title: 2007/799/EB: 2006 m. spalio 12 d. Tarybos sprendimas dėl Protokolo dėl Alpių konvencijos įgyvendinimo transporto srityje (Transporto protokolo) pasirašymo Bendrijos vardu

text:
8.12.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 323/13

         TARYBOS SPRENDIMAS
   2006 m. spalio 12 d.
   dėl Protokolo dėl Alpių konvencijos įgyvendinimo transporto srityje (Transporto protokolo) pasirašymo Bendrijos vardu
   (2007/799/EB)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 71 straipsnį kartu su 300 straipsnio 2 dalies pirmos pastraipos pirmu sakiniu,
   atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,
   kadangi:

               (1)

               Vienas iš Bendrijos transporto politikos tikslų – tarptautiniu lygiu skatinti priemones, kuriomis būtų sprendžiamos regioninės ir Europos problemos, trukdančios tvariam mobilumui transporto srityje ir sukeliančios pavojų aplinkai.

               (2)

               1991 m. gegužės 14 d. Taryba įgaliojo Komisiją Bendrijos vardu dalyvauti derybose dėl Alpių konvencijos ir jos protokolų, konsultuojantis su valstybėmis narėmis.

               (3)

               Tarybos sprendimu 96/191/EB (1) Bendrija sudarė Konvenciją dėl Alpių apsaugos (Alpių konvenciją).

               (4)

               Protokolas dėl Alpių konvencijos įgyvendinimo transporto srityje (Transporto protokolas), grindžiamas Alpių konvencijos 2 straipsnio 2 ir 3 dalimis, buvo priimtas 2000 m. gegužės 24–26 d. Šveicarijoje įvykusiame Alpių konvencijos nuolatinio komiteto 16-ame posėdyje.

               (5)

               Transporto protokole numatyta sistema, pagrįsta atsargumo principu, prevenciniu principu ir principu „teršėjas moka“, taikoma visų rūšių transportui, siekiant užtikrinti tvarų mobilumą ir aplinkosaugą Alpių regione.

               (6)

               Transporto protokolas pagal jo 24 straipsnį Susitariančiosioms šalims buvo pateiktas pasirašyti 2000 m. spalio 30 ir 31 d. Liucernoje įvykusiame Alpių konvencijos ministrų susitikime ir vėliau Austrijos Respublikoje, kuri yra jo depozitarė.

               (7)

               Bendrijos kompetencijos viršenybę susiejus su Bendrijos tarptautinio atstovavimo vieningumo principu reikėtų, kad Bendrija ir jos valstybės narės, kurios yra Konvencijos Susitariančiosios šalys, jei įmanoma, vienu metu pasirašytų ir po to deponuotų atitinkamus ratifikavimo ar patvirtinimo dokumentus.

               (8)

               Kadangi yra tikslinga pasirašyti Protokolą dėl Alpių konvencijos įgyvendinimo transporto srityje (Transporto protokolą) Bendrijos vardu, atsižvelgiant į jo sudarymą vėliau,

         NUSPRENDĖ:
   Vienintelis straipsnis
   Tarybos pirmininkas yra įgaliojamas paskirti asmenį (-is), įgaliotą (-us) Bendrijos vardu pasirašyti Protokolą dėl Alpių konvencijos įgyvendinimo transporto srityje (Transporto protokolą), atsižvelgiant į jo sudarymą vėliau, ir suteikti jam (jiems) šiam tikslui reikalingus įgaliojimus.

      Priimta Liuksemburge, 2006 m. spalio 12 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         S. HUOVINEN

      (1)  OL L 61, 1996 3 12, p. 31.
    ---documentbreak---

               8.12.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 323/15

         VERTIMAS
   PROTOKOLAS DĖL 1991 M. ALPIŲ KONVENCIJOS ĮGYVEDNINIMO TRANSPORTO SRITYJE
   Transporto protokolas
   VOKIETIJOS FEDERACINĖ RESPUBLIKA,
   PRANCŪZIJOS RESPUBLIKA,
   ITALIJOS RESPUBLIKA,
   LICHTENŠTEINO KUNIGAIKŠTYSTĖ,
   MONAKO KUNIGAIKŠTYSTĖ,
   AUSTRIJOS RESPUBLIKA,
   ŠVEICARIJOS KONFEDERACIJA,
   SLOVĖNIJOS RESPUBLIKA,
   ir
   EUROPOS BENDRIJA
   Laikydamosi 1991 m. lapkričio 7 d. Konvencijoje dėl Alpių apsaugos (Alpių konvencija) iškelto uždavinio įgyvendinti nuoseklią Alpių regiono apsaugos ir tvaraus vystymosi politiką;
   Laikydamosi savo įsipareigojimų, numatytų Alpių konvencijos 2 straipsnio 2 ir 3 dalyse;
   Suvokdamos, kad Alpių regiono ekosistemai ir kraštovaizdžiui iškyla ypatinga rizika, kad dėl regiono geografinių sąlygų ir topografijos gali vis didėti tarša bei triukšmas ir tai, kad Alpių regione glūdi unikalūs gamtos ištekliai bei unikalus kultūros paveldas;
   Suvokdamos, kad nesiimant atitinkamų priemonių, transportas ir jo daroma žala aplinkai vis didės dėl tolesnės rinkų integracijos, socialinio ir ekonominio vystymosi bei laisvalaikio veiklos;
   Įsitikinusios, kad vietos gyventojams turi būti sudaryta galimybė rengti savus socialinio, kultūrinio bei ekonominio vystymosi planus ir dalyvauti juos įgyvendinant pagal dabartinę institucinę sistemą;
   Suvokdamos, kad transportas negali neturėti poveikio aplinkai ir tai, kad būtina kovoti su jo daroma žala aplinkai, kuri turi vis didesnį neigiamą poveikį ir kelia vis didesnę riziką ekologijai, sveikatai ir saugai, o su tuo reikia kovoti laikantis bendro požiūrio;
   Suvokdamos, kad gabenant pavojingas medžiagas – būtinos sustiprintos saugos priemonės;
   Suvokdamos, kad būtina numatyti nuoseklias stebėjimo, mokslinių tyrimų, informacijos bei konsultacijų teikimo priemones siekiant nustatyti transporto, sveikatos, aplinkos bei ekonominio vystymosi sąsajas ir aiškiai nurodyti už būtinybę sumažinti daromą žalą aplinkai;
   Suvokdamos, kad tvarumo principais pagrįsta transporto politika Alpių regione suinteresuoti tiek Alpių regiono gyventojai, tiek ir už jo ribų gyvenantys gyventojai ir tai, kad taip pat būtina saugoti tiek Alpių regionus tiek kaip gyvenamąsias vietoves, tiek kaip gamtos ir ekonominį regioną;
   Suvokdamos, kad viena vertus – iš dalies nepakankamai išnaudojamas transporto rūšių dabartinis potencialas, o kita vertus – nepakankamai atsižvelgiama į ekologiškesnėms transporto sistemoms skirtų infrastruktūrų svarbą (pavyzdžiui, geležinkelio transportą, vidaus vandenų ir jūrų transportą ir kombinuotą transportą) arba į įvairių transporto priemonių tarptautinį suderinamumą bei funkcionalumą ir tai, kad dėl šios priežasties būtina racionalizuoti tokias transporto sistemas iš esmės stiprinant tinklus Alpių regione ir už jo ribų;
   Suvokdamos, kad regioninis planavimas ir ekonominės politikos sprendimai, priimami Alpių regione ir už jo ribų, labai atsiliepia transporto Alpėse plėtojimui;
   Norėdamos ryžtingai prisidėti prie tvaraus vystymosi ir gyvenimo kokybės gerinimo mažinant eismo srautą, ekologiškiau tvarkydamos transportą ir didindamos esamų transporto sistemų našumą bei veiksmingumą;
   Įsitikinusios, kad būtina ekonominių interesų, socialinių poreikių ir aplinkos apsaugos reikalavimų pusiausvyra;
   Deramai atsižvelgdamos į dvišales ir daugiašales Susitariančiųjų Šalių ir Europos bendrijos sudarytas konvencijas, visų pirma transporto srityje;
   Įsitikinusios, kad tam tikros problemos gali būti išspręstos tik tarpvalstybiniu lygiu ir, kad tam būtina patvirtinti bendras priemones Alpių valstybių vardu,
   SUSITARĖ:
   I   SKYRIUS
   BENDROSIOS NUOSTATOS
   1 straipsnis
   Tikslai
   1.   Susitariančiosios Šalys įsipareigoja vykdyti tausojančio aplinką transporto politiką, kuri:

               a)

               sumažins Alpių regiono vidaus transporto ir Alpes kertančio transporto daromą neigiamą poveikį ir riziką iki tokio lygio, kuris nebūtų žalingas žmonėms, florai bei faunai ir jų aplinkai bei gyvenamosioms vietovėms, inter alia, vis didesnę transporto, ypač krovininio, dalį perkeliant geležinkeliams, visų pirma sukuriant atitinkamas infrastruktūras ir priemones laikantis rinkos principų;

               b)

               prisidės prie gyvenamųjų vietovių ir ekonominių zonų, kuriose Alpių regione gyvenantys žmonės gyvena ir dirba, tvaraus vystymosi įgyvendinant transporto politiką, kuri apima visas transporto rūšis ir yra tarpusavyje suderinta su skirtingomis Susitariančiosiomis Šalimis;

               c)

               padės sumažinti ir kiek įmanoma išvengti poveikio, kuris galėtų kelti grėsmę Alpių regiono, kurio svarba driekiasi už jo ribų, vaidmeniui bei gamtiniams ištekliams, ir kuris galėtų kelti pavojų Alpių regiono gamtos bei kultūros paveldui;

               d)

               didinant transporto sistemų veiksmingumą ir skatinant ekologiškiausias bei ekonomiškiausiai gamtinius išteklius naudojančias transporto rūšis užtikrins Alpių regiono vidaus ir jį kertančio transporto judėjimą ekonomiškai priimtinomis kainomis;

               e)

               užtikrinti sąžiningą konkurenciją tarp transporto rūšių.

         2.   Susitariančiosios Šalys įsipareigoja vystyti transporto sektorių taikydamos atsargumo principą, prevencinį principą ir principą „teršėjas moka“.
   2 straipsnis
   Sąvokų apibrėžimai
   Šiame Protokole:

               Transportas per Alpes – transportas, kurio maršruto išvykimo ir atvykimo punktai yra už Alpių regiono.

               Alpių regiono vidaus transportas – transportas, kurio maršruto išvykimo ir atvykimo punktai yra Alpių regione (vidaus transportas), įskaitant transportą, kurio maršruto išvykimo arba atvykimo punktai yra Alpių regione.

               Priimtini neigiami poveikiai ir rizika – neigiami poveikiai ir rizika, kurie turi būti apibrėžiami pasitelkiant poveikio aplinkai įvertinimą bei rizikos analizę siekiant, kad toliau nedidėtų neigiamas poveikis ir rizika, o prireikus juos mažinti taikant atitinkamas priemones, kai vykdomi nauji statybos darbai arba turinčių didelį poveikį žemei esamų infrastruktūrų atžvilgiu.

               Išorės sąnaudos – sąnaudos, kurių nepadengia prekių ar paslaugų naudotojas. Jas sudaro infrastruktūros, kuria naudojamasi nemokamai, sąnaudos, dėl aplinkos taršos bei triukšmo patirtos sąnaudos ir dėl transporto padarytos žalos žmonėms ir nuosavybei patirtos sąnaudos.

               Nauji didelės apimties statybos darbai, esamų transporto infrastruktūrų pakeitimai arba didesni plėtojimai – poveikį turintys infrastruktūros projektai, kuriems pagal nacionalinius teisės aktus dėl poveikio įvertinimo arba pagal galiojančias tarptautines konvencijas, taikomas poveikio aplinkai įvertinimas.

               Didelio eismo pralaidumo keliai – visi greitkeliai ir keliai, turintys dvi ar daugiau eismo juostas, be sankryžų, arba visi keliai, kuriuose eismo intensyvumas panašus į greitkelių.

               Aplinkos kokybės tikslai – tikslai, kuriais apibūdinamas siektinas aplinkos kokybės lygis deramai atsižvelgiant į poveikį ekosistemoms. Jais nustatomi (atnaujintini) kokybės kriterijai, skirti gamtos ir kultūros paveldo apsaugai, materialiu, geografiniu ir su laiku susijusiu požiūriu.

               Aplinkos kokybės standartai – konkretūs standartai, kurie sudaro galimybes įgyvendinti aplinkos kokybės tikslus. Jais nustatomi tam tikriems parametrams taikytini tikslai, įvertinimo procedūros arba bendri reikalavimai.

               Aplinkos kokybės rodikliai – rodikliai, kuriais sudaromos galimybės išmatuoti arba įvertinti šiuo metu daromą žalą aplinkai ir numatyti visus pokyčius.

               Atsargumo principas – principas, pagal kurį neturėtų būti atidedamos priemonės, skirtos išvengti, kontroliuoti arba sumažinti rimtą arba negrįžtamą poveikį sveikatai ir aplinkai, argumentuojant, kad moksliniais tyrimais dar nėra galutinai įrodytas priežasties ir pasekmės ryšys tarp atitinkamų medžiagų ir galimos jų daromos žalos sveikatai bei aplinkai.

               Principas „teršėjas moka“, įskaitant atsakomybės už sukeltą poveikį pripažinimą – principas, pagal kurį dėl žalos aplinkai prevencijos, kontrolės bei sumažinimo patirtos sąnaudos ir sąnaudos atkuriant aplinką iki priimtinos būklės turi tekti teršėjams. Pastarieji turėtų, kiek įmanoma, sumokėti visas dėl transporto poveikio sveikatai ir aplinkai patirtas sąnaudas.

               Tikslingumo tyrimas – planuojant naujus didelės apimties statybos darbus, esamų transporto infrastruktūrų pakeitimus arba didesnius plėtojimus pagal nacionalinę teisę atliekamas tyrimas dėl projektų tikslingumo atsižvelgiant tiek į poveikį transporto politikai ir ekonomikai, tiek ir į poveikį aplinkai ir socialinį bei kultūrinį poveikį.

         3 straipsnis
   Aplinką tausojantis transportas ir mobilumas
   1.   Siekdamos, kad transporto plėtojimas būtų aplinką tausojantis, Susitariančiosios Šalys įsipareigoja suderintos transporto ir aplinkos politikos priemonėmis užkirsti kelią transporto daromam neigiamam poveikiui bei keliamai rizikai atsižvelgdamos į:

               a)

               aplinkos apsaugos svarbą, kad:

                           aa)

                           gamtinių išteklių naudojimas būtų sumažintas iki tokio lygio, kuris, kiek įmanoma, neviršytų jų natūralaus atsinaujinimo galimybių;

                           bb)

                           kenksmingi išmetamieji teršalai būtų sumažinti iki tokio lygio, kuris nebūtų žalingas atitinkamos aplinkos pajėgumui absorbuoti;

                           cc)

                           medžiagų patekimas į aplinką būtų apribotas siekiant išvengti žalos aplinkos struktūroms ir natūraliems medžiagų atsinaujinimo ciklams;

               b)

               gyventojų reikalavimus, kad:

                           aa)

                           sudarant galimybes naudotis asmenimis, darbo jėga, prekėmis ir paslaugomis tuo pačiu veiksmingai saugant aplinką, tausiai naudojant energiją bei erdvę ir tenkinant esminius gyventojų poreikius;

                           bb)

                           būtų išvengta pavojaus žmonių sveikatai ir sumažinta aplinkos nelaimių rizika, taip pat nelaimingų atsitikimų skaičius bei rimtumas;

               c)

               ekonominių kriterijų svarbą, kad:

                           aa)

                           būtų padidintas transporto sektoriaus rentabilumas ir internalizuotos išorės sąnaudos;

                           bb)

                           būtų skatinamas optimalus esamų infrastruktūrų panaudojimas;

                           cc)

                           būtų padidintas užimtumas įmonėse, kurios įvairiuose ekonomikos sektoriuose pasiekė gerų rezultatų;

               d)

               poreikį imtis griežtesnių priemonių triukšmui sumažinti, kadangi Alpių topografija yra ypatinga.

         2.   Laikydamosi galiojančių nacionalinės ir tarptautinės teisės aktų transporto srityje, Susitariančiosios Šalys įsipareigoja rengti nacionalines, regionines ir vietos strategijas, tikslus ir priemones, kuriose:

               a)

               būtų atsižvelgiama į įvairius aplinkos, ekonominius ir socialinius bei kultūrinius duomenis, taip pat į skirtingus poreikius;

               b)

               būtų sudarytos galimybes sumažinti transporto daromą žalą aplinkai įdiegiant ekonomines priemones kartu su regioniniam bei transporto planavimui skirtomis priemonėmis.

         4 straipsnis
   Protokolo tikslai įgyvendinant kitas politikos kryptis
   1.   Susitariančiosios Šalys, įgyvendindamos kitas politikos kryptis, įsipareigoja atsižvelgti į šio Protokolo tikslus.
   2.   Susitariančiosios Šalys įsipareigoja numatyti ir vertinti kitų politikos krypčių, strategijų ir koncepcijų, įgyvendinamų ne transporto srityje, poveikį.
   5 straipsnis
   Regiono ir vietos valdžios institucijų dalyvavimas
   1.   Susitariančiosios Šalys skatina kompetentingų institucijų tarptautinį bendradarbiavimą siekiant rasti geriausius sprendimus tarptautiniu lygiu ir pasiekti susitarimą dėl suderintų sprendimų.
   2.   Pagal savo institucinę sistemą kiekviena Susitariančioji Šalis apibrėžia tinkamiausią tiesiogiai susijusių institucijų ir regiono valdžios institucijų veiklos koordinavimo bei bendradarbiavimo lygį, kad būtų skatinamas solidarus atsakomybės pasidalijimas, pirmiausia siekdama pasinaudoti sinergijomis ir jas plėtoti, įgyvendindama transporto politiką ir su ja susijusias priemones.
   3.   Tiesiogiai susijusios regiono ir vietos valdžios institucijos dalyvauja įvairiuose šių politikos krypčių ir priemonių rengimo bei įgyvendinimo etapuose, neviršydamos savo kompetencijos ribų ir nepažeisdamos dabartinės institucinės sistemos.
   6 straipsnis
   Sustiprintas nacionalinis reglamentavimas
   Siekiant apsaugoti ekologijos požiūriu jautrų Alpių regioną ir nepažeidžiant galiojančių tarptautinių konvencijų Susitariančiosios Šalys gali imtis priemonių, viršijančių numatytąsias šiame Protokole, dėl ypatingos jų gamtos vietovių padėties arba dėl visuomenės sveikatos, saugos arba aplinkos apsaugos priežasčių.
   II   SKYRIUS
   KONKREČIOS PRIEMONĖS
   A.   STRATEGIJOS, KONCEPCIJOS, PROJEKTAI
   7 straipsnis
   Bendroji transporto politikos strategija
   1.   Siekdamos užtikrinti tvarumą Susitariančiosios Šalys įsipareigoja skatinti racionalų, saugų transporto valdymą, visų pirma suderintų tarpvalstybinių tinklų srityje, kad:

               a)

               būtų užtikrintas skirtingų transporto rūšių bei priemonių pagrįstas derinimas ir skatinamas įvairių transporto rūšių naudojimas;

               b)

               būtų optimizuotas esamų transporto sistemų bei infrastruktūrų Alpėse, įskaitant elektroninių duomenų perdavimą, naudojimas ir apmokestinamos teršėjų išorės bei infrastruktūros sąnaudos kuo labiau atsižvelgiant į daromą žalą;

               c)

               struktūrinėmis ir regioninio planavimo priemonėmis būtų skatinama perduoti keleivių ir prekių vežimą ekologiškesnėmis transporto priemonėms ir įvairiarūšio transporto sistemoms;

               d)

               būtų prisidedama prie eismo srauto mažinimo.

         2.   Susitariančiosios Šalys įsipareigoja imtis būtinų priemonių tam, kad kiek įmanoma užtikrintų:

               a)

               susisiekimo kelių apsaugą nuo gamtinių pavojų;

               b)

               asmenų ir aplinkos apsaugą vietovėse, kuriose transporto žala yra ypač didelė;

               c)

               laipsnišką visų transporto rūšių pavojingų medžiagų emisijų ir triukšmo mažinimą, įskaitant pasitelkus geriausias turimas technologijas;

               d)

               didesnė transporto sauga.

         8 straipsnis
   Vertinimas ir tarpvyriausybinių konsultacijų procedūra
   1.   Atlikdamos naujus didelės apimties statybos darbus, keisdamos arba išplėsdamos esamas transporto struktūras Susitariančiosios Šalys įsipareigoja atlikti tikslingumo tyrimus, poveikio aplinkai įvertinimus bei rizikos analizę ir įvertinti rezultatus atsižvelgdamos į šio Protokolo tikslus.
   2.   Transporto infrastruktūros Alpėse planavimas turi būti atliekamas koordinuotai ir suderintai. Tuo atveju, kai projektai turi didelį tarpvalstybinį poveikį, kiekviena Susitariančioji Šalis tuomet, kai pateikiami tyrimai, įsipareigoja vykdyti bendras konsultacijas su kitomis suinteresuotomis Susitariančiosiomis Šalimis. Šiomis nuostatomis nepažeidžiama kiekvienos Susitariančiosios Šalies teisė statyti transporto infrastruktūrą, kuri laikantis jos vidaus teisės nuostatų buvo patvirtinta priimant šį Protokolą, arba kurios poreikis buvo nustatytas laikantis teisės.
   3.   Susitariančiosios Šalys skatina labiau atsižvelgti į transporto politiką vykdant su aplinkos apsauga susijusį įmonių jų šalyse valdymą.
   B.   TECHNINĖS PRIEMONĖS
   9 straipsnis
   Viešasis transportas
   Siekiant tausojant aplinką išlaikyti ir gerinti Alpių gyvenamosios vietovės struktūrą bei ekonominę sąrangą, taip pat jų patrauklumą poilsiui bei laisvalaikiui, Susitariančiosios Šalys įsipareigoja skatinti patrauklių vartotojui, prie aplinkos pritaikytų viešojo transporto sistemų kūrimą ir plėtojimą.
   10 straipsnis
   Geležinkelių transportas ir vidaus vandenų bei jūrų transportas
   1.   Siekiant geriau pasinaudoti būtent tuo, kad geležinkeliai atitinka tolimojo susisiekimo transporto reikalavimus, ir siekiant pasinaudoti geležinkelių tinklu ekonominės veiklos ir turizmo Alpėse tikslais, Susitariančiosios Šalys savo kompetencijos ribose skatina:

               a)

               geležinkelių infrastruktūros gerinimą tiesiant naujus ir plėtojant svarbiausius geležinkelių maršrutus per Alpes, įskaitant jungiamuosius maršrutus ir tinkamus terminalus;

               b)

               tolesnį geležinkelio įmonių optimizavimą ir modernizavimą, visų pirma tarptautinio susisiekimo srityje;

               c)

               priemonių patvirtinimą siekiant perduoti prekių vežimą tolimaisiais maršrutais geležinkeliams ir toliau derinti rinkliavas už naudojimąsi transporto infrastruktūra;

               d)

               įvairiarūšio transporto sistemas ir tolesnį geležinkelių transporto plėtojimą;

               e)

               aktyvesnį geležinkelių naudojimą ir tolimojo susisiekimo keleivinio transporto, regioninio transporto bei vietinio transporto patogių naudoti sąveikų sukūrimą.

         2.   Siekdamos sumažinti sausumos transportu vežamų prekių kiekį, Susitariančiosios Šalys skatina pastangas daugiau naudotis vidaus vandenų bei jūrų transportu.
   11 Straipsnis
   Kelių transportas
   1.   Susitariančiosios Šalys netiesia naujų, didelio eismo pralaidumo kelių transportui per Alpes.
   2.   Didelio eismo pralaidumo kelių projektai Alpių regiono vidaus transportui gali būti rengiami, jeigu:

               a)

               Alpių konvencijos 2 straipsnio 2 dalies j punkte išdėstytus tikslus galima pasiekti taikant atitinkamas atsargumo ir kompensacines priemones, nustatytas poveikio aplinkai įvertinime;

               b)

               transporto reikalavimų negalima įvykdyti geriau naudojantis esamu kelių ir geležinkelių pralaidumu, plečiant esamas ar kuriant naujas geležinkelių transporto ir vidaus vandenų bei jūrų transporto infrastruktūras, gerinant kombinuoto transporto sistemą ar bet kokiomis kitomis transporto organizavimo priemonėmis;

               c)

               tikslingumo tyrimo rezultatai parodė, kad projektas yra ekonomiškai perspektyvus, rizika yra ribota, o poveikio aplinkai įvertinimo rezultatas – teigiamas.

               d)

               atsižvelgiama į regioninį planavimą ir (arba) programas bei tvaraus vystymosi principus.

         3.   Tačiau, atsižvelgdamos į geografiją ir Alpių regiono ypatingą struktūrą, kurią ne visada galima veiksmingai aptarnauti pasitelkus vien viešąjį transportą, Susitariančiosios Šalys pripažįsta būtinybę atokiose srityse sukurti ir eksploatuoti pakankamas transporto infrastruktūras privataus transporto eksploatavimui.
   12 straipsnis
   Oro transportas
   1.   Susitariančiosios Šalys įsipareigoja kuo labiau mažinti oro transporto daromą žalą aplinkai, įskaitant orlaivių keliamą triukšmą, neperkeldamos oro transporto į kitus regionus. Atsižvelgdamos į šio Protokolo tikslus, jos dės pastangas apriboti arba, atitinkamais atvejais, uždrausti desantavimą visose vietose, išskyrus aerodromus. Siekdamos apsaugoti laukinę gyvūniją, Susitariančiosios Šalys imasi priemonių, skirtų nustatyti laiko ir vietos apribojimus, taikomus nemotoriniam oro transportui, naudojamam laisvalaikio tikslams.
   2.   Susitariančiosios Šalys įsipareigoja gerinti viešojo transporto sistemas siekiant susieti Alpių pakraščiuose esančius oro uostus su įvairiais Alpių regionais, kad būtų galima patenkinti transporto poreikį toliau nedarant žalos gamtai. Siekdamos šio tikslo, Susitariančiosios Šalys kuo labiau apriboja naujų oro uostų statybą ir bet kokį didesnį jau esančių oro uostų Alpėse plėtojimą.
   13 straipsnis
   Turizmo infrastruktūra
   1.   Susitariančiosios Šalys įsipareigoja vertinti, atsižvelgdamos į šio Protokolo tikslus, naujų turizmo infrastruktūros objektų poveikį transportui ir prireikus imtis atsarginių ar kompensacinių priemonių, kad būtų įgyvendinti šio ar kitų protokolų tikslai. Šiuo atveju pirmenybė teikiama viešajam transportui.
   2.   Susitariančiosios Šalys remia mažo eismo pralaidumo zonų bei zonų, kuriose eismas nevyksta, kūrimą ir jų eksploataciją, automobilių eismo uždraudimą tam tikrose turistinėse vietovėse ir priemones, skirtas skatinti turistus atvykti ne automobiliais ar jų nenaudoti.
   14 straipsnis
   Faktinės sąnaudos
   Siekdamos daryti įtaką transporto maršrutams daugiau atsižvelgiant į įvairių transporto rūšių faktines sąnaudas, Susitariančiosios Šalys susitaria taikyti principą „teršėjas moka“ ir remti infrastruktūros sąnaudų ir išorės sąnaudų apskaičiavimo sistemos sukūrimą bei naudojimą. Tikslas – laipsniškai įdiegti rinkliavų sistemas priklausomai nuo konkrečios transporto rūšies siekiant teisingai padengti tokias faktines sąnaudas ir:

               a)

               skatinti ekologiškiausių transporto rūšių ir priemonių naudojimą;

               b)

               užtikrinti labiau subalansuotą naudojimąsi transporto infrastruktūra;

               c)

               teikti paskatas, kad būtų labiau pasinaudojama galimybėmis sumažinti sąnaudas aplinkos apsaugai ir socialines-ekonomines sąnaudas pasitelkiant struktūrines ir regionines planavimo priemones, turinčias poveikio transportui.

         C.   STEBĖSENA IR KONTROLĖ
   15 straipsnis
   Pasiūla ir transporto infrastruktūros naudojimas
   1.   Susitariančiosios Šalys įsipareigoja informaciniame dokumente registruoti didelio eismo pralaidumo transporto infrastruktūros ir transporto sistemų būklę, plėtojimą, naudojimą bei gerinimą ir žalos aplinkai sumažėjimą bei šią informaciją reguliariai atnaujinti. Rengiant šį dokumentą informacija pateikiama vienoda forma.
   2.   Remdamosi pirmiau nurodytu informaciniu dokumentu, Susitariančiosios Šalys svarsto, kiek įgyvendinimo priemonės prisidėjo siekiant Alpių konvencijos ir visų pirma šio Protokolo tikslų bei juos toliau plėtojant.
   16 straipsnis
   Aplinkos kokybės tikslai, standartai ir rodikliai
   1.   Susitariančiosios Šalys nustato ir įgyvendina aplinkos kokybės tikslus aplinką tausojančių transporto priemonių kūrimo srityje.
   2.   Jos sutinka dėl būtinybės nustatyti tinkamus Alpių regiono specifinių reikalavimų standartus ir rodiklius.
   3.   Taikant šiuos standartus ir rodiklius siekiama įvertinti pokyčius, turinčius poveikio aplinkai ir sveikatai dėl transporto padarytos žalos.
   III   SKYRIUS
   VEIKLOS KOORDINAVIMAS, MOKSLINIAI TYRIMAI IR INFORMACIJA
   17 straipsnis
   Veiklos koordinavimas ir keitimasis informacija
   Susitariančiosios Šalys susitaria prireikus rengti bendrus posėdžius siekdamos:

               a)

               įvertinti pagal šį Protokolą taikomų priemonių poveikį;

               b)

               konsultuotis viena su kita prieš priimdamos bet kokius svarbius su transporto politika susijusius sprendimus, kurie gali daryti poveikį kitoms Susitariančiosioms valstybėms;

               c)

               skatinti keitimąsi informacija apie šio Protokolo įgyvendinimą, pirmenybę teikiant esamų informacinių sistemų naudojimui;

               d)

               pasiekti susitarimą prieš priimant bet kokius svarbius su transporto politika susijusius sprendimus, visų pirma siekiant juos įtraukti į suderintą tarpvalstybinę regioninę planavimo politiką.

         18 straipsnis
   Moksliniai tyrimai ir stebėjimas
   1.   Susitariančiosios Šalys glaudžiai bendradarbiauja skatindamos ir derindamos transporto ir aplinkos sąveikos Alpėse bei konkrečių technologinių pokyčių mokslinius tyrimus bei sistemingą stebėjimą, kadangi dėl to padidės ekologiškų transporto sistemų ekonominis veiksmingumas.
   2.   Į bendrų mokslinių tyrimų ir bendro stebėjimo rezultatus bus tinkamai atsižvelgiama nagrinėjant Protokolo įgyvendinimą, visų pirma siekiant sukurti metodus ir kriterijus, kurie sudarys galimybę apibrėžti tvarų transporto plėtojimą.
   3.   Susitariančiosios Šalys užtikrina, kad įvairūs nacionaliniai mokslinių tyrimų ir sistemingo stebėjimo rezultatai būtų įtraukti į bendrą nuolatinio stebėjimo ir informavimo sistemą ir, nepažeidžiant dabartinės institucinės sistemos, būtų prieinami visuomenei.
   4.   Susitariančiosios Šalys remia bandomuosius projektus, skirtus aplinką tausojančio transporto koncepcijoms ir technologijoms.
   5.   Susitariančiosios Šalys remia įvairiarūšio strateginio poveikio įvertinimo metodų pritaikomumo Alpėse mokslinius tyrimus.
   19 straipsnis
   Mokymas ir visuomenės informavimas
   Susitariančiosios Šalys skatina pirminį bei tęstinį mokymą ir visuomenės informavimą apie šio Protokolo tikslus, priemones ir įgyvendinimą.
   IV   SKYRIUS
   STEBĖSENA IR VERTINIMAS
   20 straipsnis
   Įgyvendinimas
   Susitariančiosios Šalys įsipareigoja, imdamosi visų tinkamų priemonių, užtikrinti šio Protokolo įgyvendinimą nepažeidžiant dabartinės institucinės sistemos.
   21 straipsnis
   Protokole numatytų įsipareigojimų vykdymo stebėsena
   1.   Susitariančiosios Šalys Nuolatiniam komitetui reguliariai teikia ataskaitas apie pagal šį Protokolą įgyvendinamas priemones. Ataskaitose taip pat nagrinėjamas priemonių, kurių buvo imtasi, veiksmingumas. Alpių konferencija nustato ataskaitų periodiškumą.
   2.   Nuolatinis komitetas šias ataskaitas nagrinėja siekiant užtikrinti, kad Susitariančiosios Šalys įvykdė Protokole numatytus įsipareigojimus. Jis taip pat gali paprašyti atitinkamų Susitariančiųjų Šalių pateikti papildomos informacijos arba gali naudotis kitais informacijos šaltiniais.
   3.   Nuolatinis komitetas parengia šiame Protokole numatytų įsipareigojimų vykdymo Susitariančiosiose Šalyse ataskaitą, skirtą Alpių konferencijai.
   4.   Alpių konferencija nagrinėja šią ataskaitą. Nustačiusi, kad įsipareigojimų nebuvo laikomasi, ji gali priimti rekomendacijas.
   22 straipsnis
   Nuostatų veiksmingumo vertinimas
   1.   Susitariančiosios Šalys reguliariai nagrinėja ir vertina šio Protokolo nuostatų veiksmingumą. Prireikus jos svarsto, ar reikia priimti atitinkamus šio Protokolo pakeitimus, jei tai yra būtina siekiant tikslų.
   2.   Pagal dabartinę institucinę sistemą atliekant šį vertinimą dalyvauja regioninės ir vietinės institucijos. Gali būti konsultuojamasi su šioje srityje veikiančiomis nevyriausybinėmis organizacijomis.
   V   SKYRIUS
   BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
   23 straipsnis
   Alpių konvencijos ir Protokolo sąsajos
   1.   Šis Protokolas yra Alpių konvencijos protokolas pagal šios Konvencijos 2 straipsnį ir kitus atitinkamus straipsnius.
   2.   Šio Protokolo Susitariančiąja Šalimi gali tapti tik Alpių konvencijos Susitariančiosios Šalys. Alpių konvencijos denonsavimas yra ir šio Protokolo denonsavimas.
   3.   Alpių konferencijoje sprendžiant su šiuo Protokolu susijusius klausimus, balsavime gali dalyvauti tik šio Protokolo Susitariančiosios Šalys.
   24 straipsnis
   Pasirašymas ir ratifikavimas
   1.   Šis Protokolas Alpių konvenciją pasirašiusioms valstybėms ir Europos bendrijai teikiamas pasirašyti 2000 m. spalio 31 d., o Austrijos Respublikai, kuri yra depozitaras, nuo 2000 m. lapkričio 6 d.
   2.   Šis Protokolas Susitariančiosioms Šalims, kurios išreiškė savo sutikimą būti saistomos šio Protokolo, įsigalioja praėjus trims mėnesiams nuo tos dienos, kai trys valstybės deponuoja savo ratifikavimo, priėmimo arba patvirtinimo dokumentus.
   3.   Susitariančiosioms Šalims, kurios vėliau išreiškia savo sutikimą būti saistomos Protokolo, Protokolas įsigalioja praėjus trims mėnesiams nuo tos dienos, kai deponuojami ratifikavimo, priėmimo arba patvirtinimo dokumentai. Įsigaliojus Protokolo pakeitimui, visos naujos šio Protokolo Susitariančiosios Šalys tampa Protokolo su pakeitimais Susitariančiosiomis Šalimis.
   25 straipsnis
   Pranešimas
   Kiek tai susiję su šiuo Protokolu, depozitaras praneša visoms preambulėje nurodytoms valstybėms ir Europos bendrijai apie:

               a)

               kiekvieną pasirašymą;

               b)

               kiekvieno ratifikavimo, priėmimo ar patvirtinimo dokumento pateikimą;

               c)

               kiekvieną įsigaliojimo datą;

               d)

               kiekvieną Susitariančiosios Šalies ar pasirašiusios valstybės padarytą deklaraciją;

               e)

               kiekvieną denonsavimą, apie kurį pranešė Susitariančioji Šalis, įskaitant denonsavimo įsigaliojimo datą.

      Tai patvirtindami, toliau nurodyti tinkamai įgalioti asmenys pasirašė šį Protokolą.
      Priimta dutūkstantųjų metų spalio trisdešimt pirmą dieną Liucernoje prancūzų, vokiečių, italų ir slovėnų kalbomis. Visi keturi tekstai yra autentiški ir vienu egzemplioriumi deponuojami Austrijos nacionaliniuose archyvuose. Depozitaras išsiunčia visoms šį Protokolą pasirašiusioms valstybėms patvirtintas kopijas.

         Vokietijos Federacinės Respublikos vardu,
         Prancūzijos Respublikos vardu,
         Italijos Respublikos vardu,
         Lichtenšteino Kunigaikštystės vardu,
         Monako Kunigaikštystės vardu,
         Austrijos Respublikos vardu,
         Šveicarijos Konfederacijos vardu,
         Slovėnijos Respublikos vardu,
         Europos bendrijos vardu.


title: 2017 m. rugsėjo 15 d. Tarybos sprendimas (ES) 2017/1793, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas (ES) 2017/1792 dėl Europos Sąjungos ir Jungtinių Amerikos Valstijų dvišalio susitarimo dėl prudencinių draudimo ir perdraudimo priemonių pasirašymo Sąjungos vardu ir laikino taikymo

text:
6.10.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 258/3

         TARYBOS SPRENDIMAS (ES) 2017/1793
   2017 m. rugsėjo 15 d.
   kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas (ES) 2017/1792 dėl Europos Sąjungos ir Jungtinių Amerikos Valstijų dvišalio susitarimo dėl prudencinių draudimo ir perdraudimo priemonių pasirašymo Sąjungos vardu ir laikino taikymo
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 114 straipsnį, taikomą kartu su 218 straipsnio 5 dalimi,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
   kadangi:

               (1)

               2015 m. balandžio 21 d. Taryba Komisiją įgaliojo pradėti derybas su Jungtinėmis Amerikos Valstijomis dėl susitarimo dėl perdraudimo. Derybos sėkmingai baigtos 2017 m. sausio 12 d. pagrindiniams derybininkams pasikeičiant laiškais;

               (2)

               susitarimas turėtų būti pasirašytas anglų kalba Europos Sąjungos vardu su sąlyga, kad jis bus sudarytas vėliau. Todėl Sprendimas (ES) 2017/1792 (1) turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Sprendimas (ES) 2017/1792 iš dalies keičiamas taip:

               1)

               2 straipsnis pakeičiamas taip:
               „2 straipsnis
               Tarybos pirmininkas įgaliojamas paskirti asmenį (-is), įgaliotą (-us) Sąjungos vardu pasirašyti Susitarimą bei pasikeisti Europos Sąjungos ir Jungtinių Amerikos Valstijų laiškais dėl kalbų režimo. Susitarimas pasirašomas kartu su pasikeitimo laiškais pasirašymu.“;

               2)

               įterpiamas toks straipsnis:
               „3a straipsnis
               Šis susitarimas pasirašomas anglų kalba. Pagal Sąjungos teisę Sąjunga Susitarimą parengia taip pat bulgarų, čekų, danų, estų, graikų, ispanų, italų, kroatų, latvių, lenkų, lietuvių, maltiečių, nyderlandų, portugalų, prancūzų, rumunų, slovakų, slovėnų, suomių, švedų, vengrų ir vokiečių kalbomis. Šių papildomų teksto versijų kitomis kalbomis autentiškumas turėtų būti patvirtintas Europos Sąjungai ir Jungtinėms Amerikos Valstijoms apsikeičiant diplomatinėmis notomis. Visos versijos, kurių autentiškumas buvo patvirtintas, turi vienodą vertę.“

         2 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

      Priimta Briuselyje 2017 m. rugsėjo 15 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         M. MAASIKAS

      (1)  2017 m. gegužės 29 d. Tarybos sprendimas (ES) 2017/1792 dėl Europos Sąjungos ir Jungtinių Amerikos Valstijų dvišalio susitarimo dėl prudencinių draudimo ir perdraudimo priemonių pasirašymo Sąjungos vardu ir laikino taikymo (žr. šio Oficialiojo leidinio p. 1).


title: 2016 m. balandžio 28 d. Europos Parlamento sprendimas (ES) 2016/1573 dėl Europos Sąjungos pagrindinių teisių agentūros 2014 finansinių metų biudžeto įvykdymo patvirtinimo

text:
14.9.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 246/368

         EUROPOS PARLAMENTO SPRENDIMAS (ES) 2016/1573
   2016 m. balandžio 28 d.
   dėl Europos Sąjungos pagrindinių teisių agentūros 2014 finansinių metų biudžeto įvykdymo patvirtinimo
   EUROPOS PARLAMENTAS,

               —

               atsižvelgdamas į Europos Sąjungos pagrindinių teisių agentūros 2014 finansinių metų galutines metines ataskaitas,

               —

               atsižvelgdamas į Audito Rūmų ataskaitą dėl Europos Sąjungos pagrindinių teisių agentūros 2014 finansinių metų metinių ataskaitų kartu su Agentūros atsakymu (1),

               —

               atsižvelgdamas į Audito Rūmų pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 287 straipsnį pateiktą 2014 finansinių metų sąskaitų patikimumo ir pagal jas atliktų operacijų teisėtumo ir tvarkingumo patikinimo pareiškimą (2),

               —

               atsižvelgdamas į 2016 m. vasario 12 d. Tarybos rekomendaciją dėl patvirtinimo, kad Agentūra įvykdė 2014 finansinių metų biudžetą (05584/2016 – C8-0064/2016),

               —

               atsižvelgdamas į Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 319 straipsnį,

               —

               atsižvelgdamas į 2012 m. spalio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 dėl Sąjungos bendrajam biudžetui taikomų finansinių taisyklių ir kuriuo panaikinamas Tarybos reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 (3), ypač į jo 208 straipsnį,

               —

               atsižvelgdamas į 2007 m. vasario 15 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 168/2007, įsteigiantį Europos Sąjungos pagrindinių teisių agentūrą (4), ypač į jo 21 straipsnį,

               —

               atsižvelgdamas į 2002 m. lapkričio 19 d. Komisijos reglamentą (EB, Euratomas) Nr. 2343/2002 dėl finansinio pagrindų reglamento, skirto įstaigoms, minėtoms Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento 185 straipsnyje (5),

               —

               atsižvelgdamas į 2013 m. rugsėjo 30 d. Komisijos deleguotąjį reglamentą (ES) Nr. 1271/2013 dėl finansinio pagrindų reglamento, taikomo įstaigoms, nurodytoms Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 208 straipsnyje (6), ypač į jo 108 straipsnį,

               —

               atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 94 straipsnį ir V priedą,

               —

               atsižvelgdamas į Biudžeto kontrolės komiteto pranešimą ir Piliečių laisvių, teisingumo ir vidaus reikalų komiteto nuomonę (A8–0108/2016),

               1.

               patvirtina Europos Sąjungos pagrindinių teisių agentūros direktoriui, kad Agentūros 2014 finansinių metų biudžetas įvykdytas;

               2.

               išdėsto savo pastabas toliau pateikiamoje rezoliucijoje;

               3.

               paveda Pirmininkui perduoti šį sprendimą ir rezoliuciją, kuri yra neatskiriama jo dalis, Europos Sąjungos pagrindinių teisių agentūros direktoriui, Tarybai, Komisijai ir Audito Rūmams ir pasirūpinti, kad jie būtų paskelbti Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (L serijoje).

            Pirmininkas

         Martin SCHULZ

            Generalinis sekretorius

         Klaus WELLE

      (1)  OL C 409, 2015 12 9, p. 334.

      (2)  Žr. 1 išnašą.

      (3)  OL L 298, 2012 10 26, p. 1.

      (4)  OL L 53, 2007 2 22, p. 1.

      (5)  OL L 357, 2002 12 31, p. 72.

      (6)  OL L 328, 2013 12 7, p. 42.


title: 1988 m. vasario 22 d. Tarybos Sprendimas dėl susitarimo, kuriuo įkuriama Europos ekonominės bendrijos ir Turkijos asociacija, papildomo protokolo sudarymo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31988D0089

Oficialusis leidinys L 053 , 27/02/1988 p. 0090 - 0090 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 3 tomas 26 p. 0059  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 3 tomas 26 p. 0059

		Tarybos Sprendimas1988 m. vasario 22 d.dėl susitarimo, kuriuo įkuriama Europos ekonominės bendrijos ir Turkijos asociacija, papildomo protokolo sudarymo(88/89/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 238 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos rekomendaciją,atsižvelgdama į Europos Parlamento pritarimą [1],kadangi turėtų būti patvirtintas 1963 m. rugsėjo 12 d. Ankaroje pasirašyto susitarimo, kuriuo įkuriama Europos ekonominės bendrijos ir Turkijos asociacija [2], papildomas protokolas,NUSPRENDĖ:1 straipsnisBendrijos vardu patvirtinamas susitarimo, kuriuo įkuriama Europos ekonominės bendrijos ir Turkijos asociacija, papildomas protokolas.Protokolo tekstas pridedamas prie šio sprendimo.2 straipsnisTarybos pirmininkui perduodamas Protokolo 4 straipsnyje numatytas pranešimas [3].3 straipsnisŠis reglamentas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.Priimta Briuselyje, 1988 m. vasario 22 d.Tarybos varduPirmininkasH.-D. Genscher[1] 1988 m. sausio 20 d. pareikštas pritarimas (dar nepaskelbtas Oficialiajame leidinyje).[2] OL 217, 1964 12 29, p. 3687/64.[3] Protokolo įsigaliojimo datą Tarybos Generalinis sekretoriatas paskelbs Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.--------------------------------------------------


title: 2007/394/EB: 2007 m. birželio 7 d. Komisijos sprendimas, iš dalies keičiantis Tarybos direktyvos 90/377/EEB nuostatas dėl metodikos, taikytinos renkant duomenis apie galutiniams pramonės vartotojams nustatytas elektros energijos ir dujų kainas   (Tekstas svarbus EEE)

text:
9.6.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 148/11

      KOMISIJOS SPRENDIMAS

   2007 m. birželio 7 d.
   iš dalies keičiantis Tarybos direktyvos 90/377/EEB nuostatas dėl metodikos, taikytinos renkant duomenis apie galutiniams pramonės vartotojams nustatytas elektros energijos ir dujų kainas
   (Tekstas svarbus EEE)
   (2007/394/EB)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
   atsižvelgdama į Tarybos direktyvą 90/377/EEB dėl Bendrijos tvarkos, leidžiančios padidinti dujų ir elektros energijos kainų galutiniams pramonės vartotojams skaidrumą (1), ypač jos 6 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               Direktyvoje 90/377/EEB išsamiai aprašyta informacijos, kurią turi teikti galutiniams pramonės vartotojams dujas ir elektros energiją tiekiančios bendrovės, forma, informacijos pobūdis ir visos kitos jos ypatybės.

               (2)

               Informacijos apie kainas rinkimo metodika turi būti atnaujinama, siekiant, kad metodika būtų tinkama rinkti duomenis apie tikrąją padėtį konkurencingose elektros energijos ir dujų rinkose, sukurtose įgyvendinant 2003 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2003/54/EB dėl elektros energijos vidaus rinkos bendrųjų taisyklių, panaikinančią Direktyvą 96/92/EB (2) ir 2003 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2003/55/EB dėl gamtinių dujų vidaus rinkos bendrųjų taisyklių, panaikinančią Direktyvą 98/30/EB (3), įskaitant tai, kad šiuo metu kiekvienoje rinkoje veiklą vykdo keletas tiekėjų.

               (3)

               Todėl reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti Direktyvą 90/377/EEB,

               (4)

               Šiame sprendime nustatytos priemonės atitinka Direktyvos 90/377/EEB 7 straipsnyje nurodyto komiteto nuomonę,

         NUSPRENDĖ:
   1 straipsnis
   Direktyvos 90/377/EEB priedai pakeičiami šio sprendimo priedo tekstu.
   2 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja dvidešimtąją dieną nuo jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

      Priimta Briuselyje, 2007 m. birželio 7 d.

            Komisijos vardu

         Andris PIEBALGS

            Komisijos narys

      (1)  OL L 185, 1990 7 17, p. 16–24. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2006/108/EB (OL L 363, 2006 12 20, p. 414).

      (2)  OL L 176, 2003 7 15, p. 37. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos sprendimu 2006/653/EB (OL L 270, 2006 9 29, p. 72).

      (3)  OL L 176, 2003 7 15, p. 57.

      PRIEDAS
      „
            I PRIEDAS
            DUJŲ KAINOS
            Duomenys apie dujų kainas galutiniams pramonės vartotojams (1) turi būti renkami ir apdorojami pagal šią metodiką:

                        a)

                        Praneštinos kainos – tai kainos, kurias galutiniai pramonės vartotojai moka už dujotiekiais šių vartotojų reikmėms tiekiamas dujas.

                        b)

                        Atsižvelgiama į visus dujų naudojimo pramonės reikmėms atvejus. Ši sistema netaikoma vartotojams, kurie dujas naudoja:

                                    —

                                    elektros energijai elektrinėse arba kogeneracinėse jėgainėse gaminti,

                                    —

                                    ne energijos gamybai (pvz., chemijos pramonėje),

                                    —

                                    kurie per metus sunaudoja tiek dujų, kad jų energetinė vertė yra didesnė nei 4 000 000 gigadžaulių (GJ).

                        c)

                        Registruotinos kainos turi būti pasirenkamos atsižvelgiant į tipinių vartotojų grupes, kurioms vartotojai priskiriami pagal per metus jų suvartojamą dujų kiekį.

                        d)

                        Duomenys apie kainas bus renkami du kartus per metus, abiejų pusmečių pradžioje (sausio ir liepos mėn.) ir atitiks vidutines kainas, kurias galutiniai pramonės vartotojai už dujas mokėjo ankstesnį pusmetį. Europos Bendrijų statistikos tarnybai perduotas pirmas pranešimas apie kainas atitiks 2008 m. sausio 1 d. padėtį.

                        e)

                        Kainos turi būti nurodomos nacionaline valiuta (nurodoma suma, kurią reikia mokėti už gigadžaulio energijos kiekio pagaminimą). Naudojamo energijos vieneto vertė išmatuojama remiantis bendrąja šilumingumo verte.

                        f)

                        Į kainas turi būti įtraukti visi mokėtini mokesčiai: tinklo mokesčiai, prie kurių pridedamas mokestis už sunaudotą energiją ir atimamos visos grąžinamos permokos arba priemokos, ir pridedamos kitos įmokos (skaitiklių nuomos įmoka, abonentinės įmokos ir t. t.). Pradiniai prijungimo mokesčiai nėra įtraukiami.

                        g)

                        Turi būti pateikiamos vidutinės nacionalinės kainos.

                        h)

                        Valstybės narės mažiausiomis sąnaudomis parengia ir įdiegia procedūras, kurias taikant būtų užtikrinamas reprezentatyviosios duomenų rinkimo sistemos veikimas pagal šias taisykles:

                                    —

                                    kainos turi atitikti svertines vidutines kainas (nustatant pastarąsias atsižvelgiama į dujų tiekimo bendrovių, kurios buvo naudotos kaip svorio koeficientai, užimamą rinkos dalį). Taikant aritmetinį vidurkį apskaičiuotos kainos pateikiamos tuo atveju, jeigu neįmanoma apskaičiuoti svertinių verčių. Valstybės narės abiems atvejais užtikrina, kad būtų pateikiami duomenys apie reprezentatyviąją nacionalinės rinkos dalį,

                                    —

                                    užimama rinkos dalis turėtų būti nustatoma atsižvelgiant į tuos dujų kiekius, už kuriuos dujų tiekėjas galutiniams pramonės vartotojams pateikė sąskaitą. Jeigu įmanoma, užimama rinkos dalis apskaičiuojama atsižvelgiant į kiekvieną vartotojų grupę. Informaciją, kuria remiantis buvo apskaičiuojamos svertinės vidutinės kainos, valstybės narės tvarko laikydamosi slaptumo reikalavimų,

                                    —

                                    siekiant slaptumo, su kainomis susiję duomenys bus perduodami tik tuomet, jeigu atitinkamoje valstybėje narėje bus bent po tris kiekvienos grupės, nurodytos j punkte, galutinius vartotojus.

                        i)

                        Turi būti pateikiamos trijų lygių kainos:

                                    —

                                    kainos be mokesčių ir rinkliavų,

                                    —

                                    kainos be pridėtinės vertės mokesčio (PVM) ir kitų susigrąžinamų mokesčių,

                                    —

                                    kainos su visais mokesčiais, rinkliavomis ir PVM.

                        j)

                        Bus renkami duomenys apie šių grupių galutinių pramonės vartotojų už dujas mokamas kainas:

                                    Galutiniai pramonės vartotojai

                                    Per metus suvartojamas dujų kiekis (GJ)

                                    Mažiausias

                                    Didžiausias

                                    I1 grupė

                                    < 1 000

                                    I2 grupė

                                    1 000

                                    < 10 000

                                    I3 grupė

                                    10 000

                                    < 100 000

                                    I4 grupė

                                    100 000

                                    < 1 000 000

                                    I5 grupė

                                    1 000 000

                                    <= 4 000 000

                        k)

                        Kartą per dvejus metus, kartu su sausio mėnesį pateikiama ataskaita apie kainas, Europos Bendrijų statistikos tarnybai teikiama informacija apie naudojamą duomenų rinkimo sistemą, ypač: duomenų rinkimo aprašymas ir rinkimo mastas (tiekimo bendrovių, apie kurias teikti duomenys, skaičius, agreguotoji procentinė rinkos, iš kurios rinkti duomenys, dalis ir t. t.), apskaičiuojant vidutines svertines kainas naudoti kriterijai ir kiekvienos vartotojų grupės suvartoti agreguotieji kiekiai. Pirmame pranešime apie duomenų rinkimo sistemą pateikiama 2008 m. sausio 1 dienos padėtis.

                        l)

                        Kartą per metus, kartu su sausio mėnesį pateikiama ataskaita apie kainas, Europos Bendrijų statistikos tarnybai teikiama informacija apie pagrindines vidutines charakteristikas ir veiksnius, į kuriuos atsižvelgiama apskaičiuojant pranešamas kiekvienos vartotojų grupės kainas.
                        Ši informacija – tai:

                                    —

                                    vidutiniai su galutiniais pramonės vartotojais ir kiekviena vartotojų grupe susiję apkrovos veiksniai, apskaičiuojami atsižvelgiant į visą patiektos energijos kiekį ir vidutinę didžiausią paklausą,

                                    —

                                    nuolaidų, kurios buvo suteiktos už nepertraukiamą tiekimą, aprašymas,

                                    —

                                    abonentinių mokesčių, skaitiklių nuomos mokesčių ar bet kokių kitų nacionaliniu lygiu mokamų įmokų, aprašymas.

                        m)

                        Kartą per metus, kartu su sausio mėnesį pateikiama ataskaita, taip pat turėtų būti pateikiamos mokesčių, kurie taikomi dujas parduodant galutiniams pramonės vartotojams, normos, šių normų apskaičiavimo metodas ir mokesčių aprašymas. Aprašyme turi būti nurodomos visos neapmokestinamos rinkliavos, iš kurių apmokamos duomenų apie kainas rinkimo sistemos sąnaudos ir padengiami su viešėja paslauga susiję įsipareigojimai.
                        Pateikiamas mokesčių sąrašas turi būti aiškiai suskirstytas į tris atskirtas dalis:

                                    —

                                    mokesčiai, rinkliavos, neapmokestinamos rinkliavos, įmokos ir kiti fiskaliniai mokesčiai, kurie nenurodomi galutiniams pramonės vartotojams pateikiamose sąskaitose. Dėl to šioje įtraukoje aprašyti duomenys įtraukiami į skiltį, kurioje nurodomi kainų lygį apibūdinantys rodikliai: „kainos be mokesčių ir rinkliavų“,

                                    —

                                    į galutiniams pramonės vartotojams pateikiamas sąskaitas įtraukiami mokesčiai ir rinkliavos, kurios laikomos negrąžinamomis. Dėl to šioje įtraukoje aprašyti duomenys įtraukiami į skiltį, kurioje nurodomi kainų lygį apibūdinantys rodikliai: „kainos be pridėtinės vertės mokesčio (PVM) ir kitų susigrąžinamų mokesčių“,

                                    —

                                    į galutiniams pramonės vartotojams pateikiamas sąskaitas įtraukiamas pridėtinės vertės mokestis (PVM) ir kiti susigrąžinami mokesčiai. Šioje įtraukoje aprašyti duomenys įtraukiami į skiltį, kurioje nurodomi kainų lygį apibūdinantys rodikliai: „kainos su visais mokesčiai, rinkliavomis ir PVM“.

                              Trumpas skirtingų taikomų mokesčių, rinkliavų, neapmokestinamų rinkliavų, įmokų ir kitų fiskalinių mokesčių sąrašas:

                                    —

                                    pridėtinės vertės mokestis,

                                    —

                                    koncesijos mokestis. Šis mokestis – tai paprastai licencijos ir įmokos, kurios mokamos už dujotiekių ar kitokios dujų įrangos užimamą žemę ir jų naudojamą valstybės ar privatų turtą,

                                    —

                                    aplinkosaugos mokesčiai arba įmokos. Aplinkosaugos mokesčiai arba įmokos paprastai būna susiję su atsinaujinančios energijos išteklių naudojimo arba kombinuotosios šiluminės ir elektros energijos gamybos skatinimu ar jie nustatomi už poveikį klimato kaitai darančių išmetamą CO2, SO2 ar kitokios medžiagos kiekį,

                                    —

                                    kiti su energetikos sektoriumi susiję mokesčiai arba įmokos: su viešąja paslauga susiję įsipareigojimai ir (arba) mokesčiai, įmokos, kuriomis finansuojama energetikos sektorių reglamentuojančių institucijų veiklą ir t. t.,

                                    —

                                    kiti su energetikos sektoriumi nesusiję mokesčiai arba įmokos: nacionaliniai, vietiniai ar regioniniai fiskaliniai mokesčiai už suvartotą energiją, mokesčiai už dujų skirstymą ir t. t.

                              Į pajamų mokesčius, už turtą mokamus mokesčius, mokestį už variklinių transportų priemonių tepalą, kelių mokesčius, mokesčius už licencijas naudotis telekomunikacijomis, radijo ryšiu, reklamą, rinkliavas už licencijas, taršos mokesčius ir t. t. nebuvo atsižvelgiama ir jie neįtraukiami į šį aprašymą, nes šie mokesčiai, be jokios abejonės, laikytini veiklos vykdytojo sąnaudų dalimi ir jie taip pat taikomi kitiems sektoriams ar veiklos rūšims.

                        n)

                        Valstybėse narėse, kuriose pardavimą pramonės vartotojams vykdo viena bendrovė, informaciją gali teikti ta bendrovė. Valstybėse narėse, kuriose veiklą vykdo daugiau nei viena bendrovė, informaciją turėtų teikti nepriklausoma statistinių duomenų įstaiga.

            II PRIEDAS
            ELEKTROS ENERGIJOS KAINOS
            Duomenys apie elektros energijos kainas galutiniams pramonės vartotojams (2) turi būti renkami ir apdorojami pagal šią metodiką:

                        a)

                        Praneštinos kainos – tai kainos, kurias galutiniai pramonės vartotojai moka už savo reikmėms perkamą elektros energiją.

                        b)

                        Atsižvelgiama į visus elektros energijos naudojimo pramonės reikmėms atvejus.

                        c)

                        Registruotinos kainos turi būti pagrįstos atsižvelgiant į tipinių vartotojų grupes, kurioms vartotojai priskiriami pagal per metus jų suvartojamą elektros energijos kiekį.

                        d)

                        Duomenys apie kainas bus renkami du kartus per metus, abiejų pusmečių pradžioje (sausio ir liepos mėn.) ir atitiks vidutines kainas, kurias galutiniai pramonės vartotojai už elektros energiją mokėjo ankstesnį pusmetį. Europos Bendrijų statistikos tarnybai perduotas pirmas pranešimas apie kainas atitiks 2008 m. sausio 1 d. padėtį.

                        e)

                        Kainos turi būti nurodomos nacionaline valiuta (nurodoma suma, kurią reikia mokėti už vieną kWh).

                        f)

                        Į kainas turi būti įtraukti visi mokėtini mokesčiai: tinklo mokesčiai, prie kurių pridedamas mokestis už sunaudotą energiją ir iš kurių atimamos visos grąžinamos permokos arba priemokos, ir pridedamos kitos įmokos (galios mokesčiai, pateikimas į rinką, skaitiklių nuomos įmoka ir t. t.). Pradiniai prijungimo mokesčiai nėra įtraukiami.

                        g)

                        Turi būti registruojamos vidutinės nacionalinės kainos.

                        h)

                        Valstybės narės mažiausiomis sąnaudomis parengia ir įdiegia procedūras, kurias taikant būtų užtikrinamas reprezentatyviosios duomenų rinkimo sistemos veikimas pagal šias taisykles:

                                    —

                                    kainos turi atitikti svertines vidutines kainas (nustatant pastarąsias atsižvelgiama į elektros energijos tiekimo bendrovių, kurios buvo naudotos kaip svorio koeficientai, užimamą rinkos dalį). Taikant aritmetinį vidurkį apskaičiuotos kainos pateikiamos tuo atveju, jeigu neįmanoma apskaičiuoti svertinių verčių. Valstybės narės abiems atvejais užtikrina, kad būtų pateikiami duomenys apie reprezentatyviąją nacionalinės rinkos dalį,

                                    —

                                    užimama rinkos dalis turėtų būti nustatoma atsižvelgiant į tuos elektros energijos kiekius, už kuriuos elektros energijos tiekėjas galutiniams pramonės vartotojams pateikė sąskaitą. Jeigu įmanoma, užimama rinkos dalis apskaičiuojama atsižvelgiant į kiekvieną vartotojų grupę. Informaciją, kuria remiantis buvo apskaičiuojamos svertinės vidutinės kainos, valstybės narės tvarko laikydamosi slaptumo reikalavimų,

                                    —

                                    siekiant slaptumo, su kainomis susiję duomenys bus perduodami tik tuomet, jeigu atitinkamoje valstybėje narėje bus bent po tris kiekvienos grupės, nurodytos j punkte, galutinius vartotojus.

                        i)

                        Turi būti pateikiamos trijų lygių kainos:

                                    —

                                    kainos be mokesčių ir rinkliavų,

                                    —

                                    kainos be pridėtinės vertės mokesčio (PVM) ir kitų susigrąžinamų mokesčių,

                                    —

                                    kainos su visais mokesčiai, rinkliavomis ir PVM.

                        j)

                        Bus renkami duomenys apie šių grupių galutinių pramonės vartotojų už elektros energiją mokamas kainas:

                                    Galutiniai pramonės vartotojai

                                    Per metus suvartojamas elektros energijos kiekis (MWh)

                                    Mažiausias

                                    Didžiausias

                                    IA grupė

                                    < 20

                                    IB grupė

                                    20

                                    < 500

                                    IC grupė

                                    500

                                    < 2 000

                                    ID grupė

                                    2 000

                                    < 20 000

                                    IE grupė

                                    20 000

                                    < 70 000

                                    IF grupė

                                    70 000

                                    <= 150 000

                        k)

                        Kartą per dvejus metus, kartu su sausio mėnesį pateikiama ataskaita apie kainas, Europos Bendrijų statistikos tarnybai teikiama informacija apie naudojamą duomenų rinkimo sistemą, ypač: duomenų rinkimo aprašymas ir rinkimo mastas (tiekimo bendrovių, apie kurias teikti duomenys, skaičius, agreguotoji procentinė rinkos, iš kurios rinkti duomenys, dalis ir t. t.), apskaičiuojant vidutines svertines kainas naudoti kriterijai ir kiekvienos vartotojų grupės suvartoti agreguotieji kiekiai. Pirmame pranešime apie duomenų rinkimo sistemą pateikiama 2008 m. sausio 1 dienos padėtis.

                        l)

                        Kartą per metus, kartu su sausio mėnesį pateikiama ataskaita apie kainas, Europos Bendrijų statistikos tarnybai teikiama informacija apie pagrindines vidutines charakteristikas ir veiksnius, į kuriuos atsižvelgiant apskaičiuojamos pranešamos kainos.
                        Teiktinoje informacijoje turi būti nurodyta:

                                    —

                                    vidutiniai su galutiniais pramonės vartotojais ir kiekviena vartotojų grupe susiję apkrovos veiksniai, apskaičiuojami atsižvelgiant į visą patiektos energijos kiekį ir vidutinę didžiausią paklausą,

                                    —

                                    lentelė, kurioje nurodomi šalyje nustatyti įtampos apribojimai,

                                    —

                                    abonentinių mokesčių, skaitiklių nuomos mokesčių ar bet kokių kitų nacionaliniu lygiu mokamų mokesčių aprašymas.

                        m)

                        Kartą per metus, kartu su sausio mėnesį pateikiama ataskaita, turėtų būti taip pat pateikiamos mokesčių, kurie taikomi elektros energiją parduodant galutiniams pramonės vartotojams, normos, šių normų apskaičiavimo metodas ir mokesčių aprašymas. Aprašyme turi būti nurodomos visos neapmokestinamos rinkliavos, iš kurių apmokamos duomenų apie kainas rinkimo sistemos sąnaudos ir padengiami su viešėja paslauga susiję įsipareigojimai.
                        Pateikiamas mokesčių sąrašas turi būti aiškiai suskirstytas į tris atskirtas dalis:

                                    —

                                    mokesčiai, rinkliavos, neapmokestinamos rinkliavos, įmokos ir kiti fiskaliniai mokesčiai, kurie nenurodomi galutiniams pramonės vartotojams pateikiamose sąskaitose. Šioje įtraukoje aprašyti duomenys įtraukiami į skiltį, kurioje nurodomi kainų lygį apibūdinantys rodikliai: „kainos be mokesčių ir rinkliavų“,

                                    —

                                    į galutiniams pramonės vartotojams pateikiamas sąskaitas įtraukiami mokesčiai ir rinkliavos, kurios laikomos negrąžinamomis. Šioje įtraukoje aprašyti duomenys įtraukiami į skiltį, kurioje nurodomi kainų lygį apibūdinantys rodikliai: „kainos be pridėtinės vertės mokesčio (PVM) ir kitų susigrąžinamų mokesčių“,

                                    —

                                    į galutiniams pramonės vartotojams pateikiamas sąskaitas įtraukiamas pridėtinės vertės mokestis (PVM) ir kiti susigrąžinami mokesčiai. Šioje įtraukoje aprašyti duomenys įtraukiami į skiltį, kurioje nurodomi kainų lygį apibūdinantys rodikliai: „kainos su visais mokesčiai, rinkliavomis ir PVM“.

                              Trumpas skirtingų taikomų mokesčių, rinkliavų, neapmokestinamų rinkliavų, įmokų ir kiti fiskalinių mokesčių sąrašas:

                                    —

                                    pridėtinės vertės mokestis,

                                    —

                                    koncesijos mokesčiai. Šis mokestis – tai paprastai licencijos ir įmokos, kurios mokamos už elektros tinklų ar kitokios elektros įrangos užimamą žemę ir jų naudojamą valstybės ar privatų turtą,

                                    —

                                    aplinkosaugos mokesčiai arba įmokos. Aplinkosaugos mokesčiai arba įmokos paprastai būna susiję su atsinaujinančios energijos išteklių naudojimo arba kombinuotosios šiluminės ir elektros energijos gamybos skatinimu ar jie nustatomi už poveikį klimato kaitai darančių išmetamą CO2, SO2 ar kitokios medžiagos kiekį,

                                    —

                                    branduolinės energijos ir kiti priežiūros mokesčiai: branduolinio įrenginio eksploatavimo nutraukimo mokesčiai, branduolinių įrenginių priežiūros įmokos ir t. t.,

                                    —

                                    kiti su energetikos sektoriumi susiję mokesčiai arba įmokos: su viešąja paslauga susiję įsipareigojimai ir (arba) mokesčiai, įmokos, kuriomis finansuojama energetikos sektorių reglamentuojančių institucijų veiklą ir t. t.,

                                    —

                                    kiti su energetikos sektoriumi nesusiję mokesčiai arba įmokos: nacionaliniai, vietiniai ar regioniniai fiskaliniai mokesčiai už suvartotą energiją, mokesčiai už elektros energijos skirstymą ir t. t.

                              Į pajamų mokesčius, už turtą mokamus mokesčius, akcizo mokestį už naftos produktus ir degalus, kurie nebuvo naudoti gaminant elektros energiją, variklinių transportų priemonių tepalą, kelių mokesčius, mokesčius už licencijas naudotis telekomunikacijomis, radijo ryšiu, reklamą, rinkliavas už licencijas, taršos mokesčius ir t. t. nebuvo atsižvelgiama ir jie neįtraukiami į šį aprašymą, nes šie mokesčiai, be jokios abejonės, laikytini veiklos vykdytojo sąnaudų dalimi ir jie taip pat taikomi kitiems sektoriams ar veiklos rūšims.

                        n)

                        Kartą per metus, kartu su sausio mėnesį pateikiama ataskaita, Europos Bendrijų statistikos tarnybai turi būti pateikiamos į pagrindines sudedamąsias dalis suskirstytos elektros energijos kainos. Į pagrindines sudedamąsias dalis elektros energijos kainos suskirstomos pagal šią metodiką:
                        Visa vartotojų grupei nustatyta elektros energijos kaina – tai „tinklo“ kainų, „energijos ir tiekimo“ kainų (t. y. pradedant gamyba ir baigiant tiekimu į rinką, išskyrus tinklus) ir visų mokesčių bei rinkliavų suma.

                                    —

                                    „tinklo“ kaina – tai taikant perdavimo ir paskirstymo tarifus gautų įplaukų santykis (jeigu įmanoma) su atitinkamu vartotojų grupės suvartotu elektros energijos kiekiu (kWh). Jeigu kiekvienos vartotojų grupės atskirai suvartoti elektros energijos kiekiai (kWh) nėra žinomi, turėtų būti pateikiami apskaičiuoti kiekiai,

                                    —

                                    „energijos ir tiekimo“ kaina – tai visa kaina, iš kurios atimama „tinklo“ kaina ir visi mokesčiai bei rinkliavos,

                                    —

                                    mokesčiai ir rinkliavos. Ši kainų dedamoji dalis suskirstoma papildomai:

                                                —

                                                į „tinklo“ kainas įtraukti mokesčiai ir rinkliavos,

                                                —

                                                į „energijos ir tiekimo“ kainas įtraukti mokesčiai ir rinkliavos,

                                                —

                                                pridėtinės vertės mokestis (PVM) ir kiti susigrąžinami mokesčiai,

                              PASTABA: Jeigu papildomosios paslaugos nurodomos atskirai, tada jas galima priskirti vienai iš šių dviejų sudedamųjų dalių:

                                    —

                                    į „tinklo“ kainą įtraukiamos šios sąnaudos: perdavimo ir paskirstymo tarifai, perdavimo ir paskirstymo nuostoliai, tinklo sąnaudos, vartotojų aptarnavimo sąnaudos, sistemos priežiūros sąnaudos ir skaitiklių nuomos sąnaudos,

                                    —

                                    į „energijos ir tiekimo“ kainą įtraukiamos į šios sąnaudos: gamybos, agregavimo, balansavimo energijos, elektros energijos tiekimo sąnaudos, paslaugų teikimo vartotojams, vartotojų aptarnavimo, rodiklių rodmenų nuskaitymo ir kitos tiekimo sąnaudos,

                                    —

                                    kitos specialios sąnaudos. Šioje įtraukoje nurodytos sąnaudos – tai nei tinklo, nei energijos ar tiekimo sąnaudos arba mokesčiai. Jeigu šios rūšies sąnaudų patiriama, jos pranešamos atskirai.

                        o)

                        Valstybėse narėse, kuriose pardavimą pramonės vartotojams vykdo viena bendrovė, informaciją gali teikti ta bendrovė. Valstybėse narėse, kuriose veiklą vykdo daugiau nei viena bendrovė, informaciją turėtų teikti nepriklausoma statistinių duomenų įstaiga.

                  “

         (1)  Galutiniams pramonės vartotojams gali būti priskiriami kiti ne privatūs vartotojai.

         (2)  Galutiniams pramonės vartotojams gali būti priskiriami kiti ne privatūs vartotojai.


title: 2013 m. gegužės 16 d. Tarybos sprendimas, kuriuo skiriami ir pakeičiami Europos profesinio mokymo plėtros centro valdančiosios tarybos nariai

text:
5.6.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 159/1

         TARYBOS SPRENDIMAS
   2013 m. gegužės 16 d.
   kuriuo skiriami ir pakeičiami Europos profesinio mokymo plėtros centro valdančiosios tarybos nariai
   (2013/000/)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į 1975 m. vasario 10 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 337/75 dėl Europos profesinio mokymo plėtros centro įsteigimo, ypač į jo 4 straipsnį (1),
   atsižvelgdama į Komisijos Tarybai pateiktą darbuotojų organizacijų atstovų kategorijos nario kandidatūrą,
   kadangi:

               (1)

               2012 m. liepos 16 d. sprendimu (2) Taryba paskyrė Europos profesinio mokymo plėtros centro valdančiosios tarybos narius laikotarpiui nuo 2012 m. rugsėjo 18 d. iki 2015 m. rugsėjo 17 d.;

               (2)

               Ispanija turi laisvą Centro valdančiosios tarybos darbuotojų atstovų kategorijos nario vietą,

         NUSPRENDĖ:
   Vienintelis straipsnis
   Europos profesinio mokymo plėtros centro valdančiosios tarybos nariu likusiam kadencijos laikui iki 2015 m. rugsėjo 17 d. skiriamas šis asmuo:
   DARBUOTOJŲ ORGANIZACIJŲ ATSTOVAI:

               ISPANIJA

               Francisco Javier LÓPEZ

      Priimta Briuselyje 2013 m. gegužės 16 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         R. QUINN

      (1)  OL L 39, 1975 2 13, p. 1.

      (2)  OL C 228, 2012 7 31, p. 3.


title: 2012/747/ES: 2012 m. gruodžio 3 d. Tarybos sprendimas dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi EEE jungtiniame komitete dėl EEE susitarimo 31 protokolo dėl bendradarbiavimo konkrečiose srityse, nesusijusiose su keturiomis laisvėmis, dalinio keitimo

text:
5.12.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 333/1

         TARYBOS SPRENDIMAS
   2012 m. gruodžio 3 d.
   dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi EEE jungtiniame komitete dėl EEE susitarimo 31 protokolo dėl bendradarbiavimo konkrečiose srityse, nesusijusiose su keturiomis laisvėmis, dalinio keitimo
   (2012/747/ES)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 189 straipsnį kartu su 218 straipsnio 9 dalimi,
   atsižvelgdama į 1994 m. lapkričio 28 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 2894/94 dėl Europos ekonominės erdvės susitarimo įgyvendinimo tvarkos (1), ypač į jo 1 straipsnio 3 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
   kadangi:

               (1)

               Europos ekonominės erdvės susitarimas (2) (toliau – EEE susitarimas) įsigaliojo 1994 m. sausio 1 d.;

               (2)

               pagal EEE susitarimo 98 straipsnį, EEE jungtinis komitetas gali nuspręsti iš dalies pakeisti, be kita ko, jo 31 protokolą;

               (3)

               EEE susitarimo 31 protokole išdėstytos specialios nuostatos ir priemonės dėl bendradarbiavimo konkrečiose srityse, nesusijusiose su keturiomis laisvėmis;

               (4)

               2010 m. rugsėjo 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 911/2010 dėl Europos Žemės stebėsenos programos (GMES) ir jos pradinės praktinės veiklos 2011–2013 m. (3) į EEE susitarimą įtrauktas EEE jungtinio komiteto sprendimu Nr. 139/2012 (4);

               (5)

               EEE jungtinio komiteto sprendime Nr. 139/2012 numatyta, kad Reglamento (ES) Nr. 911/2010 taikymas Islandijai sustabdomas, kol EEE jungtinis komitetas nuspręs kitaip;

               (6)

               tikslinga nuo 2013 m. sausio 1 d. nutraukti Reglamento (ES) Nr. 911/2010 taikymo Islandijai sustabdymą;

               (7)

               todėl EEE susitarimo 31 protokolas turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas;

               (8)

               Sąjungos pozicija EEE jungtiniame komitete turėtų būti grindžiama pridedamu sprendimo projektu,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Pozicija, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi EEE jungtiniame komitete dėl siūlomo EEE susitarimo 31 protokolo dalinio keitimo, grindžiama prie šio sprendimo pridėtu EEE jungtinio komiteto sprendimo projektu.
   2 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

      Priimta Briuselyje 2012 m. gruodžio 3 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         N. SYLIKIOTIS

      (1)  OL L 305, 1994 11 30, p. 6.

      (2)  OL L 1, 1994 1 3, p. 3.

      (3)  OL L 276, 2010 10 20, p. 1.

      (4)  OL L 309, 2012 11 8, p. 21.

      PROJEKTAS
      EEE JUNGTINIO KOMITETO SPRENDIMAS Nr. …/2012
      … m. … … d.
      kuriuo iš dalies keičiamas EEE susitarimo 31 protokolas dėl bendradarbiavimo konkrečiose srityse, nesusijusiose su keturiomis laisvėmis
      EEE JUNGTINIS KOMITETAS,
      atsižvelgdamas į Europos ekonominės erdvės susitarimą (toliau – EEE susitarimas), ypač į jo 86 ir 98 straipsnius,
      kadangi:

                  (1)

                  2010 m. rugsėjo 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 911/2010 dėl Europos Žemės stebėsenos programos (GMES) ir jos pradinės praktinės veiklos 2011–2013 m. (1) į EEE susitarimą įtrauktas EEE jungtinio komiteto sprendimu Nr. 139/2012 (2);

                  (2)

                  Reglamento (ES) Nr. 911/2010 taikymo Islandijai sustabdymas turėtų būti nutrauktas;

                  (3)

                  todėl norint, kad šis nutraukimas įsigaliotų nuo 2013 m. sausio 1 d., reikėtų iš dalies pakeisti EEE susitarimo 31 protokolą,

            PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
      1 straipsnis
      EEE susitarimo 31 protokolo 1 straipsnio 8c dalies e adaptacija išbraukiama.
      2 straipsnis
      Šis sprendimas įsigalioja kitą dieną po paskutinio pranešimo perdavimo EEE jungtiniam komitetui pagal EEE susitarimo 103 straipsnio 1 dalį (3).
      Jis taikomas nuo 2013 m. sausio 1 d.
      3 straipsnis
      Šis sprendimas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiojo leidinio EEE skyriuje ir EEE priede.

         Priimta …

               EEE jungtinio komiteto vardu

               Pirmininkas

               EEE jungtinio komiteto sekretoriai

         (1)  OL L 276, 2010 10 20, p. 1.

         (2)  OL L 309, 2012 11 8, p. 21.

         (3)  [Konstitucinių reikalavimų nenurodyta.] [Konstituciniai reikalavimai nurodyti.]


title: 2011/33/ES: 2010 m. lapkričio 8 d. Tarybos sprendimas dėl Partnerystės ir bendradarbiavimo susitarimo, nustatančio Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Ukrainos partnerystę, protokolo dėl Europos Sąjungos ir Ukrainos pagrindų susitarimo, kuriuo nustatomi Ukrainos dalyvavimo Sąjungos programose bendrieji principai, sudarymo

text:
21.1.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 18/1

         TARYBOS SPRENDIMAS
   2010 m. lapkričio 8 d.
   dėl Partnerystės ir bendradarbiavimo susitarimo, nustatančio Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Ukrainos partnerystę, protokolo dėl Europos Sąjungos ir Ukrainos pagrindų susitarimo, kuriuo nustatomi Ukrainos dalyvavimo Sąjungos programose bendrieji principai, sudarymo
   (2011/33/ES)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 114, 168, 169, 172 straipsnius, 173 straipsnio 3 dalį, 188 ir 192 straipsnius kartu su 218 straipsnio 6 dalies a punktu bei 218 straipsnio 8 dalies pirma pastraipa,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento pritarimą,
   kadangi:

               (1)

               Partnerystės ir bendradarbiavimo susitarimo, nustatančio Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Ukrainos partnerystę (1), protokolas dėl Europos Sąjungos ir Ukrainos pagrindų susitarimo, kuriuo nustatomi Ukrainos dalyvavimo Sąjungos programose bendrieji principai (toliau – Protokolas), buvo pasirašytas Sąjungos vardu 2010 m. lapkričio 22 d.

               (2)

               2009 m. gruodžio 1 d. įsigaliojus Lisabonos sutarčiai, Europos Sąjunga pakeitė Europos bendriją ir ją perėmė.

               (3)

               Protokolas turėtų būti sudarytas,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Europos Sąjungos vardu patvirtinamas Partnerystės ir bendradarbiavimo susitarimo, nustatančio Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Ukrainos partnerystę, protokolas dėl Europos Sąjungos ir Ukrainos pagrindų susitarimo, kuriuo nustatomi Ukrainos dalyvavimo Sąjungos programose bendrieji principai (2) (toliau – Protokolas).
   2 straipsnis
   Tarybos pirmininkas Sąjungos vardu pateikia Protokolo 10 straipsnyje numatytą pranešimą.
   3 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

      Priimta Briuselyje 2010 m. lapkričio 8 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         M. WATHELET

      (1)  OL L 49, 1998 2 19, p. 3.

      (2)  Žr. šio Oficialiojo leidinio p. 3.


title: 2013 m. liepos 9 d. Tarybos sprendimas 2013/366/BUSP, kuriuo iš dalies keičiami ir pratęsiami Europos Sąjungos specialiojo įgaliotinio Kosove įgaliojimai

text:
10.7.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 189/9

         TARYBOS SPRENDIMAS 2013/366/BUSP
   2013 m. liepos 9 d.
   kuriuo iš dalies keičiami ir pratęsiami Europos Sąjungos specialiojo įgaliotinio Kosove (1) įgaliojimai
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos Sąjungos sutartį, ypač į jos 28 straipsnį, 31 straipsnio 2 dalį ir 33 straipsnį,
   atsižvelgdama į Sąjungos vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai pasiūlymą,
   kadangi:

               (1)

               2012 m. sausio 25 d. Taryba priėmė sprendimą 2012/39/BUSP (2), kuriuo Samuel ŽBOGAR skiriamas Europos Sąjungos specialiuoju įgaliotiniu (toliau – ES specialusis įgaliotinis) Kosove. ES specialiojo įgaliotinio įgaliojimai baigiasi 2013 m. birželio 30 d.;

               (2)

               ES specialiojo įgaliotinio įgaliojimai turėtų būti iš dalies pakeisti ir pratęsti tolesniam 12 mėnesių laikotarpiui;

               (3)

               ES specialusis įgaliotinis vykdys įgaliojimus tokiomis aplinkybėmis, kurios gali pablogėti ir galėtų kliudyti pasiekti Sutarties 21 straipsnyje nustatytus Sąjungos išorės veiksmų tikslus,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Europos Sąjungos specialusis įgaliotinis
   ES specialiojo įgaliotinio Kosove Samuel ŽBOGAR įgaliojimai iš dalies keičiami ir pratęsiami iki 2014 m. birželio 30 d. Tarybai priėmus sprendimą Sąjungos vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai (toliau – vyriausiasis įgaliotinis) siūlymu, ES specialiojo įgaliotinio įgaliojimų terminas gali būti nutrauktas anksčiau.
   2 straipsnis
   Politikos tikslai
   ES specialiojo įgaliotinio įgaliojimai grindžiami Sąjungos politikos Kosove tikslais. Šie tikslai apima vieno iš svarbiausių vaidmenų atlikimą siekiant, kad būtų sukurtas stabilus, perspektyvus, taikus, demokratinis ir daugiatautis Kosovas, stiprinant stabilumą regione ir prisidedant prie bendradarbiavimo regione ir gerų kaimyniškų santykių Vakarų Balkanuose, taip pat kuriant Kosovą, kuris būtų įsipareigojęs laikytis teisinės valstybės principo bei užtikrinti mažumų, kultūros bei religinio paveldo apsaugą, taip pat remiant Kosovo pažangą siekiant narystės Sąjungoje pagal regiono europinę perspektyvą ir vadovaujantis atitinkamomis Tarybos išvadomis.
   3 straipsnis
   Įgaliojimai
   Kad būtų pasiekti politikos tikslai, ES specialiajam įgaliotiniui suteikiami šie įgaliojimai:

               a)

               teikti Sąjungos rekomendacijas ir paramą politiniame procese;

               b)

               skatinti bendrą Sąjungos politinį koordinavimą Kosove;

               c)

               skatinti aktyvesnį Sąjungos dalyvavimą vykdant veiklą Kosove ir užtikrinti, kad toks dalyvavimas būtų darnus ir veiksmingas;

               d)

               vietoje teikti politines rekomendacijas Europos Sąjungos teisinės valstybės misijos Kosove (EULEX KOSOVO) vadovui, be kita ko, su vykdomosiomis pareigomis susijusių klausimų politiniais aspektais;

               e)

               užtikrinti Sąjungos veiksmų Kosove nuoseklumą ir suderinamumą;

               f)

               laikantis regiono europinės perspektyvos remti Kosovo pažangą siekiant narystės Sąjungoje, pasitelkiant tikslines viešosios komunikacijos priemones ir Sąjungos informavimo veiklą, kuri užtikrintų Kosovo visuomenės geresnį su Sąjunga susijusių reikalų supratimą ir paramą;

               g)

               sudaryti palankesnes sąlygas siekti pažangos įgyvendinant politinius, ekonominius ir Europos prioritetus, stebėti tokią pažangą ir ją remti pagal atitinkamų institucijų kompetenciją ir atsakomybę;

               h)

               bendradarbiaudamas su ES specialiuoju įgaliotiniu žmogaus teisėms, prisidėti prie pagarbos žmogaus teisėms ir pagrindinėms laisvėms, įskaitant moterų ir vaikų teises bei laisves, plėtojimo ir stiprinimo Kosove pagal Sąjungos žmogaus teisių politiką ir Sąjungos gaires dėl žmogaus teisių;

               i)

               padėti įgyvendinti Belgrado ir Prištinos dialogą, kuriam tarpininkauja Sąjunga.

         4 straipsnis
   Įgaliojimų vykdymas
   1.   ES specialusis įgaliotinis yra atsakingas už įgaliojimų vykdymą; jo veiklą prižiūri vyriausiasis įgaliotinis.
   2.   Politinis ir saugumo komitetas (toliau – PSK) palaiko ypatingus ryšius su ES specialiuoju įgaliotiniu, o su Taryba ES specialusis įgaliotinis bendrauja pirmiausia pasitelkęs šį komitetą. PSK teikia ES specialiajam įgaliotiniui strategines gaires ir politinius nurodymus pagal jo įgaliojimus, nedarant poveikio vyriausiojo įgaliotinio galioms.
   3.   ES specialusis įgaliotinis savo veiklą aktyviai koordinuoja su Europos išorės veiksmų tarnyba (toliau – EIVT).
   5 straipsnis
   Finansavimas
   1.   Su ES specialiojo įgaliotinio įgaliojimų vykdymu laikotarpiu nuo 2013 m. liepos 1 d. iki 2014 m. birželio 30 d. susijusioms išlaidoms padengti skiriama orientacinė finansavimo suma yra 1 870 000 EUR.
   2.   Išlaidos tvarkomos pagal Sąjungos bendrajam biudžetui taikomas procedūras ir taisykles. Konkursuose dėl sutarčių sudarymo leidžiama dalyvauti Vakarų Balkanų regiono šalių nacionaliniams subjektams.
   3.   Išlaidos tvarkomos pagal ES specialiojo įgaliotinio ir Komisijos sudarytą sutartį. Už visas išlaidas ES specialusis įgaliotinis atsiskaito Komisijai.
   6 straipsnis
   Darbuotojų grupės sudarymas ir sudėtis
   1.   Paskirti darbuotojai skiriami padėti ES specialiajam įgaliotiniui vykdyti įgaliojimus ir bendrai prisidėti prie visų Sąjungos veiksmų Kosove darnos, matomumo ir veiksmingumo. ES specialusis įgaliotinis sudaro savo darbuotojų grupę, neviršydamas savo įgaliojimų ir turimų atitinkamų finansinių išteklių. Į darbuotojų grupę įtraukiami darbuotojai, turintys profesinės patirties konkrečiose politikos srityse, kaip reikalaujama įgaliojimuose. ES specialusis įgaliotinis nedelsdamas praneša Tarybai ir Komisijai apie savo darbuotojų grupės sudėtį.
   2.   Valstybės narės, Sąjungos institucijos ir EIVT gali pasiūlyti komandiruoti darbuotojus dirbti su ES specialiuoju įgaliotiniu. Atlyginimą tokiems komandiruotiems darbuotojams moka atitinkamai ta valstybė narė, susijusi Sąjungos institucija arba EIVT. Valstybių narių į Sąjungos institucijas arba EIVT komandiruoti ekspertai taip pat gali būti paskirti dirbti su ES specialiuoju įgaliotiniu. Pagal sutartį pasamdyti kitų šalių darbuotojai turi turėti vienos iš valstybių narių pilietybę.
   3.   Visi komandiruoti darbuotojai administraciniu požiūriu lieka pavaldūs siunčiančiajai valstybei narei, Sąjungos institucijai ar EIVT ir vykdo savo pareigas bei veikia ES specialiojo įgaliotinio įgaliojimų labui.
   7 straipsnis
   ES specialiojo įgaliotinio ir jo personalo privilegijos ir imunitetai
   Su priimančiąją šalimi ar šalimis atitinkamai susitariama dėl ES specialiojo įgaliotinio ir jo personalo narių užduočių įvykdymui ir sklandžiam darbui užtikrinti būtinų privilegijų, imunitetų ir kitų garantijų. Valstybės narės ir EIVT šiuo tikslu teikia visą reikalingą paramą.
   8 straipsnis
   ES įslaptintos informacijos saugumas
   1.   ES specialusis įgaliotinis ir jo darbuotojų grupės nariai laikosi saugumo principų ir būtiniausių standartų, nustatytų 2011 m. kovo 31 d. Tarybos sprendimu 2011/292/ES dėl ES įslaptintos informacijos apsaugai užtikrinti skirtų saugumo taisyklių (3).
   2.   Vyriausiajam įgaliotiniui suteikiami įgaliojimai laikantis ES įslaptintos informacijos apsaugai užtikrinti skirtų saugumo taisyklių NATO/KFOR atskleisti šiems veiksmams parengtą ES įslaptintą informaciją ir dokumentus, pažymėtus ne aukštesnio kaip „CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL“ lygio slaptumo žyma.
   3.   Vyriausiajam įgaliotiniui suteikiami įgaliojimai, atsižvelgiant į ES specialiojo įgaliotinio veiklos poreikius, Jungtinėms Tautoms (JT) ir Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacijai (ESBO) laikantis ES įslaptintos informacijos apsaugai užtikrinti skirtų saugumo taisyklių atskleisti Sąjungos veiksmams Kosove parengtą ES įslaptintą informaciją ir dokumentus, pažymėtus ne aukštesnio kaip „RESTREINT UE/EU RESTRICTED“ lygio slaptumo žyma. Šiuo tikslu sudaromi vietos susitarimai.
   4.   Vyriausiajam įgaliotiniui suteikiami įgaliojimai su šiuo sprendimu susijusioms trečiosioms šalims atskleisti neįslaptintus ES dokumentus, susijusius su Tarybos svarstymais dėl veiksmų, kuriems pagal Tarybos darbo tvarkos taisyklių (4) 6 straipsnio 1 dalį taikomas profesinės paslapties reikalavimas.
   9 straipsnis
   Galimybė susipažinti su informacija ir logistinė parama
   1.   Valstybės narės, Komisija ir Tarybos generalinis sekretoriatas užtikrina, kad ES specialiajam įgaliotiniui būtų sudaryta galimybė susipažinti su visa reikiama informacija.
   2.   Prireikus Sąjungos delegacija ir (arba) valstybės narės regione teikia logistinę paramą.
   10 straipsnis
   Saugumas
   ES specialusis įgaliotinis, laikydamasis Sąjungos politikos dėl personalo, dislokuoto už Sąjungos ribų vykdyti veiksmus pagal Sutarties V antraštinę dalį, saugumo, neviršydamas savo įgaliojimų ir atsižvelgdamas į saugumo padėtį jo atsakomybei priskirtoje geografinėje teritorijoje, imasi visų praktiškai įgyvendinamų priemonių viso tiesiogiai jam pavaldaus personalo saugumui užtikrinti, visų pirma:

               a)

               sudarydamas misijai skirtą saugumo planą, kuriame remiamasi EIVT gairėmis, į jį įtraukdamas misijai skirtas fizines, organizacines ir procedūrines saugumo priemones, reglamentuojančias saugaus personalo atvykimo į misijos teritoriją ir judėjimo toje teritorijoje valdymą, o taip pat saugumo incidentų valdymą, bei įskaitant misijos nenumatytų atvejų ir evakuacijos planą;

               b)

               užtikrindamas, kad visi už Sąjungos ribų dislokuoti personalo nariai būtų apdrausti didelės rizikos draudimu, būtinu dėl misijos teritorijoje esančių sąlygų;

               c)

               užtikrindamas, kad prieš atvykstant arba atvykus į misijos teritoriją būtų organizuotas visų jo darbuotojų grupės narių, kurie turi būti dislokuoti už Sąjungos ribų, įskaitant vietoje pasamdytus darbuotojus, atitinkamas mokymas saugumo klausimais, atsižvelgiant į EIVT nustatytą rizikos lygį misijos teritorijoje;

               d)

               užtikrindamas, kad būtų įgyvendinamos visos sutartos rekomendacijos, pateiktos remiantis reguliariais saugumo įvertinimais, ir Tarybai, vyriausiajam įgaliotiniui bei Komisijai raštu būtų teikiamos jų įgyvendinimo ir kitų saugumo klausimų ataskaitos, sudarančios laikotarpio vidurio ir įgaliojimų vykdymo ataskaitų dalį.

         11 straipsnis
   Ataskaitų teikimas
   ES specialusis įgaliotinis vyriausiajam įgaliotiniui ir PSK reguliariai teikia ataskaitas žodžiu ir raštu. ES specialusis įgaliotinis taip pat prireikus teikia ataskaitas Tarybos darbo grupėms. Reguliariai teikiamos ataskaitos raštu platinamos per COREU tinklą. Vyriausiajam įgaliotiniui ar PSK rekomendavus, ES specialusis įgaliotinis teikia ataskaitas Užsienio reikalų tarybai. Pagal Sutarties 36 straipsnį ES specialusis įgaliotinis gali dalyvauti informuojant Europos Parlamentą.
   12 straipsnis
   Koordinavimas
   1.   ES specialusis įgaliotinis remia bendrą Sąjungos politinių veiksmų koordinavimą. Jis padeda užtikrinti, kad visos Sąjungos priemonės veiksmų vietoje būtų naudojamos suderintai siekiant Sąjungos politikos tikslų. ES specialiojo įgaliotinio veikla atitinkamai derinama su Komisijos veikla bei su kitų tame regione veikiančių ES specialiųjų įgaliotinių veikla. ES specialusis įgaliotinis reguliariai informuoja valstybių narių atstovybes ir Sąjungos delegacijas.
   2.   Veiksmų vietoje glaudus ryšys palaikomas su Sąjungos delegacijų vadovais regione ir valstybių narių atstovybių vadovais. Jie deda visas įmanomas pastangas, kad padėtų ES specialiajam įgaliotiniui vykdyti jo įgaliojimus. ES specialusis įgaliotinis vietoje teikia politines rekomendacijas EULEX KOSOVO vadovui, be kita ko, su vykdomosiomis pareigomis susijusių klausimų politiniais aspektais. ES specialusis įgaliotinis ir civilinis operacijos vadas prireikus konsultuojasi tarpusavyje.
   3.   ES specialusis įgaliotinis taip pat palaiko ryšius su atitinkamais vietos organais ir kitais tarptautiniais bei regioniniais subjektais veiksmų vietoje.
   4.   ES specialusis įgaliotinis kartu su kitais veiksmų vietoje esančiais Sąjungos subjektais užtikrina informacijos platinimą ir veiksmų vietoje esančių Sąjungos subjektų keitimąsi informacija, kad padėtis būtų kuo labiau vienodai suprantama ir vertinama.
   13 straipsnis
   Su reikalavimais susijusi pagalba
   ES specialusis įgaliotinis ir jo personalas padeda pateikiant elementus siekiant atsakyti į reikalavimus ir įsipareigojimus, kylančius iš ankstesniųjų ES specialiųjų įgaliotinių Kosove įgaliojimų, ir tuo tikslu teikia administracinę pagalbą ir prieigą prie atitinkamų bylų.
   14 straipsnis
   Peržiūra
   Šio sprendimo įgyvendinimas ir jo suderinamumas su kita Sąjungos veikla regione yra nuolat peržiūrimi. Ne vėliau kaip 2013 m. gruodžio mėn. pabaigoje ES specialusis įgaliotinis Tarybai, vyriausiajam įgaliotiniui ir Komisijai pateikia pažangos ataskaitą, o įgaliojimų termino pabaigoje – išsamią ES specialiojo įgaliotinio įgaliojimų vykdymo ataskaitą.
   15 straipsnis
   Įsigaliojimas
   Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.
   Jis taikomas nuo 2013 m. liepos 1 d.

      Priimta Briuselyje 2013 m. liepos 9 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         R. ŠADŽIUS

      (1)  Šis pavadinimas nekeičia pozicijų dėl statuso ir atitinka JT ST rezoliuciją 1244 (1999) bei Tarptautinio Teisingumo Teismo nuomonę dėl Kosovo nepriklausomybės deklaracijos.

      (2)  OL L 23, 2012 1 26, p. 5.

      (3)  OL L 141, 2011 5 27, p. 17.

      (4)  2009 m. gruodžio 1 d. Tarybos sprendimas 2009/937/ES, patvirtinantis Tarybos darbo tvarkos taisykles (OL L 325, 2009 12 11, p. 35).


title: 2014/371/BUSP: 2014 m. birželio 17 d. Politinio ir saugumo komiteto sprendimas EULEX KOSOVO/1/2014, kuriuo pratęsiami Europos Sąjungos teisinės valstybės misijos Kosove, EULEX KOSOVO, vadovo įgaliojimai

text:
20.6.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 180/17

         POLITINIO IR SAUGUMO KOMITETO SPRENDIMAS EULEX KOSOVO/1/2014
   2014 m. birželio 17 d.
   kuriuo pratęsiami Europos Sąjungos teisinės valstybės misijos Kosove, EULEX KOSOVO, vadovo įgaliojimai

      (2014/371/BUSP)

   POLITINIS IR SAUGUMO KOMITETAS,
   atsižvelgdamas į Europos Sąjungos sutartį, ypač į jos 38 straipsnio trečią pastraipą,
   atsižvelgdamas į 2008 m. vasario 4 d. Tarybos bendruosius veiksmus 2008/124/BUSP dėl Europos Sąjungos teisinės valstybės misijos Kosove, EULEX KOSOVO (1), ypač į jų 12 straipsnio 2 dalį,
   kadangi:

               (1)

               pagal Bendrųjų veiksmų 2008/124/BUSP 12 straipsnio 2 dalį Politinis ir saugumo komitetas (toliau – PSK) yra įgaliotas pagal Sutarties 38 straipsnį priimti atitinkamus sprendimus EULEX KOSOVO politinės priežiūros ir strateginio vadovavimo jai tikslu, įskaitant sprendimą skirti misijos vadovą;

               (2)

               2012 m. gruodžio 4 d. PSK priėmė sprendimą EULEX KOSOVO/3/2012 (2), kuriuo ambasadorius Bernd BORCHARDT skiriamas EULEX KOSOVO misijos vadovu laikotarpiui nuo 2013 m. vasario 1 d. iki 2014 m. birželio 14 d.;

               (3)

               2014 m. birželio 12 d. Taryba priėmė Sprendimą 2014/349/BUSP (3), kuriuo iš dalies keičiami Bendrieji veiksmai 2008/124/BUSP ir EULEX KOSOVO galiojimo terminas pratęsiamas iki 2016 m. birželio 14 d.;

               (4)

               2014 m. birželio 13 d. Vyriausiasis įgaliotinis užsienio reikalams ir saugumo politikai pasiūlė pratęsti EULEX KOSOVO misijos vadovo ambasadoriaus Bernd BORCHARDT įgaliojimus iki 2014 m. spalio 14 d.,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   EULEX KOSOVO misijos vadovo ambasadoriaus Bernd BORCHARDT įgaliojimai pratęsiami iki 2014 m. spalio 14 d.
   2 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.
   Jis taikomas nuo 2014 m. birželio 15 d.

      Priimta Briuselyje 2014 m. birželio 17 d.

            Politinio ir saugumo komiteto vardu

            Pirmininkas

         W. STEVENS

      (1)  OL L 42, 2008 2 16, p. 92.

      (2)  2012 m. gruodžio 4 d. Politinio ir saugumo komiteto sprendimas EULEX KOSOVO/3/2012 dėl Europos Sąjungos teisinės valstybės misijos Kosove, EULEX KOSOVO, vadovo paskyrimo (OL L 334, 2012 12 6, p. 46).

      (3)  OL L 174, 2014 6 13, p. 42.