atsakingas už išorės santykius, patvirtina notoje, pridėtoje prie šio sprendimo (3 priedas), kad Europos Komisijos delegacijos tarptautinėse organizacijose Vienoje vadovas paskirtas deponuoti prie šio sprendimo pridėtą pareiškimą Tarptautinės atominės energijos agentūros generaliniam direktoriui, Konvencijos depozitarui („Visi įgaliojimai“), kuo skubiau po šio sprendimo priėmimo.

      Priimta Briuselyje, 2007 m. gruodžio 19 d.

            Komisijos vardu

         Andris PIEBALGS

            Komisijos narys

      (1)  OL L 190, 2007 7 21, p. 12.

      (2)  2007 m. gegužės 31 d. būklė.

      (3)  1978 m. lapkričio 14 d. sprendimas 1/78, Rink. 1978, p. 2151, ypač pirmoji sprendimo rezoliucinė dalis ir 34 punktas.
   1 PRIEDAS

      Branduolinių Medžiagų Ir Branduolinių Objektų Fizinės Saugos Konvencija
      VALSTYBĖS, ŠIOS KONVENCIJOS ŠALYS,
      PRIPAŽINDAMOS visų valstybių teisę plėtoti ir taikyti branduolinę energiją taikiems tikslams bei jų teisėtus interesus siekti galimos naudos iš taikaus branduolinės energijos naudojimo,
      ĮSITIKINUSIOS, kad būtina palengvinti tarptautinį bendradarbiavimą ir branduolinių technologijų perdavimą naudojant branduolinę energiją taikiems tikslams,
      TURĖDAMOS OMENYJE, kad fizinė sauga yra gyvybiškai svarbi saugant visuomenės sveikatą, užtikrinant saugą, aplinkos apsaugą ir nacionalinį bei tarptautinį saugumą,
      TURĖDAMOS OMENYJE Jungtinių Tautų Chartijos tikslus ir principus, susijusius su tarptautinės taikos ir saugumo palaikymu ir geros kaimynystės ir draugiškų santykių bei valstybių bendradarbiavimo skatinimu,
      ATSIŽVELGDAMOS į tai, kad pagal Jungtinių Tautų Chartijos 2 straipsnio 4 dalį „visos narės tarptautiniuose santykiuose susilaiko nuo grasinimo jėga ir jos panaudojimo tiek prieš kurios nors valstybės teritorinį vientisumą arba politinę nepriklausomybę, tiek kuriuo kitu būdu, nesuderinamu su Jungtinių Tautų tikslais“,
      PRISIMINDAMOS prie Generalinės Asamblėjos 1994 m. gruodžio 9 d. rezoliucijos 49/60 pridėtą Deklaraciją dėl priemonių tarptautiniam terorizmui panaikinti,
      NORĖDAMOS užkirsti kelią galimiems pavojams, kurie gali kilti dėl branduolinių medžiagų neteisėtos prekybos, neteisėto pasisavinimo ir naudojimo ar dėl branduolinių medžiagų ir branduolinių objektų sabotažo, ir atkreipdamos dėmesį į tai, kad fizinė sauga nuo tokių veiksmų kelia dar didesnį nacionalinį ir tarptautinį rūpestį,
      LABAI SUSIRŪPINUSIOS dėl visų formų ir pasireiškimo būdų teroro aktų eskalavimo visame pasaulyje ir dėl grėsmės, kurią kelia tarptautinis terorizmas ir organizuotas nusikalstamumas,
      TIKĖDAMOS, kad fizinė sauga atlieka svarbų vaidmenį remiant branduolinių ginklų neplatinimo ir kovos su terorizmu siekius,
      NORĖDAMOS šia Konvencija prisidėti prie taikiems tikslams naudojamų branduolinių medžiagų ir branduolinių objektų fizinės saugos stiprinimo visame pasaulyje,
      ĮSITIKINUSIOS, kad pažeidimai, susiję su branduolinėmis medžiagomis ir branduoliniais objektais, kelia didelį rūpestį ir kad reikia neatidėliotinai patvirtinti tinkamas ir veiksmingas priemones arba stiprinti jau esamas priemones, skirtas užkirsti tokiems nusikaltimams kelią, juos nustatyti ir už juos bausti,
      NORĖDAMOS toliau stiprinti tarptautinį bendradarbiavimą, siekiant pagal kiekvienos valstybės, šios Konvencijos Šalies, nacionalinę teisę ir šią Konvenciją nustatyti veiksmingas branduolinių medžiagų ir branduolinių objektų fizinės saugos priemones,
      ĮSITIKINUSIOS, kad ši Konvencija turėtų paremti saugų branduolinių medžiagų naudojimą, laikymą ir gabenimą ir saugų branduolinių objektų veikimą,
      PRIPAŽINDAMOS, kad yra tarptautinės fizinės saugos rekomendacijos, kurios retkarčiais atnaujinamos ir kurios gali būti gairės rengiant dabartines priemones veiksmingam fizinės saugos lygiui pasiekti,
      TAIP PAT pripažindamos, kad už kariniams tikslams naudojamų branduolinių medžiagų ir branduolinių objektų veiksmingą fizinę saugą atsakinga valstybė, turinti tokių branduolinių medžiagų ir branduolinių objektų, ir suprasdamos, kad tokioms medžiagoms ir objektams yra ir toliau bus taikoma griežta fizinė sauga,
      SUSITARĖ:
      1 straipsnis
      Šioje Konvencijoje:

                  a)

                  branduolinės medžiagos – plutonis, išskyrus plutonį, kuriame plutonio-238 izotopo koncentracija didesnė kaip 80 %; uranas-233; uranas, įsodrintas izotopo 235 arba 233; uranas, turintis izotopų mišinį, aptinkamą gamtoje, ir savo pavidalu besiskiriantis nuo rūdos ar rūdos liekanų; bet kokia medžiaga, kurioje yra viena ar daugiau iš pirmiau minėtų medžiagų;

                  b)

                  uranas, įsodrintas izotopo 235 arba 233 – uranas, kuriame izotopo 235 arba 233 ar jų abiejų yra tiek, kad šių izotopų sumos santykis su izotopu 238 yra didesnis už izotopo 235 ir izotopo 238 santykį gamtoje;

                  c)

                  tarptautinis branduolinių medžiagų gabenimas – branduolinių medžiagų siuntos gabenimas bet kokia transporto priemone, kai ši siunta išvežama už valstybės, siuntos kilmės šalies, teritorijos ribų, pradedant siuntos išvežimu iš siuntėjo patalpų, esančių toje valstybėje, ir baigiant siuntos atvežimu į gavėjo patalpas, esančias galutinės paskirties valstybėje;

                  d)

                  branduolinis objektas – objektas (įskaitant susijusius pastatus ir įrenginius), kuriame gaminamos, perdirbamos, naudojamos, tvarkomos, saugomos ar šalinamos branduolinės medžiagos, jei dėl tokio objekto pažeidimo ar darbo sutrikdymo į aplinką gali patekti dideli radiacijos ar radioaktyviųjų medžiagų kiekiai;

                  e)

                  sabotažas – tyčinis prieš branduolinį objektą ar naudojamas, laikomas arba vežamas branduolines medžiagas nukreiptas veiksmas, kuris gali tiesiogiai arba netiesiogiai kelti pavojų darbuotojų, visuomenės ar aplinkos sveikatai ir saugai dėl radiacijos ar radioaktyviųjų medžiagų patekimo į aplinką.

            1A straipsnis
      Šios Konvencijos tikslai – siekti užtikrinti ir išlaikyti veiksmingą branduolinių medžiagų ir branduolinių objektų, naudojamų taikiems tikslams, fizinę saugą visame pasaulyje; išvengti nusikaltimų, susijusių su tokiomis medžiagomis ir objektais, ir su jais kovoti pasaulio mastu; taip pat šiuo tikslu palengvinti valstybių, šios Konvencijos Šalių, bendradarbiavimą.
      2 straipsnis
      1.   Ši Konvencija taikoma taikiais tikslais naudojamoms, laikomoms ar gabenamoms branduolinėms medžiagoms ir taikiais tikslais naudojamiems branduoliniams objektams, tačiau su sąlyga, kad šios Konvencijos 3 ir 4 straipsniai ir 5 straipsnio 4 dalis tokioms branduolinėms medžiagoms taikoma tik jų tarptautinio gabenimo metu.
      2.   Atsakomybė už fizinės saugos režimo sukūrimą, įgyvendinimą ir palaikymą valstybėje, šios Konvencijos Šalyje, tenka tai valstybei.
      3.   Išskyrus valstybių, šios Konvencijos Šalių, įsipareigojimus, aiškiai išreikštus šioje Konvencijoje, jokia šios Konvencijos nuostata negali būti aiškinama kaip daranti įtaką suverenioms valstybės teisėms.

                  4.

                              a)

                              Jokia šios Konvencijos nuostata nepaveikia kitų valstybių, šios Konvencijos Šalių, teisių, įsipareigojimų ir atsakomybės pagal tarptautinę teisę, ypač pagal Jungtinių Tautų Chartijos tikslus ir principus ir tarptautinę humanitarinę teisę.

                              b)

                              Šioje Konvencijoje nereglamentuojami ginkluotųjų pajėgų veiksmai ginkluoto konflikto metu, reglamentuojami tarptautinėje humanitarinėje teisėje, vartojant šias sąvokas taip, kaip nustatyta tarptautinėje humanitarinėje teisėje; taip pat šioje Konvencijoje nereglamentuojami valstybės karinių pajėgų veiksmai vykdant jų oficialias pareigas, tiek, kiek juos reglamentuoja kitos tarptautinės teisės taisyklės.

                              c)

                              Jokia šios Konvencijos nuostata neaiškinama kaip teisėtas leidimas naudoti ar grasinti panaudoti jėgą prieš branduolines medžiagas ar branduolinius objektus, naudojamus taikiems tikslams.

                              d)

                              Pagal jokią šios Konvencijos nuostatą netoleruojami ir nelaikomi teisėtais veiksmai, kurie kitaip yra neteisėti, taip pat pagal jokią nuostatą netrukdomas persekiojimas pagal kitus įstatymus.

            5.   Ši Konvencija netaikoma kariniams tikslams naudojamoms ar laikomoms branduolinėms medžiagoms ar tokių medžiagų turintiems branduoliniams objektams.
      2A straipsnis
      1.   Visos valstybės, šios Konvencijos Šalys, sukuria, įgyvendina ir palaiko tinkamos fizinės saugos režimą, taikomą į jos jurisdikciją patenkančioms branduolinėms medžiagoms ir branduoliniams objektams, siekdamos:

                  a)

                  apsaugoti nuo naudojamų, laikomų ir gabenamų branduolinių medžiagų vagystės ar kitokio neteisėto jų paėmimo;

                  b)

                  užtikrinti greitų ir išsamių priemonių vykdymą, kad būtų rastos ir, prireikus, grąžintos dingusios ar pavogtos branduolinės medžiagos; kai medžiagos randamos ne jos teritorijoje, tokia valstybė, šios Konvencijos Šalis, veikia pagal 5 straipsnį;

                  c)

                  apsaugoti branduolines medžiagas ir branduolinius objektus nuo sabotažo;

                  d)

                  sušvelninti ar sumažinti radiologines sabotažo pasekmes.

            2.   Visos valstybės, šios Konvencijos Šalys, įgyvendindamos 1 dalį:

                  a)

                  sukuria ir palaiko fizinę saugą reglamentuojančią teisinę ir reguliavimo sistemą;

                  b)

                  įsteigia arba paskiria kompetentingą instituciją ar institucijas, atsakingas už teisinės ir reguliavimo sistemos įgyvendinimą; ir

                  c)

                  imasi kitų tinkamų priemonių, kurios būtinos fizinei branduolinių medžiagų ir branduolinių objektų saugai.

            3.   Valstybės, šios Konvencijos Šalys, vykdydamos įsipareigojimus pagal 1 ir 2 dalis, nepažeisdamos bet kurių kitų šios Konvencijos nuostatų, kiek tai pagrįsta ir praktiška, taiko toliau išvardytus pagrindinius fizinės branduolinių medžiagų ir branduolinių objektų saugos principus.

                     PAGRINDINIS A PRINCIPAS. Valstybės atsakomybė

                  Atsakomybė už fizinės saugos režimo sukūrimą, įgyvendinimą ir palaikymą valstybėje tenka tai valstybei.

                     PAGRINDINIS B PRINCIPAS. Atsakomybė tarptautinio gabenimo metu

                  Valstybės atsakomybė užtikrinti, kad branduolinės medžiagos būtų tinkamai apsaugotos, apima ir tų medžiagų tarptautinį gabenimą, kol tokia atsakomybė tinkamai perduodama kitai atitinkamai šaliai.

                     PAGRINDINIS C PRINCIPAS. Teisinė ir reguliavimo sistema

                  Valstybė yra atsakinga už teisinės ir reguliavimo sistemos, reglamentuojančios fizinę saugą, sukūrimą ir palaikymą. Tokioje sistemoje turėtų būti numatytas galiojančių fizinės saugos reikalavimų sukūrimas, taip pat vertinimo bei licencijavimo ar kita leidimo suteikimo tvarka. Į šią sistemą turėtų būti įtraukta branduolinių objektų ir gabenimo tikrinimo sistema, kad būtų galima patikrinti, ar laikomasi galiojančių licencijos ar kito leidimą suteikiančio dokumento reikalavimų ir sąlygų, ir nustatytos galiojančių reikalavimų ir sąlygų vykdymo užtikrinimo priemonės, įskaitant veiksmingas sankcijas.

                     PAGRINDINIS D PRINCIPAS. Kompetentinga institucija

                  Valstybė turėtų įsteigti arba paskirti kompetentingą instituciją, kuri būtų atsakinga už teisinės ir reguliavimo sistemos įgyvendinimą ir turėtų pakankamai galios, kompetencijos ir finansinių bei žmogiškųjų išteklių jai pavestoms pareigoms vykdyti. Valstybė turėtų imtis veiksmų, kad užtikrintų veiksmingą savo kompetentingos institucijos ir kitų už branduolinės energijos skatinimą ar naudojimą atsakingų įstaigų funkcijų nepriklausomumą.

                     PAGRINDINIS E PRINCIPAS. Licencijos turėtojų atsakomybė

                  Valstybėje turėtų būti aiškiai nustatyta atsakomybė už įvairių fizinės saugos elementų įgyvendinimą. Valstybė turėtų užtikrinti, kad pagrindinė atsakomybė už branduolinių medžiagų ar branduolinių objektų fizinės saugos įgyvendinimą tektų tinkamų licencijų ar kitų leidimą suteikiančių dokumentų turėtojams (pvz., operatoriams ar vežėjams).

                     PAGRINDINIS F PRINCIPAS. Saugumo kultūra

                  Visos įgyvendinant fizinę saugą dalyvaujančios organizacijos turėtų teikti deramą pirmumą saugumo kultūrai, jos plėtojimui ir palaikymui, kad būtų užtikrintas jos veiksmingas diegimas visoje organizacijoje.

                     PAGRINDINIS G PRINCIPAS. Grėsmė

                  Valstybės užtikrinama fizinė sauga turi būti pagrįsta valstybės naujausiu grėsmės vertinimu.

                     PAGRINDINIS H PRINCIPAS. Diferencijuotas vertinimas

                  Fizinės saugos reikalavimai turėtų būti pagrįsti diferencijuotu vertinimu, atsižvelgiant į naujausią grėsmės vertinimą, santykinį patrauklumą, medžiagų rūšį ir galimas pasekmes, susijusias su neteisėtu branduolinių medžiagų paėmimu ir sabotažu prieš branduolines medžiagas ar branduolinius objektus.

                     PAGRINDINIS I PRINCIPAS. Giluminė gynyba

                  Valstybės reikalavimuose, taikomuose fizinei saugai, turėtų būti atspindėta kelių lygių koncepcija ir apsaugos (struktūrinės ar kitokios techninės, personalo ir organizacinės), kurią turi įveikti ar apeiti priešininkas, kad pasiektų savo tikslus, metodai.

                     PAGRINDINIS J PRINCIPAS. Kokybės užtikrinimas

                  Turi būti sukurta ir įgyvendinta kokybės užtikrinimo politika ir kokybės užtikrinimo programos, patvirtinančios konkrečių reikalavimų, svarbių branduoliniam saugumui, laikymąsi.

                     PAGRINDINIS K PRINCIPAS. Nenumatytų atvejų planai

                  Licencijų turėtojai ir suinteresuotosios institucijos turėtų parengti ir tinkamai vykdyti nenumatytų atvejų (nepaprastosios padėties) planus, kurių tikslas – reaguoti į neteisėtą branduolinės medžiagos paėmimą arba branduolinių objektų (branduolinių medžiagų) sabotažą ar mėginimą atlikti tokio pobūdžio veiksmus.

                     PAGRINDINIS L PRINCIPAS. Konfidencialumas

                  Valstybė turėtų nustatyti konfidencialios informacijos, kurios neteisėtas atskleidimas keltų grėsmę fizinei branduolinių medžiagų ir branduolinių objektų saugai, apsaugos reikalavimus.

                  4.

                              a)

                              Šio straipsnio nuostatos netaikomos jokioms branduolinėms medžiagoms, kurioms pagrįstu valstybės, šios Konvencijos Šalies, sprendimu neturi būti taikomas pagal 1 dalį sukurtas fizinės saugos režimas, atsižvelgiant į medžiagų rūšį, kiekį ir santykinį patrauklumą bei galimas radiologines ir kitokias pasekmes, susijusias su neteisėtais veiksmais prieš tokias medžiagas, ir į naujausią grėsmės joms vertinimą.

                              b)

                              Branduolinės medžiagos, kurioms netaikomos šio straipsnio nuostatos pagal a punktą, turėtų būti apsaugotos remiantis riziką ribojančio valdymo principais.

            3 straipsnis
      Kiekviena valstybė, šios Konvencijos Šalis, pagal savo nacionalinės teisės sistemą ir tarptautinę teisę imasi atitinkamų priemonių užtikrinti, kiek tai praktiškai įmanoma, kad tarptautinio branduolinių medžiagų gabenimo metu branduolinės medžiagos tol, kol jos yra jos teritorijoje, jos jurisdikcijai priklausančiame laive ar orlaivyje, vykstančiame iš tos valstybės ar į ją, būtų saugomos tais lygiais, kurie yra aprašyti I priede.
      4 straipsnis
      1.   Nė viena valstybė, šios Konvencijos Šalis, neišveža branduolinių medžiagų ir neduoda leidimo jas išvežti, jei valstybė, šios Konvencijos Šalis, nėra užtikrinama, kad tarptautinio branduolinių medžiagų gabenimo metu tokios medžiagos bus saugomos tais lygiais, kurie yra aprašyti I priede.
      2.   Nė viena valstybė, šios Konvencijos Šalis, neįveža branduolinių medžiagų ir neduoda leidimo jų įvežti iš valstybės, kuri nėra šios Konvencijos Šalis, jei valstybė, šios Konvencijos Šalis, nėra užtikrinama, kad tarptautinio branduolinių medžiagų gabenimo metu tokios medžiagos bus saugomos tais lygiais, kurie yra aprašyti I priede.
      3.   Valstybė, šios Konvencijos Šalis, neleidžia savo teritorijos sausuma, vidaus vandenimis ar per savo oro ar jūrų uostus tranzitu gabenti branduolinių medžiagų tarp valstybių, kurios nėra šios Konvencijos Šalys, jei valstybė, šios Konvencijos Šalis, nėra užtikrinama, kiek tai praktiškai įmanoma, kad tarptautinio branduolinių medžiagų gabenimo metu tokios medžiagos bus saugomos tais lygiais, kurie yra aprašyti I priede.
      4.   Kiekviena valstybė, šios Konvencijos Šalis, branduolinėms medžiagoms, gabenamoms iš šios valstybės kurios nors dalies į kitą tos pačios valstybės dalį tarptautiniais vandenimis ar oro erdve, pagal savo nacionalinės teisės sistemą taiko I priede aprašytus fizinės saugos lygius.
      5.   Valstybė, šios Konvencijos Šalis, kuri pagal šio straipsnio 1–3 dalis turi būti užtikrinta, kad branduolinės medžiagos bus saugomos I priede aprašytais lygiais, iš anksto nustato valstybes, per kurias tranzitu sausuma ar vidaus vandenimis bus gabenamos branduolinės medžiagos arba į kurių oro ar jūrų uostus jos bus įvežtos, ir jas apie tai informuoja.
      6.   Atsakomybė už tai, kad būtų gautas šio straipsnio 1 dalyje minėtas užtikrinimas, apibusiu susitarimu gali būti perkelta įvežančiai valstybei, šios Konvencijos Šaliai.
      7.   Jokia šio straipsnio nuostata neturi būti aiškinama kaip daranti įtaką valstybės teritorijos suverenumui ar jurisdikcijai, įskaitant jurisdikciją jos oro erdvėje ir teritorinėje jūroje.
      5 straipsnis
      1.   Valstybės, šios Konvencijos Šalys, nustato ir viena kitai tiesiogiai ar per Tarptautinę atominės energijos agentūrą praneša apie savo centrinę įstaigą, susijusią su dalykais, patenkančiais į šios Konvencijos taikymo sritį.
      2.   Jei branduolinės medžiagos pavagiamos, pagrobiamos ar kitaip neteisėtai pasisavinamos arba jei tikėtina, kad tokie veiksmai gali grėsti, valstybės, šios Konvencijos Šalys, pagal savo nacionalinę teisę kiek galėdamos bendradarbiauja su kiekviena to prašančia valstybe ir padeda jai atgauti ir saugoti tokias medžiagas. Visų pirma:

                  a)

                  valstybė, šios Konvencijos Šalis, imasi reikiamų priemonių kuo greičiau pranešti kitoms valstybėms, kurioms, jos nuomone, gali būti svarbu, o atitinkamais atvejais praneša ir Tarptautinei atominės energijos agentūrai ir kitoms susijusioms tarptautinėms organizacijoms apie branduolinių medžiagų vagystę, pagrobimą ir kitą neteisėtą pasisavinimą ar apie tikėtiną tokių veiksmų grėsmę;

                  b)

                  jei reikia, atitinkamos valstybės, šios Konvencijos Šalys, viena su kita, su Tarptautine atominės energijos agentūra ir kitomis susijusiomis tarptautinėmis organizacijomis keičiasi informacija, siekdamos apsaugoti branduolines medžiagas, kurioms gresia pavojus, patikrinti, ar nebuvo pažeisti gabenimo konteineriai, arba atgauti neteisėtai pasisavintas branduolines medžiagas, ir:

                              i)

                              koordinuoja savo pastangas diplomatiniais ir kitais sutartais kanalais;

                              ii)

                              kai prašoma, teikia pagalbą;

                              iii)

                              užtikrina, kad susigrąžintos pavogtos ar dėl pirmiau minėtų veiksmų dingusios branduolinės medžiagos būtų grąžintos.

            Tokio bendradarbiavimo įgyvendinimo priemones nustato atitinkamos valstybės, šios Konvencijos Šalys.
      3.   Jei tikėtina, kad gresia branduolinių medžiagų ar branduolinių objektų sabotažas arba jų sabotažo atveju valstybės, šios Konvencijos Šalys, pagal savo nacionalinę teisę ir laikydamosi susijusių įsipareigojimų, prisiimtų pagal tarptautinę teisę, kiek galėdamos bendradarbiauja taip:

                  a)

                  jei valstybė, šios Konvencijos Šalis, turi žinių apie tikėtiną branduolinių medžiagų ar branduolinių objektų sabotažo grėsmę kitoje valstybėje, siekdama užkirsti kelią sabotažui pirmoji valstybė priima sprendimą dėl tinkamų priemonių, kurių turi būti imtasi, kad tokia valstybė ir tam tikrais atvejais Tarptautinė atominės energijos agentūra ir kitos susijusios tarptautinės organizacijos būtų kuo greičiau informuotos apie tokią grėsmę;

                  b)

                  branduolinių medžiagų ar branduolinių objektų sabotažo valstybėje, šios Konvencijos Šalyje, atveju ir jei, tokios valstybės nuomone, kitos valstybės gali būti radiologiškai paveiktos, pirmoji valstybė, nepažeisdama kitų savo įsipareigojimų, prisiimtų pagal tarptautinę teisę, imasi tinkamų veiksmų, kad kuo skubiau informuotų valstybę ar valstybes, kurios gali būti radiologiškai paveiktos, ir tam tikrais atvejais Tarptautinę atominės energijos agentūrą ir kitas susijusias tarptautines organizacijas, kad būtų sumažinti ar sušvelninti radiologiniai padariniai;

                  c)

                  jei pagal a ir b punktus valstybė, šios Konvencijos Šalis, prašo pagalbos, kiekviena valstybė, šios Konvencijos Šalis, kurios prašoma tokios pagalbos, turi skubiai nuspręsti ir informuoti prašančią valstybė, šios Konvencijos Šalį, tiesiogiai ar per Tarptautinę atominės energijos agentūrą, ar ji gali suteikti prašomą pagalbą ir apie pagalbos, kurią gali suteikti, apimtį ir sąlygas;

                  d)

                  bendradarbiavimas pagal a–c punktus vyksta diplomatiniais ar kitokiais susitartais kanalais. Dėl tokio bendradarbiavimo įgyvendinimo priemonių susijusios valstybės, šios Konvencijos Šalys, priima dvišalius ar daugiašalius sprendimus.

            4.   Valstybės, šios Konvencijos Šalys, tiesiogiai ar per Tarptautinę atominės energijos agentūrą ar kitas susijusias tarptautines organizacijas bendradarbiauja ir konsultuojasi, kaip pridera, siekdamos gauti rekomendacijų, kaip projektuoti, prižiūrėti ir gerinti branduolinių medžiagų fizinės saugos sistemas šių medžiagų tarptautinio gabenimo metu.
      5.   Valstybė, šios Konvencijos Šalis, gali tiesiogiai ar per Tarptautinę atominės energijos agentūrą ir kitas susijusias tarptautines organizacijas bendradarbiauti ir konsultuotis su kitomis valstybėmis, šios Konvencijos Šalimis, kaip pridera, siekdama gauti rekomendacijų, kaip projektuoti, prižiūrėti ir gerinti nacionalinę branduolinių objektų ir branduolinių medžiagų fizinės saugos sistemą šių medžiagų naudojimo, laikymo ir gabenimo šalies viduje metu.
      6 straipsnis
      1.   Valstybės, šios Konvencijos Šalys, pagal savo nacionalinę teisę imasi reikiamų priemonių bet kokios informacijos, kurią pagal šios Konvencijos nuostatas ar dalyvaudamos šios Konvencijos įgyvendinimo veikloje jos gauna slaptai iš kitos valstybės, šios Konvencijos Šalies, slaptumui apsaugoti. Jei valstybės, šios Konvencijos Šalys, informaciją teikia tarptautinėms organizacijoms ar valstybėms, kurios nėra šios Konvencijos Šalys, būtina imtis priemonių tokios informacijos slaptumui apsaugoti. Valstybė, šios Konvencijos Šalis, gavusi slaptą informaciją iš kitos valstybės, šios Konvencijos Šalies, gali teikti tokią informaciją trečiosioms šalims tik gavusi tos kitos valstybės, šios Konvencijos Šalies, sutikimą.
      2.   Šioje Konvencijoje nereikalaujama, kad valstybės, šios Konvencijos Šalys, teiktų bet kokią informaciją, kurios teikti neleidžia nacionalinė teisė arba kuri keltų pavojų atitinkamos valstybės saugumui ar branduolinių medžiagų ar branduolinių objektų fizinei saugai.
      7 straipsnis
      1.   Už tyčinį:

                  a)

                  branduolinių medžiagų priėmimą, laikymą, naudojimą, perdavimą, pakeitimą, pašalinimą ar išsklaidymą neturint tam teisėtų įgaliojimų, sukeliantį ar galintį sukelti žmogaus mirtį ar sunkų sužalojimą arba padaryti didelės žalos turtui ar aplinkai;

                  b)

                  branduolinių medžiagų vagystę ar pagrobimą;

                  c)

                  branduolinių medžiagų pasisavinimą ar įsigijimą apgaulės būdu;

                  d)

                  branduolinių medžiagų gabenimą, siuntimą ar perkėlimą į valstybę ar iš valstybės neturint tam teisėto leidimo;

                  e)

                  veiksmą, nukreiptą prieš branduolinį objektą, ar veiksmą, dėl kurio sutrinka branduolinio objekto veikimas, kai pažeidėjas tyčia sukelia arba kai jis žino, kad toks veiksmas greičiausiai sukels žmogaus mirtį ar sunkų sužalojimą arba padarys didelės žalos turtui ar aplinkai dėl radiacijos ar radioaktyviųjų medžiagų patekimo į aplinką, išskyrus atvejus, kai tokio veiksmo imamasi laikantis valstybės, šios Konvencijos Šalies, kurios teritorijoje yra branduolinis objektas, nacionalinių įstatymų;

                  f)

                  reikalavimą atiduoti branduolines medžiagas grasinant arba naudojant jėgą ar kitas įbauginimo priemones;

                  g)

                  grasinimą:

                              i)

                              panaudoti branduolines medžiagas, kad sukeltų žmogaus mirtį ar sunkų sužalojimą arba padarytų didelės žalos turtui ar aplinkai ar padaryti e punkte apibūdintą nusikaltimą, arba

                              ii)

                              padaryti b ir e punktuose apibūdintą nusikaltimą, siekiant priversti fizinį ar juridinį asmenį, tarptautinę organizaciją ar valstybę įvykdyti ar neįvykdyti kokio nors veiksmo;

                  h)

                  mėginimą įvykdyti kurį nors a–e punktuose apibūdintą nusikaltimą; ir

                  i)

                  bendrininkavimą darant kurį nors a–h punktuose apibūdintą nusikaltimą;

                  j)

                  bet kokio asmens, kuris organizuoja ar nukreipia kitus padaryti a–h punktuose apibūdintą nusikaltimą, veiksmą; ir

                  k)

                  bet kokio a–h punkte apibūdinto nusikaltimo įvykdymą, kai jį įvykdo asmenų, siekiančių bendro tikslo, grupė; toks veiksmas yra tyčinis ir padaromas:

                              i)

                              remiant grupės nusikalstamąją veiklą ar nusikalstamais tikslais, kai tokia veikla ar tikslas apima a–g punktuose apibūdinto nusikaltimo padarymą, arba

                              ii)

                              žinant apie grupės ketinimą įvykdyti a–g punktuose apibūdintą nusikaltimą baudžiama pagal kiekvienos valstybės, šios Konvencijos Šalies, nacionalinę teisę.

            2.   Kiekviena valstybė, šios Konvencijos Šalis, už šiame straipsnyje apibūdintus nusikaltimus taiko bausmes atsižvelgdama į tokių nusikaltimų didelį pavojingumą.
      8 straipsnis
      1.   Kiekviena valstybė, šios Konvencijos Šalis, imasi būtinų priemonių savo jurisdikcijai dėl 7 straipsnyje išvardytų nusikaltimų nustatyti šiais atvejais:

                  a)

                  kai nusikaltimas yra įvykdytas tos valstybės teritorijoje, toje valstybėje registruotame laive ar orlaivyje;

                  b)

                  kai įtariamasis yra tos valstybės pilietis.

            2.   Kiekviena valstybė, šios Konvencijos Šalis, taip pat imasi būtinų priemonių savo jurisdikcijai dėl tokių nusikaltimų nustatyti, kai įtariamasis yra jos teritorijoje ir pagal 11 straipsnį ji jo neišduoda jokiai šio straipsnio 1 dalyje minėtai valstybei.
      3.   Ši Konvencija nenumato išimčių jokiai baudžiamajai jurisdikcijai pagal nacionalinę teisę.
      4.   Be valstybių, šios Konvencijos Šalių, minėtų šio straipsnio 1 ir 2 dalyse, savo jurisdikciją 7 straipsnyje išvardytiems nusikaltimams, laikydamasi tarptautinės teisės, gali nustatyti kiekviena valstybė, šios Konvencijos Šalis, kai ji tarptautiniame branduolinių medžiagų gabenime dalyvauja kaip išvežanti ar įvežanti valstybė.
      9 straipsnis
      Įsitikinusi, kad aplinkybės to reikalauja, valstybė, šios Konvencijos Šalis, kurios teritorijoje yra įtariamasis, pagal savo nacionalinę teisę imasi atitinkamų priemonių, įskaitant asmens sulaikymą, siekdama užtikrinti, kad jį būtų galima rasti teisinio persekiojimo ar išdavimo kitai valstybei tikslais. Apie priemones, taikomas pagal šį straipsnį, nedelsiant pranešama valstybėms, kurioms reikia nustatyti jurisdikciją pagal 8 straipsnį, ir atitinkamais atvejais visoms kitoms suinteresuotoms valstybėms.
      10 straipsnis
      Jei valstybė, šios Konvencijos Šalis, kurios teritorijoje yra įtariamasis, neišduoda jo kitai valstybei, ji, netaikydama jokių išimčių ir nepagrįstai nedelsdama, perduoda bylą savo kompetentingoms institucijoms, kad tos valstybės įstatymų nustatyta tvarka būtų pradėtas teisinis persekiojimas.
      11 straipsnis
      1.   Laikoma, kad į kiekvieną valstybių, šios Konvencijos Šalių, galiojančią sutartį dėl ekstradicijos 7 straipsnyje minėti nusikaltimai yra įtraukti kaip nusikaltimai, kuriems taikoma ekstradicija. Valstybės, šios Konvencijos Šalys, įsipareigoja tuos nusikaltimus įtraukti ir į visas sutartis dėl ekstradicijos, kurias jos tarpusavyje sudarys ateityje.
      2.   Kai valstybė, šios Konvencijos Šalis, kuri asmenis išduoda tik tuo atveju, jei yra pasirašyta sutartis dėl ekstradicijos, gauna prašymą išduoti asmenį iš kitos valstybės, šios Konvencijos Šalies, su kuria ji nėra sudariusi sutarties dėl ekstradicijos, ji gali savo nuožiūra laikyti šią Konvenciją tokius nusikaltimus padariusių asmenų išdavimo teisiniu pagrindu. Asmenims išduoti taikomi kiti prašymą gavusios valstybės teisės normų reikalavimai.
      3.   Valstybės, šios Konvencijos Šalys, kurios išduodamos asmenis nereikalauja, kad būtų pasirašyta tokia sutartis, pagal prašymą gavusios valstybės teisės normų reikalavimus tarpusavyje pripažįsta tuos nusikaltimus nusikaltimais, kuriems taikoma ekstradicija.
      4.   Valstybės, šios Konvencijos Šalys, spręsdamos asmenų išdavimo tarpusavio klausimus, laiko, kad kiekvienas toks nusikaltimas yra įvykdytas ne tik toje vietoje, kur įvyko, bet ir valstybių, šios Konvencijos Šalių, kurios turi nustatyti savo jurisdikciją pagal 8 straipsnio 1 dalį, teritorijose.
      11A straipsnis
      Jokie 7 straipsnyje nurodyti nusikaltimai ekstradicijos ar tarpusavio teisinės pagalbos tikslais nelaikomi politiniu nusikaltimu ar nusikaltimu, susijusiu su politiniu nusikaltimu, arba nusikaltimu dėl politinių motyvų. Atitinkamai ekstradicijos ar tarpusavio teisinės pagalbos prašymas dėl tokio nusikaltimo negali būti atmestas vien dėl to, kad yra susijęs su politiniu nusikaltimu ar nusikaltimu, susijusiu su politiniu nusikaltimu, arba nusikaltimu dėl politinių motyvų.
      11B straipsnis
      Jokia šios Konvencijos nuostata neturi būti aiškinama kaip nustatanti įsipareigojimą išduoti kitai valstybei arba suteikti tarpusavio teisinę pagalbą, jei prašymą gavusi valstybė, šios Konvencijos Šalis, turi svarbių priežasčių manyti, kad ekstradicijos prašymas dėl 7 straipsnyje nurodytų nusikaltimų ar prašymas suteikti tarpusavio teisinę pagalbą dėl tokių nusikaltimų pateikiamas asmens baudžiamojo persekiojimo ar baudimo tikslu dėl tokio asmens rasės, religijos, tautybės, etninės kilmės ar politinių įsitikinimų arba jei tokio prašymo išpildymas pablogintų to asmens padėtį dėl bet kurių iš šių priežasčių.
      12 straipsnis
      Kiekvienam asmeniui, dėl kurio vyksta procesas, susijęs su 7 straipsnyje išvardytais nusikaltimais, garantuojamas nešališkas procesas visuose jo etapuose.
      13 straipsnis
      1.   Valstybės, šios Konvencijos Šalys, viena kitai kiek galėdamos padeda baudžiamųjų procesų, pradėtų dėl 7 straipsnyje išvardytų nusikaltimų, klausimais ir suteikia turimus procesui reikalingus įrodymus. Visais atvejais taikomos prašymą gavusios valstybės teisės normos.
      2.   Šio straipsnio 1 dalies nuostatos neturi įtakos įsipareigojimams pagal bet kurią kitą dvišalę ar daugiašalę sutartį, kuri visa ar tik jos dalis reglamentuoja ar reglamentuos tarpusavio pagalbą baudžiamosiose bylose.
      13A straipsnis
      Jokia šios Konvencijos nuostata nepaveikia branduolinių technologijų perdavimo taikiais tikslais, kurio imamasi branduolinių medžiagų ir branduolinių objektų fizinei saugai sustiprinti.
      14 straipsnis
      1.   Kiekviena valstybė, šios Konvencijos Šalis, depozitarui praneša apie savo įstatymus ir kitus teisės aktus, įgyvendinančius šią Konvenciją. Depozitaras tokią informaciją periodiškai perduoda visoms valstybėms, šios Konvencijos Šalims.
      2.   Valstybė, šios Konvencijos Šalis, kurioje vykdomas įtariamojo teisinis persekiojimas, visais praktiškai įmanomais atvejais apie galutinį sprendimą byloje pirmiausia praneša su nusikaltimu tiesiogiai susijusioms valstybėms. Valstybė, šios Konvencijos Šalis, apie galutinį sprendimą byloje taip pat praneša depozitarui, kuris apie tai praneša visoms valstybėms.
      3.   Kai nusikaltimas yra susijęs su branduolinėmis medžiagomis, kurios yra naudojamos, saugomos ar gabenamos šalies viduje, ir kai įtariamasis ir branduolinės medžiagos yra valstybės, šios Konvencijos Šalies, kurioje buvo įvykdytas nusikaltimas, teritorijoje arba kai nusikaltimas yra susijęs su branduoliniu objektu ir įtariamasis yra valstybės, šios Konvencijos Šalies, kurioje buvo įvykdytas nusikaltimas, teritorijoje, jokia šios Konvencijos nuostata nėra aiškinama kaip reikalaujanti, kad valstybė, šios Konvencijos Šalis, teiktų informaciją apie tokio nusikaltimo tyrimą.
      15 straipsnis
      Priedai yra neatskiriama šios Konvencijos dalis.
      16 straipsnis
      1.   Praėjus penkeriems metams nuo šio 2005 m. liepos 8 d. priimto Pakeitimo įsigaliojimo, depozitaras sukviečia valstybių, šios Konvencijos Šalių, konferenciją Konvencijos įgyvendinimui ir jos preambulės, visos rezoliucinės dalies ir priedų veiksmingumui įvertinti atsižvelgiant į tuo metu esančią padėtį.
      2.   Po to ne dažniau kaip kas penkeri metai, kai dauguma valstybių, šios Konvencijos Šalių, pateikia depozitarui pasiūlymą, gali būtų šaukiamos kitos konferencijos tokiu pačiu tikslu.
      17 straipsnis
      1.   Kilus ginčui tarp dviejų ar daugiau valstybių, šios Konvencijos Šalių, dėl šios Konvencijos aiškinimo ar taikymo, tokios valstybės, šios Konvencijos Šalys, konsultuojasi siekdamos išspręsti ginčą derybomis ar kitomis taikiomis visoms ginčo šalims priimtinomis ginčų sprendimo priemonėmis.
      2.   Kiekvienas tokio pobūdžio ginčas, kurio nepavyksta išspręsti pagal šio straipsnio 1 dalį, bet kurios iš ginčo šalių prašymu pateikiamas arbitražo teismui arba perduodamas spręsti Tarptautiniam Teisingumo Teismui. Jeigu ginčas pateikiamas arbitražo teismui ir per šešis mėnesius nuo tokio prašymo dienos ginčo šalims nepavyksta susitarti dėl arbitražo teismo sudarymo, bet kuri šalis gali paprašyti Tarptautinio Teisingumo Teismo pirmininką arba Jungtinių Tautų Organizacijos Generalinį sekretorių paskirti vieną ar kelis arbitražo teismo teisėjus. Jeigu ginčo šalys pateikia priešingus prašymus, pirmenybė suteikiama Jungtinių Tautų Organizacijos Generaliniam sekretoriui pateiktam prašymui.
      3.   Pasirašydama, ratifikuodama, priimdama ar patvirtindama šią Konvenciją arba prisijungdama prie jos, valstybė gali pareikšti, kad ji nelaiko savęs įsipareigojusia laikytis vienos kurios arba abiejų ginčo sprendimo procedūrų, nurodytų šio straipsnio 2 dalyje. Kitos valstybės, šios Konvencijos Šalys, neprivalo laikytis šio straipsnio 2 dalyje nurodytų ginčo sprendimo procedūrų valstybės, šios Konvencijos Šalies, pareiškusios išlygą dėl tokios procedūros, atžvilgiu.
      4.   Valstybė, šios Konvencijos Šalis, kuri yra pareiškusi išlygą pagal šio straipsnio 3 dalį, gali bet kuriuo metu ją atšaukti įteikdama pranešimą depozitarui.
      18 straipsnis
      1.   Ši Konvencija teikiama pasirašyti visoms valstybėms Tarptautinės atominės energijos agentūros būstinėje Vienoje ir Jungtinių Tautų Organizacijos būstinėje Niujorke nuo 1980 m. kovo 3 d. iki šios Konvencijos įsigaliojimo dienos.
      2.   Pasirašiusiosios valstybės šią Konvenciją ratifikuoja, priima arba patvirtina.
      3.   Po šios Konvencijos įsigaliojimo prie jos galės prisijungti visos valstybės.

                  4.

                              a)

                              Šią Konvenciją gali pasirašyti ar prie jos prisijungti tarptautinės organizacijos ir regioninės integracijos ar kitokio pobūdžio organizacijos, kurių narės yra suverenios valstybės ir kurioms yra suteikti įgaliojimai derėtis dėl tarptautinių susitarimų šios Konvencijos reglamentuojamais klausimais, juos sudaryti ir taikyti.

                              b)

                              Jų kompetencijai priklausančiais klausimais tokios organizacijos savo vardu naudojasi teisėmis ir vykdo įsipareigojimus, kuriuos ši Konvencija numato valstybėms, šios Konvencijos Šalims.

                              c)

                              Tapdama šios Konvencijos Šalimi tokia organizacija perduoda depozitarui pareiškimą, nurodydama, kurios valstybės yra jos narės ir kurie šios Konvencijos straipsniai jai netaikomi.

                              d)

                              Tokia organizacija turi tik tiek balsų, kiek turi jos valstybės narės.

            5.   Ratifikavimo, priėmimo, patvirtinimo ar prisijungimo dokumentai deponuojami depozitarui.
      19 straipsnis
      1.   Ši Konvencija įsigalioja trisdešimtą dieną po to, kai depozitarui deponuojamas dvidešimt pirmas ratifikavimo, priėmimo ar patvirtinimo dokumentas.
      2.   Kiekvienai valstybei, kuri ratifikuoja, priima, patvirtina šią Konvenciją ar prie jos prisijungia po to, kai deponuojamas dvidešimt pirmas ratifikavimo, priėmimo ar patvirtinimo dokumentas, ši Konvencija įsigalioja trisdešimtą dieną po to, kai tokia valstybė deponuoja savo ratifikavimo, priėmimo, patvirtinimo ar prisijungimo dokumentus.
      20 straipsnis
      1.   Nepažeisdama 16 straipsnio, valstybė, šios Konvencijos Šalis, gali siūlyti Konvencijos pakeitimų. Siūlomas pakeitimas pateikiamas depozitarui, o šis nedelsdamas pateikia jį visoms kitoms valstybėms, šios Konvencijos Šalims. Jeigu dauguma valstybių, šios Konvencijos Šalių, prašo depozitaro surengti konferenciją siūlomiems pakeitimams apsvarstyti, depozitaras pakviečia visas valstybes, šios Konvencijos Šalis, dalyvauti tokioje konferencijoje, kuri pradedama ne anksčiau kaip praėjus trisdešimčiai dienų nuo kvietimų išsiuntimo dienos. Kiekvieną pakeitimą, priimtą visų valstybių, šios Konvencijos Šalių, dviejų trečdalių balsų dauguma, depozitaras nedelsdamas išsiunčia visoms valstybėms, šios Konvencijos Šalims.
      2.   Pakeitimas įsigalioja kiekvienai valstybei, šios Konvencijos Šaliai, deponavusiai pakeitimo ratifikavimo, priėmimo ar patvirtinimo dokumentus, trisdešimtą dieną po to, kai du trečdaliai valstybių, šios Konvencijos Šalių, deponuoja depozitarui savo ratifikavimo, priėmimo ar patvirtinimo dokumentus. Vėliau pakeitimas kiekvienai valstybei, šios Konvencijos Šaliai, įsigalioja tą dieną, kai ji deponuoja savo pakeitimo ratifikavimo, priėmimo ar patvirtinimo dokumentus.
      21 straipsnis
      1.   Valstybė, šios Konvencijos Šalis, gali denonsuoti šią Konvenciją rašytiniu pranešimu depozitarui.
      2.   Denonsavimas įsigalioja praėjus šimtui aštuoniasdešimčiai dienų nuo tos dienos, kai depozitaras gauna tokį pranešimą.
      22 straipsnis
      Depozitaras nedelsdamas praneša visoms valstybėms apie:

                  a)

                  kiekvieną šios Konvencijos pasirašymą;

                  b)

                  visus deponuotus ratifikavimo, priėmimo, patvirtinimo ar prisijungimo dokumentus;

                  c)

                  bet kokią išlygą ar jos atšaukimą pagal 17 straipsnį;

                  d)

                  bet kurį organizacijos pareiškimą pagal 18 straipsnio 4 dalies c punktą;

                  e)

                  šios Konvencijos įsigaliojimą;

                  f)

                  šios Konvencijos bet kurio pakeitimo įsigaliojimą; ir

                  g)

                  bet kurį denonsavimą pagal 21 straipsnį.

            23 straipsnis
      Šios Konvencijos originalas, kurio tekstai anglų, arabų, ispanų, kinų, prancūzų ir rusų kalbomis yra autentiški, deponuojamas Tarptautinės atominės energijos agentūros generaliniam direktoriui, kuris patvirtintas jo kopijas perduoda visoms valstybėms.

      I PRIEDAS
      II priede nurodytų kategorijų branduolinių medžiagų fizinės saugos lygiai tarptautinio gabenimo metu

                  1.

                  Fizinės saugos lygiai, taikomi saugant branduolines medžiagas tarptautinio branduolinių medžiagų gabenimo metu:

                              a)

                              III kategorijos medžiagos – saugomos teritorijoje, į kurią įėjimas yra kontroliuojamas;

                              b)

                              II kategorijos medžiagos – saugomos teritorijoje, kurią nuolat stebi sargai ar elektroniniai prietaisai ir kuri apjuosta fiziniu barjeru su nedaug reikiamai kontroliuojamų įėjimų, arba bet kurioje teritorijoje, turinčioje atitinkamo lygio fizinę saugą;

                              c)

                              I kategorijos medžiagos – saugomos saugomoje teritorijoje, apibūdintoje II kategorijos medžiagoms, į kurią, be to, patekti gali tik visiškai patikimi asmenys ir kurią stebi sargai, turintys glaudų ryšį su atitinkamomis reagavimo pajėgomis. Tokiais atvejais taikomomis konkrečiomis priemonėmis turėtų būti siekiama pastebėti ir užkirsti kelią bet kuriam užpuolimui, neleisti be įgaliojimų patekti į teritoriją ir neteisėtai paimti medžiagą.

                  2.

                  Fizinės saugos lygiai, taikomi branduolinėms medžiagoms tarptautinio gabenimo metu:

                              a)

                              II ir III kategorijos medžiagos gabenamos imantis specialių atsargumo priemonių, įskaitant siuntėjo, gavėjo ir vežėjo iš anksto susitartas priemones, ir laikantis išankstinių fizinių ar juridinių asmenų susitarimų pagal išvežančios ir įvežančios valstybių jurisdikciją ir nuostatus, nurodant atsakomybės už gabenimą perdavimo laiką, vietą ir tvarką;

                              b)

                              I kategorijos medžiagos gabenamos imantis specialių atsargumo priemonių, nurodytų gabenant II ir III kategorijų medžiagas, ir nuolat stebint palydai ir tokiomis sąlygomis, kuriomis užtikrinamas glaudus ryšys su atitinkamomis reagavimo pajėgomis;

                              c)

                              gamtinis uranas, išskyrus rūdos ar rūdos likučių pavidalo, kai jo kiekis didesnis kaip 500 kilogramų, gabenamas iš anksto įspėjus apie siuntą, nurodant transporto rūšį, tikėtiną atvykimo laiką, ir siuntos gavimas yra patvirtinamas.

      II PRIEDAS
      Lentelė. Branduolinių medžiagų kategorijos

                  Medžiaga

                  Pavidalas

                  Kategorija

                  I

                  II

                  III (3)

                              1.

                              Plutonis (1)

                  Neapšvitintas (2)

                  2 kg ar daugiau

                  Mažiau kaip 2 kg, bet daugiau kaip 500 g

                  500 g ar mažiau, bet daugiau kaip 15 g

                              2.

                              Uranas-235

                  Neapšvitintas (2)

                              —

                              Uranas, įsodrintas izotopo 235U 20 % ar daugiau

                  5 kg ar daugiau

                  Mažiau kaip 5 kg, bet daugiau kaip 1 kg

                  1 kg ar mažiau, bet daugiau kaip 15 g

                              —

                              Uranas, įsodrintas izotopo 235U nuo 10 % iki 20 %

                  10 kg ar daugiau

                  Mažiau kaip 10 kg, bet daugiau kaip 1 kg

                              —

                              Uranas, įsodrintas izotopo 235U daugiau nei gamtinis uranas, bet mažiau nei 10 %

                  10 kg ar daugiau

                              3.

                              Uranas-233

                  Neapšvitintas (2)

                  2 kg ar daugiau

                  Mažiau kaip 2 kg, bet daugiau kaip 500 g

                  500 g ar mažiau, bet daugiau kaip 15 g

                              4.

                              Apšvitintas kuras

                  Išsodrintas ar gamtinis uranas, toris ar nedaug įsodrintas kuras (mažiau kaip 10 % daliųjų izotopų) (4)
                      (5)

      (1)  Visoks plutonis, išskyrus plutonį, kuriame plutonio-238 izotopo koncentracija didesnė kaip 80 %.

      (2)  Reaktoriuje neapšvitinta medžiaga arba reaktoriuje apšvitinta medžiaga, turinti 1 grėjaus/val. (100 rad./val.) ar mažesnį radiacijos lygį vieno metro atstumu be ekrano.

      (3)  Kiekiai, nepatenkantys į III kategoriją, ir gamtinis uranas turėtų būti saugomi vadovaujantis riziką ribojančio valdymo principais.

      (4)  Nors šis saugos lygis yra rekomenduojamas, valstybės, įvertinusios konkrečias aplinkybes, gali paskirti kitą fizinės saugos kategoriją.

      (5)  Kito kuro, kuris iki apšvitinimo priklausomai nuo daliųjų izotopų kiekio buvo priskiriamas prie I arba II kategorijos, kategoriją galima pažeminti viena pakopa, jeigu radioaktyvusis spinduliavimas yra didesnis kaip 1 grėjus/val. (100 rad./val.) vieno metro atstumu be ekrano.
   2 PRIEDAS

      Europos atominės energijos bendrijos pareiškimas pagal Konvencijos 18 straipsnio 4 dalį ir 17 straipsnio 3 dalį
      Dabar Europos atominės energijos bendrijos narės yra šios valstybės: Austrijos Respublika, Belgijos Karalystė, Bulgarijos Respublika, Čekijos Respublika, Danijos Karalystė, Estijos Respublika, Graikijos Respublika, Ispanijos Karalystė, Italijos Respublika, Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė, Kipro Respublika, Latvijos Respublika, Lenkijos Respublika, Lietuvos Respublika, Liuksemburgo Didžioji Hercogystė, Maltos Respublika, Nyderlandų Karalystė, Portugalijos Respublika, Prancūzijos Respublika, Rumunija, Slovėnijos Respublika, Slovakijos Respublika, Suomijos Respublika, Švedijos Karalystė, Vengrijos Respublika ir Vokietijos Federacinė Respublika.
      Bendrija pareiškia, kad jai netaikomi Branduolinių medžiagų ir branduolinių objektų fizinės saugos konvencijos 8–13 straipsniai ir 14 straipsnio 2 ir 3 dalys.
      Be to, pagal Konvencijos 17 straipsnio 3 dalį Bendrija taip pat pareiškia, kad atsižvelgiant į tai, jog tik valstybės gali būti bylų Tarptautiniame Teisingumo Teisme šalys, Bendrijai yra privaloma tik 17 straipsnio 2 dalyje nurodyta arbitražo procedūra.

   3 PRIEDAS
   VISI ĮGALIOJIMAI
   Aš, toliau pasirašęs …, Europos Bendrijų Komisijos narys, atsakingas už išorės santykius ir Europos kaimynystės politiką, šiuo dokumentu patvirtinu, kad:
   ponas/ponia…
   Europos Komisijos delegacijos tarptautinėse
   organizacijose Vienoje vadovas/vadovė
   paskiriamas/paskiriama Europos atominės energijos bendrijos vardu deponuoti Tarptautinės atominės energijos agentūros generaliniam direktoriui prisijungimo prie Branduolinių medžiagų ir branduolinių objektų fizinės saugos konvencijos dokumentą.
   Briuselis


title: 2007/124/EB,Euratomas: 2007 m. vasario 12 d. Tarybos sprendimas 2007–2013 m. laikotarpiui įkuriantis specialiąją programą Terorizmo ir kitos su saugumu susijusios rizikos prevencija, parengtis ir padarinių valdymas kaip Saugumo ir laisvių apsaugos bendrosios programos dalį

text:
24.2.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 58/1

      TARYBOS SPRENDIMAS

   2007 m. vasario 12 d.
   2007–2013 m. laikotarpiui įkuriantis specialiąją programą „Terorizmo ir kitos su saugumu susijusios rizikos prevencija, parengtis ir padarinių valdymas“ kaip Saugumo ir laisvių apsaugos bendrosios programos dalį
   (2007/124/EB, Euratomas)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 308 straipsnį,
   atsižvelgdama į Europos atominės energijos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 203 straipsnį,
   atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę (1),
   kadangi:

               (1)

               Terorizmo ir kitos su saugumu susijusios rizikos prevencija, parengtis ir padarinių valdymas yra svarbūs žmonių ir svarbių infrastruktūros objektų apsaugos laisvės, saugumo ir teisingumo erdvėje aspektai.

               (2)

               Patikslintame Europos Sąjungos kovos su terorizmu veiksmų plane, kurį 2004 m. birželio 17–18 d. priėmė Europos Vadovų Taryba, prioritetas, inter alia, teikiamas teroro aktų prevencijai ir padarinių valdymui bei svarbių infrastruktūros objektų apsaugai.

               (3)

               2004 m. gruodžio 2 d. Taryba priėmė patikslintą Europos Sąjungos solidarumo programą dėl terorizmo grėsmės ir teroro aktų padarinių, pabrėždama rizikos ir grėsmės įvertinimų, svarbių infrastruktūros objektų apsaugos, terorizmo grėsmės nustatymo bei identifikavimo mechanizmų ir politinės bei operatyvinės parengties ir padarinių valdymo pajėgumų svarbą.

               (4)

               2005 m. gruodžio mėn. Taryba nusprendė, kad Svarbių infrastruktūros objektų apsaugos europinė programa (EPCIP) bus grindžiama „visų pavojų“ požiūriu, pirmenybę teikiant pasipriešinimui terorizmo grėsmei. 2005 m. gruodžio mėn. Europos Vadovų Taryba taip pat priėmė naują kovos su terorizmu strategiją, apimančią keturias veiksmų kryptis: užkirsti kelią, apsaugoti, persekioti ir reaguoti.

               (5)

               2001 m. spalio 23 d. Tarybos sprendimu Nr. 2001/792/EB, Euratomas (2) nustatytas Bendrijos mechanizmas sustiprintam bendradarbiavimui teikiant civilinės saugos pagalbą palengvinti numato skubų reagavimą į visas didelio masto ekstremalias situacijas, tačiau nebuvo konkrečiai rengiamas teroro aktų prevencijai, parengčiai ir padarinių valdymui.

               (6)

               2004 m. lapkričio mėn. Europos Vadovų Tarybos priimtoje Hagos programoje (3) raginama numatyti integruotą ir suderintą tarpvalstybinį poveikį turinčių krizių Europos Sąjungoje valdymą.

               (7)

               Neviršydama savo kompetencijos Bendrija prisideda prie būtinų priemonių, skirtų sutrukdyti teroristams kėsintis į demokratijos vertybes, teisinę valstybę, atvirą visuomenę ir mūsų piliečių bei visuomenės laisvę, bei sušvelninti bet kokių aktų padarinius, kai tai įmanoma.

               (8)

               Siekiant veiksmingumo, ekonomiškumo ir skaidrumo, konkrečias terorizmo prevencijos, parengties ir padarinių valdymo pastangas reikėtų racionalizuoti ir finansuoti pagal vieną bendrą programą.

               (9)

               Siekiant teisinio tikrumo ir nuoseklumo bei papildomumo kitoms finansinėms programoms, reikėtų apibrėžti terminus „prevencija ir parengtis“, „padarinių valdymas“ ir „svarbūs infrastruktūros objektai“.

               (10)

               Pagrindinė svarbių infrastruktūros objektų apsaugos pareiga tenka valstybėms narėms, savininkams, operatoriams ir naudotojams (naudotojas apibrėžiamas kaip organizacija, kuri eksploatuoja ir naudoja infrastruktūrą verslo ir paslaugų teikimo tikslais). Valstybių narių valdžios institucijos vadovaus ir koordinuos vystant ir įgyvendinant nuoseklų nacionalinį požiūrį į svarbių infrastruktūros objektų apsaugą savo jurisdikcijos ribose, atsižvelgdamos į Bendrijos kompetenciją. Todėl atsakomybė už rizikos ir grėsmės įvertinimų atlikimą visų pirma tenka valstybėms narėms.

               (11)

               Siekiant integruoto ir koordinuoto EB požiūrio būtini Komisijos veiksmai, tam tikrais atvejais – kartu vykdant ir tarpvalstybinius projektus. Be to, naudinga ir tikslinga remti projektus valstybėse narėse tiek, kad jie suteiktų naudingos patirties ir žinių tolesniems veiksmams Bendrijos lygiu, visų pirma atliekant rizikos ir grėsmės įvertinimus. Šiuo požiūriu tikslinga laikytis „visų pavojų“ požiūrio, terorizmo grėsmei teikiant pirmenybę.

               (12)

               Taip pat tikslinga numatyti galimybę trečiosioms šalims ir tarptautinėms organizacijoms dalyvauti vykdant tarpvalstybinius projektus.

               (13)

               Reikia užtikrinti papildomumą su kitomis Bendrijos ir Sąjungos programomis, tokiomis kaip Europos Sąjungos solidarumo fondas bei Civilinės saugos finansinė priemonė, Bendrijos mechanizmas sustiprintam bendradarbiavimui teikiant civilinės saugos pagalbą palengvinti, Septintoji bendroji mokslinių tyrimų, technologinės plėtros ir demonstracinės veiklos programa ir struktūriniai fondai.

               (14)

               Kadangi šio sprendimo tikslų valstybės narės negali deramai pasiekti, o Bendrija dėl programos masto arba poveikio gali juos pasiekti geriau, Bendrija gali patvirtinti priemones pagal Sutarties 5 straipsnyje nustatytą subsidiarumo principą. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šiuo sprendimu neviršijama to, kas būtina nurodytiems tikslams pasiekti.

               (15)

               Programos išlaidos turėtų neviršyti finansinės struktūros 3 išlaidų kategorijai nustatytos ribos. Būtina numatyti lankstų programos apibrėžimą, kad būtų galima atlikti bet kokių numatytų veiksmų vėlesnius pakeitimus, taip reaguojant į poreikių kitimą 2007–2013 m. laikotarpiu. Todėl sprendimas turėtų apsiriboti bendru numatomų veiksmų apibrėžimu ir tų veiksmų atitinkamomis administracinėmis ir finansinėmis priemonėmis.

               (16)

               Taip pat reikėtų imtis atitinkamų priemonių užkirsti kelią pažeidimams ir sukčiavimui, reikėtų žengti būtinus žingsnius, siekiant išieškoti prarastas, neteisėtai išmokėtas ar neteisingai panaudotas lėšas pagal 1995 m. gruodžio 18 d. Tarybos reglamentą (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 dėl Europos Bendrijų finansinių interesų apsaugos (4), 1996 m. lapkričio 11 d. Tarybos reglamentą (Euratomas, EB) Nr. 2185/96 (5) dėl Komisijos atliekamų patikrinimų ir inspektavimų vietoje ir 1999 m. gegužės 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1073/1999 dėl Europos kovos su sukčiavimu tarnybos (OLAF) atliekamų tyrimų (6).

               (17)

               2002 m. birželio 25 d. Tarybos reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento (7) ir 2002 m. gruodžio 23 d. Komisijos reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 2342/2002 (8), nustatantis išsamias Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento įgyvendinimo taisykles, kuriais saugomi Bendrijos finansiniai interesai, taikomi atsižvelgiant į paprastumo ir nuoseklumo principus pasirenkant biudžeto vykdymo priemones, į nedidelį skaičių atvejų, kai Komisija išlaiko tiesioginę atsakomybę už jų įgyvendinimą ir valdymą bei į reikalaujamą išteklių sumos ir su jos panaudojimu susijusios administracinės naštos proporcingumą.

               (18)

               Šio sprendimo įgyvendinimui būtinos priemonės turėtų būti priimtos pagal 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimą 1999/468/EB, nustatantį Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgaliojimais tvarką (9), atskiriant priemones, kurioms taikoma valdymo komiteto procedūra, nuo priemonių, kurioms taikoma patariamojo komiteto procedūra, kadangi pastaroji labiausiai tinka tam tikrais atvejais siekiant didesnio veiksmingumo.

               (19)

               Europos bendrijos steigimo sutartis ir Europos atominės energijos bendrijos steigimo sutartis nenumato įgaliojimų priimti šį sprendimą, išskyrus atitinkamai 308 ir 203 straipsniuose numatytus įgaliojimus.

               (20)

               Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas pareiškė savo nuomonę (10).

               (21)

               Siekiant užtikrinti veiksmingą ir savalaikį programos įgyvendinimą, šis sprendimas turėtų būti taikomas nuo 2007 m. sausio 1 d.,

         NUSPRENDĖ:
   1 straipsnis
   Dalykas
   1.   Siekiant prisidėti prie valstybių narių pastangų užkirsti kelią, pasirengti ir apsaugoti žmones bei svarbius infrastruktūros objektus nuo rizikos, susijusios su teroro aktais ir kitos su saugumu susijusios rizikos, šiuo sprendimu pagal Saugumo ir laisvių apsaugos bendrąją programą nustatoma specialioji programa „Terorizmo ir kitos su saugumu susijusios rizikos prevencija, parengtis ir padarinių valdymas“ (toliau – Programa).
   2.   Programa apima laikotarpį nuo 2007 m. sausio 1 d. iki 2013 m. gruodžio 31 d.
   3.   Šis sprendimas netaikomas klausimams, kuriuos apima Civilinės saugos finansinė priemonė.
   2 straipsnis
   Sąvokų apibrėžimai
   Šiame sprendime taikomi tokie sąvokų apibrėžimai:

               a)

               prevencija ir parengtis – priemonės, kuriomis siekiama užkirsti kelią ir (arba) sumažinti riziką, susijusią su terorizmu, ir kitą su saugumu susijusią riziką;

               b)

               padarinių valdymas – priemonių, kurių imamasi siekiant reaguoti į su saugumu susijusį incidentą, visų pirma kilusį dėl teroro aktų, ir sumažinti jo poveikį, koordinavimas, siekiant užtikrinti sklandų krizės valdymo ir saugumo veiksmų koordinavimą.

               c)

               svarbūs infrastruktūros objektai – apima visų pirma tokius materialinius išteklius, paslaugas, informacinių technologijų įrenginius, tinklus ir infrastruktūros objektus, kurių veiklos sutrikdymas arba sunaikinimas turėtų rimtą poveikį pagrindinėms visuomenės funkcijoms, įskaitant tiekimo grandines, žmonių sveikatą, saugą, saugumą, ekonominę ar socialinę gerovę arba Bendrijos ar jos valstybių narių funkcionavimą.

         3 straipsnis
   Bendrieji tikslai
   1.   Programa prisidedama prie valstybių narių pastangų užkirsti kelią, pasirengti ir apsaugoti žmones ir svarbius infrastruktūros objektus nuo teroro aktų ir kitų su saugumu susijusių incidentų.
   2.   Programa skirta prisidėti prie apsaugos užtikrinimo tokiose srityse kaip krizių valdymas, aplinka, visuomenės sveikata, transportas, moksliniai tyrimai ir technologijų plėtra bei ekonominė ir socialinė sanglauda, terorizmo ir kitos su saugumu susijusios rizikos srityje laisvės, saugumo ir teisingumo erdvėje.
   4 straipsnis
   Konkretūs tikslai
   1.   Laikantis bendrų tikslų, nebent jiems taikomos kitos finansinės priemonės, Programa aktyvina, skatina ir vysto prevencijos, pasirengimo ir pasekmių valdymo priemones, inter alia, grindžiamas visapusiškais grėsmės ir rizikos įvertinimais atsižvelgiant į valstybių narių vykdomą priežiūrą ir tinkamai atsižvelgiant į esamą Bendrijos kompetenciją šiuo klausimu, ir kuriomis siekiama užkirsti kelią ar sumažinti riziką, susijusią su terorizmu, ir kitą su saugumu susijusią riziką.
   2.   Dėl rizikos, susijusios su terorizmu, ir dėl kitos su saugumu susijusios rizikos prevencijos ir pasirengimo, šia Programa siekiama apsaugoti žmones ir svarbius infrastruktūros objektus, visų pirma tokiomis priemonėmis:

               a)

               aktyvinti, skatinti ir remti rizikos svarbiems infrastruktūros objektams vertinimus, siekiant padidinti saugumą;

               b)

               aktyvinti, skatinti ir remti svarbių infrastruktūros objektų apsaugos metodikos, visų pirma rizikos įvertinimo metodikos, kūrimą;

               c)

               remti ir skatinti bendras veiklos priemones, skirtas tarpvalstybinių tiekimo grandinių saugumui gerinti, jei neiškreipiamos konkurencijos taisyklės vidaus rinkoje;

               d)

               skatinti ir remti saugumo standartų kūrimą ir keitimąsi pažangiąja patirtimi bei žiniomis žmonių ir svarbių infrastruktūros objektų apsaugos srityje;

               e)

               skatinti ir remti koordinavimą ir bendradarbiavimą visoje Bendrijoje svarbių infrastruktūros objektų apsaugos srityje.

         3.   Pasekmių valdymo srityje šia Programa siekiama:

               a)

               aktyvinti, skatinti ir remti keitimąsi pažangiąja patirtimi ir žiniomis, siekiant nustatyti geriausią praktiką, kad būtų koordinuojamos atsakomosios priemonės ir bendradarbiautų įvairūs krizių valdymo ir saugumo veiksmų dalyviai;

               b)

               skatinti bendras pratybas ir praktinius scenarijus, įskaitant saugumo ir saugos komponentus, siekiant išplėsti atitinkamų dalyvių Europos lygiu veiklos koordinavimą ir bendradarbiavimą.

         5 straipsnis
   Reikalavimus atitinkantys veiksmai
   1.   Siekiant įgyvendinti 3 ir 4 straipsniuose numatytus bendruosius ir konkrečius tikslus, metinėje darbo programoje nustatytomis sąlygomis pagal šią Programą finansinė parama bus teikiama šiems veiksmams:

               a)

               Komisijos inicijuotiems ir valdomiems europinės dimensijos projektams;

               b)

               tarpvalstybiniams projektams, kuriuose dalyvauja partneriai iš mažiausiai dviejų valstybių narių arba bent vienos valstybės narės ir kitos šalies, kuri gali būti stojanti šalis arba šalis kandidatė;

               c)

               nacionaliniams projektams valstybėse narėse, kuriais:

                           i)

                           rengiami tarpvalstybiniai projektai ir (arba) Bendrijos veiksmai („pradinės priemonės“);

                           ii)

                           papildomi tarpvalstybiniai projektai ir (arba) Bendrijos veiksmai („papildomos priemonės“);

                           iii)

                           prisidedama prie novatoriškų metodų ir (arba) technologijų, kuriuos būtų galima perkelti į Bendrijos lygio veiksmus, plėtojimo arba kuriami tokie metodai ir technologijos, kuriuos numatoma perkelti į kitas valstybes nares ir (arba) šalis, kurios gali būti stojančios šalys arba šalys kandidatės.

         2.   Visų pirma finansinė parama gali būti numatyta:

               a)

               operatyvinio bendradarbiavimo ir koordinavimo veiksmams (stiprinti tinklų kūrimą, tarpusavio pasitikėjimą ir supratimą, ekstremalių situacijų planų rengimą, keitimąsi informacija ir jos sklaidą, patirtį ir geriausią praktiką);

               b)

               analitinei, stebėsenos, vertinimo ir audito veiklai;

               c)

               technologijų ir metodikų plėtojimui ir perdavimui, visų pirma keitimosi informacija ir sąveikos srityje;

               d)

               darbuotojų ir ekspertų mokymui, mainams; bei

               e)

               informuotumo didinimo ir sklaidos veiklai.

         6 straipsnis
   Galimybė dalyvauti Programoje
   1.   Šioje Programoje gali dalyvauti juridinio asmens statusą turinčios valstybėse narėse įsteigtos įstaigos ir organizacijos. Pelno siekiančios įstaigos ir organizacijos gali gauti dotacijas tik kartu su pelno nesiekiančiomis arba valstybinėmis organizacijomis. Nevyriausybinės organizacijos gali kreiptis dėl 5 straipsnio 2 dalyje nurodytų projektų finansavimo tuo atveju, jei jos užtikrina pakankamo lygio konfidencialumą.
   2.   Tarpvalstybinių projektų atveju trečiosios šalys ir tarptautinės organizacijos gali dalyvauti kaip partnerės, tačiau joms neleidžiama pateikti projektų.
   7 straipsnis
   Intervencijos rūšys
   1.   Bendrijos finansinė parama gali būti tokių teisinių formų:

               a)

               dotacijos;

               b)

               viešųjų pirkimų sutartys.

         2.   Bendrijos dotacijos skiriamos išnagrinėjus pasiūlymus, išskyrus tinkamai pagrįstus išimtinius skubius atvejus arba kai naudos gavėjo ypatumai neleidžia tam tikram veiksmui pasirinkti nieko kito, ir suteikiamos skiriant dotacijas veiklai arba dotacijas veiksmams.
   Metinėje darbo programoje nustatoma minimali dotacijoms skiriamų metinių išlaidų norma. Ši minimali norma negali būti mažesnė kaip 65 %.
   Didžiausia projektų išlaidų bendro finansavimo norma tiksliai nustatoma metinėje darbo programoje.
   3.   Sudarant viešųjų pirkimų sutartis numatomos papildomoms priemonėms skirtos išlaidos, tokiu atveju Bendrijos lėšos padengia išlaidas paslaugoms ir prekėms įsigyti. Padengiamos, inter alia, informacijos ir ryšių, projektų, politikos krypčių, programų ir teisės aktų rengimo, įgyvendinimo, stebėsenos, tikrinimo ir įvertinimo išlaidos.
   8 straipsnis
   Įgyvendinimo priemonės
   1.   Komisija įgyvendina Bendrijos finansinę paramą laikydamasi Reglamento (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 (toliau – Finansinis reglamentas).
   2.   Siekdama įgyvendinti Programą, Komisija, laikydamasi 3 straipsnyje numatytų bendrųjų tikslų, iki rugsėjo mėn. pabaigos priima metinę darbo programą, kurioje tiksliai nurodomi programos konkretūs tikslai, teminiai prioritetai, 7 straipsnio 3 dalyje numatytų papildomų priemonių aprašymas ir prireikus kitų veiksmų sąrašas.
   2007 m. metinė darbo programa priimama per tris mėnesius nuo šio sprendimo įsigaliojimo.
   3.   Metinė darbo programa priimama laikantis 9 straipsnio 3 dalyje nurodytos procedūros.
   4.   Vykdant su dotacijomis veiksmams susijusias įvertinimo ir skyrimo procedūras, inter alia, atsižvelgiama į tokius kriterijus:

               a)

               atitikimą metinei darbo programai, 3 straipsnyje nurodytiems bendriesiems tikslams ir priemonėms, kurių buvo imtasi įvairiose 4 ir 5 straipsniuose apibrėžtose srityse;

               b)

               siūlomo veiksmo kokybę – jo koncepciją, organizavimą, pristatymą ir numatomus rezultatus;

               c)

               prašomą finansavimo Bendrijos lėšomis sumą ir jos pagrįstumą atsižvelgiant į numatomus rezultatus;

               d)

               numatomų rezultatų poveikį 3 straipsnyje apibrėžtiems bendriesiems tikslams ir priemonėms, kurių buvo imtasi įvairiose 4 ir 5 straipsniuose apibrėžtose srityse.

         5.   Sprendimus, susijusius su veiksmais pagal 5 straipsnio 1 dalies a punktą, Komisija priima laikydamasi 9 straipsnio 3 dalyje nurodytos valdymo procedūros. Sprendimus, susijusius su veiksmais pagal 5 straipsnio 1 dalies b ir c punktus, Komisija priima laikydamasi 9 straipsnio 2 dalyje nurodytos patariamosios procedūros.
   Sprendimus dėl paraiškų dotacijoms gauti, kurias teikia pelno siekiančios įstaigos ar organizacijos, Komisija priima laikydamasi 9 straipsnio 3 dalyje nurodytos valdymo procedūros.
   9 straipsnis
   Komitetas
   1.   Komisijai padeda komitetas (toliau – Komitetas).
   2.   Kai daroma nuoroda į šią dalį, taikomi Sprendimo 1999/468/EB 3 ir 7 straipsniai.
   3.   Kai daroma nuoroda į šią dalį, taikomi Sprendimo 1999/468/EB 4 ir 7 straipsniai.
   Sprendimo 1999/468/EB 4 straipsnio 3 dalyje nustatytas laikotarpis yra 3 mėnesiai.
   4.   Komitetas priima savo darbo tvarkos taisykles.
   10 straipsnis
   Papildomumas
   1.   Siekiama sinergijos, nuoseklumo ir papildomumo su kitomis Sąjungos ir Bendrijos priemonėmis, inter alia, specialiosiomis programomis „Nusikalstamumo prevencija ir kova su nusikalstamumu“ ir „Baudžiamasis teisingumas“ bei Septintąja bendrąja mokslinių tyrimų, technologinės plėtros ir demonstracinės veiklos programa, Europos Sąjungos solidarumo fondu ir Civilinės saugos finansine priemone.
   2.   Programos ištekliais gali būti dalijamasi su kitomis Bendrijos ir Sąjungos priemonėmis, visų pirma su programa „Nusikalstamumo prevencija ir kova su nusikalstamumu“, siekiant įgyvendinti tiek šios Programos, tiek kitų Bendrijos (Sąjungos) priemonių tikslus atitinkančius veiksmus.
   3.   Pagal šį sprendimą finansuojamai veiklai neteikiama finansinė parama tam pačiam tikslui pagal kitas Sąjungos (Bendrijos) finansines priemones. Užtikrinama, kad naudos pagal šią Programą gavėjai pateiktų Komisijai informaciją apie finansavimą, gautą iš Europos Sąjungos bendrojo biudžeto ir kitų šaltinių, bei informaciją apie rengiamas paraiškas gauti finansavimą.
   11 straipsnis
   Biudžeto ištekliai
   Biudžeto ištekliai, skirti Programoje numatytiems veiksmams, įskaitomi į metinius Europos Sąjungos bendrojo biudžeto asignavimus. Turimus metinius asignavimus tvirtina biudžeto valdymo institucija, neviršydama finansinėje struktūroje nustatytų ribų.
   12 straipsnis
   Stebėsena
   1.   Komisija užtikrina, kad naudos gavėjas pateiktų visų pagal Programą finansuotų veiksmų technines ir finansines darbo pažangos ataskaitas, o galutinė ataskaita būtų pateikta per tris mėnesius nuo veiksmo baigimo. Ataskaitų formą ir struktūrą nustato Komisija.
   2.   Komisija užtikrina, kad įgyvendinant Programą sudarytos sutartys ir susitarimai visų pirma numatytų, kad Komisija (arba bet koks jos įgaliotas atstovas) vykdo priežiūrą ir finansinę kontrolę, prireikus atlikdama patikrinimus vietoje, įskaitant atrankinius patikrinimus, o Audito Rūmai – auditą.
   3.   Komisija užtikrina, kad Bendrijos finansinės paramos gavėjas penkerius metus nuo bet kokiam veiksmui skirto paskutinio mokėjimo gavimo užtikrintų, kad Komisija galės susipažinti su visais vykdant veiksmą patirtas išlaidas patvirtinančiais dokumentais.
   4.   Atsižvelgdama į 1 ir 2 dalyse nurodytų ataskaitų ir patikrinimų vietoje rezultatus, Komisija užtikrina, kad prireikus būtų patikslinta iš pradžių patvirtintos finansinės paramos apimtis ir skyrimo sąlygos bei mokėjimų grafikas.
   5.   Komisija užtikrina, kad būtų imtasi visų reikiamų priemonių patikrinti, ar finansuoti veiksmai yra įvykdyti tinkamai ir nepažeidžiant šio sprendimo bei Finansinio reglamento nuostatų.
   13 straipsnis
   Bendrijos finansinių interesų apsauga
   1.   Komisija užtikrina, kad įgyvendinant pagal šį sprendimą finansuojamus veiksmus, Bendrijos finansiniai interesai būtų apsaugoti taikant sukčiavimo, korupcijos ir bet kokios kitos neteisėtos veiklos prevencijos priemones, vykdant veiksmingą kontrolę ir susigrąžinant nepagrįstai išmokėtas sumas, o nustačius pažeidimus – taikant veiksmingas, proporcingas ir atgrasančias sankcijas pagal reglamentus (EB, Euratomas) Nr. 2988/95, (Euratomas, EB) Nr. 2185/96 ir (EB) Nr. 1073/1999.
   2.   Pagal šį sprendimą finansuojamų Bendrijos veiksmų atveju reglamentai (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 ir (Euratomas, EB) Nr. 2185/96 taikomi bet kuriam Bendrijos teisės akto nuostatos pažeidimui, įskaitant pagal Programą nustatyto sutartinio įsipareigojimo pažeidimą, kilusiam dėl ekonominės veiklos vykdytojo veiklos ar neveikimo, kai dėl nepagrįstų išlaidų padaroma ar gali būti padaryta žala Europos Sąjungos bendrajam biudžetui ar jos valdomiems biudžetams.
   3.   Komisija užtikrina, kad veiksmui suteikta finansinė parama būtų sumažinta, sustabdyta arba išieškota, jeigu ji nustato pažeidimus, įskaitant neatitikimą šio sprendimo nuostatoms arba atskiram sprendimui, arba sutarčiai ar susitarimui, suteikiančiam atitinkamą finansinę paramą, arba jeigu paaiškėja, kad negavus Komisijos pritarimo veiksmas buvo pakeistas pažeidžiant projekto pobūdį ar įgyvendinimo sąlygas.
   4.   Jeigu nesilaikoma terminų arba jeigu įgyvendinant veiksmą pasiekta pažanga pateisina tik dalį skirtos finansinės paramos, Komisija užtikrina, kad iš naudos gavėjo būtų pareikalauta per nustatytą laikotarpį pateikti savo paaiškinimus. Jei naudos gavėjas nepateikia patenkinamo atsakymo, Komisija užtikrina, kad likusios finansinės paramos dalies mokėjimą būtų galima nutraukti ir būtų galima pareikalauti sugrąžinti jau išmokėtas sumas.
   5.   Komisija užtikrina, kad visos nepagrįstai išmokėtos sumos būtų grąžintos Komisijai. Už visas laiku nesugrąžintas sumas skaičiuojami delspinigiai pagal Finansiniame reglamente nustatytas sąlygas.
   14 straipsnis
   Vertinimas
   1.   Nuolat stebima, kaip įgyvendinama pagal Programą vykdoma veikla.
   2.   Komisija užtikrina nuolatinį, nepriklausomą ir išorinį Programos įvertinimą.
   3.   Komisija Europos Parlamentui ir Tarybai pateikia:

               a)

               metinį Programos įgyvendinimo pranešimą;

               b)

               ne vėliau kaip 2010 m. kovo 31 d. - tarpinį įvertinimo pranešimą apie gautus rezultatus ir kokybinius bei kiekybinius Programos įgyvendinimo aspektus;

               c)

               ne vėliau kaip 2010 m. gruodžio 31 d. - komunikatą apie Programos tęsimą;

               d)

               ne vėliau kaip 2015 m. kovo 31 d. - ex post įvertinimo ataskaitą.

         15 straipsnis
   Projektų paskelbimas
   Kiekvienais metais Komisija paskelbia pagal Programą finansuojamų veiksmų sąrašą ir trumpą kiekvieno projekto aprašymą.
   16 straipsnis
   Įsigaliojimas ir taikymas
   Šis sprendimas įsigalioja jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dieną.
   Jis taikomas nuo 2007 m. sausio 1 d.

      Priimta Briuselyje, 2007 m. vasario 12 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         F.-W. STEINMEIER

      (1)  2006 m. gruodžio 14 d. pareikšta nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).

      (2)  OL L 297, 2001 11 15, p. 7.

      (3)  OL C 53, 2005 3 3, p. 1.

      (4)  OL L 312, 1995 12 23, p. 1.

      (5)  OL L 292, 1996 11 15, p. 2.

      (6)  OL L 136, 1999 5 31, p. 1.

      (7)  OL L 248, 2002 9 16, p. 1. Reglamentas su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB, Euratomas) Nr. 1995/2006 (OL L 390, 2006 12 30, p. 1).

      (8)  OL L 357, 2002 12 31, p. 1. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais reglamentu (EB, Euratomas) Nr. 1248/2006 (OL L 227, 2006 8 19, p. 3).

      (9)  OL L 184, 1999 7 17, p. 23. Sprendimas su pakeitimais, padarytais Sprendimu 2006/512/EB (OL L 200, 2006 7 22, p. 11).

      (10)  OL C 65, 2006 3 17, p. 63.


title: 2014/592/ES: 2014 m. balandžio 3 d. Europos Parlamento sprendimas dėl Europos vaistų agentūros 2012 finansinių metų sąskaitų uždarymo

text:
5.9.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 266/241

         EUROPOS PARLAMENTO SPRENDIMAS
   2014 m. balandžio 3 d.
   dėl Europos vaistų agentūros 2012 finansinių metų sąskaitų uždarymo
   (2014/592/ES)
   EUROPOS PARLAMENTAS,

               —

               atsižvelgdamas į Europos vaistų agentūros 2012 finansinių metų galutines metines ataskaitas,

               —

               atsižvelgdamas į Audito Rūmų ataskaitą dėl Europos vaistų agentūros 2012 finansinių metų metinių finansinių ataskaitų su Agentūros atsakymais (1),

               —

               atsižvelgdamas į 2014 m. vasario 18 d. Tarybos rekomendaciją (05849/2014 – C7–0054/2014),

               —

               atsižvelgdamas į Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 319 straipsnį,

               —

               atsižvelgdamas į 2002 m. birželio 25 d. Tarybos reglamentą (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento (2), ypač į jo 185 straipsnį,

               —

               atsižvelgdamas į 2012 m. spalio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 dėl Sąjungos bendrajam biudžetui taikomų finansinių taisyklių ir kuriuo panaikinamas Tarybos reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 (3), ypač į jo 208 straipsnį,

               —

               atsižvelgdamas į Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 726/2004, įsteigiantį Europos vaistų agentūrą (4), ypač į jo 68 straipsnį,

               —

               atsižvelgdamas į 2002 m. lapkričio 19 d. Komisijos reglamentą (EB, Euratomas) Nr. 2343/2002 dėl finansinio pagrindų reglamento, skirto įstaigoms, minėtoms Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento 185 straipsnyje (5),

               —

               atsižvelgdamas į 2013 m. rugsėjo 30 d. Komisijos deleguotąjį reglamentą (ES) Nr. 1271/2013 dėl finansinio pagrindų reglamento, taikomo įstaigoms, nurodytoms Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 208 straipsnyje (6), ypač į jo 108 straipsnį,

               —

               atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 77 straipsnį ir VI priedą,

               —

               atsižvelgdamas į Biudžeto kontrolės komiteto pranešimą ir Aplinkos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos komiteto nuomonę (A7–0227/2014),

               1.

               pritaria Europos vaistų agentūros 2012 finansinių metų sąskaitų uždarymui;

               2.

               paveda Pirmininkui perduoti šį sprendimą Europos vaistų agentūros direktoriui, Tarybai, Komisijai ir Audito Rūmams ir pasirūpinti, kad jis būtų paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (L serijoje).

            Pirmininkas

         Martin SCHULZ

            Generalinis sekretorius

         Klaus WELLE

      (1)  OL C 365, 2013 12 13, p. 150.

      (2)  OL L 248, 2002 9 16, p. 1.

      (3)  OL L 298, 2012 10 26, p. 1.

      (4)  OL L 136, 2004 4 30, p. 1.

      (5)  OL L 357, 2002 12 31, p. 72.

      (6)  OL L 328, 2013 12 7, p. 42.


27.9.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 353/108

         P8_TA(2015)0192
   Prašymas atšaukti Parlamento nario Jérôme'o Lavrilleux (Jérôme Lavrilleux) imunitetą
   2015 m. gegužės 19 d. Europos Parlamento sprendimas dėl prašymo atšaukti Jérôme'o Lavrilleux (Jérôme Lavrilleux) imunitetą (2015/2014(IMM))
   (2016/C 353/17)

      Europos Parlamentas,

               —

               atsižvelgdamas į Paryžiaus apeliacinio teismo generalinio prokuroro prašymu 2014 m. gruodžio 23 d. Prancūzijos Respublikos teisingumo ministrės perduotą prašymą atšaukti Jérôme'o Lavrilleux imunitetą, kuris buvo paskelbtas 2015 m. sausio 15 d. plenariniame posėdyje,

               —

               išklausęs Jérôme'o Lavrilleux paaiškinimų, kaip nurodyta Darbo tvarkos taisyklių 9 straipsnio 5 dalyje,

               —

               atsižvelgdamas į Protokolo Nr. 7 dėl Europos Sąjungos privilegijų ir imunitetų 8 ir 9 straipsnius bei 1976 m. rugsėjo 20 d. Akto dėl Europos Parlamento narių rinkimų remiantis tiesiogine visuotine rinkimų teise 6 straipsnio 2 dalį,

               —

               atsižvelgdamas į Europos Sąjungos Teisingumo Teismo 1964 m. gegužės 12 d., 1986 m. liepos 10 d., 2008 m. spalio 15 ir 21 d., 2010 m. kovo 19 d., 2011 m. rugsėjo 6 d. ir 2013 m. sausio 17 d. sprendimus (1),

               —

               atsižvelgdamas į Prancūzijos Respublikos Konstitucijos 26 straipsnį,

               —

               atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 5 straipsnio 2 dalį, 6 straipsnio 1 dalį ir 9 straipsnį,

               —

               atsižvelgdamas į Teisės reikalų komiteto pranešimą (A8-0152/2015),

               A.

               kadangi Paryžiaus apeliacinio teismo generalinis prokuroras paprašė atšaukti Europos Parlamento nario Jérôme'o Lavrilleux imunitetą pradėtame ikiteisminiame tyrime dėl dokumentų klastojimo, suklastotų dokumentų naudojimo, piktnaudžiavimo pasitikėjimu, bandymo sukčiauti, bendrininkavimo darant šias nusikalstamas veikas ir šių veikų slėpimo, neteisėto rinkimų kampanijos finansavimo, bendrininkavimo darant šią nusikalstamą veiką ir šios veikos slėpimo; kadangi šiomis aplinkybėmis Prancūzijos teisėjai norėtų Jérôme'ui Lavrilleux taikyti laisvės atėmimo ar laisvės apribojimo priemonę;

               B.

               kadangi Protokolo Nr. 7 dėl Europos Sąjungos privilegijų ir imunitetų 9 straipsnyje nustatyta, kad Europos Parlamento nariai savo valstybės teritorijoje naudojasi imunitetais, kurie suteikiami tos valstybės parlamento nariams;

               C.

               kadangi Prancūzijos Respublikos Konstitucijos 26 straipsnio 2 ir 3 dalyse nustatyta, kad nė vienas parlamento narys dėl nusikaltimo ar baudžiamojo nusižengimo negali būti suimamas, negali būti kitaip atimama arba suvaržoma jo laisvė, jei asamblėjos, kurios narys jis yra, biuras nedavė tam sutikimo, toks sutikimas nėra būtinas tais atvejais, kai parlamento narys užtinkamas bedarantis nusikaltimą ar baudžiamąjį nusižengimą (in flagranti), arba įsiteisėjus apkaltinamajam nuosprendžiui ir asamblėja gali pareikalauti, kad vienam iš jos narių būtų laikinai netaikoma laisvės atėmimo, suvaržymo arba persekiojimo priemonė;

               D.

               kadangi įtariama, kad Jérôme Lavrilleux dalyvavo įgyvendinant suklastotų sąskaitų faktūrų sistemą;

               E.

               kadangi atšaukiant Jérôme'o Lavrilleux imunitetą turi būti laikomasi Darbo tvarkos taisyklių 9 straipsnio 6 dalyje nustatytų sąlygų;

               F.

               kadangi kaltinimai yra susiję ne su Jérôme'o Lavrilleux, kaip Europos Parlamento nario, pareigomis, o su ankstesnėmis jo, kaip rinkimų kampanijos direktoriaus pavaduotojo per paskutiniuosius Prancūzijos prezidento rinkimus, pareigomis;

               G.

               kadangi baudžiamoji byla iškelta ne dėl Europos Parlamento nariui einant pareigas pareikštos nuomonės ar balsavimo, kaip numatyta Protokolo Nr. 7 dėl Europos Sąjungos privilegijų ir imunitetų 8 straipsnyje;

               H.

               kadangi Parlamentas nerado jokių fumus persecutionis įrodymų, t. y. pakankamai rimto ir aiškaus pagrindo manyti, kad byla buvo iškelta siekiant pakenkti Parlamento nario politinei reputacijai,

               1.

               nusprendžia atšaukti Jérôme'o Lavrilleux imunitetą;

               2.

               paveda Pirmininkui nedelsiant perduoti šį sprendimą ir atsakingo komiteto pranešimą Prancūzijos Respublikos kompetentingai institucijai ir Jérôme'ui Lavrilleux.

      (1)  1964 m. gegužės 12 d. Teisingumo Teismo sprendimas Wagner/Fohrmann ir Krier, 101/63, ECLI:EU:C:1964:28; 1986 m. liepos 10 d. Teisingumo Teismo sprendimas Wybot/Faure ir kt., 149/85, ECLI:EU:C:1986:310; 2008 m. spalio 15 d. Bendrojo Teismo sprendimas Mote/Parlamentas, T-345/05, ECLI:EU:T:2008:440; 2008 m. spalio 21 d. Teisingumo Teismo sprendimas Marra/De Gregorio ir Clemente, C-200/07 ir C-201/07, ECLI:EU:C:2008:579; 2010 m. kovo 19 d. Bendrojo Teismo sprendimas Gollnisch/Parlamentas, T-42/06, ECLI:EU:T:2010:102; 2011 m. rugsėjo 6 d. Teisingumo Teismo sprendimas Patriciello, C-163/10, ECLI: EU:C:2011:543; 2013 m. sausio 17 d. Bendrojo Teismo sprendimas Gollnisch/Parlamentas, T-346/11 ir T-347/11, ECLI:EU:T:2013:23.


title: 2017 m. balandžio 27 d. Europos Parlamento sprendimas (ES, Euratomas) 2017/1606 dėl Europos Sąjungos 2015 finansinių metų bendrojo biudžeto įvykdymo patvirtinimo, III skirsnis – Komisija

text:
29.9.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 252/26

         EUROPOS PARLAMENTO SPRENDIMAS (ES, Euratomas) 2017/1606
   2017 m. balandžio 27 d.
   dėl Europos Sąjungos 2015 finansinių metų bendrojo biudžeto įvykdymo patvirtinimo, III skirsnis – Komisija
   EUROPOS PARLAMENTAS,

               —

               atsižvelgdamas į Europos Sąjungos 2015 finansinių metų bendrąjį biudžetą (1),

               —

               atsižvelgdamas į Europos Sąjungos 2015 finansinių metų konsoliduotąsias metines ataskaitas (COM(2016) 475 – C8–0269/2016) (2),

               —

               atsižvelgdamas į Komisijos ataskaitą dėl tolesnių veiksmų, susijusių su 2014 finansinių metų biudžeto įvykdymo patvirtinimu (COM(2016) 674) ir į prie jos pridėtus Komisijos tarnybų darbo dokumentus (SWD(2016) 338, SWD(2016) 339),

               —

               atsižvelgdamas į Komisijos parengtą 2015 m. metinę ES biudžeto valdymo ir veiklos rezultatų ataskaitą (COM(2016) 446),

               —

               atsižvelgdamas į Komisijos metinę ataskaitą biudžeto įvykdymą tvirtinančiai institucijai dėl 2015 m. atlikto vidaus audito (COM(2016) 628) ir į prie jos pridėtą Komisijos tarnybų darbo dokumentą (SWD(2016) 322),

               —

               atsižvelgdamas į Audito Rūmų 2015 finansinių metų metinę biudžeto vykdymo ataskaitą su institucijų atsakymais (3) ir į Audito Rūmų specialiąsias ataskaitas,

               —

               atsižvelgdamas į Audito Rūmų pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 287 straipsnį pateiktą 2015 finansinių metų sąskaitų patikimumo ir pagal jas atliktų operacijų teisėtumo ir tvarkingumo patikinimo pareiškimą (4),

               —

               atsižvelgdamas į 2017 m. vasario 21 d. Tarybos rekomendaciją dėl patvirtinimo, kad Komisija įvykdė 2015 finansinių metų biudžetą (05876/2017 – C8–0037/2017),

               —

               atsižvelgdamas į Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 317, 318 ir 319 straipsnius,

               —

               atsižvelgdamas į Europos atominės energijos bendrijos steigimo sutarties 106a straipsnį,

               —

               atsižvelgdamas į 2012 m. spalio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 dėl Sąjungos bendrajam biudžetui taikomų finansinių taisyklių ir kuriuo panaikinamas Tarybos reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 (5), ypač į jo 62, 164, 165 ir 166 straipsnius,

               —

               atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 93 straipsnį ir IV priedą,

               —

               atsižvelgdamas į Biudžeto kontrolės komiteto pranešimą ir kitų suinteresuotų komitetų nuomones (A8–0150/2017),

               A.

               kadangi pagal Europos Sąjungos sutarties 17 straipsnio 1 dalį Komisija vykdo biudžetą ir vadovauja programoms ir kadangi taikant Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 317 straipsnį ji vykdo biudžetą bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis savo pačios atsakomybe, atsižvelgdama į patikimo finansų valdymo principus,

               1.

               patvirtina Komisijai, kad Europos Sąjungos 2015 finansinių metų bendrasis biudžetas įvykdytas;

               2.

               išdėsto savo pastabas rezoliucijoje, kuri yra neatskiriama sprendimų dėl Europos Sąjungos 2015 finansinių metų bendrojo biudžeto įvykdymo patvirtinimo, III skirsnis – Komisija ir vykdomosios įstaigos, dalis, taip pat savo 2017 m. balandžio 27 d. rezoliucijoje dėl Audito Rūmų specialiųjų ataskaitų vykdant Komisijos 2015 finansinių metų biudžeto įvykdymo patvirtinimo procedūrą (6);

               3.

               paveda Pirmininkui perduoti šį sprendimą ir rezoliuciją, kuri yra neatskiriama jo dalis, Tarybai, Komisijai ir Audito Rūmams, taip pat valstybių narių nacionaliniams parlamentams ir nacionalinėms bei regioninėms audito institucijoms ir pasirūpinti, kad jie būtų paskelbti Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (L serijoje).

            Pirmininkas

         Antonio TAJANI

            Generalinis sekretorius

         Klaus WELLE

      (1)  OL L 69, 2015 3 13.

      (2)  OL C 380, 2016 10 14, p. 1.

      (3)  OL C 375, 2016 10 13, p. 1.

      (4)  OL C 380, 2016 10 14, p. 147.

      (5)  OL L 298, 2012 10 26, p. 1.

      (6)  Tą dieną priimti tekstai, P8_TA(2017)0144 (žr. šio Oficialiojo leidinio p. 66).


title: 2016 m. spalio 27 d. Europos Parlamento sprendimas (ES) 2016/2154 dėl bendrosios įmonės ENIAC 2014 finansinių metų biudžeto įvykdymo patvirtinimo

text:
8.12.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 333/54

         EUROPOS PARLAMENTO SPRENDIMAS (ES) 2016/2154
   2016 m. spalio 27 d.
   dėl bendrosios įmonės ENIAC 2014 finansinių metų biudžeto įvykdymo patvirtinimo
   EUROPOS PARLAMENTAS,

               —

               atsižvelgdamas į bendrosios įmonės ENIAC 2014 finansinių metų galutines metines ataskaitas,

               —

               atsižvelgdamas į Audito Rūmų ataskaitą dėl bendrosios įmonės ENIAC 2014 finansinių metų metinių ataskaitų kartu su bendrosios įmonės atsakymais (1),

               —

               atsižvelgdamas į Audito Rūmų pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 287 straipsnį pateiktą 2014 finansinių metų sąskaitų patikimumo ir pagal jas atliktų operacijų teisėtumo ir tvarkingumo patikinimo pareiškimą (2),

               —

               atsižvelgdamas į 2016 m. vasario 12 d. Tarybos rekomendaciją dėl patvirtinimo, kad Bendroji įmonė įvykdė 2014 finansinių metų biudžetą (05587/2016 – C8-0058/2016),

               —

               atsižvelgdamas į savo 2016 m. balandžio 28 d. sprendimą (3), kuriuo atidedamas sprendimo dėl 2014 finansinių metų biudžeto įvykdymo patvirtinimo priėmimas, ir į bendrosios įmonės ECSEL (buvusi bendroji įmonė ENIAC ir bendroji įmonė ARTEMIS) vykdomojo direktoriaus atsakymus,

               —

               atsižvelgdamas į Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 319 straipsnį,

               —

               atsižvelgdamas į 2012 m. spalio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 dėl Sąjungos bendrajam biudžetui taikomų finansinių taisyklių ir kuriuo panaikinamas Tarybos reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 (4), ypač į jo 209 straipsnį,

               —

               atsižvelgdamas į 2007 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 72/2008 dėl bendrosios įmonės ENIAC įsteigimo (5),

               —

               atsižvelgdamas į 2014 m. gegužės 6 d. Tarybos reglamentą (ES) Nr. 561/2014, kuriuo įsteigiama bendroji įmonė ECSEL (6), ypač į jo 12 straipsnį,

               —

               atsižvelgdamas į 2002 m. lapkričio 19 d. Komisijos reglamentą (EB, Euratomas) Nr. 2343/2002 dėl finansinio pagrindų reglamento, skirto įstaigoms, minėtoms Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento 185 straipsnyje (7),

               —

               atsižvelgdamas į 2013 m. rugsėjo 30 d. Komisijos deleguotąjį reglamentą (ES) Nr. 110/2014 dėl pavyzdinio finansinio reglamento viešojo ir privačiojo sektorių partnerystės įstaigoms, nurodytoms Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 209 straipsnyje (8),

               —

               atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 94 straipsnį ir V priedą,

               —

               atsižvelgdamas į Biudžeto kontrolės komiteto antrąjį pranešimą (A8-0264/2016),

               1.

               patvirtina bendrosios įmonės ECSEL (buvusi bendroji įmonė ENIAC ir bendroji įmonė ARTEMIS) vykdomajam direktoriui, kad bendrosios įmonės ENIAC 2014 finansinių metų biudžetas įvykdytas;

               2.

               išdėsto savo pastabas toliau pateikiamoje rezoliucijoje;

               3.

               paveda Pirmininkui perduoti šį sprendimą ir rezoliuciją, kuri yra neatskiriama jo dalis, bendrosios įmonės ECSEL (buvusi bendroji įmonė ENIAC ir bendroji įmonė ARTEMIS) vykdomajam direktoriui, Tarybai, Komisijai ir Audito Rūmams ir pasirūpinti, kad jie būtų paskelbti Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (L serijoje).

            Pirmininkas

         Martin SCHULZ

            Generalinis sekretorius

         Klaus WELLE

      (1)  OL C 422, 2015 12 17, p. 25.

      (2)  OL C 422, 2015 12 17, p. 26.

      (3)  OL L 246, 2016 9 14, p. 432.

      (4)  OL L 298, 2012 10 26, p. 1.

      (5)  OL L 30, 2008 2 4, p. 21.

      (6)  OL L 169, 2014 6 7, p. 152.

      (7)  OL L 357, 2002 12 31, p. 72.

      (8)  OL L 38, 2014 2 7, p. 2.


title: 2007 m. gegužės 25 d. Tarybos sprendimas dėl Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto dviejų narių, atstovaujančių Nyderlandams, skyrimo

text:
2.6.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 122/1

      TARYBOS SPRENDIMAS

   2007 m. gegužės 25 d.
   dėl Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto dviejų narių, atstovaujančių Nyderlandams, skyrimo
   (2007/C 122/01)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 259 straipsnį,
   atsižvelgdama į Europos atominės energijos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 167 straipsnį,
   atsižvelgdama į 2006 m. rugsėjo 15 d. Tarybos sprendimą 2006/651/EB, Euratomas dėl Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto Belgijai, Graikijai, Airijai, Kiprui, Nyderlandams, Lenkijai, Portugalijai, Suomijai, Švedijai ir Jungtinei Karalystei, taip pat dviejų Italijai atstovaujančių narių skyrimo laikotarpiui nuo 2006 m. rugsėjo 21 d. iki 2010 m. rugsėjo 20 d., (1)

   atsižvelgdama į Nyderlandų Vyriausybės pasiūlytas kandidatūras,
   atsižvelgdama į Komisijos nuomonę,
   kadangi atsistatydinus E. J. SLOOTWEG ir T. ETTY Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitete tapo laisvos dvi Nyderlandams atstovaujančių narių vietos,
   NUSPRENDĖ:
   1 straipsnis
   E. MEIJER ir M. VAN WEZEL skiriami Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nariais vietoj E. J. SLOOTWEG ir T. ETTY likusiam jų kadencijos laikui iki 2010 m. rugsėjo 20 d.
   2 straipsnis
   Šis sprendimas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   Jis įsigalioja nuo jo priėmimo dienos.

      Priimta Briuselyje, 2007 m. gegužės 25 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         A. SCHAVAN

      (1)  OL L 269, 2006 9 28, p. 13.