title: 2009 m. gruodžio 1 d. Europos Vadovų Tarybos sprendimas, patvirtinantis Europos Vadovų Tarybos darbo tvarkos taisykles

text:
2.12.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 315/51

         EUROPOS VADOVŲ TARYBOS SPRENDIMAS
   2009 m. gruodžio 1 d.
   patvirtinantis Europos Vadovų Tarybos darbo tvarkos taisykles
   (2009/882/ES)
   EUROPOS VADOVŲ TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 235 straipsnio 3 dalį,
   kadangi:

               (1)

               Pagal Lisabonos sutartį Europos Vadovų Taryba tampa Europos Sąjungos institucija.

               (2)

               Todėl tikslinga, kad Europos Vadovų Taryba priimtų savo darbo tvarkos taisykles.

               (3)

               Siekiant, kad šios darbo tvarkos taisyklės galėtų įsigalioti Lisabonos sutarties įsigaliojimo dieną, šiame sprendime reikia numatyti, kad Europos Vadovų Taryba, priimdama šias darbo tvarkos taisykles, gali taikyti savo darbo tvarkos taisyklių 7 straipsnyje numatytą rašytinę procedūrą,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   1.   Europos Vadovų Taryba priima priede pateiktas savo darbo tvarkos taisykles.
   2.   Priimdama savo darbo tvarkos taisykles, Europos Vadovų Taryba gali taikyti minėtų darbo tvarkos taisyklių 7 straipsnyje numatytą rašytinę procedūrą.
   2 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.
   Jis skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

      Priimta Briuselyje 2009 m. gruodžio 1 d.

            Europos Vadovų Tarybos vardu

            Pirmininkas

         H. VAN ROMPUY

   PRIEDAS

      EUROPOS VADOVŲ TARYBOS DARBO TVARKOS TAISYKLĖS

   1 straipsnis
   Sušaukimas ir susitikimų vieta
   1.   Europos Vadovų Taryba susitinka du kartus per pusmetį, susitikimus sušaukia jos pirmininkas. (1)

   Ne vėliau kaip prieš metus iki šešių mėnesių laikotarpio pradžios, glaudžiai bendradarbiaudamas su tą šešių mėnesių laikotarpį pirmininkausiančia valstybe nare, Europos Vadovų Tarybos pirmininkas praneša per tą šešių mėnesių laikotarpį jo numatomų surengti Europos Vadovų Tarybos susitikimų datas.
   Prireikus pirmininkas sušaukia neeilinį Europos Vadovų Tarybos susitikimą. (2)

   2.   Europos Vadovų Taryba susitinka Briuselyje.
   Ypatingomis aplinkybėmis, vieningai pritarus Bendrųjų reikalų tarybai arba Nuolatinių atstovų komitetui, Europos Vadovų Tarybos pirmininkas gali nuspręsti, kad Europos Vadovų Tarybos susitikimas vyks kitoje vietoje.
   2 straipsnis
   Pasirengimas Europos Vadovų Tarybos darbui ir tolesnė su juo susijusi veikla
   1.   Europos Vadovų Tarybos pirmininkas užtikrina pasirengimą Europos Vadovų Tarybos darbui ir jo tęstinumą, bendradarbiaudamas su Komisijos pirmininku ir remdamasis Bendrųjų reikalų tarybos darbu. (3)

   2.   Bendrųjų reikalų taryba, bendradarbiaudama su Europos Vadovų Tarybos pirmininku ir Komisija, rengia Europos Vadovų Tarybos susitikimus ir užtikrina tolesnį su jais susijusį darbą. (4)

   3.   Pirmininkas užmezga glaudų bendradarbiavimą ir koordinuoja veiksmus su Tarybai pirmininkaujančia valstybe nare ir Komisijos pirmininku, visų pirma reguliariai rengdamas susitikimus.
   4.   Jei Europos Vadovų Tarybos pirmininkas negali dalyvauti dėl ligos, jo mirties atveju arba jo įgaliojimų nutraukimo pagal Europos Sąjungos sutarties 15 straipsnio 5 dalį atveju, prireikus iki jį pakeičiančio asmens išrinkimo jį pakeičia Europos Vadovų Tarybos narys, atstovaujantis tai šešių mėnesių laikotarpį Tarybai pirmininkaujančiai valstybei narei.
   3 straipsnis
   Darbotvarkė ir pasirengimas
   1.   Siekdamas atlikti 2 straipsnio 2 dalyje nurodytus parengiamuosius darbus, ne vėliau kaip prieš keturias savaites iki kiekvieno 1 straipsnio 1 dalyje nurodyto eilinio Europos Vadovų Tarybos susitikimo, jos pirmininkas, glaudžiai bendradarbiaudamas su Europos Vadovų Tarybos nariu, atstovaujančiu tai šešių mėnesių laikotarpį Tarybai pirmininkaujančiai valstybei narei, ir su Komisijos pirmininku, pateikia Bendrųjų reikalų tarybai anotuotos darbotvarkės projektą.
   Kitų sudėčių Tarybos pasiūlymai Europos Vadovų Tarybai pateikiami Bendrųjų reikalų tarybai ne vėliau kaip prieš dvi savaites iki Europos Vadovų Tarybos susitikimo.
   Europos Vadovų Tarybos pirmininkas, glaudžiai bendradarbiaudamas kaip nurodyta pirmoje pastraipoje, parengia Europos Vadovų Tarybos išvadų gairių projektą ir, prireikus, Europos Vadovų Tarybos išvadų projektą bei sprendimų projektus, kurie svarstomi Bendrųjų reikalų taryboje.
   Paskutinis Bendrųjų reikalų tarybos posėdis surengiamas per penkias paskutines dienas prieš Europos Vadovų Tarybos susitikimą. Atsižvelgdamas į šiame posėdyje įvykusias diskusijas, Europos Vadovų Tarybos pirmininkas parengia preliminarią darbotvarkę.
   2.   Išskyrus atvejus, kai atsiranda neatidėliotinos ir nenumatytos priežastys, susijusios, pavyzdžiui, su tarptautiniais įvykiais, laikotarpiu nuo Bendrųjų reikalų tarybos posėdžio, kuriame parengiama preliminari Europos Vadovų Tarybos susitikimo darbotvarkė, iki Europos Vadovų Tarybos susitikimo jokia kitos sudėties Taryba arba parengiamasis organas negali svarstyti Europos Vadovų Tarybai pateikto klausimo.
   3.   Europos Vadovų Taryba savo darbotvarkę patvirtina susitikimo pradžioje.
   Paprastai, į darbotvarkę įtraukti klausimai turėtų būti išnagrinėti iš anksto, laikantis šio straipsnio nuostatų.
   4 straipsnis
   Europos Vadovų Tarybos sudėtis,delegacijos ir darbo eiga
   1.   Kiekvienas eilinis Europos Vadovų Tarybos susitikimas trunka ne ilgiau kaip dvi dienas, išskyrus atvejus, kai Europos Vadovų Taryba arba Bendrųjų reikalų taryba Europos Vadovų Tarybos pirmininko iniciatyva nusprendžia kitaip.
   Europos Vadovų Tarybos narys, atstovaujantis Tarybai pirmininkaujančiai valstybei narei, pasikonsultavęs su Europos Vadovų Tarybos pirmininku, praneša Europos Tarybai jai apie Tarybos darbą.
   2.   Europos Vadovų Taryba gali kviesti Europos Parlamento pirmininką, kad jį išklausytų. (5) Šis pasikeitimas nuomonėmis vyksta Europos Vadovų Tarybos susitikimo pradžioje, nebent Europos Vadovų Taryba vieningai nusprendžia kitaip.
   Europos Vadovų Tarybos susitikimo metu, susitikimai su trečiųjų valstybių arba tarptautinių organizacijų atstovais ar kitais asmenimis gali būti rengiami tik išimties tvarka ir gavus išankstinį vieningą Europos Vadovų Tarybos sutikimą, Europos Vadovų Tarybos pirmininko iniciatyva.
   3.   Europos Vadovų Tarybos susitikimai nėra vieši.
   4.   Europos Vadovų Tarybą sudaro valstybių narių arba jų Vyriausybių vadovai ir jos pirmininkas bei Komisijos pirmininkas. Sąjungos vyriausiasis įgaliotinis užsienio reikalams ir saugumo politikai dalyvauja jos darbe. (6)

   Kai reikia pagal darbotvarkę, Europos Vadovų Tarybos nariai gali nuspręsti, kad kiekvienam jų padėtų ministras, o Komisijos Pirmininkui – Komisijos narys. (7)

   Delegacijų narių, kuriems leidžiama patekti į pastatą, kuriame vyksta Europos Vadovų Tarybos susitikimas, bendras skaičius kiekvienos valstybės narės ir Komisijos atveju yra ne daugiau kaip dvidešimt asmenų, o Sąjungos vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai atveju – penkių asmenų. Į šį skaičių neįtraukiamas techninis personalas, atliekantis konkrečias saugumo ar logistinės paramos užduotis. Delegacijų narių pavardės ir pareigos iš anksto pranešamos Tarybos Generaliniam sekretoriatui.
   Pirmininko pareiga yra užtikrinti, kad būtų laikomasi šių Darbo tvarkos taisyklių ir kad darbas vyktų dalykiškai.
   5 straipsnis
   Atstovavimas Europos Parlamente
   Europos Parlamente Europos Vadovų Tarybai atstovauja Europos Vadovų Tarybos pirmininkas.
   Europos Vadovų Tarybos pirmininkas po kiekvieno Europos Vadovų Tarybos susitikimo pateikia pranešimą Europos Parlamentui. (8)

   Europos Vadovų Tarybos narys, atstovaujantis Tarybai pirmininkaujančiai valstybei narei, pateikia Europos Parlamentui jos pirmininkavimo laikotarpio prioritetus ir per tą šešių mėnesių laikotarpį pasiektus rezultatus.
   6 straipsnis
   Pozicijų nustatymas, sprendimai ir kvorumas
   1.   Jei Sutartyse nenumatyta kitaip, Europos Vadovų Taryba sprendimus priima bendru sutarimu. (9)

   2.   Tais atvejais, kai pagal Sutartis Europos Vadovų Taryba priima sprendimą ir balsuoja, balsavimas vyksta jos pirmininko iniciatyva.
   Be to, pirmininkas privalo pradėti balsavimo procedūrą Europos Vadovų Tarybos nario iniciatyva, jei taip nusprendžia dauguma jos narių.
   3.   Kad Europos Vadovų Taryba galėtų balsuoti, būtina, kad dalyvautų du trečdaliai Europos Vadovų Tarybos narių. Balsavimo metu pirmininkas patikrina, ar yra kvorumas. Apskaičiuojant kvorumą Europos Vadovų Tarybos pirmininkas ir Komisijos pirmininkas neįskaičiuojami.
   4.   Balsuojant kiekvienas Europos Vadovų Tarybos narys gali taip pat atstovauti kitam Tarybos nariui, bet ne daugiau kaip vienam. (10)

   Europos Vadovų Taryboje jos pirmininkas ir Komisijos pirmininkas nebalsuoja. (11)

   5.   Sprendimus procedūriniais klausimais pagal šias Darbo tvarkos taisykles Europos Vadovų Taryba priima paprasta balsų dauguma. (12)

   7 straipsnis
   Rašytinė procedūra
   Neatidėliotinos skubos klausimu Europos Vadovų Taryba gali priimti sprendimus balsuodama raštu, jei Europos Vadovų Tarybos pirmininkas pasiūlo taikyti šią procedūrą. Raštu gali būti balsuojama, jei visi turintys teisę balsuoti Europos Vadovų Tarybos nariai pritaria tokiai procedūrai.
   Tarybos Generalinis sekretoriatas periodiškai parengia rašytine procedūra priimtų teisės aktų santrauką.
   8 straipsnis
   Susitikimo protokolas
   Parengiamas kiekvieno susitikimo protokolas, kurio projektą per penkiolika dienų parengia Tarybos Generalinis sekretoriatas. Šis projektas pateikiamas Europos Vadovų Tarybai patvirtinti, o po to jį pasirašo Tarybos Generalinis sekretorius.
   Susitikimo protokole nurodoma:

               —

               Europos Vadovų Tarybai pateikti dokumentai;

               —

               patvirtintos išvados;

               —

               priimti sprendimai;

               —

               Europos Vadovų Tarybos padaryti pareiškimai bei pareiškimai, kuriuos prašo įtraukti Europos Vadovų Tarybos narys.

         9 straipsnis
   Svarstymai ir sprendimai, paremti dokumentais ir projektais,kurie parengti kalbomis, nurodytomis galiojančiose taisyklėse dėl kalbų
   1.   Išskyrus tuos atvejus, kai neatidėliotinos skubos sumetimais Europos Vadovų Taryba vieningai nusprendžia kitaip, ji svarsto ir priima sprendimus remdamasi tik tais dokumentais ir projektais, kurie parengti kalbomis, nurodytomis galiojančiose taisyklėse dėl kalbų.
   2.   Bet kuris Europos Vadovų Tarybos narys gali nesutikti, kad vyktų svarstymai, jei bet kurių siūlomų pakeitimų tekstai neparengti jo nurodytomis 1 dalyje minimomis kalbomis.
   10 straipsnis
   Balsavimo rezultatų, balsavimo paaiškinimų bei susitikimo protokoloviešumas ir galimybė susipažinti su dokumentais
   1.   Tais atvejais, laikantis sutarčių, jei Europos Vadovų Taryba priima sprendimą, ji pagal tam sprendimui priimti taikomą balsavimo taisyklę gali nuspręsti viešai paskelbti balsavimo rezultatus, taip pat į jos susitikimo protokolą įtrauktus pareiškimus ir su to sprendimo priėmimu susijusius protokolo punktus.
   Kai balsavimo rezultatai yra skelbiami viešai, balsavimo metu pareikšti balsavimo paaiškinimai atitinkamo Europos Vadovų Tarybos nario prašymu taip pat skelbiami viešai, deramai atsižvelgiant į šias Darbo tvarkos taisykles, teisinį tikrumą bei Europos Vadovų Tarybos interesus.
   2.   Europos Vadovų Tarybos dokumentams mutatis mutandis taikomos Tarybos darbo tvarkos taisyklių II priede pateiktos nuostatos dėl galimybės visuomenei susipažinti su Tarybos dokumentais.
   11 straipsnis
   Profesinė paslaptis ir dokumentų pateikimas teismo procese
   Nepažeidžiant visuomenės teisę susipažinti su dokumentais reglamentuojančių nuostatų, Europos Vadovų Tarybos svarstymai laikomi profesine paslaptimi, išskyrus tuos atvejus, kai Europos Vadovų Taryba nusprendžia kitaip.
   Europos Vadovų Taryba gali leisti panaudoti teismo procese Europos Vadovų Tarybos dokumentų, su kuriais visuomenei dar nesuteikta teisė susipažinti pagal 10 straipsnį, kopiją arba ištrauką.
   12 straipsnis
   Europos Vadovų Tarybos sprendimai
   1.   Europos Vadovų Tarybos priimtus sprendimus pasirašo jos pirmininkas ir Tarybos Generalinis sekretorius. Kai juose nėra nurodytas adresatas, jie skelbiami Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje. Jei sprendimai turi adresatą, jam apie juos praneša Tarybos Generalinis sekretorius.
   2.   Europos Vadovų Tarybos sprendimams mutatis mutandis taikomos Tarybos darbo tvarkos taisyklių VI priede pateiktos nuostatos dėl teisės aktų formos.
   13 straipsnis
   Sekretoriatas, biudžetas ir saugumas
   1.   Europos Vadovų Tarybai ir jos pirmininkui padeda Tarybos Generalinis sekretoriatas, kuriam vadovauja jo Generalinis sekretorius.
   2.   Tarybos Generalinis sekretorius dalyvauja Europos Vadovų Tarybos susitikimuose. Jis imasi visų darbui organizuoti būtinų priemonių.
   3.   Tarybos Generalinis sekretorius yra visiškai atsakingas už į biudžeto II skirsnį (Europos Vadovų Taryba ir Taryba) įtrauktų asignavimų administravimą ir imasi visų būtinų priemonių užtikrinti, kad jie būtų tinkamai valdomi. Jis naudoja minėtas lėšas pagal Sąjungos biudžetui taikomo finansinio reglamento nuostatas.
   4.   Europos Vadovų Tarybai mutatis mutandis taikomos Tarybos saugumo taisyklės.
   14 straipsnis
   Europos Vadovų Tarybai skirta korespondencija
   Europos Vadovų Tarybai skirta korespondencija siunčiama jos pirmininkui šiuo adresu:

               Europos Vadovų Taryba

               Rue de la Loi 175

               B-1048 Briuselis

      (1)  Šioje pastraipoje pakartojamas Europos Sąjungos sutarties (toliau - ES sutartis) 15 straipsnio 3 dalies pirmas sakinys.

      (2)  Šioje pastraipoje pakartojamas ES sutarties 15 straipsnio 3 dalies paskutinis sakinys.

      (3)  Šioje dalyje pakartojamas ES sutarties 15 straipsnio 6 dalies b punktas.

      (4)  Šioje dalyje pakartojamas ES sutarties 16 straipsnio 6 dalies antros pastraipos antras sakinys.

      (5)  Šiame sakinyje pakartojama Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau – SESV) 235 straipsnio 2 dalis.

      (6)  Šioje pastraipoje pakartojama ES sutarties 15 straipsnio 2 dalis.

      (7)  Šioje pastraipoje pakartojamas ES sutarties 15 straipsnio 3 dalies antras sakinys.

      (8)  Šioje pastraipoje pakartojamas ES sutarties 15 straipsnio 6 dalies d punktas.

      (9)  Šioje dalyje pakartojama ES sutarties 15 straipsnio 4 dalis.

      (10)  Šioje pastraipoje pakartojama SESV 235 straipsnio 1 dalies pirma pastraipa.

      (11)  Šioje pastraipoje pakartojamas SESV 235 straipsnio 1 dalies antros pastraipos antras sakinys.

      (12)  Šioje dalyje pakartojama SESV 235 straipsnio 3 dalyje išdėstyta taisyklė.


title: 2010 m. gruodžio 2 d. Tarybos sprendimas, kuriuo skiriami du Europos cheminių medžiagų agentūros Valdančiosios tarybos nariai

text:
3.12.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 326/4

         TARYBOS SPRENDIMAS
   2010 m. gruodžio 2 d.
   kuriuo skiriami du Europos cheminių medžiagų agentūros Valdančiosios tarybos nariai
   2010/C 326/03
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į 2006 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1907/2006 dėl cheminių medžiagų registracijos, įvertinimo, autorizacijos ir apribojimų (REACH), įsteigiantį Europos cheminių medžiagų agentūrą (1), ypač į jo 79 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               Reglamento (EB) Nr. 1907/2006 79 straipsnyje numatyta, kad Taryba Europos cheminių medžiagų agentūros Valdančiosios tarybos nariais turėtų skirti po vieną atstovą iš kiekvienos valstybės narės.

               (2)

               2007 m. birželio 7 d. Sprendimu (2) Taryba paskyrė Europos cheminių medžiagų agentūros Valdančiosios tarybos 27 narius.

               (3)

               Švedijos Vyriausybė informavo Tarybą ketinanti pakeisti Švedijos atstovą Valdančiojoje taryboje ir pateikė naujo atstovo, kuris turėtų būti paskirtas laikotarpiui iki 2013 m. gegužės 31 d., kandidatūrą.

               (4)

               Slovėnijos Vyriausybė informavo Tarybą ketinanti pakeisti Slovėnijos atstovą Valdančiojoje taryboje ir pateikė naujo atstovo, kuris turėtų būti paskirtas laikotarpiui iki 2013 m. gegužės 31 d., kandidatūrą,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Švedijos pilietė Nina CROMNIER, gimusi 1966 m. spalio 14 d., skiriama Europos cheminių medžiagų agentūros Valdančiosios tarybos nare vietoj Ethel FORSBERG laikotarpiui nuo 2010 m. gruodžio 4 d. iki 2013 m. gegužės 31 d.
   2 straipsnis
   Slovėnijos pilietė Simona FAJFAR, gimusi 1970 m. lapkričio 17 d., skiriama Europos cheminių medžiagų agentūros Valdančiosios tarybos nare vietoj Marta CIRAJ laikotarpiui nuo 2010 m. gruodžio 4 d. iki 2013 m. gegužės 31 d.
   3 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

      Priimta Briuselyje 2010 m. gruodžio 2 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         E. SCHOUPPE

      (1)  OL L 396, 2006 12 30, p. 1.

      (2)  OL C 134, 2007 6 16, p. 6.


title: 2010/290/: 2010 m. sausio 19 d. Tarybos sprendimas dėl perviršinio deficito Slovakijoje

text:
21.5.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 125/48

         TARYBOS SPRENDIMAS
   2010 m. sausio 19 d.
   dėl perviršinio deficito Slovakijoje
   (2010/290/ES)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 126 straipsnio 6 dalį kartu su 126 straipsnio 13 dalimi ir 136 straipsniu,
   atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdama į Slovakijos pateiktas pastabas,
   kadangi:

               (1)

               Pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 126 straipsnio 1 dalį valstybės narės turi vengti perviršinio valdžios sektoriaus deficito.

               (2)

               Stabilumo ir augimo pakto pagrindinis tikslas yra patikimi valstybės finansai – priemonė sudaryti geresnes sąlygas kainų stabilumui ir dideliam tvariam augimui, leidžiančiam kurti naujas darbo vietas.

               (3)

               Pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 126 straipsnyje numatytą perviršinio deficito procedūrą (PDP), kuri išaiškinta 1997 m. liepos 7 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 1467/97 dėl perviršinio deficito procedūros įgyvendinimo paspartinimo ir paaiškinimo (1) (kuris yra Stabilumo ir augimo pakto sudėtinė dalis), numatyta priimti sprendimą dėl perviršinio deficito. Reglamente (EB) Nr. 1467/97 taip pat yra nuostatos, numatančios Europos bendrijos steigimo sutarties 104 straipsnio, kuris tapo Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 126 straipsniu, įgyvendinimą. Prie Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo pridėtame Protokole dėl perviršinio deficito procedūros nustatomos papildomos nuostatos, susijusios su PDP įgyvendinimu. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 479/2009 (2) nustatytos išsamios taisyklės ir apibrėžtys, susijusios su to protokolo nuostatų taikymu.

               (4)

               2005 m. Stabilumo ir augimo pakto reforma siekta sustiprinti jo veiksmingumą ir ekonominius pagrindus bei užtikrinti valstybės finansų ilgalaikį tvarumą. Ja buvo siekiama užtikrinti, kad visuose PDP etapuose būtų visų pirma visiškai atsižvelgta į ekonomikos ir biudžeto aplinkybes. Taip Stabilumo ir augimo pakte numatyta struktūra, kuria palaikoma Vyriausybės politika, skirta greitai atkurti patikimą biudžeto būklę atsižvelgiant į ekonominę padėtį.

               (5)

               Europos bendrijos steigimo sutarties 104 straipsnio 5 dalyje, kuri tapo Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 126 straipsnio 5 dalimi, reikalaujama, kad Komisija pateiktų Tarybai nuomonę, jeigu Komisija mano, kad valstybėje narėje yra susidaręs arba gali susidaryti perviršinis deficitas. Atsižvelgusi į savo pranešimą pagal Europos bendrijos steigimo sutarties 104 straipsnio 3 dalį, kuri tapo Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 126 straipsnio 3 dalimi, ir į Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę pagal Europos bendrijos steigimo sutarties 104 straipsnio 4 dalį, kuri tapo Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 126 straipsnio 4 dalimi, Komisija padarė išvadą, kad Slovakijoje susidarė perviršinis deficitas. Todėl 2009 m. lapkričio 11 d. Komisija tokią nuomonę dėl Slovakijos pateikė Tarybai (3)

               (6)

               Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 126 straipsnio 6 dalyje nustatyta, kad Taryba, prieš priimdama sprendimą, ar yra susidaręs perviršinis deficitas, turėtų apsvarstyti ir nuodugniai įvertinti visas pastabas, kurias atitinkama valstybė narė pageidauja pateikti. Slovakijos atveju, atlikus šį bendrą įvertinimą, daromos šiame sprendime pateikiamos išvados.

               (7)

               Remiantis 2009 m. spalio mėn. Slovakijos valdžios institucijų praneštais duomenimis, numatoma, kad valdžios sektoriaus deficitas Slovakijoje 2009 m. bus 6,3 % BVP, t. y. viršys 3 % BVP pamatinę vertę ir nebus jai artimas. Numatomas pamatinės vertės perviršis gali būti laikomas išimtiniu, kaip apibrėžta Sutartyje ir Stabilumo ir augimo pakte. Visų pirma jis, be kita ko, susidarė dėl didelio ekonomikos nuosmukio, kaip apibrėžta Sutartyje bei Stabilumo ir augimo pakte. Komisijos tarnybų 2009 m. rudens prognozėje numatoma, kad realusis BVP 2009 m. sumažės 5,8 %. Nors 3 % pamatinės vertės perviršis daugiausia rodo didelį ekonomikos nuosmukį, jis susidarė dar ir dėl nuo 2005 m. labai pablogėjusio struktūrinio balanso. Be to, numatomo pamatinės vertės perviršio negalima laikyti laikinu, nes Komisijos tarnybų 2009 m. rudens prognozėje numatyta, kad valdžios sektoriaus deficitas 2010 m. bus 6 % BVP, darant prielaidą, kad politika nesikeis. Sutartyje nustatytas deficito kriterijus nėra įvykdytas.

               (8)

               Remiantis duomenimis, kuriuos 2009 m. spalio mėn. pateikė Slovakijos valdžios institucijos, bendroji valdžios sektoriaus skola išlieka gerokai mažesnė už 60 % BVP pamatinę vertę, ir numatoma, kad 2009 m. ji bus maždaug 30 % BVP. Pagal Komisijos tarnybų rudens prognozę skolos santykis turėtų greitai didėti ir 2011 m. pasiekti 42,7 % BVP, darant prielaidą, kad politika nesikeis.

               (9)

               Atsižvelgdama į Stabilumo ir augimo pakto nuostatas Komisija pranešime taip pat atsižvelgė į sistemines pensijų reformas, pagal kurias nustatoma keleto pakopų (įskaitant privalomą visiškai finansuojamo pensijų kaupimo pakopą) sistema. Nors įgyvendinant šias reformas biudžeto būklė laikinai pablogėja, ilgalaikis valstybės finansų tvarumas akivaizdžiai pagerėja. Remiantis Slovakijos valdžios institucijų skaičiavimais, šios reformos grynosios sąnaudos sudaro 1,1 % BVP 2009–2011 m., o 2012 m. jos padidės iki 1,2 % BVP. Vadovaujantis Stabilumo ir augimo paktu, į šias sąnaudas galima atsižvelgti linijiniu mažėjančiu pagrindu pereinamuoju laikotarpiu ir tik tuo atveju, jei deficitas išlieka artimas pamatinei vertei. Kadangi deficitas 2009–2011 m. nėra artimas pamatinei vertei, atsižvelgti į pensijų reformos sąnaudas negalima.

               (10)

               Pagal Reglamento (EB) Nr. 1467/97 2 straipsnio 4 dalį, priimant Tarybos sprendimą dėl perviršinio deficito pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 126 straipsnio 6 dalį, į svarbius veiksnius galima atsižvelgti tik tuomet, jeigu visapusiškai laikomasi dvigubos sąlygos – deficitas išlieka artimas pamatinei vertei ir pamatinės vertės perviršis yra laikinas. Slovakijos atveju ši dviguba sąlyga nėra įvykdyta. Todėl priimant šį sprendimą į svarbius veiksnius neatsižvelgiama,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Atlikus bendrą įvertinimą nustatyta, kad Slovakijoje yra susidaręs perviršinis deficitas.
   2 straipsnis
   Šis sprendimas skirtas Slovakijos Respublikai.

      Priimta Briuselyje 2010 m. sausio 19 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkė

         E. SALGADO

      (1)  OL L 209, 1997 8 2, p. 6.

      (2)  OL L 145, 2009 6 10, p. 1.

      (3)  Visus su PDP susijusius Slovakijai skirtus dokumentus galima rasti interneto svetainėje: http://ec.europa.eu/economy_finance/netstartsearch/pdfsearch/pdf.cfm?mode = _m2


title: 2016 m. rugsėjo 29 d. Tarybos sprendimas (ES) 2016/1780, kuriuo nustatoma pozicija, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi Jungtiniame komitete, įsteigtame pagal Europos Sąjungos ir Gruzijos susitarimą dėl vizų režimo supaprastinimo, dėl to Susitarimo įgyvendinimo bendrųjų gairių priėmimo

text:
7.10.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 272/72

         TARYBOS SPRENDIMAS (ES) 2016/1780
   2016 m. rugsėjo 29 d.
   kuriuo nustatoma pozicija, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi Jungtiniame komitete, įsteigtame pagal Europos Sąjungos ir Gruzijos susitarimą dėl vizų režimo supaprastinimo, dėl to Susitarimo įgyvendinimo bendrųjų gairių priėmimo
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 77 straipsnio 2 dalies a punktą kartu su 218 straipsnio 9 dalimi,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
   kadangi:

               (1)

               Europos Sąjungos ir Gruzijos susitarimo dėl vizų režimo supaprastinimo (1) (toliau – Susitarimas) 12 straipsniu įsteigiamas Jungtinis komitetas (toliau – Jungtinis komitetas). Jame numatyta, kad Jungtinis komitetas turi visų pirma prižiūrėti, kaip įgyvendinamas Susitarimas;

               (2)

               Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 810/2009 (2) numatyta tvarka ir sąlygos, susijusios su vizų išdavimu, siekiant vykti tranzitu per valstybių narių teritoriją arba būti joje ne ilgiau kaip 90 dienų per bet kurį 180 dienų laikotarpį;

               (3)

               reikia parengti bendrąsias gaires, siekiant užtikrinti, kad valstybių narių diplomatinės atstovybės ir konsulinės įstaigos visiškai darniai įgyvendintų Susitarimą, ir paaiškinti ryšį tarp Susitarimo nuostatų ir Susitarimo Šalių teisės aktų nuostatų, toliau taikomų su vizomis susijusiems klausimams, nepatenkantiems į Susitarimo taikymo sritį;

               (4)

               tikslinga nustatyti poziciją, kurios Sąjungos vardu turi būti laikomasi Jungtiniame komitete dėl Susitarimo įgyvendinimo bendrųjų gairių priėmimo;

               (5)

               šis sprendimas yra Šengeno acquis nuostatų, kurias įgyvendinant Jungtinė Karalystė nedalyvauja pagal Tarybos sprendimą 2000/365/EB (3), plėtojimas; todėl Jungtinė Karalystė nedalyvauja priimant šį sprendimą ir jis nėra jai privalomas ar taikomas;

               (6)

               šis sprendimas yra Šengeno acquis nuostatų, kurias įgyvendinant Airija nedalyvauja pagal Tarybos sprendimą 2002/192/EB (4), plėtojimas; todėl Airija nedalyvauja priimant šį sprendimą ir jis nėra jai privalomas ar taikomas;

               (7)

               pagal prie Europos Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo pridėto Protokolo Nr. 22 dėl Danijos pozicijos 1 ir 2 straipsnius Danija nedalyvauja priimant šį sprendimą ir jis nėra jai privalomas ar taikomas,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Pozicija, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi Jungtiniame komitete, įsteigtame pagal Europos Sąjungos ir Gruzijos susitarimo dėl vizų režimo supaprastinimo 12 straipsnį, dėl to Susitarimo įgyvendinimo bendrųjų gairių priėmimo grindžiama prie šio sprendimo pridėtu Jungtinio komiteto sprendimo projektu.
   2 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

      Priimta Briuselyje 2016 m. rugsėjo 29 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         P. ŽIGA

      (1)  OL L 52, 2011 2 25, p. 34.

      (2)  2009 m. liepos 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 810/2009, nustatantis Bendrijos vizų kodeksą (Vizų kodeksas) (OL L 243, 2009 9 15, p. 1).

      (3)  2000 m. gegužės 29 d. Tarybos sprendimas 2000/365/EB dėl Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės prašymo dalyvauti įgyvendinant kai kurias Šengeno acquis nuostatas (OL L 131, 2000 6 1, p. 43).

      (4)  2002 m. vasario 28 d. Tarybos sprendimas 2002/192/EB dėl Airijos prašymo dalyvauti įgyvendinant kai kurias Šengeno acquis nuostatas (OL L 64, 2002 3 7, p. 20).

      PROJEKTAS
      EUROPOS SĄJUNGOS IR GRUZIJOS SUSITARIMU DĖL VIZŲ REŽIMO SUPAPRASTINIMO ĮSTEIGTO JUNGTINIO KOMITETO SPRENDIMAS Nr. …/…
      … m. … … d.
      dėl to Susitarimo įgyvendinimo bendrųjų gairių priėmimo
      JUNGTINIS KOMITETAS,
      atsižvelgdamas į Europos Sąjungos ir Gruzijos susitarimą dėl vizų režimo supaprastinimo (1) (toliau – Susitarimas), ypač į jo 12 straipsnį,
      kadangi Susitarimas įsigaliojo 2011 m. kovo 1 d.,
      PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ
      1 straipsnis
      Europos Sąjungos ir Gruzijos susitarimo dėl vizų režimo supaprastinimo įgyvendinimo bendrosios gairės išdėstytos šio sprendimo priede.
      2 straipsnis
      Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

         Priimta …

               Europos Sąjungos vardu

               Gruzijos vardu

         (1)  OL L 52, 2011 2 25, p. 34.

         PRIEDAS
         EUROPOS SĄJUNGOS IR GRUZIJOS SUSITARIMO DĖL VIZŲ REŽIMO SUPAPRASTINIMO ĮGYVENDINIMO BENDROSIOS GAIRĖS
         Europos Sąjungos ir Gruzijos susitarimo dėl vizų režimo supaprastinimo (toliau – Susitarimas), kuris įsigaliojo 2011 m. kovo 1 d., tikslas – abipusiškumo pagrindu supaprastinti vizų išdavimo Gruzijos piliečiams, kai numatomo buvimo trukmė – ne ilgesnė kaip 90 dienų per 180 dienų laikotarpį, tvarką.
         Siekiant supaprastinti vizų išdavimo Gruzijos piliečiams tvarką, Susitarime abipusiškumo pagrindu nustatytos teisiškai privalomos teisės ir pareigos.
         Šiomis gairėmis, priimtomis Susitarimo 12 straipsniu įsteigto Jungtinio komiteto (toliau – Jungtinis komitetas), siekiama užtikrinti, kad Sąjungos valstybių narių (toliau – valstybės narės) diplomatinės atstovybės ir konsulinės įstaigos darniai įgyvendintų Susitarimą. Šios gairės nėra Susitarimo dalis ir todėl nėra teisiškai privalomos. Vis dėlto diplomatinio ir konsulinio korpuso darbuotojams primygtinai rekomenduojama nuosekliai jomis vadovautis įgyvendinant Susitarimą.
         Ketinama šias gaires atnaujinti, atsižvelgiant į patirtį, įgytą įgyvendinant Susitarimą; už jų atnaujinimą atsakingas Jungtinis komitetas.
         Siekiant užtikrinti nuolatinį ir darnų Susitarimo įgyvendinimą ir laikantis Jungtinio vizų režimo supaprastinimo komiteto tvarkos taisyklių, Šalys susitarė tarp oficialių Jungtinio komiteto posėdžių palaikyti neformalius ryšius, siekiant išspręsti skubius klausimus. Išsamios ataskaitos dėl šių klausimų ir neformalių ryšių bus pateiktos kitame Jungtinio vizų režimo supaprastinimo komiteto posėdyje.
         I.   BENDRIEJI KLAUSIMAI
         1.1.   Tikslas ir taikymo sritis
         Susitarimo 1 straipsnio 1 dalyje numatyta:

            „1.   Šiuo Susitarimu siekiama supaprastinti vizų ne ilgesniam kaip 90 dienų per 180 dienų buvimo laikotarpiui išdavimo tvarką Gruzijos piliečiams.“

         Susitarimas taikomas visiems Gruzijos piliečiams, teikiantiems prašymą išduoti trumpalaikę vizą, neatsižvelgiant į tai, kurioje šalyje jie gyvena.
         Susitarimas netaikomas asmenims be pilietybės, turintiems leidimą gyventi Gruzijoje. Tos kategorijos asmenims taikomos Sąjungos vizų acquis taisyklės.
         Susitarimo 1 straipsnio 2 dalyje numatyta:

            „2.   Jei Gruzija vėl imtų taikyti vizų režimą visų valstybių narių piliečiams ar tam tikrų kategorijų visų valstybių narių piliečiams, Gruzijos piliečiams pagal šį Susitarimą taikomos tokios pačios lengvatos automatiškai abipusiškumo principu būtų taikomos ir atitinkamiems Sąjungos piliečiams.“

         Nuo 2006 m. birželio 1 d. visiems Sąjungos piliečiams ir asmenims be pilietybės, turintiems leidimą gyventi valstybėje narėje, taikomas bevizis režimas vykstant į Gruziją ne ilgesniam kaip 90 dienų laikotarpiui per 180 dienų laikotarpį arba vykstant tranzitu per Gruzijos teritoriją.
         Siekdama išvengti Gruzijos diskriminacinio požiūrio vienos ar daugiau valstybių narių piliečių arba tam tikrų kategorijų tokių piliečių atžvilgiu, Susitarimo priede pateiktoje deklaracijoje Sąjunga paskelbė apie savo ketinimą sustabdyti Susitarimo taikymą, jei Gruzija vėl imtų taikyti vizų režimą vienos ar daugiau valstybių narių piliečiams arba tam tikrų kategorijų tokiems piliečiams.
         1.2.   Susitarimo taikymo sritis
         Susitarimo 2 straipsnyje numatyta:

            „1.   Šiuo Susitarimu numatomas vizų režimo supaprastinimas Gruzijos piliečiams taikomas tik tais atvejais, kai jiems taikomas vizų režimas pagal Sąjungos arba valstybių narių įstatymus ir kitus teisės aktus, šį Susitarimą arba kitus tarptautinius susitarimus.
            2.   Šiame Susitarime nenumatytiems klausimams, pvz., atsisakymui išduoti vizą, kelionės dokumentų pripažinimui, pragyvenimui pakankamų lėšų įrodymui ir draudimui įvažiuoti bei išsiuntimo priemonėms, bus taikoma Gruzijos arba valstybių narių nacionalinė teisė arba Sąjungos teisė.“

         Nedarant poveikio jo 10 straipsniui, Susitarimas neturi įtakos galiojančioms vizos reikalavimo ir jo netaikymo taisyklėms. Pavyzdžiui, Tarybos reglamento (EB) Nr. 539/2001 (1) 4 straipsniu valstybėms narėms leidžiama numatyti vizos reikalavimo išimtis, be kitų asmenų kategorijų, civilinio oro ir jūrų transporto įguloms. Atitinkamai 2008 m. gruodžio 13 d. ir 2011 m. kovo 7 d. įsigaliojus Šveicarijos ir Lichtenšteino prisijungimui prie Šengeno erdvės, Šveicarijos ir Lichtenšteino išduoti leidimai gyventi pripažįstami lygiaverčiais tranzitinėms ir trumpalaikėms Šengeno vizoms.
         Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 810/2009 (2) (toliau – Vizų kodeksas) taikomas visiems į Susitarimo taikymo sritį nepatenkantiems klausimams, kaip antai už prašymo išduoti vizą nagrinėjimą atsakingos Šengeno valstybės narės nustatymui, atsisakymo išduoti vizą pagrindimui, teisei apskųsti neigiamą sprendimą ir bendrai asmeninio pokalbio su vizos prašymą pateikusiu asmeniu taisyklei. Be to, į Susitarimo taikymo sritį nepatenkantiems klausimams, kaip antai kelionės dokumentų pripažinimui, pragyvenimui pakankamų lėšų įrodymui, atsisakymui leisti atvykti į valstybių narių teritoriją ir išsiuntimo priemonėms, ir toliau bus taikomos Šengeno taisyklės ir, kai tinkama, nacionalinės teisės aktai. Atsižvelgiant į tai, būtina pateikti tikslesnės informacijos apie šiuos klausimus (3).
         NET jeigu tenkinamos Susitarime numatytos sąlygos, pavyzdžiui, prašymą išduoti vizą pateikiantis asmuo pateikia 4 straipsnyje numatytoms keliautojų kategorijoms nustatytą kelionės tikslą patvirtinantį dokumentą, gali būti atsisakyta išduoti vizą, jeigu netenkinamos Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2016/399 (4) (toliau – Šengeno sienų kodeksas) 6 straipsnyje nustatytos sąlygos, t. y. asmuo neturi galiojančio kelionės dokumento, dėl jo paskelbtas perspėjimas Šengeno informacinėje sistemoje (SIS), asmuo laikomas keliančiu pavojų viešajai tvarkai, vidaus saugumui ir kt.
         Toliau taikomos ir kitos Vizų kodekse numatytos lanksčios vizų išdavimo sąlygos. Pavyzdžiui, daugkartinės ilgalaikės vizos, galiojančios iki penkerių metų, gali būti išduotos asmenims, kurie nepriklauso Susitarimo 5 straipsnyje nustatytoms asmenų kategorijoms, jeigu tenkinamos Vizų kodekso 24 straipsnyje numatytos sąlygos. Taip pat bus toliau taikomos Vizų kodekso 16 straipsnio 5 ir 6 dalių nuostatos, kuriomis leidžiama neimti vizos mokesčio arba jį sumažinti.
         1.3.   Vizų rūšys, kurios patenka į Susitarimo taikymo sritį
         Susitarimo 3 straipsnio d punkte pateikiama apibrėžtis: „viza – valstybės narės išduotas leidimas vykti tranzitu per valstybių narių teritoriją arba numatomam buvimui joje, kurio bendra trukmė neviršija 90 dienų per bet kurį 180 dienų laikotarpį nuo pirmo atvykimo į valstybių narių teritoriją dienos“.
         Susitarime numatyta supaprastinta tvarka taikoma ir bendrosioms, ir riboto teritorinio galiojimo – tranzitinėms ar trumpalaikėms – vizoms.
         1.4.   Viza nustatyto leidžiamo buvimo trukmės apskaičiavimas, visų pirma šešių mėnesių laikotarpio nustatymo būdas
         Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 610/2013 (5) iš naujo apibrėžta trumpalaikio buvimo sąvoka. Dabartinė trumpalaikio buvimo apibrėžtis suformuluota taip: „kurio bendra trukmė neviršija 90 dienų per bet kurį 180 dienų laikotarpį, kai laikoma, kad kiekviena tokio buvimo diena įeina į 180 dienų laikotarpį“. Ši apibrėžtis įsigaliojo 2013 m. spalio 18 d. ir yra pateikta Šengeno sienų kodekse.
         Atvykimo diena bus laikoma pirma buvimo valstybių narių teritorijoje diena, o išvykimo diena – paskutinė buvimo valstybių narių teritorijoje diena. Sąvoka „bet kuris“ reiškia, kad taikomas „slenkantis“ 180 dienų ataskaitinis laikotarpis, kai atsižvelgiama į kiekvieną buvimo dieną per praėjusį 180 dienų laikotarpį, siekiant patikrinti, ar ir toliau tenkinamas 90 dienų per 180 dienų laikotarpį reikalavimas. Tai reiškia, kad nebūnant šalyje nepertraukiamą 90 dienų laikotarpį leidžiamas naujas iki 90 dienų buvimo laikotarpis.
         Toliau pateikiamas buvimo trukmės apskaičiavimo pagal dabartinę apibrėžtį pavyzdys:
         Asmuo, turintis daugkartinę vizą vieniems metams (2010 4 18–2011 4 18), pirmą kartą į šalį atvyksta 2010 m. balandžio 19 d. ir joje būna tris dienas. Paskui tas asmuo dar kartą atvyksta 2010 m. birželio 18 d. ir būna 86 dienas. Kokia yra padėtis konkrečiomis datomis? Kada šiam asmeniui bus vėl leista atvykti?
         2010 m. rugsėjo 11 d.: per praėjusias 180 dienų (2010 3 16–2010 9 11) asmuo šalyje buvo tris dienas (2010 4 19–2010 4 21) ir 86 dienas (2010 6 18–2010 9 11) = 89 dienos = leidžiamas buvimo šalyje laikotarpis neviršytas. Asmuo šalyje gali būti dar vieną dieną.
         Nuo 2010 m. spalio 16 d.: asmuo gali atvykti ir būti dar tris dienas (2010 m. spalio 16 d. buvimo nuo 2010 m. balandžio 19 d. laikotarpis nebeaktualus (nepatenka į 180 dienų laikotarpį); 2010 m. spalio 17 d. buvimo nuo 2010 m. balandžio 20 d. laikotarpis nebeaktualus (nepatenka į 180 dienų buvimo ir pan.)).
         Nuo 2010 m. gruodžio 15 d.: asmuo gali atvykti ir būti dar 86 dienas (2010 m. gruodžio 15 d. buvimo nuo 2010 m. birželio 18 d. laikotarpis nebeaktualus (nepatenka į 180 dienų laikotarpį); 2010 m. gruodžio 16 d. buvimo nuo 2010 m. birželio 19 d. laikotarpis nebeaktualus ir pan.).
         1.5.   Padėtis, susijusi su 2004 m. ir 2007 m. į Sąjungą įstojusiomis valstybėmis narėmis, kurios dar nėra visiškai integruotos į Šengeno erdvę, valstybėmis narėmis, kurios nedalyvauja vykdant Sąjungos bendrąją vizų politiką, ir asocijuotosiomis šalimis
         Tik Bulgarija, Kroatija, Kipras ir Rumunija taiko dar ne visas Šengeno acquis nuostatas. Jos ir toliau išduos nacionalines vizas, galiojančias tik jų teritorijoje. Toms valstybėms narėms visiškai įgyvendinus Šengeno acquis, jos ir toliau taikys Susitarimą.
         Visiems klausimams, nepatenkantiems į Susitarimo taikymo sritį, nacionalinė teisė ir toliau taikoma iki tos dienos, kai tos valstybės narės visiškai įgyvendins Šengeno acquis. Nuo tos dienos klausimams, nepatenkantiems į Susitarimo taikymo sritį, galios Šengeno taisyklės ir (arba) nacionalinė teisė.
         Bulgarijai, Kroatijai, Kiprui ir Rumunijai leidžiama pripažinti leidimus gyventi, D kategorijos vizas ir Šengeno valstybių narių bei asocijuotųjų šalių išduotas trumpalaikes vizas trumpalaikiam buvimui jų teritorijoje (6).
         Pagal Konvencijos dėl 1985 m. birželio 14 d. Šengeno susitarimo, sudaryto tarp Beniliukso ekonominės sąjungos valstybių, Vokietijos Federacinės Respublikos ir Prancūzijos Respublikos Vyriausybių, dėl laipsniško jų bendrų sienų kontrolės panaikinimo įgyvendinimo (7) 21 straipsnį visos Šengeno valstybės narės turi pripažinti, kad viena kitos išduotos ilgalaikės vizos ir leidimai gyventi galioja trumpalaikiam buvimui viena kitos teritorijoje. Šengeno valstybės narės ir asocijuotosios šalys abipusiai pripažįsta viena kitos išduotus leidimus gyventi, D kategorijos vizas bei trumpalaikes vizas, reikalingas atvykimui ir trumpam buvimui.
         Susitarimas netaikomas Danijai, Airijai ir Jungtinei Karalystei, tačiau prie jo pridėtos bendros deklaracijos, kuriose išreikštas tų valstybių narių pageidavimas sudaryti dvišalius susitarimus su Gruzija dėl vizų išdavimo tvarkos supaprastinimo.
         Nors Islandija, Lichtenšteinas, Norvegija ir Šveicarija yra asocijuotosios Šengeno susitarimo šalys, joms Susitarimas netaikomas.
         1.6.   Susitarimas ir dvišaliai susitarimai
         Susitarimo 13 straipsnyje numatyta:

            „Nuo įsigaliojimo dienos šio Susitarimo nuostatos yra viršesnės už visų dvišalių arba daugiašalių sutarčių ar susitarimų, sudarytų tarp atskirų valstybių narių ir Gruzijos, nuostatas tiek, kiek šių sutarčių ar susitarimų nuostatos apima klausimus, reglamentuojamus šiuo Susitarimu.“

         Nuo Susitarimo įsigaliojimo dienos valstybių narių ir Gruzijos dvišalių susitarimų nuostatos dėl klausimų, kurie nepatenka į Susitarimo taikymo sritį, nustojo galioti. Pagal Sąjungos teisę valstybės narės turi imtis būtinų priemonių, kad pašalintų savo dvišalių susitarimų ir Susitarimo nesuderinamumą.
         Jeigu valstybė narė sudarė dvišalį susitarimą arba sutartį su Gruzija dėl klausimų, kurie nepatenka į Susitarimo taikymo sritį, pavyzdžiui, dėl galimybės netaikyti vizos reikalavimo tarnybinių pasų turėtojams, įsigaliojus Susitarimui ta išimtis būtų taikoma toliau.
         Dvišalius susitarimus su Gruzija, kuriuose numatyta netaikyti vizos reikalavimo tarnybinių pasų turėtojams, yra sudariusios šios valstybės narės: Bulgarija, Kipras, Latvija, Vengrija, Rumunija ir Slovakija.
         Valstybės narės tarnybinių pasų turėtojams taikoma vizų režimo išimtis galioja tik kelionėms tos valstybės narės teritorijoje, bet ne kelionėms į kitas Šengeno valstybes nares.
         1.7.   Bendroji deklaracija dėl informacijos apie trumpalaikių vizų išdavimo tvarkos ir dokumentų, reikalingų teikiant prašymą išduoti trumpalaikę visą, suvienodinimo
         Susitarimo priede pateikta Jungtinė deklaracija dėl Šalių įsipareigojimo teikti suderintą ir vienodą informaciją Gruzijos piliečiams dėl galimybės naudotis valstybių narių diplomatinių atstovybių ir konsulinių įstaigų paslaugomis, prašymų išduoti vizą pateikimo procedūros bei sąlygų ir išduotų vizų galiojimo. Ta informacija pateikiama Europos Sąjungos delegacijos Gruzijoje interneto svetainėje adresu: http://www.eeas.europa.eu/delegations/georgia/travel_eu/visa/index_en.htm.
         Vizų kodekso 47 straipsnyje nustatyta valstybių narių centrinės valdžios institucijų ir konsulatų pareiga pateikti plačiajai visuomenei visą atitinkamą informaciją, susijusią su prašymu išduoti vizą.
         Valstybių narių diplomatinių atstovybių ir konsulinių įstaigų prašoma kuo plačiau skleisti tą informaciją (konsulatų informacijos stenduose, brošiūrose, interneto svetainėse ir kt.), taip pat skleisti tikslią informaciją apie vizų išdavimo sąlygas, valstybių narių atstovybes Gruzijoje ir reikalaujamų patvirtinamųjų dokumentų sąrašą.
         1.8.   Gruzijos valdžios institucijų teikiama informacija apie Susitarimą
         Siekdama, kad Gruzijos piliečiai būtų tinkamai informuoti apie Susitarimo naudą ir valstybių narių diplomatines atstovybes ir konsulines įstaigas, kurioms galima teikti prašymus išduoti vizą, Gruzijos Užsienio reikalų ministerija sukūrė specialią nuorodą, pagal kurią galima rasti tą informaciją. Interneto svetainės adresas:
         http://mfa.gov.ge/index.php?lang_id=GEO&sec_id=95&info_id=13448
         II.   KONKREČIOS NUOSTATOS
         2.1.   Visiems prašymą išduoti vizą pateikiantiems asmenims galiojančios taisyklės
         Primenama, kad toliau nurodytos sąlygos, susijusios su vizos mokesčiu, prašymų išduoti vizą tvarkymo procedūrų trukme ir vizos pratęsimu išskirtinėmis aplinkybėmis, taikomos visiems prašymą išduoti vizą pateikiantiems asmenims, įskaitant turistus.
         2.1.1.   Vizos mokestis
         Susitarimo 6 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje numatyta:

            „1.   Gruzijos piliečių prašymų išduoti vizą tvarkymo mokestis yra 35 EUR.“

         Pagal Susitarimo 6 straipsnio 1 dalį prašymo išduoti vizą tvarkymo mokestis yra 35 EUR. Tas mokestis taikomas visiems Gruzijos piliečiams, pateikusiems prašymą išduoti vizą (įskaitant turistus) ir susijęs su trumpalaikėmis vizomis nepriklausomai nuo įvažiavimų skaičiaus.
         Susitarimo 6 straipsnio 2 dalyje numatyta:

            „2.   Kai valstybės narės bendradarbiauja su išorės paslaugų teikėju, gali būti imamas mokestis už papildomas paslaugas. Mokestis už paslaugas yra proporcingas išorės paslaugų teikėjo išlaidoms, patirtoms teikiant paslaugą, ir neviršija 30 EUR. Atitinkamai (-oms) valstybei (-ėms) narei (-ėms) išsaugoma galimybė visiems prašymą išduoti vizą pateikiantiems asmenims leisti tiesiogiai teikti prašymus jų konsulatuose.“

         Vizų kodekso 43 straipsnyje pateikiama išsami informacija apie bendradarbiavimo su išorės paslaugų teikėjais būdus ir jų užduotis.
         Susitarimo 6 straipsnio 3 dalyje numatyta:

            „3.   Nuo prašymo išduoti vizą tvarkymo mokesčio atleidžiami šių kategorijų piliečiai:

                        a)

                        pensininkai;“ (N.B. Kad iš šios kategorijos asmenų vizos mokestis nebūtų imamas, prašymą išduoti vizą pateikiantys asmenys turi pateikti dokumentą, patvirtinantį jų pensininko statusą. Atleidimas nuo mokesčio yra nepagrįstas tais atvejais, kai kelionės tikslas yra apmokama veikla.);

                        „b)

                        vaikai iki 12 metų;“ (N. B. Kad iš šios kategorijos asmenų vizos mokestis nebūtų imamas, prašymą išduoti vizą pateikiantys asmenys turi pateikti dokumentą, patvirtinantį jų amžių.);

                        „c)

                        nacionalinių ir regioninių Vyriausybių, Konstitucinio ir Aukščiausiojo teismo nariai, jeigu jiems šiuo Susitarimu nėra nustatytas bevizis režimas;“ (N.B. Kad iš šios kategorijos asmenų vizos mokestis nebūtų imamas, prašymą išduoti vizą pateikiantys asmenys turi pateikti Gruzijos valdžios institucijų dokumentą, patvirtinantį jų pareigas.);

                        „d)

                        neįgalieji ir, jei reikia, juos lydintys asmenys;“. (N.B. Kad iš šios kategorijos asmenų vizos mokestis nebūtų imamas, abu prašymus išduoti vizą pateikiantys asmenys turėtų pateikti dokumentus, patvirtinančius, kad jie priklauso šiai kategorijai.).“
                        Kad iš šios kategorijos asmenų vizos mokestis nebūtų imamas, prašymą išduoti vizą pateikiantys asmenys turi pateikti Gruzijos sveikatos, darbo ir socialinių reikalų ministerijos išduotą „Gruzijos neįgaliojo pažymėjimą“ (pirmos ar antros kategorijos) arba valstybinės ar privačios ligoninės ar klinikos pažymą. Tais atvejais, kai prašymą išduoti vizą pateikiančių asmenų negalia akivaizdi (aklieji, be kojos), pakanka vizą išduodančios konsulinės įstaigos vizualaus pripažinimo. Iš principo iš lydinčių asmenų nereikalaujama pateikti papildomų dokumentų.
                        Pagrįstais atvejais prašymą išduoti vizą gali pateikti neįgaliojo atstovas ar globėjas.

                        „e)

                        artimi giminaičiai – sutuoktiniai, vaikai (įskaitant įvaikius), tėvai (įskaitant globėjus), seneliai ir vaikaičiai, – lankantys Gruzijos piliečius, teisėtai gyvenančius valstybių narių teritorijoje;“.
                        Susitarimo 6 straipsnio 3 dalies e punktu reglamentuojama Gruzijos piliečių artimų giminaičių, vykstančių į valstybes nares aplankyti valstybių narių teritorijoje teisėtai gyvenančius Gruzijos piliečius, padėtis.

                        „f)

                        oficialių delegacijų nariai, kurie pagal oficialų Gruzijai adresuotą kvietimą turi dalyvauti susitikimuose, konsultacijose, derybose arba mainų programose, taip pat renginiuose, kuriuos valstybių narių teritorijoje organizuoja tarpvyriausybinės organizacijos;

                        g)

                        mokiniai, studentai, aukštesnės studijų pakopos studentai ir lydintieji mokytojai, kurie vyksta studijų arba mokymosi tikslais, įskaitant mainų programas ir kitokią su mokyklomis susijusią veiklą;

                        h)

                        žurnalistai ir juos lydintys akredituotieji asmenys, atliekantys profesines pareigas;“ (N.B. Kad iš šios kategorijos asmenų vizos mokestis nebūtų imamas, prašymą išduoti vizą pateikiantys asmenys turi pateikti dokumentą, patvirtinantį, kad jie yra profesionalios žurnalistikos ir žiniasklaidos organizacijų nariai.);

                        „i)

                        tarptautinių sporto renginių dalyviai ir juos lydintys asmenys, atliekantys profesines pareigas;“ (N.B. Sirgaliai nebus laikomi lydinčiais asmenimis.);

                        „j)

                        pilietinės visuomenės organizacijų atstovai, kurie vyksta mokymosi, seminarų, konferencijų tikslais, įskaitant mainų programas;

                        k)

                        mokslo, kultūros ir meno veikloje, įskaitant universitetų ir kitokias mainų programas, dalyvaujantys asmenys;

                        l)

                        asmenys, pateikę dokumentus, įrodančius jų kelionės būtinybę dėl humanitarinių priežasčių, įskaitant skubios medicininės pagalbos gavimą, ir tokį asmenį lydintis asmuo arba asmenys, vykstantys į artimo giminaičio laidotuves arba norintys aplankyti sunkiai sergantį artimą giminaitį.“

         Iš pirmiau minėtų kategorijų asmenų neimamas mokestis. Be to, mokestis taip pat netaikomas pagal Vizų kodekso 16 straipsnio 4 dalį.
         Vizų kodekso 16 straipsnio 6 dalyje nustatyta: „Atskirais atvejais mokėtina vizos mokesčio suma gali būti neimama arba sumažinama, kai šia priemone skatinami kultūriniai ar sportiniai interesai bei interesai užsienio politikos bei vystymosi politikos srityse, kitose esminių visuomeninės svarbos interesų srityse arba dėl humanitarinių priežasčių.“
         Vizų kodekso 16 straipsnio 7 dalyje numatyta, kad vizos mokestis turi būti mokamas eurais, trečiosios šalies, kurioje pateikiamas prašymas, nacionaline valiuta arba paprastai naudojama valiuta ir nėra grąžinamas, išskyrus atvejį, kai prašymas yra nepriimtinas arba kai konsulatas nėra kompetentingas.
         Kai mokestis imamas ne eurais, o kita valiuta, ta valiuta imamo mokesčio suma nustatoma ir reguliariai peržiūrima taikant Europos Centrinio Banko nustatytą bazinį euro keitimo kursą. Imamas mokestis gali būti apvalinamas ir konsulatai pagal bendradarbiavimo Šengeno klausimais vietos lygiu susitarimus užtikrina, kad jų imami mokesčiai būtų panašūs.
         Siekiant išvengti neatitikimų, dėl kurių galėtų atsirasti vizų prekyba, valstybių narių diplomatinės atstovybės ir konsulinės įstaigos Gruzijoje turėtų numatyti panašų vizos mokestį visiems prašymą išduoti vizą pateikusiems Gruzijos piliečiams, mokantiems užsienio valiuta.
         Prašymą išduoti vizą pateikusiems Gruzijos piliečiams bus išduotas sumokėto vizos mokesčio kvitas pagal Vizų kodekso 16 straipsnio 8 dalį.
         2.1.2.   Prašymų išduoti vizą tvarkymo procedūros trukmė
         Susitarimo 7 straipsnyje numatyta:

            „1.   Valstybių narių diplomatinės atstovybės ir konsulinės įstaigos sprendimą dėl prašymo išduoti vizą priima per 10 kalendorinių dienų nuo prašymo ir vizai išduoti reikalingų dokumentų gavimo dienos.
            2.   Atskirais atvejais, t. y. jeigu reikalingas išsamesnis prašymo nagrinėjimas, sprendimo dėl prašymo išduoti vizą priėmimo laikotarpis gali būti pratęstas iki 30 kalendorinių dienų.
            3.   Skubiais atvejais sprendimo dėl prašymo išduoti vizą priėmimo laikotarpis gali būti sutrumpintas iki dviejų arba mažiau darbo dienų.“

         Iš esmės sprendimas dėl prašymo išduoti vizą bus priimamas per 10 kalendorinių dienų nuo priimtino prašymo išduoti vizą pateikimo dienos.
         Jeigu prašymą reikia nagrinėti išsamiau, pavyzdžiui, jeigu reikia pasikonsultuoti su centrinės valdžios institucijomis, tas laikotarpis gali būti pratęstas iki 30 kalendorinių dienų.
         Visi tie terminai pradedami skaičiuoti tik nuo tada, kai parengiama prašymo išduoti vizą byla, t. y. nuo prašymo išduoti vizą ir patvirtinamųjų dokumentų gavimo dienos.
         Kalbant apie valstybių narių diplomatines atstovybes ir konsulines įstaigas, kuriose veikia susitikimo paskyrimo sistema, laikas iki susitikimo neskaičiuojamas kaip prašymo nagrinėjimo laikas. Šiuo klausimu, taip pat kitais praktiniais prašymo išduoti vizą pateikimo sąlygų klausimais, taikomos Vizų kodekso 9 straipsnyje nustatytos bendros taisyklės. Visų pirma, kai reikalaujama, kad prašymas išduoti vizą būtų pateikiamas susitarus dėl susitikimo, toks susitikimas paprastai įvyks per dvi savaites nuo tos dienos, kai jo buvo paprašyta.
         Nustatant susitikimo laiką reikėtų atsižvelgti į galimą skubą, kurios gali paprašyti prašymą išduoti vizą pateikiantis asmuo. Sprendimą sutrumpinti sprendimo dėl prašymo išduoti vizą priėmimo laikotarpį, kaip apibrėžta Susitarimo 7 straipsnio 3 dalyje, priima konsulinis pareigūnas.
         Pagal Prašymų išduoti vizą tvarkymo ir išduotų vizų keitimo vadovo 2 dalies 3.2.2 punktą, valstybių narių konsulatų Gruzijoje pajėgumai tvarkyti prašymus išduoti vizą turėtų būti pritaikyti, kad būtų galima atsižvelgti į Vizų kodekse numatytą dviejų savaičių terminą susitikimui paskirti, įskaitant didžiausios paklausos sezonus.
         Pagrįstais skubos atvejais (kai prašymo išduoti vizą pateikti anksčiau nebuvo galimybės dėl priežasčių, kurių prašymą išduoti vizą pateikiantis asmuo negalėjo numatyti) susitikimas (pagal Vizų kodekso 9 straipsnio 3 dalį) turėtų būti paskiriamas nedelsiant arba turėtų būti suteikta galimybė tiesiogiai pateikti prašymą.
         Be to, konsulatas gali nuspręsti nustatyti paspartintą prašymų išduoti vizą pateikimo procedūrą, kuria galėtų naudotis tam tikrų kategorijų prašymus išduoti vizą pateikiantys asmenys.
         2.1.3.   Vizos pratęsimas išskirtinėmis aplinkybėmis
         Susitarimo 9 straipsnyje numatyta:

            „Gruzijos piliečiui išduotos vizos galiojimo laikotarpis ir (arba) buvimo trukmė pratęsiama, jei valstybės narės kompetentinga institucija mano, kad vizos turėtojas pateikė nenugalimos jėgos (force majeure) ar humanitarinių priežasčių įrodymus, kodėl jis negali išvykti iš valstybių narių teritorijos iki vizos galiojimo laikotarpio ar vizoje nurodytos leidžiamo buvimo trukmės pabaigos. Tokiu atveju viza pratęsiama nemokamai.“

         Dėl galimybės pratęsti vizos galiojimą dėl pagrįstų asmeninių priežasčių, kai vizos turėtojas neturi galimybės išvykti iš valstybės narės teritorijos iki vizos įklijoje nurodytos datos, taikomos Vizų kodekso 33 straipsnio nuostatos, jei jos yra suderinamos su Susitarimu. Tačiau pagal Susitarimą viza nemokamai pratęsiama dėl force majeure arba humanitarinių priežasčių.
         2.2.   Taisyklės, taikomos tam tikrų kategorijų prašymą išduoti vizą pateikiantiems asmenims
         2.2.1.   Kelionės tikslą patvirtinantys dokumentai
         Iš Susitarimo 4 straipsnio 1 dalyje išvardytų kategorijų asmenų bus reikalaujama pateikti tik nurodytus patvirtinamuosius dokumentus, įrodančius kelionės tikslą. Kaip nurodyta Susitarimo 4 straipsnio 3 dalyje, nebus reikalaujama jokio kito kelionės tikslo pagrindimo, kvietimo arba patvirtinimo. Tačiau tai nereiškia, kad nebus taikomas bendras reikalavimas prašymą išduoti vizą pateikiančiam asmeniui pačiam pateikti prašymą ir pragyvenimo šaltinio patvirtinamuosius dokumentus, kuris išlieka nepakitęs.
         Jeigu atskirais atvejais išlieka abejonių dėl kelionės tikslą įrodančio dokumento autentiškumo, prašymą išduoti vizą pateikęs asmuo gali būti kviečiamas atvykti į ambasadą/konsulatą papildomo išsamaus pokalbio, per kurį tam prašymą pateikusiam asmeniui gali būti užduoti klausimai apie konkretų kelionės tikslą arba jo ketinimą grįžti (pagal Vizų kodekso 21 straipsnio 8 dalį). Tokiais atskirais atvejais prašymą išduoti vizą pateikęs asmuo gali pats arba išimtiniu konsulinio pareigūno prašymu pateikti papildomų dokumentų. Jungtinis komitetas atidžiai stebės, kaip laikomasi šių nuostatų.
         Susitarimo 4 straipsnio 1 dalyje nepaminėtų kategorijų asmenims (pavyzdžiui, turistams) toliau taikomos bendros taisyklės, susijusios su kelionės tikslą įrodančiais dokumentais. Šios taisyklės taip pat taikomos dokumentams dėl tėvų sutikimo, reikalingo jaunesnių kaip 18 metų vaikų kelionių atveju.
         Klausimams, nepatenkantiems į Susitarimo taikymo sritį, kaip antai kelionės dokumentų pripažinimas ir su grįžimu susijusios garantijos bei pakankamos pragyvenimo lėšos, taikomos Šengeno taisyklės ir nacionalinė teisė.
         Paprastai kartu su prašymu išduoti vizą bus pateikiamas Susitarimo 4 straipsnio 1 dalyje nurodyto reikalaujamo kvietimo, pažymėjimo, dokumento arba laiško originalas. Tačiau konsulatas gali pradėti nagrinėti prašymą išduoti vizą turėdamas kvietimo, pažymėjimo, dokumento arba laiško faksimilę arba kopijas. Vis dėlto konsulatas gali paprašyti dokumento originalo, kai pateikiamas pirmas prašymas išduoti vizą, ir prašys jį pateikti atskirais atvejais, kai kyla abejonių.
         Susitarimo 4 straipsnio 1 dalyje numatyta:

            „1.   Šių kategorijų Gruzijos piliečiams pakanka toliau išvardytų dokumentų vykimo į kitą Šalį tikslui pagrįsti:

                        a)

                        artimiems giminaičiams – sutuoktiniams, vaikams (įskaitant įvaikius), tėvams (įskaitant globėjus), seneliams ir vaikaičiams, – lankantiems Gruzijos piliečius, teisėtai gyvenančius valstybių narių teritorijoje:

                                    —

                                    priimančiojo asmens raštiško kvietimo;“.

                              Susitarimo 4 straipsnio 1 dalies a punktu reglamentuojama Gruzijos piliečių artimų giminaičių, vykstančių į valstybes nares aplankyti teisėtai valstybių narių teritorijoje gyvenančių Gruzijos piliečių, padėtis. Šis supaprastinimas netaikomas Sąjungoje gyvenantiems Sąjungos piliečiams, kurie pasikviečia giminaičius iš Gruzijos.
                        Kviečiančiojo asmens parašo autentiškumą turi patvirtinti kompetentinga institucija, remdamasi gyvenamosios vietos šalies nacionalinės teisės aktais.
                        Taip pat būtina patvirtinti, kad kviečiantysis asmuo šalyje gyvena teisėtai, ir giminystės ryšį; pavyzdžiui, kartu su priimančiojo asmens raštišku kvietimu pateikiant to asmens statusą patvirtinančių dokumentų kopijas, kaip antai leidimo gyventi kopiją ir giminystės ryšį patvirtinančio dokumento kopiją.
                        Ta nuostata taip pat taikoma diplomatinių atstovybių ir konsulatų darbuotojų giminaičiams, vykstantiems į valstybių narių teritoriją šeimos narių lankymo tikslu ne ilgesniam nei 90 dienų laikotarpiui, tačiau jiems nereikia patvirtinti teisėto gyvenimo šalyje ir giminystės ryšių.

                        „b)

                        oficialių delegacijų nariams, kurie pagal oficialų Gruzijai adresuotą kvietimą dalyvauja susitikimuose, konsultacijose, derybose arba mainų programose, taip pat renginiuose, kuriuos valstybių narių teritorijoje organizuoja tarpvyriausybinės organizacijos:

                                    —

                                    Gruzijos valdžios institucijos laiško, patvirtinančio, kad pareiškėjas yra delegacijos narys, vykstantis į valstybių narių teritoriją dalyvauti pirmiau minėtuose renginiuose, kartu su oficialaus kvietimo kopija;“.

                              Kompetentingos valdžios institucijos laiške, patvirtinančiame, kad vizos prašantis asmuo yra delegacijos narys, vykstantis į kitos Šalies teritoriją dalyvauti oficialiame susitikime, turi būti nurodyti prašymą išduoti vizą pateikiančio asmens vardas ir pavardė. Oficialiame kvietime dalyvauti susitikime nebūtina nurodyti prašymą išduoti vizą pateikiančio asmens vardo ir pavardės, tačiau tai gali būti būtina tuo atveju, jeigu oficialus kvietimas skirtas konkrečiam asmeniui.
                        Ta nuostata taikoma oficialių delegacijų nariams, neatsižvelgiant į jų turimo paso rūšį (tarnybinis arba paprastas pasas).

                        „c)

                        mokiniams, studentams, aukštesnės studijų pakopos studentams ir lydintiesiems mokytojams, kurie vyksta studijų arba mokymosi tikslais, įskaitant mainų programas ir kitokią su mokyklomis susijusią veiklą:

                                    —

                                    raštiško priimančiojo universiteto, koledžo arba mokyklos kvietimo arba studento pažymėjimų arba kursų, kuriuos ketinama lankyti, pažymėjimų;“.

                              Studento pažymėjimas kaip kelionės tikslo patvirtinimas priimamas tik jeigu jį išdavė priimantysis universitetas, koledžas ar mokykla, kuriame vyks studijos arba mokymas.

                        „d)

                        dėl medicininių priežasčių vykstantiems asmenims ir, jei reikia, juos lydintiems asmenims:

                                    —

                                    oficialaus medicinos įstaigos dokumento, patvirtinančio, kad būtina medicininė priežiūra šioje institucijoje ir būtinas lydintysis asmuo, taip pat pakankamų lėšų medicininiam gydymui apmokėti įrodymo;“.

                              Turi būti pateiktas medicinos įstaigos dokumentas, patvirtinantis tris aspektus (kad būtina medicininė priežiūra toje institucijoje, būtinas lydintysis asmuo, taip pat pakankamų lėšų medicininiam gydymui apmokėti įrodymas).

                        „e)

                        žurnalistams ir juos lydintiems akredituotiesiems asmenims, atliekantiems profesines pareigas:

                                    —

                                    profesinės organizacijos išduoto pažymėjimo arba kito dokumento, patvirtinančio, kad atitinkamas asmuo yra kvalifikuotas žurnalistas arba lydintis asmuo, atliekantis profesines pareigas, ir jo darbdavio išduoto dokumento, kuriame nurodoma, kad kelionės tikslas – atlikti arba padėti atlikti žurnalistinį darbą;“.

                              Šiai kategorijai nepriklauso laisvai samdomi žurnalistai ir jų asistentai.
                        Turi būti pateiktas pažymėjimas arba dokumentas, patvirtinantis, kad prašymą išduoti vizą pateikiantis asmuo yra kvalifikuotas žurnalistas arba lydintis akredituotas asmuo, atliekantis profesines pareigas, ir to asmens darbdavio išduotas dokumento originalas, kuriame nurodoma, kad kelionės tikslas – atlikti arba padėti atlikti žurnalistinį darbą.
                        Šiuo metu Gruzijoje nėra profesinių žiniasklaidos asociacijų, centrų, institucijų, sąjungų ar kitų panašių organizacijų, kurios profesiniu požiūriu atstovautų žurnalistų arba juos lydinčių akredituotų asmenų grupės interesams ir galėtų išduoti pažymėjimus, patvirtinančius, kad asmuo yra profesionalus žurnalistas arba lydintis akredituotas asmuo, atliekantis profesines pareigas konkrečioje srityje. Kol tokios organizacijos neįsteigtos, konsulatai gali priimti darbdavio pažymą ir spaudos žurnalisto akreditaciją vienoje iš valstybių narių organizacijų.

                        „f)

                        tarptautinių sporto renginių dalyviams ir juos lydintiems asmenims, atliekantiems profesines pareigas:

                                    —

                                    priimančiosios organizacijos, valstybių narių kompetentingų institucijų, nacionalinių sporto federacijų arba nacionalinių olimpinių komitetų raštiško kvietimo;“.

                              Tarptautinių sporto renginių atveju į lydinčių asmenų sąrašą bus įtraukiami tik profesines pareigas atliekantys sportininkus lydintys asmenys: treneriai, masažuotojai, vadybininkai, medicinos darbuotojai ir sporto klubo vadovas. Todėl sirgaliai nebus laikomi lydinčiais asmenimis.

                        „g)

                        verslininkams ir verslo organizacijų atstovams:

                                    —

                                    priimančiojo juridinio asmens arba įmonės, tokio juridinio asmens arba įmonės organizacijos, biuro arba filialo, valstybių narių valstybinės ar vietos valdžios institucijų arba prekybos ir pramonės parodų, konferencijų ir simpoziumų, rengiamų valstybių narių teritorijoje, organizacinio komiteto raštiško kvietimo, patvirtinto Gruzijos prekybos ir pramonės rūmų;“.

                              Nacionalinė viešojo registro agentūra išduos dokumentą, patvirtinantį verslo organizacijų egzistavimą.

                        „h)

                        laisvųjų profesijų atstovams, dalyvaujantiems tarptautinėse parodose, konferencijose, simpoziumuose, seminaruose ar kituose panašiuose renginiuose, organizuojamuose valstybių narių teritorijoje:

                                    —

                                    priimančiosios organizacijos raštiško kvietimo, kuriuo patvirtinama, kad atitinkamas asmuo dalyvauja renginyje;

                        i)

                        pilietinės visuomenės organizacijų atstovams, kurie vyksta mokymosi, seminarų, konferencijų tikslais, įskaitant mainų programas:

                                    —

                                    priimančiosios organizacijos raštiško kvietimo, patvirtinimo, kad asmuo yra pilietinės visuomenės organizacijos atstovas ir tokios organizacijos įsteigimo pažymėjimo iš atitinkamo registro, išduoto valstybinės valdžios institucijos, laikantis nacionalinės teisės nuostatų;“.

                              Turi būti pateiktas pilietinės visuomenės organizacijos dokumentas patvirtinantis, kad prašymą išduoti vizą pateikiantis asmuo atstovauja tai organizacijai.
                        Gruzijos kompetentinga valstybinė valdžios institucija, išduodanti pilietinės visuomenės organizacijos įsteigimo pažymėjimą, yra Nacionalinė viešojo registro agentūra.
                        Registras, kuriame įregistruoti pilietinės visuomenės organizacijų įsteigimo pažymėjimai, yra Nacionalinė viešojo registro agentūra. Teisingumo ministerija ir Nacionalinė viešojo registro agentūra kartu su vietos valdžios institucijomis kuria elektroninę NVO duomenų bazę; užbaigus ją bus galima rasti Teisingumo ministerijos interneto svetainėje: https://enreg.reestri.gov.ge/main.php.
                        Susitarimas netaikomas atskiriems pilietinės visuomenės organizacijų nariams.

                        „j)

                        mokslo, kultūros ir meno veikloje, įskaitant universitetų ir kitokias mainų programas, dalyvaujantiems asmenims:

                                    —

                                    priimančiosios organizacijos raštiško kvietimo dalyvauti tokioje veikloje;

                        k)

                        vairuotojams, vykdantiems tarptautinius krovinių ir keleivių pervežimus į valstybių narių teritoriją Gruzijoje registruotomis transporto priemonėmis:

                                    —

                                    raštiško Gruzijos nacionalinės vežėjų įstaigos arba asociacijos, teikiančios tarptautinių pervežimų keliais paslaugas, prašymo, kuriame nurodomas kelionių tikslas, trukmė ir dažnumas;“.

                              Šiuo metu Gruzijoje yra dvi nacionalinės vežėjų asociacijos, kompetentingos išduoti raštiškus prašymus profesionaliems vairuotojams: Gruzijos tarptautinių vežėjų keliais asociacija (GIRCA) ir Gruzijos keleivių vežėjų keliais asociacija (GACPR). Nė vienai iš tų asociacijų nepriklausantys vežėjai gali pateikti prašymą, išduotą Gruzijos ekonomikos ir darnaus vystymosi ministerijos Sausumos transporto agentūros. Jei vežėjas gerai žinomas, konsulatai gali priimti raštišką Gruzijos vežėjo/transporto bendrovės, kurioje dirba vairuotojas, prašymą. Prašyme turi būti nurodytas kelionių tikslas, trukmė ir dažnumas.

                        „l)

                        susigiminiavusių miestų organizuojamų oficialių mainų programų dalyviams:

                                    —

                                    šių miestų administracijų vadovų (merų) arba savivaldos institucijų raštiško kvietimo;“.

                              Savivaldybės, kurioje bus vykdoma miestų giminiavimosi veikla, administracijos vadovas arba priimančiojo miesto meras yra raštišką kvietimą išduoti kompetentingas savivaldybės administracijos vadovas arba miesto meras. Šiai kategorijai priskiriami tik oficialiai susigiminiavę miestai.

                        „m)

                        lankantiesiems kariškių arba civilių kapus:

                                    —

                                    oficialaus dokumento, patvirtinančio palaidojimo faktą ir tai, kad kapas yra išlikęs, taip pat pareiškėjo ir palaidoto asmens giminystės arba kitokio ryšio įrodymo.“

                              Susitarime nėra konkrečiai nurodyta, kurios šalies institucijos turėtų išduoti pirmiau minėtą oficialų dokumentą – šalies, kurioje yra kapas, ar šalies, kurioje gyvena kapą norintis aplankyti asmuo. Turėtų būti pripažįstama, kad abiejų šalių kompetentingos institucijos gali išduoti tokį oficialų dokumentą.
                        Turi būti pateiktas pirmiau minėtas oficialus dokumentas, patvirtinantis palaidojimo faktą ir tai, kad kapas yra išlikęs, taip pat pareiškėjo ir palaidoto asmens giminystės arba kitokį ryšį.
                        Susitarimu nenustatomos jokios naujos fizinių ar juridinių asmenų, išduodančių raštiškus kvietimus, atsakomybės taisyklės. Tokių kvietimų išdavimo siekiant sukčiauti atveju taikomi atitinkami Sąjungos ir (arba) nacionalinės teisės aktai.

         2.2.2.   Daugkartinių vizų išdavimas
         Tais atvejais, kai prašymą išduoti vizą pateikiantis asmuo turi dažnai keliauti į valstybių narių teritoriją, trumpalaikės vizos gali būti išduodamos keliems apsilankymams, jeigu bendra tų apsilankymų trukmė neviršija 90 dienų per 180 dienų laikotarpį.
         Susitarimo 5 straipsnyje numatyta:

            „1.   Valstybių narių diplomatinės atstovybės ir konsulinės įstaigos išduoda daugkartines vizas, kurios galioja ne ilgiau kaip penkerius metus, šių kategorijų piliečiams:

                        a)

                        sutuoktiniui ir jaunesniems nei 21 metų arba išlaikomiems vaikams (taip pat įvaikiams) ir tėvams, lankantiems Gruzijos piliečius, teisėtai gyvenančius valstybių narių teritorijoje, išduodant vizą, kurios terminas neviršija leidimo teisėtai gyventi galiojimo trukmės;

                        b)

                        savo pareigas vykdantiems nacionalinių ir regioninių Vyriausybių, Konstitucinio ir Aukščiausiojo teismo nariams, jeigu jiems šiuo Susitarimu nėra nustatytas bevizis režimas, išduodant vizą, kurios terminas neviršija tarnybinių įgaliojimų termino, jei šis yra trumpesnis nei penkeri metai;

                        c)

                        nuolatiniams oficialių delegacijų nariams, kurie pagal oficialų Gruzijai adresuotą kvietimą reguliariai turi dalyvauti susitikimuose, konsultacijose, derybose arba mainų programose, taip pat renginiuose, kuriuos valstybių narių teritorijoje organizuoja tarpvyriausybinės organizacijos.“

         Atsižvelgiant į tų kategorijų asmenų profesinį statusą arba jų giminystės ryšius su Gruzijos piliečiu, kuris teisėtai gyvena valstybių narių teritorijoje, yra pateisinama jiems išduoti daugkartinę vizą, kuri galioja ne ilgiau kaip penkerius metus arba kurios galiojimo terminas neviršija tarnybinių įgaliojimų termino ar leidimo teisėtai gyventi galiojimo trukmės, jei jie yra trumpesni nei penkeri metai.
         Asmenys, patenkantys į Susitarimo 5 straipsnio 1 dalies a punkto taikymo sritį, turi pateikti dokumentus, patvirtinančius kviečiančiojo asmens teisėtą gyvenamąją vietą.
         Asmenys, patenkantys į Susitarimo 5 straipsnio 1 dalies b punkto taikymo sritį, turėtų pateikti savo profesinio statuso ir įgaliojimų trukmės patvirtinimą.
         Ta nuostata netaikoma asmenims, patenkantiems į Susitarimo 5 straipsnio 1 dalies b punkto taikymo sritį, jeigu jie Susitarimu atleisti nuo vizos reikalavimo, t. y. jeigu jie yra diplomatinių pasų turėtojai.
         Asmenys, patenkantys į Susitarimo 5 straipsnio 1 dalies c punkto taikymo sritį, turi pateikti dokumentus, patvirtinančius jų nuolatinio oficialios delegacijos nario statusą ir poreikį reguliariai dalyvauti susitikimuose, konsultacijose, derybose arba mainų programose.

            „2.   Valstybių narių diplomatinės atstovybės ir konsulinės įstaigos išduoda daugkartines ne ilgiau kaip vienerius metus galiojančias vizas šių kategorijų piliečiams su sąlyga, kad per praėjusius metus jie buvo gavę bent vieną vizą, pasinaudojo ja laikydamiesi lankomos valstybės narės teisės aktų, reglamentuojančių atvykimą ir buvimą jos teritorijoje, ir kad prašymas gauti daugkartinę vizą yra pagrįstas:

                        a)

                        oficialių delegacijų nariams, kurie pagal oficialų kvietimą reguliariai turi dalyvauti susitikimuose, konsultacijose, derybose arba mainų programose, taip pat renginiuose, kuriuos valstybių narių teritorijoje organizuoja tarpvyriausybinės organizacijos;

                        b)

                        pilietinės visuomenės organizacijų atstovams, kurie reguliariai vyksta į valstybes nares mokymosi, seminarų, konferencijų tikslais, įskaitant mainų programas;

                        c)

                        tarptautinėse parodose, konferencijose, simpoziumuose, seminaruose ar kituose panašiuose renginiuose dalyvaujantiems laisvųjų profesijų atstovams, kurie reguliariai vyksta į valstybes nares;

                        d)

                        mokslo, kultūros ir meno veikloje, įskaitant universitetų ir kitokias mainų programas, dalyvaujantiems asmenims, kurie reguliariai vyksta į valstybes nares;

                        e)

                        studentams ir aukštesnės studijų pakopos studentams, kurie reguliariai vyksta studijų arba mokymosi tikslais, įskaitant mainų programas;

                        f)

                        susigiminiavusių miestų ar savivaldos institucijų organizuojamų oficialių mainų programų dalyviams;

                        g)

                        asmenims, kuriems dėl medicininių priežasčių būtina reguliariai lankytis valstybėse narėse, ir, jei reikia, juos lydintiems asmenims;

                        h)

                        žurnalistams ir lydintiems akredituotiesiems asmenims, atliekantiems profesines pareigas;

                        i)

                        verslininkams ir verslo organizacijų atstovams, reguliariai vykstantiems į valstybes nares;

                        j)

                        tarptautinių sporto renginių dalyviams ir juos lydintiems asmenims, atliekantiems profesines pareigas;

                        k)

                        vairuotojams, vykdantiems tarptautinius krovinių ir keleivių pervežimus į valstybių narių teritoriją Gruzijoje registruotomis transporto priemonėmis.

                  3.   Valstybių narių diplomatinės atstovybės ir konsulinės įstaigos išduoda daugkartines vizas, kurios galioja nuo dvejų iki penkerių metų, šio straipsnio 2 dalyje išvardytų kategorijų piliečiams su sąlyga, kad per praėjusius dvejus metus jie naudojosi vienerių metų trukmės daugkartinėmis vizomis, laikydamiesi priimančiosios valstybės narės teisės aktų, reglamentuojančių atvykimą ir buvimą jos teritorijoje, ir kad prašymas gauti daugkartinę vizą vis dar yra pagrįstas.
            4.   Šio straipsnio 1–3 dalyse išvardytų asmenų visa buvimo valstybių narių teritorijoje trukmė negali viršyti 90 dienų per 180 dienų laikotarpį.“

         Iš principo vienus metus galiojančios daugkartinės vizos bus išduodamos pirmiau minėtų kategorijų prašymus išduoti vizą pateikusiems asmenims, jeigu per ankstesnius metus (12 mėnesių) prašymą išduoti vizą pateikiantis asmuo buvo gavęs bent vieną vizą, pasinaudojo ja laikydamasis lankomos (-ų) valstybės (-ių) narės (-ių) teritorijoje (-ose) galiojančių teisės aktų, reglamentuojančių atvykimą ir buvimą (pavyzdžiui, asmuo neviršijo leistino buvimo trukmės), ir jeigu prašymas gauti daugkartinę vizą yra pagrįstas. Tais atvejais, kai nėra pagrindo išduoti vienus metus galiojančią vizą, pavyzdžiui, jeigu mainų programa trunka trumpiau nei vienus metus arba asmeniui į keliones vykti reikia ne visus metus, vizos galiojimo trukmė bus trumpesnė nei vieni metai, su sąlyga, kad tenkinami kiti vizos išdavimo reikalavimai.
         Nuo dvejų iki penkerių metų galiojančios daugkartinės vizos bus išduodamos Susitarimo 5 straipsnio 2 dalyje nurodytų kategorijų prašymus išduoti vizą pateikusiems asmenims, su sąlyga, kad per praėjusius dvejus metus (24 mėnesius) jie pasinaudojo dviem vienus metus galiojančiomis daugkartinėmis vizomis laikydamiesi lankomos (-ų) valstybės (-ių) narės (-ių) teritorijoje (-ose) galiojančių teisės aktų, reglamentuojančių atvykimą ir buvimą, ir prašymas gauti daugkartinę vizą vis dar yra pagrįstas. Reikia pažymėti, kad nuo dvejų iki penkerių metų galiojanti viza bus išduodama, tik jeigu prašymą išduoti vizą pateikiančiam asmeniui per ankstesnių dvejų metų laikotarpį buvo išduotos dvi ne trumpiau kaip vienus metus galiojusios vizos ir jeigu tas asmuo jomis naudojosi laikydamasis lankomos (-ų) valstybės (-ių) narės (-ių) teritorijoje (-ose) galiojančių teisės aktų, reglamentuojančių atvykimą ir buvimą. Valstybių narių diplomatinės atstovybės ir konsulinės įstaigos, remdamosi kiekvieno prašymo išduoti vizą vertinimu, sprendžia, kokiam laikotarpiui – nuo dvejų iki penkerių metų – išduoti tas vizas.
         Kalbant apie kriterijų apibrėžtį, pateiktą Susitarimo 5 straipsnio 2 dalyje: „su sąlyga, … kad prašymas gauti daugkartinę vizą yra pagrįstas“, ir Susitarimo 5 straipsnio 3 dalyje: „su sąlyga, … kad prašymas gauti daugkartinę vizą vis dar yra pagrįstas“, taikomi Vizų kodekse nustatyti daugkartinių vizų išdavimo kriterijai. Taigi asmuo turi įrodyti poreikį dažnai keliauti į vieną ar kelias valstybes nares, pavyzdžiui, verslo reikalais.
         Nėra prievolės išduoti daugkartinę vizą, jeigu prašymą išduoti vizą pateikiantis asmuo nepasinaudojo anksčiau išduota viza.
         2.2.3.   Diplomatinių pasų turėtojai
         Susitarimo 10 straipsnyje numatyta:

            „1.   Gruzijos piliečiai, turintys galiojančius diplomatinius pasus, gali atvykti į valstybių narių teritoriją, iš jos išvykti arba vykti per ją tranzitu be vizų.
            2.   Šio straipsnio 1 dalyje minimi piliečiai valstybių narių teritorijoje gali būti ne ilgiau kaip 90 dienų per 180 dienų laikotarpį.“

         Susitarimu nereglamentuojamos diplomatų skyrimo valstybėse narėse procedūros. Taikoma įprasta akreditavimo procedūra.
         III.   BENDRADARBIAVIMAS DĖL DOKUMENTŲ SAUGUMO
         Susitarimo priede pateiktoje Bendroje deklaracijoje Šalys susitarė, kad Jungtinis komitetas turėtų įvertinti atitinkamų kelionės dokumentų saugumo lygio poveikį Susitarimo veikimui. Tuo tikslu Šalys susitarė nuolatos informuoti viena kitą apie priemones, kurių imtasi, siekiant, kad vienam asmeniui nebūtų išduodami keli kelionės dokumentai, ir kelionės dokumentų saugumo techniniams aspektams nustatyti, taip pat priemones, susijusias su kelionės dokumentų išdavimo personalizavimo procesu.
         IV.   STATISTIKA
         Kad Jungtinis komitetas galėtų veiksmingai stebėti, kaip įgyvendinamas Susitarimas, valstybių narių diplomatinės atstovybės ir konsulinės įstaigos kas šešis mėnesius pateikia Komisijai mėnesinius statistinius duomenis, visų pirma susijusius su, jeigu įmanoma:

                     —

                     išduotų daugkartinių vizų skaičiumi;

                     —

                     nemokamai išduotų vizų skaičiumi.

               V.   EUROPOS SĄJUNGOS DEKLARACIJA DĖL VIZŲ REŽIMO SUPAPRASTINIMO ŠEIMOS NARIAMS
         Nors Susitarime nėra teisiškai privalomų teisių ir pareigų didesnio Gruzijos piliečių, kurie yra valstybių narių teritorijoje teisėtai gyvenančių Gruzijos piliečių šeimos nariai, skaičiaus judėjimui supaprastinti, Sąjunga atkreipia dėmesį į Gruzijos pasiūlymą išplėsti šeimos narių, kuriems turėtų būti taikomas supaprastintas vizų režimas, sąvoką ir į Gruzijos teikiamą svarbą tokios kategorijos asmenų judėjimo tvarkos supaprastinimui.
         Todėl siekiant palengvinti didesnio skaičiaus asmenų, turinčių giminystės ryšių (visų pirma seserų bei brolių ir jų vaikų) su Gruzijos piliečiais, teisėtai gyvenančiais valstybių narių teritorijoje, judumą, Susitarimo priede pateiktoje deklaracijoje valstybių narių konsulinės įstaigos raginamos visapusiškai pasinaudoti acquis numatytomis galimybėmis tos kategorijos asmenims taikyti supaprastintą vizų režimą, įskaitant, visų pirma, iš pareiškėjų reikalaujamų įrodomųjų dokumentų supaprastinimą, atleidimą nuo prašymų išduoti vizą tvarkymo mokesčių ir, tam tikrais atvejais, daugkartinių vizų išdavimą.

            (1)  2001 m. kovo 15 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 539/2001 nustatantis trečiųjų šalių, kurių piliečiai, kirsdami išorines sienas, privalo turėti vizas, ir trečiųjų šalių, kurių piliečiams toks reikalavimas netaikomas, sąrašus (OL L 81, 2001 3 21, p. 1).

            (2)  2009 m. liepos 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 810/2009, nustatantis Bendrijos vizų kodeksą (Vizų kodeksas) (OL L 243, 2009 9 15, p. 1).

            (3)  Taip pat žr. 1.7 punktą.

            (4)  2016 m. kovo 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2016/399 dėl taisyklių, reglamentuojančių asmenų judėjimą per sienas, Sąjungos kodekso (Šengeno sienų kodeksas) (OL L 77, 2016 3 23, p. 1).

            (5)  2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 610/2013, kuriuo iš dalies keičiami Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 562/2006, nustatantis taisyklių, reglamentuojančių asmenų judėjimą per sienas, Bendrijos kodeksą (Šengeno sienų kodeksas), Konvencija dėl Šengeno susitarimo įgyvendinimo, Tarybos reglamentai (EB) Nr. 1683/95 ir (EB) Nr. 539/2001 bei Europos Parlamento ir Tarybos reglamentai (EB) Nr. 767/2008 ir (EB) Nr. 810/2009 (OL L 182, 2013 6 29, p. 1).

            (6)  2014 m. gegužės 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimas Nr. 565/2014/ES, kuriuo nustatoma supaprastinta asmenų kontrolės prie išorės sienų tvarka, grindžiama vienašališku Bulgarijos, Kroatijos, Kipro ir Rumunijos tam tikrų dokumentų pripažinimu lygiaverčiais jų išduodamoms nacionalinėms vizoms tranzito per jų teritoriją arba buvimo joje ne ilgiau kaip 90 per bet kurį 180 dienų laikotarpį tikslu ir panaikinami sprendimai Nr. 895/2006/EB ir Nr. 582/2008/EB (OL L 157, 2014 5 27, p. 23).

            (7)  OL L 239, 2000 9 22, p. 19.


title: 2001 m. gruodžio 6 d. Europos centrinio banko sprendimas, dėl euro banknotų emisijos (ECB/2001/15)

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

32001D0913

Oficialusis leidinys L 337 , 20/12/2001 p. 0052 - 0054

		Europos centrinio banko sprendimas2001 m. gruodžio 6 d.dėl euro banknotų emisijos(ECB/2001/15)(2001/913/EB)EUROPOS CENTRINIO BANKO VALDANČIOJI TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį (toliau — Sutartis), ypač į jos 106 straipsnio 1 dalį, ir į Europos centrinių bankų sistemos ir Europos centrinio banko statutą (toliau — Statutas), ypač į jo 16 straipsnį,kadangi:(1) Pagal Sutarties 106 straipsnio 1 dalį ir Statuto 16 straipsnį Europos centrinio banko (toliau — ECB) Valdančioji taryba turi išimtinę teisę duoti leidimą Bendrijoje išleisti banknotus; šiomis nuostatomis remiantis, ECB ir nacionalinių centrinių bankų (toliau — NCB) išleisti banknotai yra vieninteliai banknotai, kurie dalyvaujančiose valstybėse narėse turi teisėtos mokėjimo priemonės statusą. Bendrijos teisės aktuose numatyta daugumos banknotų emitentų sistema. euro banknotus leidžia ECB ir NCB,(2) Pagal 1998 m. gegužės 3 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 974/98 dėl euro įvedimo [1] 10 straipsnį nuo 2002 m. sausio 1 d. ECB ir NCB (toliau — Eurosistema) leidžia į apyvartą euro banknotus. euro banknotai yra vienos bendros valiutos išraiška, jiems taikoma viena teisinė tvarka.(3) euro banknotų emisijai nereikia taikyti jokių kiekybės ar kitų apribojimų, nes banknotų leidimas į apyvartą priklauso nuo paklausos.(4) 2001 m. rugpjūčio 30 d. Sprendimas ECB/2001/7 dėl euro banknotų nominalų, specifikacijų, atkūrimo, keitimo ir išėmimo iš apyvartos [2] su pakeitimais, padarytais Sprendimu ECB/2001/14 [3], nustato bendras taisykles dėl euro banknotų. ECB nustatė bendras technines euro banknotų specifikacijas ir kokybės kontrolės priemones, kuriomis turi būti užtikrinama, kad euro banknotai atitiktų šias specifikacijas. Todėl visi euro banknotai yra tokios pačios išvaizdos ir kokybės, ir tarp to paties nominalo banknotų negali būti daroma skirtumų.(5) Eurosistemos nariai visiems euro banknotams turi taikyti vienodus banknotų priėmimo ir tvarkymo reikalavimus, nesvarbu, kuris iš jų išleido juos į apyvartą. Todėl dabartinė nacionalinės valiutos vienetais nominuotų banknotų repatrijavimo į juos išleidusį centrinį banką tvarka euro banknotams netaikoma. euro banknotų emisijos tvarka pagrįsta euro banknotų nerepatrijavimo principu.(6) Remiantis Statuto 29.1 straipsniu kiekvienam Europos centrinių bankų sistemos nariui yra skiriamas indeksas ECB kapitalo pasirašymo rakte, kaip nustatyta 1998 m. gruodžio 1 d. Sprendimu ECB/1998/13 dėl nacionalinių centrinių bankų procentinių dalių Europos centrinio banko kapitalo rakte [4]; šis indeksas nustatomas pagal kiekvienos valstybės narės gyventojų skaičių ir bendrąjį vidaus produktą ir yra taikomas nustatant įnašus į ECB kapitalą, NCB užsienio atsargų pervedimus į Europos centrinį banką, NCB pinigų politikos pajamų paskirstymą ir ECB pelno paskirstymą bei nuostolių pasidalijimą.(7) euro banknotai yra teisėta atsiskaitymo priemonė visose dalyvaujančiose valstybėse narėse, gali laisvai cirkuliuoti euro zonoje, gali būti pakartotinai leidžiami Eurosistemos narių ir taip pat gali būti laikomi ar naudojami už euro zonos ribų. Todėl finansiniai įsipareigojimai dėl visos apyvartoje esančių euro banknotų vertės emisijos turi būti paskirstyti Eurosistemos nariams laikantis objektyvaus kriterijaus. Tinkamas kriterijus yra kiekvieno nacionalinio centrinio banko dalis apmokėtame ECB kapitale. Ši dalis gaunama nacionaliniams centriniams bankams proporcingai pritaikius Statuto 29.1 straipsnyje nustatytą kapitalo raktą. Netaikydama šio kriterijaus Europos centriniam bankui, ECB leidžiamų euro banknotų procentinę dalį nustato jo Valdančioji taryba.(8) Remiantis Statuto 9.2 straipsniu ir 12.1 straipsniu, kuriuose nustatytas Eurosistemos operacijų decentralizavimo principas, NCB pavedama išleisti į apyvartą ir išimti iš apyvartos visus euro banknotus, įskaitant ir išleistus ECB. Laikantis šio decentralizavimo principo, fiziškai tvarkyti euro banknotus taip pat pavedama NCB.(9) Skirtumas tarp euro banknotų vertės, priskirtos kiekvienam NCB pagal banknotų paskirstymo raktą, ir to NCB į apyvartą išleistų euro banknotų vertės, turėtų lemti vidinės Eurosistemos likučių susidarymą. Jei ECB neleis euro banknotų į apyvartą, jis turėtų turėti vidinės Eurosistemos teisę reikalauti nacionalinių centrinių bankų kompensacijos, lygios jo leidžiamų euro banknotų vertei. Šių vidinių Eurosistemos likučių kompensavimas turi įtakos NCB pajamų pozicijoms, todėl remiantis Statuto 32 straipsniu jam yra taikomas 2001 m. gruodžio 6 d. Sprendimas ECB/2001/16 dėl dalyvaujančių valstybių narių nacionalinių centrinių bankų pinigų politikos pajamų paskirstymo nuo 2002 finansinių metų [5],NUSPRENDĖ:1 straipsnisSąvokosŠiame sprendime:a) "NCB" — tai valstybių narių, kurios pagal Europos bendrijos steigimo sutartį įsivedė bendrą valiutą, nacionaliniai centriniai bankai;b) "euro banknotai" — tai tie banknotai, kurie atitinka Sprendimo ECB/2001/7 reikalavimus ir Valdančiosios tarybos nustatytas technines specifikacijas;c) "pasirašyto kapitalo raktas" — tai procentinės dalys, gaunamos taikant NCB Statuto 29.4 straipsnyje nurodytus indeksus rakte kaip nustatyta Sprendimu ECB/1998/13;d) "banknotų paskirstymo raktas" — tai procentinės dalys, gaunamos atsižvelgiant į ECB dalį visoje euro banknotų emisijoje ir taikant pasirašyto kapitalo raktą (suapvalinant iki 0,0005 procentinio punkto kartotinio) NCB daliai visoje euro banknotų emisijoje. Šio sprendimo priedas apibūdina banknotų paskirstymo raktą taikomą 2002 m. sausio 1 dieną.2 straipsnisEuro banknotų emisijaeuro banknotus leidžia ECB ir NCB.3 straipsnisEmitentų pareigos1. NCB išleidžia euro banknotus į apyvartą ir išima juos iš apyvartos bei atlieka fizinę visų euro banknotų, taip pat ir išleistų ECB, priežiūrą.2. euro banknotų turėtojų prašymu NCB keičia visus euro banknotus į kitus tos pačios vertės euro banknotus, arba, jei to prašo sąskaitos turėtojas, kredituoja juos į sąskaitas, laikomas banknotus priėmusiame nacionaliniame centriniame banke.3. Priimtus euro banknotus NCB laiko finansiniais įsipareigojimais ir atitinkamai juos tvarko.4. NCB negali pervesti jų priimtų euro banknotų į kitus nacionalinius centrinius bankus ir turi saugoti tuos euro banknotus kitai emisijai. Išimties tvarka, ir pagal bet kokias ECB Valdančiosios tarybos nustatytas taisykles,:a) banknotus priėmę NCB gali sunaikinti deformuotus, sugadintus, susidėvėjusius ar iš apyvartos išimtus euro banknotus;b) dėl logistinių priežasčių NCB laikomi euro banknotai gali būti urmu perskirstyti Eurosistemoje.4 straipsnisEuro banknotų paskirstymas Eurosistemoje1. Bendra visų apyvartoje esančių euro banknotų vertė paskirstoma Eurosistemos nariams pagal banknotų paskirstymo raktą.2. Skirtumas tarp euro banknotų, paskirstytų kiekvienam NCB pagal banknotų paskirstymo raktą, vertės ir to NCB į apyvartą išleistų euro banknotų vertės, lemia vidinės Eurosistemos likučių susidarymą. ECB turi vidinės Eurosistemos teisę reikalauti nacionalinių centrinių bankų kompensacijos, proporcingos jų dalims pasirašyto kapitalo rakte, ir lygios jo leidžiamų euro banknotų vertei.5 straipsnisBaigiamosios nuostatos1. Šis sprendimas įsigalioja 2002 m. sausio 1 d.2. Šis sprendimas skelbiamas Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.Priimta Frankfurte prie Maino, 2001 m. gruodžio 6 d.ECB Valdančiosios tarybos varduWillem F. Duisenberg[1] OL L 139, 1998 5 11, p. 1[2] OL L 233, 2001 8 31, p. 55[3] Dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje.[4] OL L 125, 1999 5 19, p. 33.[5] Žr. šio Oficialiojo leidinio p. 55.--------------------------------------------------PRIEDASBANKNOTŲ PASKIRSTYMO RAKTAS 2002 M. SAUSIO 1 D.Europos centrinis bankas | 8 % |Nationale Bank van België/Banque Nationale de Belgique | 3,2550 % |Deutsche Bundesbank | 27,8215 % |Bank of Greece | 2,3360 % |Banco de España | 10,1020 % |Banque de France | 19,1210 % |Central Bank of Ireland | 0,9650 % |Banca d'Italia | 16,9190 % |Banque centrale du Luxembourg | 0,1695 % |De Nederlandsche Bank | 4,8595 % |Oesterreichische Nationalbank | 2,6800 % |Banco de Portugal | 2,1845 % |Suomen Pankki | 1,5870 % |Iš viso | 100,000 % |--------------------------------------------------


title: 2014/267/ES: 2014 m. gegužės 6 d. Tarybos sprendimas dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi EEE jungtiniame komitete dėl EEE susitarimo 31 protokolo dėl bendradarbiavimo konkrečiose srityse, nesusijusiose su keturiomis laisvėmis, dalinio pakeitimo

text:
13.5.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 138/98

         TARYBOS SPRENDIMAS
   2014 m. gegužės 6 d.
   dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi EEE jungtiniame komitete dėl EEE susitarimo 31 protokolo dėl bendradarbiavimo konkrečiose srityse, nesusijusiose su keturiomis laisvėmis, dalinio pakeitimo

      (2014/267/ES)

   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 173 straipsnio 3 dalį ir 182 straipsnio 1 dalį kartu su 218 straipsnio 9 dalimi,
   atsižvelgdama į 1994 m. lapkričio 28 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 2894/94 dėl Europos ekonominės erdvės susitarimo įgyvendinimo tvarkos (1), ypač į jo 1 straipsnio 3 dalį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
   kadangi:

               (1)

               Europos ekonominės erdvės susitarimas (2) (toliau – EEE susitarimas) įsigaliojo 1994 m. sausio 1 d.;

               (2)

               pagal EEE susitarimo 98 straipsnį EEE jungtinis komitetas gali nuspręsti iš dalies pakeisti, be kita ko, EEE susitarimo 31 protokolą;

               (3)

               EEE susitarimo 31 protokole nustatytos bendradarbiavimo konkrečiose srityse, nesusijusiose su keturiomis laisvėmis, nuostatos ir tvarka;

               (4)

               tikslinga išplėsti EEE susitarimo susitariančiųjų šalių bendradarbiavimą įtraukiant Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1291/2013 (3);

               (5)

               tikslinga išplėsti EEE susitarimo susitariančiųjų šalių bendradarbiavimą įtraukiant Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1292/2013 (4);

               (6)

               todėl EEE susitarimo 31 protokolas turėtų būti iš dalies pakeistas, kad bendradarbiavimas būtų išplėstas nuo 2014 m. sausio 1 d.;

               (7)

               todėl Sąjungos pozicija EEE jungtiniame komitete turėtų būti grindžiama pridedamu sprendimo projektu,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Pozicija, kurios Sąjungos vardu turi būti laikomasi EEE jungtiniame komitete dėl siūlomo EEE susitarimo 31 protokolo dėl bendradarbiavimo konkrečiose srityse, nesusijusiose su keturiomis laisvėmis, dalinio pakeitimo, grindžiama prie šio sprendimo pridedamu EEE jungtinio komiteto sprendimo projektu.
   2 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

      Priimta Briuselyje 2014 m. gegužės 6 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         G. STOURNARAS

      (1)  OL L 305, 1994 11 30, p. 6.

      (2)  OL L 1, 1994 1 3, p. 3.

      (3)  2013 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1291/2013, kuriuo sukuriama bendroji mokslinių tyrimų ir inovacijų programa „Horizontas 2020“ (2014–2020 m.) ir panaikinamas Sprendimas Nr. 1982/2006/EB (OL L 347, 2013 12 20, p. 104).

      (4)  2013 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1292/2013, kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (EB) Nr. 294/2008 dėl Europos inovacijos ir technologijos instituto įsteigimo (OL L 347, 2013 12 20, p. 174).

         PROJEKTAS

      EEE JUNGTINIO KOMITETO SPRENDIMAS Nr. …/2014
      … m. … … d.
      kuriuo iš dalies keičiamas EEE susitarimo 31 protokolas dėl bendradarbiavimo konkrečiose srityse, nesusijusiose su keturiomis laisvėmis
      EEE JUNGTINIS KOMITETAS,
      atsižvelgdamas į Europos ekonominės erdvės susitarimą (toliau – EEE susitarimas), ypač į jo 86 ir 98 straipsnius,
      kadangi:

                  (1)

                  tikslinga išplėsti EEE susitarimo susitariančiųjų šalių bendradarbiavimą įtraukiant 2013 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1291/2013, kuriuo sukuriama bendroji mokslinių tyrimų ir inovacijų programa „Horizontas 2020“ (2014–2020 m.) ir panaikinamas Sprendimas Nr. 1982/2006/EB (1);

                  (2)

                  tikslinga išplėsti EEE susitarimo susitariančiųjų šalių bendradarbiavimą įtraukiant 2013 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1292/2013, kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (EB) Nr. 294/2008 dėl Europos inovacijos ir technologijos instituto įsteigimo (2);

                  (3)

                  todėl EEE susitarimo 31 protokolas turėtų būti iš dalies pakeistas, kad bendradarbiavimas būtų išplėstas nuo 2014 m. sausio 1 d.,

            PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
      1 straipsnis
      EEE susitarimo 31 protokolo 1 straipsnis iš dalies keičiamas taip:

                  1.

                  5 dalis papildoma taip:

                              „—

                                 32013 R 1291: 2013 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1291/2013, kuriuo sukuriama bendroji mokslinių tyrimų ir inovacijų programa „Horizontas 2020“ (2014–2020 m.) ir panaikinamas Sprendimas Nr. 1982/2006/EB (OL L 347, 2013 12 20, p. 104).
                              Lichtenšteinas atleidžiamas nuo dalyvavimo šioje programoje ir neprivalo finansiškai prisidėti prie jos įgyvendinimo.“

                  2.

                  11 dalies a punktas papildomas taip:
                  „su pakeitimais, padarytais:

                              —

                                 32013 R 1292: 2013 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1292/2013, kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (EB) Nr. 294/2008 dėl Europos inovacijos ir technologijos instituto įsteigimo (OL L 347, 2013 12 20, p. 174)“.

                  3.

                  11 dalies b punkto tekstas išbraukiamas.

            2 straipsnis
      Šis sprendimas įsigalioja kitą dieną po paskutinio pranešimo pagal EEE susitarimo 103 straipsnio 1 dalį. (3)

      Jis taikomas nuo 2014 m. sausio 1 d.
      3 straipsnis
      Šis sprendimas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiojo leidinio EEE dalyje ir EEE priede.

         Priimta Briuselyje

               EEE jungtinio komiteto vardu

               Pirmininkas

               EEE jungtinio komiteto

               sekretoriai

         (1)  OL L 347, 2013 12 20, p. 104.

         (2)  OL L 347, 2013 12 20, p. 174.

         (3)  [Konstitucinių reikalavimų nenurodyta.] [Konstituciniai reikalavimai nurodyti.]