title: 2016 m. kovo 16 d. ELPA priežiūros institucijos sprendimas Nr. 61/16/COL, baigti oficialią tyrimo procedūrą dėl įtariamos valstybės pagalbos išnuomojus optinę skaidulą, anksčiau valdytą NATO vardu (Islandija) [2017/1498]

text:
24.8.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 218/19

         ELPA PRIEŽIŪROS INSTITUCIJOS SPRENDIMAS
   Nr. 61/16/COL
   2016 m. kovo 16 d.
   baigti oficialią tyrimo procedūrą dėl įtariamos valstybės pagalbos išnuomojus optinę skaidulą, anksčiau valdytą NATO vardu (Islandija) [2017/1498]
   ELPA priežiūros institucija (toliau – Institucija),
   ATSIŽVELGDAMA į Europos ekonominės erdvės susitarimą (toliau – EEE susitarimas), ypač į jo 61 straipsnį ir 26 protokolą,
   ATSIŽVELGDAMA į ELPA valstybių susitarimą dėl Priežiūros institucijos ir Teisingumo Teismo įsteigimo (toliau – Susitarimas dėl Priežiūros institucijos ir Teismo), ypač į jo 24 straipsnį,
   ATSIŽVELGDAMA į Susitarimo dėl Priežiūros institucijos ir Teismo 3 protokolą (toliau – 3 protokolas), ypač į jo I dalies 1 straipsnį ir II dalies 7 straipsnio 2 dalį,
   PARAGINUSI suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas pagal minėtas nuostatas (1) ir atsižvelgdama į jų pastabas,
   kadangi:
   I.   FAKTAI

   1.   PROCEDŪRA

               (1)

               2010 m. liepos 16 d. raštu (dokumentas Nr. 565828) bendrovė „Míla ehf.“ (toliau – „Míla“ arba skundo pateikėja) pateikė skundą ELPA priežiūros institucijai (toliau – Institucija) dėl įtariamos neteisėtos valstybės pagalbos, Islandijos užsienio reikalų ministerijos suteiktos išnuomojus naudoti ir valdyti dvi optines skaidulas, anksčiau valdytas Šiaurės Atlanto sutarties organizacijos (NATO) vardu. Atlikusi tyrimą Institucija 2012 m. lapkričio 21 d. priėmė Sprendimą Nr. 410/12/COL, kuriame padarė išvadą, kad Islandijos užsienio reikalų ministerijos Gynybos agentūros su bendrove „Og fjarskipti hf.“ (šiuo metu „Fjarskipti hf.“, toliau tekste vadinama „Vodafone Iceland“ arba „Vodafone“) (2)2010 m. vasario 1 d. sudaryta nuomos sutartis, kuria leista naudoti ir valdyti optinę skaidulą, nėra valstybės pagalba, kaip apibrėžta EEE susitarimo 61 straipsnyje (3).

               (2)

               2013 m. vasario 19 d. bendrovė „Míla“ kreipėsi į ELPA Teismą prašydama panaikinti Sprendimą Nr. 410/12/COL. 2014 m. sausio 27 d. sprendimu byloje E-1/13 ELPA Teismas Institucijos sprendimą panaikino (4).

               (3)

               2014 m. liepos 16 d. Institucija priėmė Sprendimą Nr. 299/14/COL pradėti 3 protokolo I dalies 1 straipsnio 2 dalyje numatytą oficialią tyrimo procedūrą ir paprašė Islandijos valdžios institucijų bei suinteresuotųjų šalių pateikti pastabas.

               (4)

               Institucija gavo Islandijos valdžios institucijų pastabas (dokumentai Nr. 722921–722923), taip pat trečiųjų šalių pastabas, kurias pateikė „Míla“ (dokumentas Nr. 729699), „Vodafone“ (dokumentas Nr. 723556) ir privatus asmuo (dokumentas Nr. 729917). Trečiųjų šalių pastabos buvo perduotos Islandijos valdžios institucijoms, o šios dėl jų pateikė savo pastabas (dokumentai Nr. 744468–744471 ir 753302–753303).

         2.   PRIEMONĖS APIBŪDINIMAS

   2.1.   APLINKYBĖS: KVIETIMAS PATEIKTI PASIŪLYMUS DĖL DVIEJŲ NATO VARDU VALDYTŲ OPTINIŲ SKAIDULŲ NUOMOS

               (5)

               2007 m. rugpjūčio 15 d. Islandijos Vyriausybė visiškai perėmė vadovavimą Radarų agentūrai (isl. Ratsjárstofnun) (5), kuri iki tol buvo pavaldi JAV valdžios institucijoms. Radarų agentūra iki tol valdė tris optines skaidulas, esančias maždaug 1 850 km ilgio aštuonių skaidulų šviesolaidiniame kabelyje, juosiančiame Islandiją ir jos šiaurės vakarų regioną (6). Taip Islandijos Vyriausybei atsivėrė galimybių naudoti vieną arba kelias iš šių trijų skaidulų kitoms reikmėms.

               (6)

               Islandijos valdžios institucijos nusprendė naudoti vieną iš skaidulų Islandijos oro gynybos sistemos (toliau – IOGS) ir saugių Vyriausybės telekomunikacijų reikmėms. Institucijos taip pat nusprendė, kad valstybės centrinė viešųjų pirkimų institucija (isl. Ríkiskaup) turėtų konkurso tvarka sudaryti likusių dviejų skaidulų naudojimo ir valdymo sutartį (7).

               (7)

               Šio kvietimo pateikti pasiūlymus nuostatos išdėstytos Centrinės viešųjų pirkimų institucijos parengtame projekto aprašyme (8). Tame dokumente rašoma, kad Centrinė viešųjų pirkimų institucija Užsienio reikalų ministerijos Gynybos departamento vardu pakvietė pateikti pasiūlymus naudoti ir valdyti dvi iš trijų optinių skaidulų, kurias numatyta išnuomoti dviem nesusijusiems subjektams, ketinant po derybų sudaryti nuomos sutartį dešimčiai metų.

               (8)

               Kaip pažymima kvietime pateikti pasiūlymus, maždaug 1 850 km ilgio šviesolaidinis kabelis juosia visą Islandiją be pertrūkių tarp 16 esamų galinių taškų (tiek jų buvo konkurso dieną), nutiestas per telefono stotis ir kitus telekomunikacijų įrenginius. Dauguma telefono stočių ir kitų telekomunikacijų įrenginių priklauso bendrovei „Míla“ ir yra jos prižiūrimi. Kaip nurodyta kvietimo pateikti pasiūlymus 2.3 punkte, pagal siūlomą sudaryti nuomos sutartį nebus suteikta jokių priemonių, skirtų tam, kad nuomininkas galėtų įdiegti savo įrangą. Nuomininkas pats pasirūpins, kad gautų reikiamas priemones savo įrangai ar bet kokias kitas priemones, reikalingas optinėms skaiduloms eksploatuoti. Taigi, nuomininkas yra atsakingas už prieigą prie reikiamų priemonių ir galinių taškų, kuriuose ketina prijungti savo įrangą prie skaidulos. Tuo atveju, jei nuomininkui reikėtų įsigyti arba išsinuomoti priemonių, reikalingų savo įrangai, papildomoms jungtims ar kitiems dalykams, nuomininkas pats padengs su tuo susijusias sąnaudas. Nuomininkas yra atsakingas už visus ryšius su priemonių savininkais; nuomotojas nėra tarpininkas, jokių priemonių nesuteikia ir negarantuoja, kad nuomininkas galės naudotis reikiamomis priemonėmis tinklo mazguose arba kitur. Nuomininkas gali pridėti naujų optinės skaidulos galinių taškų, tačiau tai darydamas privalo tartis su nuomotoju ir kitais skaidulos savininkais. Nuomininkas pats padengs visas su naujų galinių taškų pridėjimu susijusias sąnaudas. Yra nustatyti išsamūs reikalavimai siekiant užtikrinti, kad bet kokiai nuomininko prieigai prie kabelio ir papildomų galinių taškų pridėjimui būtų kruopščiai pasirengta ir tai būtų atlikta profesionaliai, užtikrinant, kad kiti galėtų netrikdomai naudotis kabeliu.

               (9)

               Kvietime pateikti pasiūlymus nustatytas minimalus kiekvienos skaidulos nuomos mokesčio dydis, 19 000 000 Islandijos kronų (ISK) per metus, siekiant užtikrinti, kad būtų padengtos optinių skaidulų valdymo ir priežiūros sąnaudos (9). Pasiūlymų pateikimo ir jų vokų atplėšimo galutinis terminas buvo 2008 m. birželio 19 d.

               (10)

               Pasiūlymai vertinti pagal tokius kriterijus:

                  1 lentelė

                  Kvietime pateikti pasiūlymus nustatyti sutarties sudarymo kriterijai

                           Vertinamas dalykas

                           Procentiniai punktai

                           Konkurencijos skatinimas

                           40

                           Nuomos mokestis

                           15

                           Paslaugų teikimo pradžia

                           10

                           Paslaugų teikimas

                           10

                           Tinklo galinių taškų skaičius

                           15

                           Vienas tarifas visoje šalyje

                           10

               (11)

               Po kvietimo pateikti pasiūlymus gauti penki keturių savarankiškų įmonių pasiūlymai, toliau apibendrinti 2 lentelėje. Du iš šių pasiūlymų buvo variantų pasiūlymai:

                  2 lentelė

                  Konkurso metu gauti pasiūlymai

                           Bendrovės pavadinimas

                           Siūlyta nuomos kaina
                           (ISK)

                           Sutarties sudarymo kriterijai: bendra gautų balų suma

                           Pagrindinis pasiūlymas

                           Varianto pasiūlymas (10)

                           Fjarski ehf.

                           20 000 000

                           92,18

                           Vodafone

                           19 150 000

                           89,67

                           84,67

                           Hringiðan ehf.

                           24 006 900

                           88,60

                           Gagnaveita Reykjavíkur

                           19 500 000

                           59,34

               (12)

               Gautus pasiūlymus įvertino Centrinė viešųjų pirkimų institucija remdamasi vertinimu, atliktu nepriklausomos konsultavimo įmonės „Mannvit“. Centrinė viešųjų pirkimų institucija ir „Mannvit“ pateikė informaciją, kad visos keturios pasiūlymus pateikusios bendrovės buvo pripažintos turinčiomis reikiamą techninį pajėgumą įgyvendinti šį projektą, taip pat atitiko bendruosius kvietime pateikti pasiūlymus nustatytus reikalavimus dėl projektą įgyvendinti siūlančių kandidatų asmeninės ir finansinės padėties. Vis dėlto „Mannvit“ padarė išlygą dėl „Hringiðan“ pasiūlymo. Pagal šį pasiūlymą projektą turėjo įgyvendinti „Hringiðan“ įsteigta įmonė. „Mannvit“ manymu, nebūtų buvę įmanoma įvertinti šios įmonės, kuri tuo metu dar nebuvo įsteigta, finansinio ir techninio pajėgumo, todėl pagal konkurso sąlygas „Hringiðan“ pasiūlymą buvo galima atmesti. „Mannvit“ sumodeliavo „Hringiðan“ pasiūlymo atmetimo poveikį konkurso rezultatui, tačiau nustatė, kad jokio poveikio nebūtų, nes „Hringiðan“ pasiūlymas nepateko į geriausių pasiūlymų dvejetą, todėl bet kokiu atveju buvo nesėkmingas.

               (13)

               Kaip parodyta 2 lentelėje, dvi bendrovės, gavusios daugiausia balų pagal sutarties sudarymo kriterijus, buvo „Fjarski ehf.“ (92,18 balo) ir „Vodafone“ (89,67 balo). Su abiem bendrovėmis buvo pradėtos derybos. Dėl 2008 m. rudenį Islandijoje prasidėjusios finansų krizės derybos nevyko iki pat 2009 m. pabaigos, o galiausiai užbaigtos 2010 m. pradžioje. Tačiau „Fjarski ehf.“ nusprendė projekto atsisakyti, taigi dėl nuomos sutarties sudarymo ir tik dėl vienos iš dviejų skaidulų derėtasi su „Vodafone“.

         2.2.   ISLANDIJOS GYNYBOS AGENTŪROS SUTARTIS SU „VODAFONE“

               (14)

               2010 m. vasario 1 d.„Vodafone“ su Islandijos gynybos agentūra (isl. Varnarmálastofnun) sudaryta sutartimi šiai bendrovei leista naudoti optinę skaidulą – vieną iš aštuonių skaidulų visą Islandiją juosiančiame maždaug 1 850 km ilgio šviesolaidiniame kabelyje. Nustatytas metinis nuomos mokestis yra 19 150 000 ISK (į jį PVM neįskaitytas), indeksuojamas pagal statybos sąnaudų indeksą nuo 2008 m. birželio mėn. Sutarties trukmė – dešimt metų.

               (15)

               Sutartyje nurodyta, kad ši skaidula įtraukta į NATO inventorių. Pagal Gynybos įstatymo Nr. 34/2008 16 straipsnį nuomotojas turėjo teisę valstybės ir NATO vardu sudaryti nuomos sutartį leisdamas naudotis šia įranga. Tačiau, turint omenyje tarptautinius Islandijos įsipareigojimus, reikėjo į sutartį įtraukti sąlygą, kad nuomotojas karo metu gali atsiimti nurodytą įrangą be įspėjimo. Nuostatos dėl to pateiktos sutarties 8 straipsnyje.

               (16)

               Sutartyje pakartota kvietimo pateikti pasiūlymus nuostata, kad ji neapima jokių nuomininko įrangai įdiegti skirtų priemonių. Nuomininkas pats pasirūpins, kad gautų reikiamas priemones savo įrangai ar bet kokias kitas priemones, reikalingas skaiduloms eksploatuoti. Taigi, nuomininkas yra atsakingas už prieigą prie reikiamų priemonių ir tinklo mazgų, kuriuose ketina prijungti savo įrangą prie skaidulos. Tuo atveju, jei nuomininkui reikėtų įsigyti arba išsinuomoti priemonių, reikalingų savo įrangai, papildomoms jungtims ar kitoms reikmėms, nuomininkas pats padengs su tuo susijusias sąnaudas. Nuomininkas yra atsakingas už visus ryšius su kabelio ar atitinkamų priemonių savininkais.

         3.   SKUNDAS

               (17)

               „Míla“ skundas pateiktas dėl minėtos sutarties, konkurso tvarka sudarytos 2010 m. vasario 1 d. tarp Islandijos gynybos agentūros ir telekomunikacijų operatoriaus „Vodafone“. Skundo pateikėja teigia, kad sudaryta sutartimi suteikta valstybės pagalba išnuomojus naudoti optinę skaidulą už kainą, kur kas mažesnę negu ta, kurią rinkos investuotojas būtų laikęs priimtina.

               (18)

               Šį teiginį „Míla“ iš esmės pagrindė tokiais argumentais (11):

                           —

                           konkurso metu „Míla“ buvo vienintelė veiklos vykdytoja rinkoje, todėl iš esmės negalėjo gauti 40 % vertinimo balų, t. y. balų, skiriamų už konkurencijos skatinimą, pagal sutarties sudarymo kriterijus. Taigi, pagal pateiktų pasiūlymų vertinimo metodą, kuris apibendrintas 1 lentelėje, „Míla“ iš esmės negalėjo dalyvauti konkurse. Tačiau „Míla“ jokio ekonominio intereso dalyvauti konkurse neturėjo, nes jos pačios nuosavų skaidulų perdavimo geba buvo pakankama. Todėl ji nepateikė jokio pasiūlymo;

                           —

                           per konkursą pasiūlytos nuomos kainos buvo mažesnės negu tai, ką rinkos investuotojas būtų laikęs priimtina nuomos kaina. Visų pirma, šių kainų nepakako nustatytosioms sąnaudoms (t. y. kabelio tiesimo, atnaujinimo ir nusidėvėjimo sąnaudoms) tinkamai padengti ir tam, kad skaidulų savininkė Islandijos valstybė gautų pakankamą savo kapitalo investicijos grąžą;

                           —

                           „Míla“ įvertinta nuomos teisės rinkos kaina yra didesnė kaip 85 mln. ISK per metus, todėl įtariamos valstybės pagalbos bendra suma per numatomą skaidulos eksploatavimo 20 metų laikotarpį siektų 464,2 mln. ISK kiekvienai iš abiejų bendrovių, skaičiuojant pagal nuomos kainą 19,15–20 mln. ISK per metus (12).

               (19)

               2012 m. rugsėjo 19 d. raštu skundo pateikėja pateikė daugiau informacijos apie savo įtarimą, kad „Vodafone“ buvo suteikta valstybės pagalba. Skundo pateikėja ypač atkreipė dėmesį į naują tarifą, nustatytą įmonės „Orkufjarskipti“ (13) už šviesolaidinio kabelio nuomą (14). Pagal šį tarifą kiekvienos šešių skaidulų šviesolaidinio kabelio skaidulos nuomos kaina nustatoma kaip mėnesinis nuomos mokestis Islandijos kronomis (ISK) už vieną kabelio kilometrą (15). Padauginus šį tarifą iš kabelio ilgio pagal nuomos sutartį su „Vodafone“, apie 1 850 km, pasak skundo pateikėjos, tokio ilgio skaidulos nuomos kaina, atitinkanti šį tarifą, turėtų būti 107 137 200 ISK per metus.

         4.   ISLANDIJOS VALDŽIOS INSTITUCIJŲ POZICIJA DĖL SKUNDO

               (20)

               Atsakydamos į pateiktą skundą Islandijos valdžios institucijos teigė, kad NATO optinių skaidulų nuoma nėra valstybės pagalba, nes sudaroma sutartimi nuomininkui nesuteikiama jokio ekonominio pranašumo, palankesnio nei rinkos sąlygos, nenaudojami valstybiniai ištekliai, neiškraipoma konkurencija ir nekyla grėsmės ją iškraipyti.

               (21)

               Šiuo atžvilgiu Islandijos valdžios institucijos remiasi Užsienio reikalų ministerijos 2008 m. gegužės 7 d. memorandumu dėl siūlomos NATO optinių skaidulų nuomos. Šiame memorandume bendrais žodžiais paaiškinta siūloma konkurso procedūra, įskaitant kvietimo pateikti pasiūlymus sąlygas ir kriterijus, pagal kuriuos iš konkurso dalyvių atrenkami tinkami nuomininkai. Šiuo projektu siekta tikslų mažinti NATO optinių skaidulų priežiūros ir valdymo sąnaudas, didinti visuomenės plačiajuostę prieigą ir skatinti duomenų perdavimo konkurenciją šalies rinkoje. Islandijos valdžios institucijos abiejų skaidulų nuomos nelaiko pagalbos priemone. Jos taip pat pažymi, kad šis projektas būtų naudingas įgyvendinant su elektroninių ryšių paslaugomis ir informacine visuomene susijusią Vyriausybės politiką. Be to, taip taptų įmanoma infrastruktūros konkurencija nuomojamų linijų rinkoje tose teritorijose, kuriose konkurencijos iki tol nebuvo, o dėl to padidėtų konkurencija galutinės grandies rinkose, tokiose kaip sparčiojo plačiajuosčio ryšio rinka.

               (22)

               Atsakydamos į skundo pateikėjos teiginį, kad atitinkama skaidula yra Islandijos valstybės nuosavybė ir kad į nuomos kainą derėjo įskaityti su kabelių tiesimu, atnaujinimu ir nusidėvėjimu susijusias nustatytąsias sąnaudas, Islandijos valdžios institucijos pateikė nuosavybės klausimo ir kabelio tiesimo sąnaudų paaiškinimus. Jos pažymi, kad kabelio įrengimą finansavo ne Islandijos valstybė, o NATO. Be to, šis kabelis įtrauktas į šios organizacijos inventorių ir tris iš aštuonių jo skaidulų numatyta naudoti su JAV pajėgų operacijomis Islandijoje susijusioms reikmėms. Po JAV pajėgų pasitraukimo iš Islandijos 2006 ir 2007 m. Islandijos valstybė perėmė tų trijų skaidulų valdymą kaip vadinamoji „priimančioji valstybė, valstybė naudotoja“ pagal rašytinį susitarimą su NATO. Nors Islandijos valdžios institucijos perėmė vadovavimą skaidulų eksploatavimui, jos liko saistomos kelių išimtinių NATO teisių. Islandijos valstybė nėra šių trijų skaidulų savininkė. Tol, kol galioja Islandijos ir JAV gynybos susitarimas, šios trys skaidulos tebėra NATO nuosavybė. NATO turi pirmumo teises naudotis šiomis skaidulomis. Bet kokias šių skaidulų nuomos pajamas galima naudoti tik NATO turto valdymo ir priežiūros reikmėms (16). Tai visų pirma reiškia, kad Islandija negali sau pasilikti jokių pajamų, likusių padengus šias sąnaudas, o turi pervesti jas NATO.

               (23)

               NATO iš pradžių investavo į šviesolaidinio kabelio įrengimą ir apmokėjo jo įrengimo išlaidas. Jo skaidulų priežiūra ir valdymas yra Islandijos kaip NATO narės pareiga, kurios ji negali atsisakyti. Pasak Islandijos valdžios institucijų, skundo pateikėja neteisi teigdama, jog kadangi dvi skaidulos buvo aktyviai naudojamos IOGS sistemoje, valstybė turėjo investuoti 250 mln. ISK, kad viena iš šių skaidulų taptų prieinama laisvai naudotis konkurso laimėtojui. Iš pradžių ketinta išnuomoti dvi skaidulas. Įvertintos abiejų skaidulų atlaisvinimo komerciniam naudojimui sąnaudos buvo 20–65 mln. ISK. Kadangi vienas iš dviejų konkurso laimėtojų savo pasiūlymą atsiėmė, atlaisvinti reikėjo tik vieną skaidulą. Todėl sąnaudų buvo kur kas mažiau, negu iš pradžių įvertinta, ir jos buvo kur kas mažesnės negu „Vodafone“ mokamas skaidulos nuomos mokestis. Primenama, kad pagal 2008 m. balandžio mėn. kvietimo pateikti pasiūlymus 1.2.4 punktą Islandijos valstybės sąnaudos, patiriamos valdant ir prižiūrint kiekvieną iš dviejų nuomojamų skaidulų, kaip įvertinta, yra apie 19 000 000 ISK per metus (17).

               (24)

               Islandijos valdžios institucijų nuomone, ši po sėkmingai surengto konkurso taikyta priemonė nėra joks valstybės finansavimas. Priešingai, tokiomis priemonėmis valstybė gauna pajamų išnuomodama skaidulas, kurias kitaip ir toliau būtų tekę prižiūrėti naudojant valstybinius išteklius. Be to, Islandijos valdžios institucijos pažymi, jog dėl NATO nuosavybės ir NATO pirmumo teisės naudotis šiomis skaidulomis karo metu nustatyti apribojimai reiškia, kad kaina galbūt būtų buvusi mažesnė, jei ne šie apribojimai. Šis veiksnys būtų turėjęs vienodą poveikį visiems konkurso dalyviams ir, atsižvelgiant į šį faktą, teko pakoreguoti rinkos kainą (18).

               (25)

               Islandijos valdžios institucijų nuomone, nei taikyto sutarties sudarymo kriterijaus, kuriuo siekta skatinti konkurenciją, nei tariamo neleidimo konkurse dalyvauti įmonei, užimančiai monopolinę padėtį rinkoje, iš esmės nepakanka, kad būtų galima daryti išvadą, jog ta priemone iškraipoma konkurencija arba įmonei suteikiamas pranašumas. Pasak Islandijos valdžios institucijų, Vyriausybė galėjo visiškai pagrįstai taikyti kelis sutarties sudarymo kriterijus. Be to, tie kriterijai buvo teisėti ir taikyti siekiant svarbių tikslų didinti konkurenciją ir užtikrinti kokybiškų paslaugų teikimą visuomenei.

               (26)

               Galiausiai, pasak Islandijos valdžios institucijų, tuo atveju, jeigu Institucija laikytų šią priemonę valstybės pagalba, tokią pagalbą būtų galima laikyti suderinama su EEE susitarimo 61 straipsnio 3 dalimi dėl šios priemonės tikslų, įskaitant tikslą didinti visuomenės plačiajuostę prieigą remiamuose regionuose. Dėl to Islandijos valdžios institucijos taip pat paragino Instituciją įvertinti, ar tokią pagalbą reikėtų laikyti visuotinės ekonominės svarbos paslaugų (toliau – VESP) finansavimu, kaip nurodyta Institucijos plačiajuosčio ryšio gairių 2.2.2 skyriuje (19).

         5.   SPRENDIMAS Nr. 410/12/COL IR ELPA TEISMO SPRENDIMAS BYLOJE E-1/13

               (27)

               2012 m. lapkričio 21 d. Institucija priėmė Sprendimą Nr. 410/12/COL, darydama išvadą, kad atitinkama priemonė nėra valstybės pagalba, kaip apibrėžta EEE susitarimo 61 straipsnio 1 dalyje. Institucijos manymu, nuomos sutartis, kuria leista naudoti ir valdyti optinę skaidulą, nėra valstybės pagalba, nes ši nuomos sutartis sudaryta atviro konkurso tvarka, pagal kurią pavyko sudaryti rinkos sąlygas, todėl nebuvo suteikta ekonominio pranašumo „Vodafone“.

               (28)

               2014 m. sausio 27 d. ELPA Teismas panaikino Institucijos sprendimą Nr. 410/12/COL. Teismas padarė išvadą, kad Institucijai derėjo pradėti oficialią tyrimo procedūrą, nes Institucija turėjo informacijos ir įrodymų, kuriuos objektyviai vertinant būtų kilę abejonių ar rimtų keblumų bandant nuspręsti, ar nuomos sutartimi su „Vodafone“ šiai bendrovei suteiktas ekonominis pranašumas (20).

               (29)

               Teismo manymu, Institucijai turėjo kilti abejonių, ar kaip konkurso rezultatas sutarta kaina atitiko realią tokio turto nuomos rinkos kainą. Teismas visų pirma nusprendė, kad sutarties sudarymo kriterijai per šį konkursą neatitiko to, į ką privatus investuotojas būtų kreipęs dėmesį organizuodamas konkursą dėl nuomos sutarties, ir kad Institucija akivaizdžiai neįvertino visų rinkos ekonomikos investuotojo kriterijaus taikymo aplinkybių ir padarinių. Kiti sutarties sudarymo kriterijai, išskyrus kainą, regis, atitiko viešąją politiką arba reguliavimo sumetimus, kurie privačiam investuotojui nebūtų svarbūs. Per konkurso procedūrą kaina ar nuomos mokestis nebuvo vienintelis ar pagrindinis sutarties sudarymo kriterijus. Be to, ELPA Teismo manymu, Institucija neįvertino tikimybės, kad NATO pasinaudos savo pirmumo teisėmis naudotis skaidula, ir tikimybės, kad NATO pasinaudos savo teise šį sandorį panaikinti.

               (30)

               Remdamasis, inter alia, tuo, kas išdėstyta, Teismas padarė išvadą, jog esama nuoseklių ir objektyvių įrodymų, kad Institucija visapusiškai ir pakankamai neištyrė, ar nuomos sutartimi teikta valstybės pagalba ir, jei taip, ar ta pagalba suderinama su EEE susitarimu.

         6.   SPRENDIMAS Nr. 299/12/COL PRADĖTI OFICIALIĄ TYRIMO PROCEDŪRĄ

               (31)

               2014 m. liepos 16 d. Institucija nusprendė pradėti oficialią tyrimo procedūrą dėl galimos valstybės pagalbos, suteiktos išnuomojus NATO optinę skaidulą. Šiame sprendime Institucija pareiškė, jog remdamasi skundo pateikėjos ir Islandijos valdžios institucijų pateikta informacija ji negali atmesti tikimybės, kad Islandijos gynybos agentūros su „Vodafone Iceland“2010 m. vasario 1 d. sudaryta sutartis galėtų būti valstybės pagalba, kaip apibrėžta EEE susitarimo 61 straipsnio 1 dalyje. Be to, Institucija pareiškė, kad remdamasi turima informacija taip pat suabejojo, ar ši galima pagalba yra suderinama su EEE susitarimo veikimu.

         7.   ISLANDIJOS VALDŽIOS INSTITUCIJŲ PASTABOS DĖL SPRENDIMO PRADĖTI PROCEDŪRĄ
       (21)

               (32)

               Atsakydamos į sprendimą pradėti oficialią tyrimo procedūrą Islandijos valdžios institucijos teigė, kad tiriamu atveju buvo konkurencijai atvertas sektorius, kuris pirmiau buvo monopolizuotas valstybės įmonės, o vėliau, po privatizavimo ir pardavimo, – „Míla“. Reikiamo tinklo ir infrastruktūros, t. y. optinės skaidulos, realiai nebūtų galėję pakartotinai susikurti jokie „Míla“ konkurentai. Šis sektorius labai svarbus plačiajai visuomenei ir jos galimybei gauti informaciją. Šiuo atveju taip suteikta tinklo prieiga ir teikiamos paslaugos kaimiškų ir retai gyvenamų Islandijos regionų gyventojams. Išskirtinės šio atvejo aplinkybės siejasi su sudėtingais nuosavybės klausimais ir apribojimų, nustatytų dėl šios skaidulos reikšmės Islandijos ir kitų NATO narių gynybos mechanizmui ir krizių valdymui, aktualumu.

               (33)

               Priemonių, kurių ėmėsi Islandijos valdžios institucijos, pagrindinis tikslas buvo riboti su skaidulos valdymu susijusias viešąsias išlaidas; neskaitant to, visais veiksmais siekta padėti didinti konkurenciją šiame sektoriuje. Atitinkamos priemonės taikytos sėkmingai, todėl dabar plačioji visuomenė, taip pat privačiojo ir viešojo sektorių subjektai, labai priklausomi nuo telekomunikacijų visoje Islandijoje, gauna naudos iš didesnės konkurencijos ir geresnio aptarnavimo. Siekiant skatinti konkurenciją vienodomis sąlygomis, nustatyti tam tikri apribojimai; visų jų galutinis tikslas yra užtikrinti, kad plačiajai visuomenei būtų teikiamos kuo geresnės ir pigesnės paslaugos.

               (34)

               Islandijos valdžios institucijos pakartojo savo pirmiau išreikštą nuomonę, kad ši priemonė nėra valstybės pagalba, ir papildomai pateikė toliau išdėstytus argumentus.

         Valstybiniai ištekliai, kabelio nuosavybės įtaka ir reikšmė pranašumui

               (35)

               Islandija neprieštarauja, kad valstybinių išteklių perdavimas galimas ir kitokiais būdais, ne tik tiesiogiai valstybės vardu skiriant valstybines lėšas kitiems subjektams, tačiau pabrėžia, kad tai turi būti įvertinama kiekvienu konkrečiu atveju.

               (36)

               Tokiomis aplinkybėmis Islandijos valdžios institucijos prašo Institucijos atsižvelgti visų pirma į tai, kad „išteklius“ (t. y. optinė skaidula) šiuo atveju nėra nei Islandijos valstybės, nei jai priklausančių subjektų nuosavybė. Šis trečiosios šalies finansuotas ir sukurtas išteklius visam laikui priklauso tai trečiajai šaliai, t. y. NATO. NATO susitarimai su Islandijos valdžios institucijomis grindžiami principu „jokių sąnaudų, jokio pelno“. Tai reiškia, kad bet kokios šios skaidulos nuomos pajamos bus naudojamos visų pirma jos valdymo ir smulkių remonto darbų sąnaudoms padengti. Islandijos gynybos įstatymo Nr. 34/2008 16 straipsnyje išdėstyta ši tvarka ir papildomai paaiškinta, kad bet kokiam šios kategorijos turtui taikomos NATO saugumo ir pirmumo teisių taisyklės. Be to, jei pajamos viršija tas sąnaudas, bet koks pajamų likutis turi būti grąžintas skaidulos savininkei NATO. Jei sąnaudos viršija pajamas arba tuo atveju, jei atliekami kapitalinio remonto darbai ar dalių keitimas dėl force majeure įvykių, Islandijos valdžios institucijoms nereikia padengti atitinkamų sąnaudų. Kabelio remonto kainą dalijasi jo skaidulų savininkai proporcingai tam, kiek jame turi skaidulų, t. y. „Míla“ (5/8) ir NATO (3/8). Todėl bet koks privataus pardavėjo kriterijus šiuo atveju tiesiogiai netaikytinas, nes Islandijos valdžios institucijos neturi ekonominio intereso gauti nuomos pajamų, didesnių nei skaidulos valdymo ir priežiūros sąnaudos.

               (37)

               Pirkimo dokumentuose nustatyta, kad galimybė naudotis skaidula priklauso ir nuo įvairių kitų su nuoma ir nuomos kaina nesusijusių dalykų. Pagal 2.3 straipsnį nuomininkas turėjo pats pasirūpinti reikiamomis priemonėmis ir tinklo mazgais, kad gautų prieigą prie skaidulos. Islandijos valstybė net negarantavo, kad nuomininkas galės naudotis tokiomis priemonėmis. Be to, 2.7 straipsnyje nustatyta, kad nuomininkas privalo grąžinti skaidulą iš esmės tokios būklės, kokios ji buvo tada, kai jam perduota, tačiau kai nuomininkas atlieka tam tikrus pakeitimus, pasibaigus sutarties laikotarpiui nuomotojai neatlygintinai tampa jų savininkais. Dėl prieigos prie skaidulos teko derėtis su „Míla“, kuriai priklausė priemonės, reikalingos tai skaidulai eksploatuoti. Galiausiai Islandijos pašto ir telekomunikacijų administracija (toliau – PTA) priėmė du sprendimus, kuriuose nurodė rinkoje dominuojančiam operatoriui „Míla“ už priimtiną mokestį suteikti „Vodafone“ prieigą prie reikiamų prisijungimo taškų.

               (38)

               Islandijos valdžios institucijos pateikė iš „Vodafone“ gautus įrodymus, kad „Vodafone“ papildomai kainavo prieiga prie skaidulos (22). Įrangai, šviesolaidinėms magistralėms ir pradiniams mokėjimams „Míla“ skirtos „Vodafone“ investicinės sąnaudos sudaro 130 mln. ISK. Be to, metiniai mokesčiai už leidimą naudotis įranga yra 7,5 mln. ISK. Šios išlaidos patiriamos kartu su metinėmis 19,15 mln. ISK dydžio nuomos įmokomis, kurios yra susietos su kainų indeksu. „Vodafone“ taip pat moka Islandijos pakrantės apsaugos tarnybai (toliau – PAT) mėnesinį 15 000 ISK mokestį už kiekvieną papildomą tinklo prisijungimo tašką, be tų, kurie įtraukti į esamą susitarimą su PAT.

               (39)

               Tai įrodo, kad „ištekliai“ šiuo atveju nėra valstybės nuosavybė, finansine nuomos nauda dalijamasi su tikruoju savininku pagal principą „jokių sąnaudų, jokio pelno“, o Islandijos valdžios institucijos neturi galios suteikti potencialiems investuotojams neribotos prieigos prie skaidulos. Šie faktai yra svarbūs, pirma, vertinant, ar perduoti valstybiniai ištekliai, antra, svarstant konkurso procedūrą, ir trečia, nuo jų priklauso komercinės paskatos nustatyti tinkamą nuomos kainą. Galiausiai šie faktai rodo, kad hipotetinio komercinio rinkos subjekto ir valstybės palyginimas beveik neįmanomas, nes jokio rinkos dalyvio padėtis negalėtų būti panaši. Toliau aptariami NATO apribojimai ir sudėtinga nuosavybės bei pajamų skirstymo struktūra būtų visiškai neaktualūs įprastam rinkos operatoriui.

         NATO nustatyti apribojimai ir tikimybė, kad jais bus pasinaudota

               (40)

               Pasak Islandijos valdžios institucijų, tikimybė, kad NATO naudosis optine skaidula arba ją susigrąžins, nuomos sutarties laikotarpiu gali keistis ir nepriklauso nuo Islandijos ar NATO. Vis dėlto NATO apribojimai iš esmės turi reikšmingą ir neigiamą poveikį skaidulos naudojimui komerciniais tikslais. Jų poveikis nuomos rinkos kainai yra neigiamas; Islandijos valdžios institucijų vertinimu, dėl to kaina yra mažesnė 15–25 % „Míla“ savo optines skaidulas eksploatuoja be tokių apribojimų.

         Konkurso procesas

               (41)

               Islandijos valdžios institucijų teigimu, 2008 m. konkurso procesas buvo tinkamas rinkos kainos nustatymo metodas. Visų pirma, turint omenyje atitinkamo turto nuosavybės struktūrą, su NATO gynybine funkcija susijusius apribojimus ir turto pobūdį, joks privatus pardavėjas, atsižvelgdamas į visus šiuos svarbius veiksnius, nebūtų rinkęsis proceso, per kurį vienintelis kriterijus būtų buvęs nuomos kaina.

               (42)

               Islandijos valdžios institucijos teigia, kad šeši skirtingi sutarties sudarymo kriterijai konkurso metu taikyti visiškai pagrįstai, ir nesutinka su Institucijos sprendime pradėti procedūrą išreikšta nuomone, kad konkurencijos skatinimo kriterijus gali būti nepalankus rinkoje įsitvirtinusiam operatoriui. Jos ypač pabrėžia, kad „Míla“ neturėjo komercinių interesų eksploatuoti NATO skaidulą, todėl nereikėtų paisyti „Míla“ argumentų, kad ji teoriškai būtų galėjusi pateikti geresnį pasiūlymą. Bet koks „Míla“ pasiūlymas nebūtų buvęs sąžiningas komercinis pasiūlymas. Islandijos valdžios institucijos teigia, kad būtų turėjusios teisę atmesti tokį pasiūlymą remdamosi sprendimu byloje T-244/08, Konsum Nord prieš Komisiją
                   (23).

               (43)

               Islandijos valdžios institucijos nesutinka su skundo pateikėjos išreikšta nuomone, kad nustatyta minimali pasiūlymo kaina atgrasė konkurso dalyvius nuo noro konkuruoti dėl kainų. Minimalios kainos kriterijus kainų konkurencijos nevaržo. Konkurso dalyviai siūlytų tokio dydžio kainą, kokią laikytų komerciškai perspektyvia. Minimalios kainos nebuvimas galėtų tik paskatinti teikti pasiūlymus už mažesnes kainas negu tos, kurios iš tiesų gautos konkurso procese, o kainų intervalas didėtų tik kainų mažėjimo linkme. Faktas, kad daugumos pasiūlymų kainos sudarė siaurą intervalą, gali reikšti tik rinkos dalyvių nenorą siūlyti didesnės negu minimali kaina dėl komercinių priežasčių.

               (44)

               Islandijos valdžios institucijos pabrėžia, kad konkursas iš tiesų apėmė ne vieną, o du atskirus kainos komponentus. Be nuomos kainos, konkurso dalyviai taip pat konkuravo dėl kelių tinklo galinių taškų, kuriuos būtų įsipareigoję įrengti. Į kiekvieną tokį galinį tašką reikėtų nemažai investuoti ir nuomininkas neatgautų šių investicijų pasibaigus nuomos laikotarpiui, tik padidintų NATO skaidulos vertę.

         „Mannvit“ ekspertų atliktas vertės nustatymo tyrimas

               (45)

               Institucijos sprendimo pradėti procedūrą Nr. 410/12/COL 87 punkte Islandijos valdžios institucijų prašyta pateikti nepriklausomą ekspertų vertinimą, kokia būtų nuomos mokesčio rinkos kaina. Islandijos valdžios institucijos iš pradžių manė, kad šį prašymą reikėtų patenkinti tuo atveju, jeigu Islandijos valdžios institucijos atsisakytų savo argumentų dėl konkurso proceso ir to, kad esamas nuomos mokestis yra tinkamas tokios rinkos kainos atitikmuo. Kadangi Islandijos valdžios institucijos šiuos argumentus laikė įtikinamais, jos nepateikė vertės nustatymo tyrimo kartu su pradinėmis savo parengtomis pastabomis. Tačiau atsakydamos į trečiųjų šalių pastabas ir ypač į „Míla“ pateiktus argumentus dėl to, kokia turėtų būti atitinkamos nuomos teisės rinkos vertė, Islandijos valdžios institucijos užsakė atlikti ir pateikė vertės nustatymo tyrimą, kurį atliko ekspertų konsultavimo įmonė „Mannvit“ (24). „Mannvit“ yra tarptautinė konsultacijų įmonė, veikianti inžinerijos, techninių paslaugų ir inovacijų srityse, tiriamu atveju jau konsultavusi Islandijos valdžios institucijas dėl konkurso proceso.

               (46)

               Iš pradžių „Mannvit“ palygino „Vodafone“ išsinuomotą NATO skaidulą su atitinkamo produkto (nuomojamų magistralinių linijų), „Míla“ įkainoto savo skunde, pasiūla (žr. 56 dalį, kurioje pateikti naujausio skaičiavimo duomenys). „Mannvit“ paaiškino kelis svarbius skirtumus:

                           —

                           „Míla“ reguliuojamas nuomojamų šviesolaidžio linijų paslaugų tarifas taikomas tik paslaugoms, teikiamoms tarp esamų galinių taškų naudojant esamą duomenų perdavimo įrangą. Tačiau „Vodafone“ išsinuomojus skaidulą reikėjo įrengti duomenų perdavimo įrangą trisdešimtyje vietų. „Mannvit“ įvertintos šios įrangos diegimo kiekviename prisijungimo taške vidutinės sąnaudos yra 4 mln. ISK, įskaitant 15 % nusidėvėjimą per metus, įvertintos veiklos išlaidos (toliau – VI) sudaro 20 % kapitalo išlaidų (toliau – KI), o vidutinė svertinė kapitalo kaina (toliau – VSKK) – 8,5 % KI (25). Iš viso, „Mannvit“ skaičiavimu, metinės sąnaudos, reikalingos investicijoms, kad „Vodafone“ mokama nuomos kaina prilygtų „Mila“ pasiūlymui, yra 52 mln. ISK;

                           —

                           „Míla“ skaičiavimas pagrįstas realiu NATO skaidulos ilgiu – 1 850 km. Tačiau savo siūlomą kainą ji skaičiuoja nuo taško iki taško, t. y. kaip tiesioginių linijų, esančių tarp atitinkamų galinių taškų, kainą. Šį metodą „nuo taško iki taško“ taikant NATO skaidulos galiniams taškams tuo metu, kai sudarytas sandoris, nustatytas visas skaidulos ilgis tėra 1 283 km;

                           —

                           „Míla“ skaičiavime numatyta 15 % nuolaida yra didžiausia nuolaida, kurią „Míla“ gali suteikti pagal savo reguliuojamą tarifą sudarydama trejų metų sutartį. Tačiau tuo metu, kai sudaryta nuomos sutartis, „Míla“ siūlė 25 % nuolaidą klientams, išsinuomojantiems panašaus ilgio skaidulos atkarpą. Be to, per 10 metų laikotarpį nuolaida taip pat turėtų būti didesnė negu 15 %, kuri taikoma sudarant trejų metų sutartį. Todėl „Mannvit“ daro prielaidą, kad nuolaida būtų 25 %;

                           —

                           „Mannvit“ taip pat abejoja, ar dabartinis „Míla“ reguliuojamas tarifas (7 609 ISK už kilometrą per mėnesį, įsigaliojęs nuo 2011 m. rugpjūčio 1 d.), yra geras orientyras nustatant rinkos kainą. Reguliuojamą tarifą nustato PTA remdamasi viso „Mila“ šviesolaidinio tinklo ankstesnių sąnaudų analize, įskaitant visus atitinkamus „Míla“ galinius taškus, „Míla“ veiklos išlaidas kiekvienoje iš šių vietų, bendro „Míla“ pajėgumų naudojimo koeficientus ir kt. Keli iš šių sąnaudų veiksnių netaikomi atitinkamai NATO skaidulai, kuri yra kur kas paprastesnė, su mažiau prisijungimo taškų. Taigi, „Míla“ tarifas yra pagrįstas sąnaudomis ir tinkamas tik pačios „Míla“ aplinkybėmis, kurios labai skiriasi nuo kitų rinkos operatorių padėties. „Mannvit“ taip pat pažymi, kad konkurso metu rinkos dalyviai neturėjo galimybės išsinuomoti optinių skaidulų iš „Míla“, tai buvo įmanoma tik išimtiniais atvejais. Tiems, kurie to prašė, buvo paprasčiausiai atsakyta, kad laisvų optinių skaidulų nėra. Tokiomis aplinkybėmis „Míla“ kainų netinka laikyti rinkos kainomis. Todėl „Mannvit“ siūlo apskaičiuojant rinkos kainą naudoti naujausią kito operatoriaus „Orkufjarskipti“ didmeninį tarifą 5 020 ISK už kilometrą per mėnesį, kuris įsigaliojo nuo 2014 m. sausio 1 d. Šis operatorius taip pat taiko 15 % nuolaidą sudarydamas trejų metų sutartis;

                           —

                           „Míla“ įvertinta kaina, kaip ir minėtas „Orkufjarskipti“ tarifas, atitinka dabartinį kainų lygį. Kad šie skaičiai būtų prasmingi, reikia juos lyginti su šiuo metu „Vodafone“ mokama nuomos kaina, kuri yra 28 mln. ISK per metus.

               (47)

               Todėl „Mannvit“ iš pradžių įvertino, kad NATO skaidulos nuomos rinkos kaina (iki investicijų) turėtų būti skaičiuojama pagal atstumą nuo taško iki taško, 1 283 km, taikant „Orkufjarskipti“ tarifą – 5 020 ISK už kilometrą per mėnesį su 25 % nuolaida; taip gauta vertė yra 57 965 940 ISK per metus.

               (48)

               Lyginant šią vertę su „Vodafone“ mokamu nuomos mokesčiu reikia atsižvelgti į faktą, jog „Vodafone“ patyrė įvairių sąnaudų, kad galėtų eksploatuoti skaidulą ir vykdyti savo įsipareigojimus pagal nuomos sutartį. Šios sąnaudos, „Mannvit“ vertinimu, yra 52 mln. ISK per metus. Prie jų pridėjus „Vodafone“ mokamą nuomos kainą, kuri šiuo metu yra 28 mln. ISK per metus, bendra suma yra 80 mln. ISK per metus, taigi kur kas didesnė negu pagal „Orkufjarskipti“ tarifą įvertinta kaina, kuri yra apie 58 mln. ISK. Todėl „Mannvit“ padarė išvadą, kad NATO skaidulos nuomos kaina iš tiesų viršija jos rinkos vertę.

               (49)

               „Mannvit“ neįvertino, kokį poveikį rinkos vertei turi apribojimai dėl šios skaidulos reikšmės Islandijos ir kitų NATO narių gynybos mechanizmui ir krizių valdymui. Tačiau Islandijos valdžios institucijos įvertino, kad dėl šių apribojimų kaina galėjo sumažėti 15–25 %

         Galimos pagalbos suderinamumas

               (50)

               Islandijos valdžios institucijų teigimu, net jeigu ši priemonė būtų laikoma valstybės pagalba, tokią pagalbą reikėtų laikyti suderinama su EEE susitarimo veikimu remiantis jo 59 straipsnio 2 dalimi ir (arba) 61 straipsnio 3 dalies c punktu.

               (51)

               Islandijos valdžios institucijos anksčiau nurodė, kad šią priemonę būtų galima laikyti VESP finansavimu pagal Institucijos plačiajuosčio ryšio gairių, taikytų šios priemonės vertinimo metu, 2.2.2 skyriuje įtvirtintus principus.

               (52)

               Islandijos valdžios institucijos taip pat teigia, kad kitu atveju šią priemonę būtų galima pripažinti suderinama pagal EEE susitarimo 61 straipsnio 3 dalies c punktą. Jos pažymi, kad šios priemonės tikslai, įskaitant tikslą didinti visuomenės plačiajuostę prieigą remiamuose regionuose, anksčiau buvo Islandijos valdžios institucijų aiškiai pripažinti bendro intereso tikslais. Jos siūlo šiai priemonei taikyti dabartinių plačiajuosčio ryšio gairių principus ir teigia, kad ji atitinka visas esmines suderinamumo sąlygas.

         8.   SUINTERESUOTŲJŲ ŠALIŲ PASTABOS DĖL SPRENDIMO PRADĖTI PROCEDŪRĄ

   8.1.   „MÍLA“ (26)

               (53)

               Savo pastabose dėl sprendimo pradėti procedūrą „Míla“ pakartojo ir išplėtojo teiginius, jau pateiktus skunde ir savo kreipimesi į ELPA Teismą.

               (54)

               Valstybinių išteklių naudojimo ir skaidulos nuosavybės klausimu „Míla“ iš esmės tvirtina, kad skaidulos savininkė yra Islandijos Vyriausybė. Šį teiginį „Míla“ pirmiausia pagrindžia specialaus komiteto parengta valstybinio telekomunikacijų operatoriaus „Landssími Íslands hf.“ (vėliau „Síminn hf.“ ir „Míla ehf.“) privatizavimo nuo 2001 m. ataskaita. Antras dokumentas, kuriuo remiasi „Míla“, yra Islandijos Vyriausybės 2001 m. kovo 27 d. sudaryta sutartis su „Síminn hf.“ dėl skaidulų nuosavybės, eksploatavimo ir priežiūros. „Míla“ manymu, abu dokumentai patvirtina, kad tos skaidulos yra Islandijos Vyriausybės nuosavybė. Tačiau „Míla“ taip pat teigia, kad nepriklausomai nuo to, ar skaidulos savininkė oficialiai yra Islandijos Vyriausybė, ar NATO, taikant šią priemonę naudoti valstybiniai ištekliai.

               (55)

               „Míla“ teigimu, per viešąjį pirkimą, siekiant išnuomoti skaidulas, nebuvo nustatyta jų rinkos kaina, todėl „Vodafone“ galėjo mokėti nuomos kainą, mažesnę už tą, kurią „Míla“ laiko rinkos verte; dėl to „Vodafone“ įgijo pranašumą prieš savo konkurentus. Taigi, sutartimi su „Vodafone“ suteikta valstybės pagalba.

               (56)

               „Míla“ taip pat pateikė atnaujintą NATO skaidulos rinkos kainos įvertį. Remiantis reguliuojamu tarifu (galiojančiu nuo 2011 m. rugpjūčio 1 d.), mokamu už galimybę naudotis viena skaidula, kuris yra 7 609 ISK už kilometrą per mėnesį, ir 15 % nuolaida, taikoma sudarant trejų metų sutartį, 1 850 km ilgio skaidulos rinkos kaina turėtų būti 143 589 600 ISK per metus.

               (57)

               Suderinamumo klausimu „Míla“ teigia, jog Institucija turėtų daryti išvadą, kad tiriama priemonė neatitinka taikytinų Plačiajuosčio ryšio gairėse nustatytų kriterijų, todėl yra nesuderinama su EEE susitarimo 61 straipsnio 3 dalies c punktu.

               (58)

               Dėl galimo šios priemonės, kaip kompensacijos už VESP, suderinamumo pagal EEE susitarimo 59 straipsnio 2 dalį „Míla“ teigia, kad ELPA valstybės negali sieti konkrečių viešųjų paslaugų įsipareigojimų su paslaugomis, kurias jau teikia įprastomis rinkos sąlygomis veikiančios įmonės. Kadangi „Míla“ tą pačią šviesolaidinio ryšio paslaugą Islandijoje teikė dar prieš tai, kai sudaryta sutartis su „Vodafone“, Institucija turėtų daryti išvadą, kad šios Islandijos Vyriausybės priemonės negalima laikyti VESP. Taigi, valstybės pagalba tiriamu atveju negali būti teikiama remiantis EEE susitarimo 59 straipsnio 2 dalimi.

         8.2.   „VODAFONE“ (27)

               (59)

               Pirma „Vodafone“ laikosi nuomonės, kad jos sutartis su Islandijos valdžios institucijomis nėra valstybės pagalba. Bet kokiu atveju ši sutartis atitinka Altmark bylos sprendimo principus dėl VESP. Antra, jei šiuo atveju būtų nustatytas pagalbos elementas, „Vodafone“ teigimu, tiktų taikyti EEE susitarimo 61 straipsnio 3 dalies c punkte nustatytą išimtį.

               (60)

               Suderinamumo klausimu „Vodafone“ mano, kad vertinant šią priemonę tinka remtis Plačiajuosčio ryšio gairėmis. „Vodafone“ pabrėžia, jog tai, kad tinklo operatorius vykdo veiklą tam tikroje vietovėje, dar nereiškia, kad joje nėra rinkos nepakankamumo ar sanglaudos problemų. Priešingai, monopolinė „Míla“ padėtis atitinkamoje rinkoje neigiamai paveikė ir paslaugų kokybę, ir kainą, už kurią paslaugos teikiamos piliečiams. Trečiosios šalys beveik arba visiškai neturėjo perspektyvų kurti alternatyvią infrastruktūrą. Todėl NATO šviesolaidinio kabelio nuoma buvo puiki proga ištaisyti infrastruktūros konkurencijos stoką ir sumažinti esamas problemas, kylančias dėl monopolinės „Míla“ padėties.

               (61)

               Anksčiau taikytomis reguliavimo priemonėmis sudaryti vienodų sąlygų rinkoje nepavyko, todėl konkurencija šioje rinkoje liko neveiksminga. Ypač pažymima, kad „Míla“ sėkmingai užkirto kelią „Vodafone“ patekti į šią rinką, atsisakiusi leisti naudotis tam būtinomis priemonėmis.

               (62)

               Sudarius ginčijamą sutartį, labai pagerėjo konkurencija, daugiausia kaimo vietovėse, todėl padidėjo vartotojų gerovė. Pavyzdžiui, Eraivasveito savivaldybėje „Vodafone“ galėjo pradėti teikti interneto paslaugas atokioje kaimo vietovėje, kurioje skundo pateikėja pirmiau pranešė neteiksianti tokių paslaugų.

               (63)

               Nuomos sutartis buvo pagrindinis dalykas, suteikęs „Vodafone“ galimybę pasirengti ir pradėti teikti paslaugas šioje šalies teritorijos dalyje. „Míla“ ėmėsi stabdymo taktikos ir atsisakė leisti „Vodafone“ naudotis kolokacijos priemonėmis. „Vodafone“ teko prašyti PTA priimti oficialų sprendimą prieigos klausimu, kuris buvo paskelbtas 2010 m. lapkričio 1 d. Sudariusi ginčijamą nuomos sutartį „Vodafone“ galėjo padidinti savo didmeninę pasiūlą, į ją įtraukdama daugiau kaip 30 įvairių paslaugų.

         8.3.   PRIVATUS ASMUO (28)

               (64)

               Privataus asmens pateiktose pastabose aprašyti jo įspūdžiai, susiję su darbu įrengiant šviesolaidinio plačiajuosčio ryšio infrastruktūrą trijose mažose ir atokiose Eraivasveito (Öræfasveit), Kirkjubajarkloisturo (Kirkjubæjarklaustri) ir Mirdalio (Mýrdal) savivaldybėse. Visos trys sistemos yra susietos su „Vodafone“ eksploatuojamu šviesolaidiniu kabeliu. Paprašyta tik „Vodafone“ buvo pasirengusi pradėti teikti paslaugas šių savivaldybių gyventojams ir įmonėms – kiti telekomunikacijų operatoriai į gyventojų užklausą neatsakė. Kai buvo sukurta plačiajuostė prieiga Eraivasveito savivaldybėje, dar dvi savivaldybės (Skeiða- og gnúpverjahreppur ir Hvalfjarðarstrandarhreppur) nusprendė investuoti į šviesolaidinio kabelio nutiesimą visiems savo gyventojams. Šio privataus asmens nuomone, jeigu „Vodafone“ nebūtų išsinuomojusi NATO optinės skaidulos, nebūtų tiek daug pasiekta teikiant telekomunikacijų paslaugas atokiuose Islandijos regionuose.

         II.   VERTINIMAS

   1.   VALSTYBĖS PAGALBOS BUVIMAS

   1.1.   ĮVADAS

               (65)

               Tolesniuose skyriuose Institucija vertina, ar Islandijos gynybos agentūros sutartis su „Vodafone“, kuria šiai bendrovei išnuomota optinė skaidula, pirmiau valdyta NATO vardu, yra valstybės pagalba, kaip apibrėžta EEE susitarimo 61 straipsnio 1 dalyje.

               (66)

               Priemonė yra valstybės pagalba pagal EEE susitarimo 61 straipsnio 1 dalį, jeigu atitinka visas šias sąlygas: i) yra taikoma valstybės arba naudojant valstybinius išteklius; ii) ją taikant įmonei suteikiamas ekonominis pranašumas; iii) ji yra atrankinė ir iv) gali iškreipti konkurenciją ir daryti poveikį susitariančiųjų šalių tarpusavio prekybai.

         1.2.   VALSTYBINIAI IŠTEKLIAI

               (67)

               Pagal EEE susitarimo 61 straipsnio 1 dalį, kad priemonė būtų laikoma valstybės pagalba, ji turi būti taikoma valstybės arba jai turi būti naudojami valstybiniai ištekliai.

               (68)

               „Míla“ iš esmės laikosi nuomonės, kad atitinkama skaidula yra Islandijos Vyriausybės nuosavybė. Tačiau nepriklausomai nuo to, ar oficiali jos savininkė yra Islandijos Vyriausybė, ar NATO, ši priemonė taikyta naudojant valstybinius išteklius.

               (69)

               Islandijos valdžios institucijos paaiškino, kad skaidulų savininkė yra NATO (plg. I.4 ir I.7 skirsnius). Šis išteklius (t. y. trys skaidulos) nėra nei Islandijos valstybės, nei jai priklausančių subjektų nuosavybė. Šis išteklius buvo finansuotas ir sukurtas NATO ir visam laikui priklauso šiai organizacijai. NATO susitarimai su Islandijos valdžios institucijomis grindžiami principu „jokių sąnaudų, jokio pelno“, kaip patvirtinta Islandijos gynybos įstatyme Nr. 34/2008 (žr. jo 5, 15 ir 16 straipsnius). Nepaisant to, Islandijos Vyriausybė turi plačias teises juo naudotis ir kitaip jį eksploatuoti, įskaitant teisę išnuomoti skaidulas ir panaudoti gautas pajamas jų priežiūros ir kitokioms eksploatacinėms sąnaudoms padengti (29). Tačiau ši naudojimosi teisė yra ribojama pagal NATO saugumo ir pirmumo teisių taisykles. Be to, NATO atitenka bet kokia skaidulų eksploatavimo sąnaudas viršijanti pajamų dalis. NATO taip pat sumokėtų už bet kokį kapitalinį remontą ar dalių keitimą dėl force majeure įvykių (30).

               (70)

               Atsižvelgdama į Islandijos valdžios institucijų pateiktas pastabas Institucija mano, kad atitinkama skaidula nėra Islandijos valstybės nuosavybė. Vis dėlto skaidulos nuosavybės klausimas nelemia Institucijos vertinimo. Neginčijama, kad Islandijos valstybė turi teises ją valdyti, kurios suteikia jai galią naudotis nuomos teise. Kad būtų pripažintas valstybinių išteklių naudojimas, kaip teisingai pažymi „Míla“, pakanka to, kad tas išteklius, t. y. nuomos teisė, buvo valstybės kontroliuojamas ir juo disponavo nacionalinės institucijos (31), nors jis ir nebuvo viešosios valdžios nuosavybė (32).

               (71)

               Valstybinių išteklių klausimu pažymėtina, kad I.2 skirsnyje aprašytos konkurso procedūros ir skaidulos išnuomojimo tikslas buvo ne subsidijomis remti suinteresuotus nuomininkus, o, priešingai, kad Islandijos valstybei nereikėtų dengti NATO skaidulų valdymo ir priežiūros sąnaudų, kurias ji įsipareigojo apmokėti valdydama šias skaidulas. Kaip pirmiau išdėstyta 36 dalyje, Islandijos valdžios institucijos paaiškino, kad jų susitarimas su NATO pagrįstas principu „jokių sąnaudų, jokio pelno“. Tai reiškia, kad bet kokios šios skaidulos nuomos pajamos pirmiausia bus naudojamos jos valdymo ir smulkių remonto darbų sąnaudoms padengti. Jei pajamos viršija šias sąnaudas, bet koks pajamų likutis turi būti grąžintas skaidulos savininkei NATO. Jei sąnaudos didesnės už pajamas arba tuo atveju, jei atliekami kapitalinio remonto darbai ar dalių keitimas dėl force majeure įvykių, Islandijos valdžios institucijoms nereikia padengti susijusių sąnaudų. Kabelio remonto kainą dalijasi jo skaidulų savininkai proporcingai tam, kiek jame turi skaidulų. Atsižvelgiant į šias nuostatas, kvietime pateikti pasiūlymus buvo nustatyta minimali rezervinė kaina, atitinkanti Islandijos įsipareigotas apmokėti valdymo ir priežiūros sąnaudas. Taigi, konkursas buvo suplanuotas taip, kad būtų išvengta valstybinių išteklių eikvojimo naudojantis nuomos teise, kuri perleista konkurso tvarka. Institucijos nuomone, svarbu tai, ar konkrečiomis tiriamo atvejo aplinkybėmis tokio pobūdžio susitarimą, kuriuo siekiama neeikvoti valstybinių išteklių tokiomis aplinkybėmis, kai bet kokias papildomas pajamas tektų perduoti trečiajai šaliai pagal tarptautinį įsipareigojimą, galima laikyti atitinkančiu EEE susitarimo 61 straipsnio 1 dalies reikalavimą, kad priemonė būtų taikoma valstybės arba naudojant valstybinius išteklius. Tačiau turint omenyje išvadą, kad šia priemone ekonominio pranašumo nesuteikta (žr. tolesnį 1.3 skirsnį), Institucijai šio dalyko toliau vertinti nereikia.

         1.3.   PRANAŠUMAS
   1.3.1.   Bendrosios aplinkybės

               (72)

               Kad priemonė būtų laikoma valstybės pagalba, kaip apibrėžta EEE susitarimo 61 straipsnio 1 dalyje, ja įmonei turi būti suteiktas pranašumas.

               (73)

               Įmonės yra ekonominę veiklą vykdantys bet kokio teisinio statuso, bet kokiu būdu finansuojami subjektai. Ekonominė veikla – tai veikla, kurią sudaro prekių ar paslaugų siūlymas rinkoje. Šia priemone tariamai suteiktos pagalbos gavėja yra „Vodafone Iceland“. Ši bendrovė vykdo veiklą elektroninių ryšių rinkoje, Islandijoje teikdama fiksuotojo telefono ryšio, judriojo ryšio ir duomenų perdavimo paslaugas. Taigi, bet kokia pagalba, valstybės suteikta išnuomojus NATO optinę skaidulą, būtų pagalba įmonei.

               (74)

               Suteiktas pranašumas, kaip apibrėžta EEE susitarimo 61 straipsnio 1 dalyje, yra bet kokia ekonominė nauda, kurios įmonė nebūtų gavusi įprastomis rinkos sąlygomis, taigi dėl kurios jos padėtis palankesnė negu jos konkurentų. Kad ši priemonė būtų pagalba, ja „Vodafone“ turi būti suteiktas pranašumas, dėl kurio ji nepatirtų įprastų savo biudžeto išlaidų. Jeigu sandoris sudarytas palankesnėmis sąlygomis tuo atžvilgiu, kad „Vodafone“ mokamas nuomos mokestis yra mažesnis negu rinkos kaina, tai reiškia, kad šiai bendrovei suteiktas pranašumas, kaip tai apibrėžta valstybės pagalbos taisyklėse.

               (75)

               Nagrinėdama šį klausimą Institucija taiko privataus pardavėjo kriterijų
                   (33), pagal kurį valstybių arba valdžios institucijų elgesys parduodant arba išnuomojant turtą lyginamas su atitinkamu privačių ekonominės veiklos vykdytojų elgesiu. Institucijos manymu, priešingai Islandijos valdžios institucijų nuomonei, šį kriterijų galima taikyti pastaruoju atveju, nors Islandija nėra atitinkamos skaidulos savininkė, nes sutartis su „Vodafone“ sudaryta dėl nuomos teisės, kuria naudotis turi teisę Islandija. Vis dėlto atliekant vertinimą reikia atsižvelgti į konkrečias šiai nuomos teisei taikytinas sąlygas, ypač į faktą, kad Islandijos valdžios institucijos tegalėjo siūlyti išsinuomoti skaidulą tokios būklės, kokios ji buvo naudojama gynybos reikmėms, tik su keliais prisijungimo punktais, tinkamais naudoti komercinėms reikmėms, ir turint omenyje išskirtines NATO teises nutraukti tokį skaidulos naudojimą karo atveju. Institucija taip pat pažymi, kad nuomos teisė, kuria gali naudotis Islandija, suteikta kartu su sutartiniu įsipareigojimu, kad bet kokia nuomos pajamų dalis, viršijanti skaidulos valdymo ir priežiūros sąnaudas, turi būti pervesta NATO.

               (76)

               Privataus pardavėjo kriterijus taikomas siekiant įvertinti, ar viešojo sektoriaus institucijos atliktas turto pardavimas arba išnuomojimas yra valstybės pagalba, ištiriant, ar privatus pardavėjas įprastomis rinkos sąlygomis būtų padaręs tą patį. Valdžios institucija neturi paisyti jokių viešosios politikos tikslų ir turi siekti vienintelio tikslo – gauti savo investicijų grąžą arba pelną, tokio dydžio, kokia yra atitinkama rinkos norma, ir rinkos kainą už parduotą arba išnuomotą turtą (34). Vis dėlto Institucija pažymi, kad atliekant šį vertinimą paprastai reikia atsižvelgti į bet kokias su tuo turtu susietas išskirtines teises arba prievoles, ypač tokias, kurios galėtų paveikti rinkos kainą.

               (77)

               Ar laikomasi rinkos sąlygų ir ar sutarta sandorio kaina atitinka rinkos kainą, galima nustatyti pagal tam tikrus pakaitinius rodiklius. Atviros, skaidrios ir besąlyginės konkurso procedūros organizavimas paprastai yra tinkamas būdas užtikrinti, kad nacionalinių institucijų turto pardavimas arba nuoma atitiktų privataus pardavėjo kriterijų ir kad už tokias prekes ir paslaugas būtų sumokėta kaina, atitinkanti tikrąją jų rinkos vertę. Tačiau vien dėl tvarkingos konkurso procedūros nebuvimo ar dėl galimų tokios procedūros trūkumų negalima iškart daryti prielaidos, kad suteikta valstybės pagalba. Viešųjų pirkimų teisės sistema ir valstybės pagalbos teisės sistema yra atskiros ir nėra pagrindo manyti, kad, pavyzdžiui, viešųjų pirkimų taisyklės pažeidimas iškart reikštų valstybės pagalbos taisyklių pažeidimą (35).

               (78)

               Kita vertus, kaip pažymima Land Burgenland bylos sprendime, kuris cituojamas ELPA Teismo bylos E-1/13 sprendimo 97 punkte, „kai viešosios valdžios institucija parduoda jai priklausančią įmonę ir taiko atvirą, skaidrią ir besąlyginę konkurso procedūrą, galima preziumuoti, kad rinkos kaina atitinka didžiausią pasiūlytą kainą, tačiau turi būti nustatyta, kad, pirma, šis pasiūlymas yra įpareigojamojo pobūdžio ir patikimas ir, antra, nėra pagrindo atsižvelgti į kitus ekonominius kriterijus, išskyrus kainą“ (36). Tas pats principas turi būti taikomas ir turto nuomos atveju. Savo turtą išnuomojantis privatus veiklos vykdytojas paprastai stengtųsi rinktis geriausią pasiūlymą, didžiausią reikšmę teikdamas kainai, ir, pavyzdžiui, nepaisytų su numatomu tokio turto naudojimu susijusių aspektų, nebent jie galėtų paveikti to turto vertę po nuomos laikotarpio. Todėl, jeigu tenkinamos minėtos išankstinės sąlygos, galima daryti prielaidą, kad turto rinkos kaina yra didžiausia kaina, kurią privatus veiklos vykdytojas, veikiantis įprastomis konkurencinėmis sąlygomis, yra pasirengęs mokėti už naudojimąsi tuo turtu (37).

               (79)

               Iš to, kas išdėstyta, aišku, kad turto pardavimas arba nuoma gali būti valstybės pagalba, net jei tai atliekama konkurso tvarka. Taip gali būti ypač tada, kai dėl pirkėjo nustatytų įpareigojimų gaunama mažesnė kaina. Tokį poveikį turi tie įpareigojimai, kurie nustatomi siekiant viešosios politikos tikslų ir sumažina pelną, kurį tikisi gauti pirkėjas. Tokių įpareigojimų paprastai nenustatytų privatus veiklos vykdytojas, nes dėl jų mažėja didžiausios pajamos, kurias galima gauti turtą parduodant arba išnuomojant.

         1.3.2.   Konkurso procesas ir sutarties sudarymo kriterijai

               (80)

               Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, Institucija turi ištirti, ar konkurso procedūra ir sutarties sudarymo kriterijai buvo tinkami ir palankūs tam, kad būtų nustatyta rinkos kaina. Siekdama tai patikrinti Institucija turi apsvarstyti, ar valstybė, organizuodama konkursą ir nustatydama sutarties sudarymo kriterijus, veikė kaip privati veiklos vykdytoja, ar didesnę reikšmę teikė viešosios politikos ir reguliavimo poreikiams.

               (81)

               Konkurso procesas ir dėl pasirinktų sutarties sudarymo kriterijų naudojimo pateikti argumentai išsamiai aprašyti I.2.1 skirsnyje ir Sprendime Nr. 299/14/COL. Kaip išdėstyta 1 lentelėje, keli nustatyti sutarties sudarymo kriterijai apėmė šešis atskirus vertinamus dalykus, kurių kiekvieno svertinė reikšmė buvo 10 arba 15 %, išskyrus konkurencijos skatinimo kriterijų, kuriam teikta svertinė reikšmė buvo 40 %

               (82)

               Islandijos valdžios institucijos jau išaiškino, kad kartu su nuomos kaina (kurios reikšmė pagal sutarties sudarymo kriterijus buvo 15 %) konkurso kriterijų dėl tinklo galinių taškų skaičiaus (taip pat 15 % pagal sutarties sudarymo kriterijus) irgi reikėtų laikyti kainai svarbiu elementu, nes galiniai taškai yra būtini teikiant atitinkamą paslaugą ir tos paslaugos vertė tiesiogiai siejasi su galinių taškų skaičiumi. Kiekviename galiniame taške reikia nemažai investuoti į įrangą (žr. „Mannvit“ tyrime pateiktą įvertį I.7 skirsnyje), kuri nuomos laikotarpio pabaigoje atiteks nuomotojui ir tai paveiks tos nuomos teisės vertę po nuomos laikotarpio pabaigos (38). Taigi, Institucijos manymu, su kaina susiję konkurso kriterijai pagal reikšmę iš viso sudarė 30 % sutarties sudarymo kriterijų. Tačiau ne kainos aspektai, susiję su konkurencijos skatinimu (40 %), vienu tarifu visoje šalyje (10 %) ir paslaugų teikimu (10 %) bei jų teikimo pradžia (10 %), vis vien nusveria kainos elementus.

               (83)

               Konkurso metu „Míla“ priklausė ir ji valdė daugumą telekomunikacijų įrenginių įvairiose Islandijos teritorijos dalyse. Kad būtų galima eksploatuoti NATO skaidulas, tų skaidulų valdytojai turi investuoti į jų prieigos taškus. Taigi, Institucijos nuomone, paslaugų teikimo pradžios kriterijus (10 %) ir paslaugų teikimo kriterijus (10 %) atrodo palankūs „Míla“. Kitaip tariant, sutarties sudarymo kriterijai buvo sudaryti iš dviejų su kaina susijusių ir keturių su ja nesusijusių elementų. Vienas iš nesusijusių su kaina elementų, kurio svertinė vertė didžiausia, tikriausiai būtų buvęs nepalankus rinkoje įsitvirtinusiam tinklo operatoriui „Míla“, o du elementai tikriausiai būtų buvę palankūs „Míla“ galimų naujų rinkos dalyvių nenaudai.

               (84)

               Pagal privataus pardavėjo kriterijų iš esmės pagrindinė taisyklė yra tokia, kad rinkos kainą atitinka didžiausia kaina, kurią yra pasirengęs mokėti privatus veiklos vykdytojas, veikiantis įprastomis konkurencinėmis sąlygomis. Vis dėlto šis principas nėra be išimčių. Pirma, išimtys taikomos tais atvejais, kai galima nustatyti, kad atitinkamas pasiūlymas nėra įpareigojantis ar patikimas arba nėra palyginamas su mažesnės kainos pasiūlymu. Antra, kaip teigiama Land Burgenland bylos sprendimo 94 punkte, ši prielaida taikoma su išlyga, kad „nėra pagrindo atsižvelgti į kitus ekonominius kriterijus, išskyrus kainą“. Tokio argumentavimo pavyzdys pateiktas byloje T-244/08, Konsum Nord prieš Komisiją
                   (39). Toje byloje nagrinėtas atvejis, kai viena Švedijos savivaldybė pardavė žemės sklypą prekybos centrų tinklui už kainą, kuri buvo mažesnė negu didžiausia kaina, pateikta konkurso dalyvio pasiūlyme. Bendrasis Teismas nusprendė, kad parduoto žemės sklypo rinkos vertės nebuvo įmanoma nustatyti remiantis vien tuo, kad buvo pateiktas didesnės kainos pasiūlymas, tačiau neatsižvelgiant į ypatingas Švedijos valdžios institucijų nurodytas aplinkybes. Be to, Teisingumo Teismas BVVG byloje C-39/14 nusprendė, kad nacionalinės teisės nuostata, kuria valdžios institucijai leidžiama atmesti konkurso pasiūlymą pirkti žemės ūkio paskirties žemės sklypą, kai to pasiūlymo kaina neproporcingai didelė ir jis yra spekuliatyvaus pobūdžio, nereiškia valstybės pagalbos, jei taip gauta kaina yra, kiek tik įmanoma, artima to žemės sklypo rinkos vertei (40).

               (85)

               Šia teismų praktika netinka tiesiogiai remtis tiriamu atveju, nes „Míla“ jokio pasiūlymo nepateikė. Nepaisant to, Islandijos valdžios institucijos teigia, kad jų pasirinkti sutarties sudarymo kriterijai šiuo atveju buvo pagrįsti. Jų teigimu, ypač ginčijamas konkurencijos skatinimo kriterijus buvo nustatytas siekiant keisti tariamai monopolinį atitinkamos rinkos, kurioje dominavo įsitvirtinusi paslaugų teikėja „Míla“, pobūdį. Institucija taip pat pažymi, jog pati „Míla“ pareiškė neturėjusi ekonominio intereso dalyvauti konkurse, nes jai visiškai pakako nuosavų skaidulų perdavimo gebos.

               (86)

               Vis dėlto tiriamu atveju specifinės Islandijos valdžios institucijų nurodytos aplinkybės nėra pakankamas įrodymas, kad privatus pardavėjas, susiklosčius tokiai pačiai situacijai, būtų panašiai organizavęs konkursą. ELPA Teismas bylos E-1/13 sprendime pripažino, kad kiti sutarties sudarymo kriterijai, išskyrus kainą, regis, atitiko viešosios politikos arba reguliavimo sumetimus, kurie privačiam investuotojui nebūtų svarbūs. Be to, Institucijos manymu, per konkursą taikyti ne kainos kriterijai, tokie kaip konkurencijos skatinimas, visuomenės plačiajuostės prieigos gerinimas ir regioninė sanglauda, iš dalies atitiko viešosios politikos arba reguliavimo sumetimus, kurie nebūtų svarbūs privačiam investuotojui. Šie sutarties sudarymo kriterijai nusvėrė su kaina susijusius kriterijus.

               (87)

               Todėl Institucija daro išvadą, kad per konkursą taikyti sutarties sudarymo kriterijai neatitinka privataus pardavėjo kriterijaus reikalavimų. Taigi, konkurso rezultatas negali būti patikimas orientyras nustatant atitinkamos nuomos teisės rinkos kainą.

         1.3.3.   Ekspertų nustatyta nuomos teisės vertė

               (88)

               Kaip jau minėta, vien tai, kad nebuvo pakankamo konkurso proceso, nereiškia, kad Institucija negalėtų taikyti privataus pardavėjo kriterijaus. Tačiau Institucijai reikia patikrinti atitinkamo sandorio esmę ir ypač palyginti sutartą kainą su rinkos kaina. Šiuo tikslu Institucija paprastai remiasi nepriklausomų ekspertų atliktu vertės nustatymo tyrimu kaip rinkos kainos orientyru. Būtų geriausia, kad toks tyrimas būtų atliktas tada, kai sudarytas sandoris. Vis dėlto Institucija savo vertinimą gali grįsti ir ex post vertės nustatymo tyrimu (41).

               (89)

               Islandijos valdžios institucijos pateikė vertės nustatymo tyrimą, kurį atliko tarptautinė konsultacijų įmonė „Mannvit“, savo veiklą telkianti Islandijoje ir reguliariai teikianti ekspertų konsultacijas dėl infrastruktūros projektų. Tyrimo atlikimo data – 2015 m. sausio 30 d.

               (90)

               Institucija pažymi, kad „Mannvit“ jau buvo konsultavusi Islandijos valdžios institucijas dėl konkurso proceso. Be to, šį vertės nustatymo tyrimą Islandijos valdžios institucijos užsakė atlikti kaip atsaką į skundo pateikėjos pateiktą kainos įvertinimą. Institucija nenustatė jokių požymių, kad šios aplinkybės būtų turėjusios įtakos konsultavusių ekspertų objektyvumui. Vis dėlto tokiomis aplinkybėmis, Institucijos manymu, šį vertės nustatymo tyrimą būtina panagrinėti nuodugniau.

               (91)

               Šiuo klausimu Institucija pirmiausia pažymi, kad atitinkamos nuomos teisės rinkos vertės nustatymas yra itin sudėtingas, turint omenyje specifinį šio turto pobūdį (įskaitant NATO teises panaikinti sandorius dėl jo naudojimo) ir esamą šio sektoriaus reguliavimą. Be to, būtina atsižvelgti į tai, kad kaina susidėjo iš dviejų elementų: nuomos mokesčio ir investicijų į galinius taškus.

               (92)

               „Mannvit“ tyrimas pagrįstas dviejų skirtingų scenarijų, kaip galima gauti prieigą prie Islandiją juosiančio šviesolaidinio kabelio, palyginimu: veiklos vykdytojas galėtų arba išsinuomoti NATO skaidulą (kaip tai padarė „Vodafone“), arba vietoj to nusipirkti prieigą iš „Míla“, kuri siūlo reguliuojamą didmeninės prieigos produktą (nuomojamas magistralines linijas) už reguliuojamą kainą. Turint omenyje tokį pasirinkimą, rinkos operatorius, norintis gauti prieigą prie šviesolaidinio kabelio, nebūtų pasirengęs mokėti daugiau negu „Míla“ siūlomo reguliuojamo didmeninės prieigos produkto kainą. Taigi, ši reguliuojama didmeninė kaina yra viršutinė NATO skaidulos nuomos kainos riba, nors ir gali tiesiogiai neatitikti nuomos teisės rinkos kainos dėl pirmesnėse dalyse aprašytų elementų. Institucija laiko šį kainų palyginimu grindžiamą požiūrį pagrįstu, nes yra du alternatyvūs būdai gauti prieigą prie lygiagrečių to paties kabelio skaidulų (42).

               (93)

               Nei kainų palyginimas „Mannvit“ tyrime, nei naujausias skundo pateikėjos pateiktas palyginimas nėra pagrįstas konkurso metu buvusiomis kainomis. Tačiau Institucija mano, kad konkrečiomis tiriamo atvejo aplinkybėmis pateiktos orientacinės kainos vis vien yra geras artimas rodiklis sprendžiant, kokia buvo rinkos kaina sandorio metu.

               (94)

               Palyginimui naudojamos reguliuojamos didmeninės kainos nustatomos remiantis ankstesnėmis sąnaudomis ir paprastai nekinta kelerius metus (43). Pavyzdžiui, „Míla“ reguliuojamas tarifas, 7 609 ISK už kilometrą per mėnesį, nustatytas remiantis 2010 m. atlikta ir 2011 m. gegužės mėn. užbaigta sąnaudų analize (44). Šis tarifas nekeičiamas galiojo nuo 2011 m. rugpjūčio 1 d. iki 2015 m. Tai įrodo, kad reguliuojami didmeniniai tarifai, naudojami kainų palyginimui, laikui bėgant paprastai nekinta ir kad atitinkamas „Míla“ tarifas nustatytas remiantis sąnaudų analize, atlikta maždaug tuo pačiu metu, kai sudaryta 2010 m. vasario 1 d. sutartis su „Vodafone“. Be to, „Vodafone“ mokėtinas nuomos mokestis tikslinamas pagal statybos sąnaudų indeksą nuo 2008 m. birželio mėn. (t. y. nuo tada, kai įvyko konkursas). Taigi, atsižvelgiant į šį indeksavimą, remiantis dabartinėmis kainomis atliktas skaičiavimas gali būti geras orientyras nustatant, ar nuomos teisė suteikta rinkos sąlygomis, buvusiomis tuo metu, kai sudarytas sandoris.

               (95)

               Kaip pirmiau paaiškinta I.7 skirsnyje, „Mannvit“ pabrėžė kelis „Míla“ siūlomo reguliuojamo didmeninio produkto ir NATO skaidulos skirtumus, į kuriuos reikėtų atsižvelgti lyginant kainas.

               (96)

               Visų pirma, Institucijos manymu, „Mannvit“ pagrįstai patikslino NATO skaidulos ilgį, į kurį reikia atsižvelgti apskaičiuojant kainą, nes kainos paprastai skaičiuojamos nuo taško iki taško (t. y. kaip tiesioginių linijų, esančių tarp atitinkamų galinių taškų, kainos). Šį metodą taikant NATO skaidulos galiniams taškams, buvusiems tuo metu, kai sudarytas sandoris, „Mannvit“ tyrime padaryta išvada, kad visas skaidulos ilgis, į kurį reikia atsižvelgti, yra 1 283 km.

               (97)

               Tada „Mannvit“ įvertino, kurią didmeninę kainą ir nuolaidą labiausiai tiktų taikyti tiriamu atveju.

               (98)

               „Mannvit“ tyrime pabrėžiama, kad reguliuojamas „Míla“ tarifas (7 609 ISK už kilometrą per mėnesį) gali nebūti tinkamas orientyras nustatant rinkos kainą, nes reguliuojamas tarifas nustatomas pagal sąnaudas ir pajėgumų naudojimo koeficientą visame šviesolaidiniame „Míla“ tinkle, įskaitant visus susijusius „Míla“ tinklo galinius taškus, o ne vien šviesolaidinį tinklą, panašų į tą, kurį sudaro NATO skaidula. „Mannvit“ pažymi, kad NATO skaidula yra paprastesnė, turi kur kas mažiau galinių taškų ir iš to aišku, kad atitinkamos sąnaudos, kuriomis grindžiamas skaičiavimas, turėtų būti mažesnės. Todėl „Mannvit“ siūlo apskaičiuojant rinkos kainą naudoti didmeninį kito operatoriaus „Orkufjarskipti“ tarifą. „Orkufjarskipti“ tarifas yra 5 020 ISK už kilometrą per mėnesį.

               (99)

               „Mannvit“ tyrime taip pat išnagrinėti nuolaidų dydžiai ir padaryta išvada, kad didmeninei kainai turėtų būti taikoma 25 % nuolaida, o ne didžiausia dabartinė 15 % nuolaida, suteikiama sudarant trejų metų sutartis. Šį patikslinimą „Mannvit“ grindžia tuo, kad nuomos laikotarpis yra dešimt metų, taigi kur kas ilgesnis negu numatoma trukmė taikant reguliuojamus „Míla“ ir „Orkufjarskipti“ tarifus. Papildomas argumentas yra tai, kad „Míla“ siūlė 25 % nuolaidą klientams, išsinuomojantiems panašaus ilgio, kaip NATO skaidula, optinę skaidulą tuo metu, kai vyko konkursas.

               (100)

               Institucija sutinka, kad reguliuojamas „Míla“ tarifas, taikomas nuomojamoms magistralinėms linijoms, netinka palyginimui su rinkos kaina tiriamu atveju. Visų pirma, „Míla“ tarifas nustatomas remiantis ne tik investicinėmis ir veiklos sąnaudomis eksploatuojant skaidulas, esančias tame pačiame kabelyje kaip ir NATO skaidula (sąnaudas, kurios tikriausiai jau amortizuotos), bet ir vėlesnėmis investicijomis į kitas skaidulas. Vis dėlto Institucija pažymi, kad „Mannvit“ pasiūlytas naudoti „Orkufjarskipti“ tarifas taip pat nėra idealus orientyras, nes jis nustatytas pagal individualią to veiklos vykdytojo, kuris yra komunalinė įmonė, sąnaudų struktūrą. Institucija pripažįsta, jog idealus kainų palyginimas neatrodo įmanomas, nes nėra žinomų rinkos kainų, konkrečiai tinkamų NATO skaiduloms ir kitoms lygiagrečioms to paties kabelio skaiduloms.

               (101)

               Institucija turi panašių pastabų ir dėl taikytinos nuolaidos. Pagal dabartinius didmeninius pasiūlymus numatoma suteikti tik 15 % nuolaidą sudarant trejų metų sutartį. Tačiau tikėtina, kad rinkos operatorius taikytų didesnes nuolaidas sudarydamas ilgesnės trukmės sutartis ir parduodamas savo produktus labai dideliais kiekiais. Institucija pažymi, kad anksčiau „Míla“ labai panašiu tikslu siūlė pasinaudoti 25 % nuolaida (45).

               (102)

               Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, Institucija mano, kad NATO skaidulos nuomos teisės rinkos kainos įvertį tinka pateikti kaip kainų intervalą, nustatytą remiantis didmenine prieigos kaina ir pirmiau aptartomis prielaidomis dėl nuolaidų.

                  3 lentelė

                  Įvertintų rinkos kainų (nuomos kainos per metus) intervalai, nustatyti remiantis žinomais tarifais ir prielaidomis dėl nuolaidų

                           (ISK)

                           Kaina už kilometrą per mėnesį

                           Su – 15 % nuolaida
                           (*1 283  km * 12)

                           Su – 25 % nuolaida
                           (*1 283  km * 12)

                           „Míla“ (7 609 )

                           99,6 mln.

                           87,9 mln.

                           „Orkufjarskipti“ (5 020 )

                           65,7 mln.

                           58,0 mln.

                              Vidutinė suma su nuolaida

                              82,7 mln.

                              73,0 mln.

                              Bendra vidutinė suma

                              77,9 mln.

               (103)

               3 lentelėje parodytas kainų intervalas nuo 58 mln. ISK, „Mannvit“ tyrime pateikto rinkos kainos įverčio, iki maksimalios kainos, kuri yra apie 100 mln. ISK. Įvertinta vidutinė rinkos kaina yra apie 78 mln. ISK.

               (104)

               Pagal 2010 m. vasario 1 d. sutartį „Vodafone“ už suteiktą nuomos teisę moka 19 150 000 ISK dydžio nuomos mokestį (į jį PVM neįskaitytas), kuris nuo 2008 m. birželio 19 d. indeksuojamas pagal statybos sąnaudų indeksą ir mokėtinas kiekvienų metų liepos 1 d. Institucija pažymi, kad „Míla“ ir „Orkufjarskipti“ tarifai neindeksuojami, todėl su jais lyginant būtina atsižvelgti į indeksavimo poveikį.

               (105)

               „Vodafone“ nuomos įmokos indeksuojamos pagal statybos sąnaudų indeksą (46). Statistiniais duomenimis, statybos sąnaudos labai padidėjo (iki 30 % per metus) prasidėjus finansų krizei 2008 m. rudenį ir per 2009 m, o nuo tada didėja nuosaikiai, šiek tiek labiau išaugusios buvo tik 2011 m. pabaigoje ir 2012 m. pradžioje. Nuo 2008 m. birželio iki 2010 m. liepos mėn., kai reikėjo mokėti pirmąją nuomos įmoką, indeksas jau buvo padidėjęs 20,5 %

               (106)

               Indekso kaita nuo 2008 m. sausio mėn. ir procentinis pokytis kiekvienais metais parodyti grafike:

                  Statybos sąnaudų indeksas nuo 2008 m. sausio mėn.

                  Šaltinis: Islandijos statistikos tarnyba.

               (107)

               2010 m. vasario 1 d. sutartyje numatytas nuomos mokesčio dydis iki indeksavimo buvo 19 150 000 ISK. Iki 2010 m. vidurio indeksavimo poveikis šį mokestį padidino iki maždaug 23 mln. ISK. Šiuo metu „Vodafone“ moka apie 28 mln. ISK dydžio nuomos mokestį, kuris apytikriai atitinka nuomos mokesčio dydį 10 metų nuomos sutarties laikotarpio viduryje. Jeigu statybos sąnaudų indeksas toliau pamažu didės, kaip per praėjusius 4–5 metus, ši kaina taip pat atitiks pagrįstą vidutinę metinę nuomos įmoką, skaičiuojamą visu sutarties laikotarpiu.

               (108)

               Todėl Institucija mano, kad „Mannvit“ įvertintas nuomos mokesčio dydis, 28 mln. ISK, yra tinkamas kainų palyginimui nagrinėjamu atveju. Tačiau NATO skaidulos nuomos mokestį galima lyginti su komerciniais tikslais naudojamų įrenginių tarifais tik tada, kai tinkamai atsižvelgiama į nemažas NATO skaidulos operatoriaus „Vodafone“ investicijas į duomenų perdavimo įrangą, kurios reikalingos pritaikant skaidulą naudoti komerciniais tikslais. „Mannvit“ vertinimu, kasmet patiriama 52 mln. ISK sąnaudų investicijoms, reikalingoms, kad „Vodafone“ mokama nuomos kaina būtų palyginama su „Míla“ pasiūlymu ir atitiktų konkursinio pasiūlymo sąlygas, t. y. būtinybę investuoti į naujus galinius taškus (47). Institucija pažymi, kad į „Mannvit“ įvertintą sumą įskaityta tiek techninė įranga, reikalinga NATO skaidulos eksploatavimui pradėti, tiek per konkursą nustatytas kainos elementas, susijęs su investicija į naujus galinius taškus. Institucija sutikrino ekspertų įvertintas investicijos į galinius taškus sąnaudas (iš viso 120 mln. ISK) su faktinėmis „Vodafone“ investicijomis, kurių bendra suma siekia 130 mln. ISK. Institucija pažymi, kad papildomai „Vodafone“ turi mokėti kasmetinius 7,5 mln. ISK dydžio mokesčius už leidimą naudotis reikiama įranga, į kuriuos neatsižvelgė „Mannvit“.

               (109)

               Sprendžiant iš to, kas išdėstyta, metiniai finansiniai „Vodafone“ įnašai – nuomos įmokos ir investicinės sąnaudos – iš viso sudaro apie 87,5 mln. ISK (įskaitant metinį mokestį už leidimą naudotis įranga). Palyginti su nuomos teisės rinkos kainos įverčiais, kurie pateikti 3 lentelėje, „Vodafone“ finansiniai įnašai yra didesni negu bendras vidutinis rinkos kainos įvertis, 78 mln. ISK, ir negu vidutinės kainos, apskaičiuotos su 15 % ir 25 % nuolaida. Jie taip pat smarkiai viršija kainą, įvertintą pagal „Orkufjarskipti“ tarifą (tiek su 15 %, tiek su 25 % nuolaida), ir yra labai artimi „Míla“ tarifui su 15 % nuolaida.

               (110)

               Institucija pažymi, kad atliekant pirmiau išdėstytą kainų palyginimą neatsižvelgta į poveikį, kurį turi išskirtinės NATO, kaip skaidulos savininkės, turimos atšaukimo teisės. Islandijos valdžios institucijų įvertintas šių teisių poveikis kainai yra 15–25 % Taikant šį intervalą finansiniams „Vodafone“ įnašams, atitinkama šių įnašų rinkos vertė, neatsižvelgiant į šias NATO teises, būtų nuo 94 iki 107 mln. ISK, taigi kur kas didesnė negu 3 lentelėje pateikti vidutinės rinkos kainos įverčiai.

               (111)

               Be to, „Mannvit“ tyrime neatsižvelgiama į Islandijos įsipareigojimą pervesti NATO bet kokią nuomos pajamų dalį, viršijančią skaidulos valdymo ir priežiūros sąnaudas. Institucijos manymu, nors šis įsipareigojimas gali paveikti Islandijos valdžios institucijų paskatas nesiekti gauti maksimalių nuomos pajamų (ir, pavyzdžiui, konkurso procese teikti pirmenybę kitiems kriterijams, žr. pirmiau), jis nedaro poveikio nuomos teisės rinkos vertei, pirmiau įvertintai remiantis realiais telekomunikacijų operatorių tarifais. Priešingai negu išskirtinės atšaukimo teisės, aptartos pirmesnėje dalyje, Islandijos ir NATO susitarimas dėl to, kaip turi būti skirstomos bet kokios naudojantis nuomos teise gautos pajamos, nedaro poveikio tos teisės naudotojui (t. y. „Vodafone“).

               (112)

               Siekdama viską išsamiai paaiškinti Institucija pažymi, kad šiam vertinimui nedaro įtakos „Míla“ pareikšti įtarimai, kad konkurso proceso organizavimas turėjo poveikį kainai. Institucijai nepateikta jokių įrodymų, kad rezervinės kainos nustatymas, įprastas veiksmas per konkursus, būtų galėjęs sumažinti konkurso dalyvių suinteresuotumą konkuruoti dėl kainos. Institucija taip pat pažymi, kad per konkursą keturi nepriklausomi dalyviai pateikė penkis pasiūlymus ir visi dalyviai gavo didžiausią balų sumą (40 %) pagal konkurencijos skatinimo kriterijų. Taigi, su kaina susiję konkurso dalyviams taikyti kriterijai praktiškai sudarė 50 % konkurso balų (t. y. 30 iš likusių 60 balų). Taip pat negauta jokių įrodymų, kad jeigu per konkursą nebūtų buvęs taikomas konkurencijos kriterijus, potencialus „Míla“ (kuri nebuvo suinteresuota toliau didinti savo duomenų perdavimo gebos) pasiūlymas būtų galėjęs paskatinti tikruosius konkurso dalyvius pateikti didesnės kainos pasiūlymus. Institucija visų pirma pažymi, kad „Míla“ pajėgumas eksploatuoti NATO kabelį buvo viešai žinomas ir kad bet koks galimas „Míla“ pasiūlymas būtų tik padėjęs apsaugoti jos poziciją rinkoje nuo naujo bandančio į rinką patekti operatoriaus (48).

               (113)

               Remdamasi tuo, kas išdėstyta, Institucija mano, kad nuomos sutartis su „Vodafone“ nebuvo sudaryta už mažesnę negu rinkos kainą.

               (114)

               Galiausiai Institucija taip pat pažymi, kad konkurso procesas vyko 2008 m. birželio mėn., t. y. prieš pat prasidedant finansų krizei Islandijoje. Per šią finansų krizę procesas buvo sustabdytas. Sutartis su „Vodafone“ galiausiai sudaryta tik 2010 m. vasario mėn., o tuo metu „Fjarski“ (antrą geriausiai įvertintą pasiūlymą per konkursą pateikęs dalyvis) jau nebegalėjo ar nebenorėjo pasinaudoti savo pasiūlymu, pateiktu 2008 m. birželio mėn., išsinuomoti antrąją laisvą skaidulą. 2010 m. pradžioje, pasak Islandijos valdžios institucijų, nebebuvo įmanoma priimti pasiūlymų iš kitų 2008 m. konkurso proceso dalyvių, nes jų pasiūlymai buvo pasenę ir buvo aišku, kad po finansų krizės drastiškai pablogėjo rinkos sąlygos. Nepaisant finansų krizės ir jos sukeltų Islandijos ekonomikos padėties permainų, „Vodafone“ vis vien norėjo sudaryti nuomos sutartį tokiomis sąlygomis, dėl kurių susitarta po 2008 m. konkurso. Institucija negavo jokios informacijos apie tai, kad po finansų krizės kiti operatoriai vis dar būtų norėję gauti kurios nors iš dviejų laisvų skaidulų nuomos teisę. Institucija mano, kad panašiomis aplinkybėmis privatus pardavėjas taip pat būtų sudaręs nuomos sutartį su „Vodafone“, nes tai buvo vienintelė galimybė atgauti nenaudojamo turto (t. y. nenaudojamos skaidulos) eksploatavimo sąnaudas ir gauti iš jo naudos.

               (115)

               Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, Institucija daro išvadą, kad šiuo sandoriu „Vodafone“ ekonominio pranašumo nesuteikta.

         1.4.   ATRANKUMAS, KONKURENCIJOS IŠKRAIPYMAS IR POVEIKIS SUSITARIANČIŲJŲ ŠALIŲ TARPUSAVIO PREKYBAI

               (116)

               Kad priemonė būtų laikoma valstybės pagalba, kaip apibrėžta EEE susitarimo 61 straipsnio 1 dalyje, ji turi būti atrankinė ir galinti iškraipyti konkurenciją bei paveikti Susitarimo susitariančiųjų šalių tarpusavio prekybą. Tačiau kadangi tiriamu atveju nebuvo suteikta ekonominio pranašumo, taigi tenkinamos ne visos valstybės pagalbos buvimo sąlygos, Institucijai jokio tolesnio vertinimo dėl to atlikti nereikia.

         2.   IŠVADA

               (117)

               Remdamasi tuo, kas išdėstyta, Institucija daro išvadą, kad atitinkama priemonė nėra valstybės pagalba, kaip apibrėžta EEE susitarimo 61 straipsnio 1 dalyje,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Islandijos užsienio reikalų ministerijos Gynybos agentūros su bendrove „Og fjarskipti hf.“2010 m. vasario 1 d. sudaryta nuomos sutartis, kuria leista naudoti ir valdyti optinę skaidulą, nėra valstybės pagalba, kaip apibrėžta EEE susitarimo 61 straipsnyje.
   2 straipsnis
   Šis sprendimas skirtas Islandijai.
   3 straipsnis
   Šio sprendimo tekstas autentiškas tik anglų kalba.

      Priimta Briuselyje 2016 m. kovo 16 d.

            ELPA priežiūros institucijos vardu

         Sven Erik SVEDMAN

            Pirmininkas

         Helga JÓNSDÓTTIR

            Kolegijos narė

      (1)  2014 m. liepos 16 d. Sprendimas Nr. 299/14/COL pradėti oficialią tyrimo procedūrą dėl galimos valstybės pagalbos išnuomojant optines skaidulas, anksčiau valdytas NATO vardu, paskelbtas OL C 366, 2014 10 16, p. 4 ir EEE priede Nr. 59, 2014 10 16, p. 1.

      (2)  „Vodafone Iceland“ („Fjarskipti hf.“) yra Islandijos telekomunikacijų bendrovė, Islandijoje teikianti fiksuotojo telefono ryšio, judriojo ryšio ir duomenų perdavimo paslaugas. Šiuo metu „Vodafone“ yra antras didžiausias telekomunikacijų operatorius Islandijoje po rinkoje įsitvirtinusio operatoriaus „Skipti hf.“ ir jo patronuojamųjų bendrovių „Síminn“ ir „Míla“. Ši bendrovė naudoja „Vodafone“ pavadinimą ir prekių ženklą, tačiau „Vodafone“ bendrovių grupė neturi sau priklausančios nuosavybės dalies joje, o franšizės sutartimi leidžia „Fjarskipti“ naudoti savo prekių ženklą ir susijusius reklamos dizaino stilius. „Fjarskipti“ anksčiau priklausė Islandijos bendrovių grupei „Teymi“. „Teymi“ grupė vėliau iširo ir buvo atliktas „Fjarskipti“ finansinio restruktūrizavimo procesas. 2012 m. gruodžio mėn. „Fjarskipti“ įtraukta į Islandijos vertybinių popierių biržos sąrašus.

      (3)  Išsamų atlikto tyrimo ir tirto atvejo aplinkybių aprašymą žr. Sprendime Nr. 299/14/COL dėl oficialios tyrimo procedūros pradžios.

      (4)  Byla E-1/13, Míla ehf. prieš ELPA priežiūros instituciją, ELPA Teismo rink. 2014, p. 4.

      (5)  2008 m. gegužės 31 d. įsigaliojus Gynybos įstatymui Nr. 34/2008 Radarų agentūros veikla buvo nutraukta. Kai kurias Radarų agentūros funkcijas perėmė Gynybos agentūra (isl. Varnarmálastofnun). Įstatymu Nr. 98/2010, kuriuo iš dalies pakeistas Gynybos įstatymas, Gynybos agentūros veikla 2011 m. sausio 1 d. nutraukta ir kai kurias jos funkcijas perėmė kitos valstybės institucijos, tarp jų ir Užsienio reikalų ministerija.

      (6)  Likusios penkios skaidulos yra skundą pateikusios bendrovės „Míla“ nuosavybė.

      (7)  Islandijos viešųjų pirkimų taisyklės nustatytos Įstatymu Nr. 84/2007. Šiuo įstatymu Islandijos teisėje įgyvendinta ES viešųjų pirkimų direktyva, t. y. 2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/18/EB dėl viešojo darbų, prekių ir paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo (OL L 134, 2004 4 30, p. 114), įtraukta į EEE susitarimą kaip XVI priedo 2 punktas Jungtinio komiteto sprendimu Nr. 68/2006 (OL L 245, 2006 9 7, p. 22 ir EEE priedas Nr. 44, 2006 9 7, p. 18), įsigaliojusiu 2007 m. balandžio 18 d.

      (8)  Projektas Nr. 14477: optinės skaidulos. Užsienio reikalų ministerija, 2008 m. balandžio mėn. (dokumentas Nr. 669632).

      (9)  Projekto Nr. 14477 aprašymo 1.2.4 punktas.

      (10)  „Gagnaveita Reykjavíkur“ pasiūlymas laikytas varianto pasiūlymu, nes neatitiko nurodyto minimalaus tinklo galinių taškų skaičiaus ir savivaldybių, kurias turėtų aprėpti tinklas, skaičiaus. Vienas iš dviejų „Vodafone“ pasiūlymų taip pat yra varianto pasiūlymas, nes jame nenumatyta, kad „Vodafone“ taikys tą patį tarifą visoje Islandijoje. Kiti „Vodafone“ pasiūlymuose nurodyti dalykai yra vienodi, įskaitant valstybei ketinamą mokėti nuomos kainą.

      (11)  Išsamesnis skundo aprašymas pateiktas Sprendime Nr. 299/14/COL.

      (12)  Skundo pateikėjos atliktas pagalbos sumos įvertinimas pagrįstas prie skundo pridėtu memorandumu, kuriame pateikti „Míla“ atlikti tariamos subsidijos vertės skaičiavimai. Šie skaičiavimai pagrįsti pačios „Míla“ sąnaudomis, patirtomis eksploatuojant tame pačiame kabelyje esančias skaidulas.

      (13)  „Orkufjarskipti“ yra bendra „Landsvirkjun“ (valstybinės energetikos įmonės) ir „Landsnet“ (Islandijos elektros perdavimo tinklo operatoriaus) nuosavybė. „Orkufjarskipti“ valdo ir prižiūri Islandijos telekomunikacijų infrastruktūrą jos savininkų vardu.

      (14)  Pasak skundo pateikėjos, šis tarifas įsigaliojo nuo 2012 m. rugpjūčio 1 d. po to, kai jį pagal reguliavimo procedūrą įvertino ir patvirtino Islandijos pašto ir telekomunikacijų administracija. Pritardama šiam tarifui Pašto ir telekomunikacijų administracija sutiko, kad jis pagrįstas sąnaudų analize.

      (15)  Mėnesinis nuomos mokestis už kilometrą yra nuo 4 826 ISK (pirmosios skaidulos) iki 7 507 ISK (šeštosios skaidulos).

      (16)  Užsienio reikalų ministerijos 2012 m. lapkričio 16 d. el. laiškas ELPA priežiūros institucijai. Ši tvarka išsamiau aprašyta Sprendime Nr. 299/14/COL.

      (17)  Teikiant priežiūros paslaugas, už kurias yra įsipareigojusi mokėti Islandijos valstybė, užtikrinamas nepertraukiamas skaidulos veikimas, t. y. atliekami visi stebėsenos ir bandymo, remonto ir techninės paramos darbai. Tačiau kapitalinis kabelio remontas į šį įsipareigojimą neįeina. Atitinkama tokių sąnaudų dalis (3/8) susigrąžinama iš NATO kiekvienu konkrečiu atveju, kai jos patiriamos.

      (18)  Islandijos Vyriausybės 2013 m. liepos 2 d. rašytinės pastabos byloje E-1/13, Míla ehf. prieš ELPA priežiūros instituciją, p. 7.

      (19)  Nuoroda daroma į Institucijos plačiajuosčio ryšio gaires, galiojusias tuo metu, kai pateiktas skundas. 2013 m. vasario 20 d. Sprendimu Nr. 73/13/COL (OL L 135, 2014 5 8, p. 49 ir EEE priedas Nr. 27, 2014 5 8, p. 1) Institucija patvirtino naujas plačiajuosčio ryšio gaires. Jos paskelbtos: http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/

      (20)  Byla E-1/13, Míla ehf. prieš ELPA priežiūros instituciją, ELPA Teismo rink. 2014, p. 4, 101 punktas.

      (21)  Šiame skirsnyje aptariamos Islandijos valdžios institucijų pastabos pateiktos dokumentuose Nr. 722921–722923, 744468–744471 ir 753302–753303.

      (22)  Teisės paslaugų įmonės „Advel“2015 m. vasario 6 d. raštas teisės paslaugų įmonei „Landslög“ (dokumentas Nr. 744468).

      (23)  Sprendimas byloje Konsum Nord ekonomisk förening prieš Komisiją, T-244/08, ES:T:2011:732.

      (24)  Dokumentas Nr. 753303.

      (25)  Nustatydama šias vertes „Mannvit“ visų pirma rėmėsi sąnaudų analize, pateikta PTA sprendime Nr. 14/2011, kuris paskelbtas (islandų kalba): http://www.pfs.is/upload/files/Ákv_14-2011_M13-14_Leigulínur.pdf.

      (26)  Šiame skirsnyje apibendrintos„Míla“ pastabos pateiktos dokumente Nr. 729699.

      (27)  Šiame skirsnyje aptariamos „Vodafone“ pastabos pateiktos dokumente Nr. 723556.

      (28)  Šiame skirsnyje aptariamos pastabos pateiktos dokumente Nr. 729917.

      (29)  Žr. Islandijos gynybos įstatymo Nr. 34/2008 16 straipsnį.

      (30)  Žr. pirmesnį I.4 skirsnį, kuriame išsamiau aprašytas Islandijos susitarimas su NATO.

      (31)  Žr., pavyzdžiui, sprendimo byloje Essent Netwerk Noord, C-206/06, ES:C:2008:413, 70 punktą; Prancūzija prieš Ladbroke Racing ir Komisiją, C-83/98, ES:C:2000:248, 50 punktą.

      (32)  Sprendimo byloje Air France prieš Komisiją, T-358/94, ES:T:1996:194, 65–67 punktai.

      (33)  Dėl privataus pardavėjo kriterijaus taikymo žr. bylą E-12/11, Asker Brygge, ELPA Teismo rink. 2012, p. 536, ir sprendimą byloje Land Burgenland ir kiti prieš Komisiją, C-214/12 P, C-215/12 P ir C-223/12 P, ES:C:2013:682. Šiose bylose nagrinėtas tiesioginės žemės nuosavybės teisės pardavimo klausimas, tačiau taip pat pateikta gairių dėl atvejų, kai parduodamos kitokios teisės į žemę, įskaitant pastarąjį atvejį, kai tai yra nuomos teisė.

      (34)  Sprendimas byloje Land Burgenland ir kiti prieš Komisiją, C-214/12 P, C-215/12 P ir C-223/12 P, ES:C:2013:682.

      (35)  Sprendimo byloje SIC prieš Komisiją, T-442/03, ES:T:2008:228, 147 punktas. Pagal analogiją žr. sprendimo byloje Matra prieš Komisiją, C-225/91, ES:C:1993:239, 44 punktą.

      (36)  Žr. sprendimo byloje Land Burgenland prieš Europos Komisiją, C-214/12 P, C-215/12 P ir C-223/12 P, ES:C:2013:682, 94 punktą.

      (37)  Žr., pavyzdžiui, sprendimo byloje Banks, C-390/98, ES:C:2001:456, 77 punktą ir Vokietija prieš Komisiją, C-277/00, ES:C:2004:238, 80 punktą.

      (38)  Šis vertės padidėjimas pastaruoju atveju yra svarbus, nes Islandija turi grąžinti NATO bet kokį iš nuomos mokesčio gautą pelną pagal principą „jokių sąnaudų, jokio pelno“.

      (39)  Sprendimas byloje Konsum Nord ekonomisk förening prieš Europos Komisiją, T-244/08, ES:T:2011:732.

      (40)  Sprendimo byloje BVVG, C-39/14, ES:C:2015:470, 42 punktas.

      (41)  Byla E-12/11, Asker Brygge, ELPA Teismo rink. 2012, p. 536, 81 punktas.

      (42)  Institucija pabrėžia, kad esamoje reguliavimo sistemoje „Míla“ yra įsipareigojusi teikti didmeninę prieigą prie savo šviesolaidinio tinklo. Tai, kad bandant gauti prieigą iš „Míla“ kilo sunkumų, apie kuriuos pranešta, dar nereiškia, kad šis kainų palyginimas nėra pagrįstas, nes yra priemonė, kuria galima tai ištaisyti – PTA gali įsakyti „Míla“ suteikti veiksmingą prieigą ir jau yra kelis kartus tai padariusi.

      (43)  Kaip pažymima PTA sprendimo Nr. 14/2011 p. 7, PTA atmetė „Míla“ pasiūlymą nuolat atnaujinti savo tarifą atsižvelgiant į infliaciją. PTA sprendimas paskelbtas: http://www.pfs.is/upload/files/Ákv_14-2011_M13-14_Leigulínur.pdf.

      (44)  Žr. PTA sprendimo Nr. 14/2011 p. 18.

      (45)  PTA sprendimo Nr. 14/2011 p. 6 pažymima, kad PTA pritarė „Míla“ pasiūlymui taikyti naujas sistemines nuolaidas. Naujosios nuolaidos priklauso nuo sutarčių trukmės. 5 % nuolaida suteikiama sudarant vienų metų, 10 % – 2 metų ir 15 % – 3 metų sutartis. Tačiau nenurodyta, kokios būtų nuolaidos sudarant ilgesnės trukmės sutartis. Nors gali būti pateisinama tai, kad procentinis nuolaidų dydis nedidėja visiškai proporcingai sutarties trukmei („Míla“ ir PTA susitarimu taip yra pirmus trejus metus), 25 % nuolaida sudarant 10 metų sutartį atrodo pagrįsta.

      (46)  Statybos sąnaudų indeksą rengia ir savo interneto svetainėje skelbia Islandijos statistikos tarnyba. Žr.: http://www.hagstofa.is/en/statistics/business-sectors/industry/building-cost-index/

      (47)  „Mannvit“ tyrime vidutinės sąnaudos, patirtos diegiant reikiamą duomenų perdavimo įrangą, yra 4 mln. ISK kiekviename galiniame taške (kurių yra 30), įskaitant 15 % nusidėvėjimo sąnaudas kiekvienais metais, įvertintas veiklos išlaidas, kurios sudaro 20 % kapitalo išlaidų, ir vidutinę svertinę kapitalo kainą (VSKK), kuri yra 8,5 % kapitalo išlaidų. Institucija pažymi, kad „Mannvit“ remiasi prielaidomis dėl VSKK, kurios pateiktos PTA sprendimo Nr. 14/2011 sąnaudų analizėje, o kitus parametrus modeliuoja remdamasi PTA sąnaudų analizėje pateiktais svarstymais. Institucijos manymu, tinka remtis tomis pačiomis prielaidomis dėl VSKK, kurios pateiktos PTA sprendime, pagal kurį nustatytos palyginimui naudojamos „Míla“ kainos. Institucija taip pat mano, kad prielaida dėl techninės įrangos 6,7 metų ekonominio naudingumo laikotarpio yra tinkama, turint omenyje sparčias šio sektoriaus technologines permainas, ir kad veiklos išlaidos, sudarančios 20 % kapitalo išlaidų, yra tinkamos, turint omenyje daugiausia atokias techninių įrenginių buvimo vietas ir tų įrenginių pobūdį.

      (48)  Kaip pažymima sprendimo, priimto BVVG byloje C-39/14, ES:C:2015:470, 40 punkte, Islandijos valdžios institucijos galėjo bet kokiu atveju turėti teisę atmesti tokį pasiūlymą dėl aiškiai spekuliatyvaus jo pobūdžio.


title: 2005/578/: 2005 m. liepos 27 d. Komisijos sprendimas, nukrypstantis nuo Tarybos sprendimo 2001/822/EB dėl Placopecten magellanicus genčiai priklausančių šukučių iš Sen Pjero ir Mikelono kilmės taisyklių (pranešta dokumentu Nr. C(2005) 2819)

text:
28.7.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 197/31

      KOMISIJOS SPRENDIMAS

   2005 m. liepos 27 d.
   nukrypstantis nuo Tarybos sprendimo 2001/822/EB dėl Placopecten magellanicus genčiai priklausančių šukučių iš Sen Pjero ir Mikelono kilmės taisyklių
   (pranešta dokumentu Nr. C(2005) 2819)
   (2005/578/EB)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
   atsižvelgdama į 2001 m. Tarybos sprendimą 2001/822/EB dėl užjūrio šalių bei teritorijų ir Europos bendrijos asociacijos (1), ypač į jo III priedo 37 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               2005 m. balandžio 27 d. Sen Pjeras ir Mikelonas paprašė septynerius metus leisti nukrypti nuo kilmės taisyklių, nustatytų Sprendimo 2001/822/EB 3 priede, dėl metinio 250 tonų kiekio šviežių arba sušaldytų Placopecten magellanicus genčiai priklausančių šukučių eksporto iš Sen Pjero ir Mikelono.

               (2)

               Sen Pjeras ir Mikelonas savo prašymą pagrindė tuo, kad Mikelono įlankoje vėluojama pradėti minėtų moliuskų auginimą ir didelė šių moliuskų dalis vis dar veisiama iš ikrų, importuojamų iš Kanados. Iš Kanados importuojami ikrai, šukutės su geldelėmis ir be jų laikinai pakeis neapdorotų šukučių kiekį, kurio trūksta vietos perdirbimo pramonei.

               (3)

               Ši nukrypti leidžianti nuostata grindžiama Sprendimo 2001/822/EB III priedo, o ypač jo 37 straipsnio 1 dalies nuostatomis, ypač susijusiomis su Sen Pjere ir Mikelone esamų pramonės šakų plėtra. Nukrypti leidžianti nuostata yra būtina tam, kad ši gamykla, kurioje dirba daug žmonių, tęstų savo veiklą. Jeigu bus laikomasi tam tikrų su kiekiu, priežiūra ir trukme susijusių sąlygų, ši nukrypti leidžianti nuostata nepadarys didelės žalos šiam Bendrijos ar kurios nors iš jos valstybių narių, ar keletos valstybių narių ekonomikos sektoriui.

               (4)

               Todėl galima tam tikriems Placopecten magellanicus genčiai priklausančių šukučių, perdirbtų Sen Pjere ir Mikelone ir importuojamų į Bendriją, kiekiams taikyti nukrypti leidžiančią nuostatą.

               (5)

               1993 m. liepos 2 d. Komisijos reglamente (EEB) Nr. 2454/93, išdėstančiame Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, įgyvendinimo nuostatas (2) nustatomos tarifų kvotų administravimo taisyklės. Šios taisyklės taikomos mutatis mutandis produktų, kuriems taikoma ši nukrypti leidžianti nuostata, kiekių administravimui.

               (6)

               Kadangi 2011 m. gruodžio 31 d. baigiasi Sprendimo 2001/822/EB galiojimas, reikia įtraukti atitinkamą nuostatą, kad ši nukrypti leidžianti nuostata galiotų ilgiau nei iki 2011 m. gruodžio 31 d., jeigu iki šios datos būtų priimtas naujas sprendimas dėl užjūrio šalių bei teritorijų ir Europos bendrijos asociacijos arba būtų pratęstas Sprendimo 2001/822/EB galiojimas.

               (7)

               Šiame sprendime numatytos priemonės atitinka Muitinės kodekso komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Nukrypstant nuo sprendimo 2001/822/EB III priedo nuostatų, Placopecten magellanicus genčiai priklausančios šukutės, šviežios arba sušaldytos, klasifikuojamos KN 0307 pozicijoje, apibrėžtos priede ir perdirbtos Sen Pjere ir Mikelone, yra laikomos kilusiomis iš Sen Pjero ir Mikelono tuo atveju, kai jos pagal šiame sprendime nustatytas sąlygas yra išgaunamos iš ikrų, Placopecten magellanicus genčiai priklausančių šukučių su geldelėmis ir be jų, kurių kilmės šalis nėra Sen Pjeras ir Mikelonas.
   2 straipsnis
   1 straipsnyje numatyta nukrypti leidžianti nuostata taikoma priede nurodytiems kiekiams, iš Sen Pjero ir Mikelono importuojamiems į Bendriją 2005 m. rugpjūčio 1 d.–2012 m. liepos 31 d. laikotarpiu.
   3 straipsnis
   Reglamento (EEB) Nr. 2454/93 308a 308b ir 308c straipsnių nuostatos dėl tarifinių kvotų administravimo taikomos mutatis mutandis priede nurodytų kiekių administravimui.
   4 straipsnis
   1.   Sen Pjero ir Mikelono muitinės imasi būtinų priemonių kiekybinei 1 straipsnyje nustatytų gaminių eksporto kontrolei užtikrinti. Tuo tikslu visi pagal šį sprendimą išduoti sertifikatai privalo būti su nuoroda į jį.
   2.   Sen Pjero ir Mikelono kompetetingos institucijos kas tris mėnesius Komisijai praneša apie kiekius, kuriems pagal šį sprendimą buvo išduoti EUR.1 judėjimo sertifikatai, ir šių sertifikatų serijos numerius.
   5 straipsnis
   Pagal šį sprendimą išduotų EUR.1 judėjimo sertifikatų 7 langelyje įrašomas vienas iš šių įrašų:

               —

               „Derogation – Commission Decision 2005/578/EC“,

               —

               „Dérogation – Décision 2005/578/CE de la Commission“.

         6 straipsnis
   Šis sprendimas taikomas nuo 2005 m. rugpjūčio 1 d. iki 2011 m. gruodžio 31 d.
   Jeigu po 2011 m. gruodžio 31 d. bus priimta nauja preferencijų sistema, pakeičianti sprendimą 2001/822/EB, šis sprendimas ir toliau bus taikomas iki naujosios sistemos galiojimo pabaigos, bet ne ilgiau kaip iki 2012 m. liepos 31 d.
   7 straipsnis
   Šis sprendimas skirtas valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje, 2005 m. liepos 27 d.

            Komisijos vardu

         László KOVÁCS

            Komisijos narys

      (1)  OL L 314, 2001 11 30, p. 1.

      (2)  OL L 253, 1993 10 11, p. 1. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 883/2005 (OL L 148, 2005 6 11, p. 5).

      PRIEDAS
      Iš Sen Pjero ir Mikelono importuojami kiekiai

                  Serijos Nr.

                  KN kodas

                  TARIC kodas

                  Prekių pavadinimas

                  Laikotarpis

                  Kiekiai
                  (tonomis)

                  09.1643

                  0307 21 00
                  0307 29 90

                  20
                  10

                  Šukutės, priklausančios Placopecten magellanicus genčiai, šviežios arba sušaldytos

                  nuo 2005 8 1 iki 2006 7 31

                  250

                  nuo 2006 8 1 iki 2007 7 31

                  250

                  nuo 2007 8 1 iki 2008 7 31

                  250

                  nuo 2008 8 1 iki 2009 7 31

                  250

                  nuo 2009 8 1 iki 2010 7 31

                  250

                  nuo 2010 8 1 iki 2011 7 31

                  250

                  nuo 2011 8 1 iki 2012 7 31

                  250