title: 2008/507/EB: 2007 m. balandžio 24 d. Europos Parlamento sprendimas dėl Europos profesinio mokymo plėtros centro 2005 finansinių metų biudžeto įvykdymo patvirtinimo

text:
15.7.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 187/78

         EUROPOS PARLAMENTO SPRENDIMAS
   2007 m. balandžio 24 d.
   dėl Europos profesinio mokymo plėtros centro 2005 finansinių metų biudžeto įvykdymo patvirtinimo
   (2008/507/EB)
   EUROPOS PARLAMENTAS,
   atsižvelgdamas į Europos profesinio mokymo plėtros centro 2005 finansinių metų galutines metines ataskaitas (1),
   atsižvelgdamas į Audito Rūmų ataskaitą dėl Europos profesinio mokymo plėtros centro 2005 finansinių metų galutinių metinių ataskaitų kartu su centro atsakymais (2),
   atsižvelgdamas į 2007 m. vasario 27 d. Tarybos rekomendaciją (5711/2007 – C6-0080/2007),
   atsižvelgdamas į EB sutartį, ypač į jos 276 straipsnį,
   atsižvelgdamas į 2002 m. birželio 25 d. Tarybos reglamentą (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento (3), ypač į jo 185 straipsnį,
   atsižvelgdamas į 1975 m. vasario 10 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 337/75 dėl Europos profesinio mokymo plėtros centro įsteigimo (4), ypač į jo 12a straipsnį,
   atsižvelgdamas į 2002 m. lapkričio 19 d. Komisijos reglamentą (EB, Euratomas) Nr. 2343/2002 dėl finansinio pagrindų reglamento, skirto įstaigoms, minėtoms Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento 185 straipsnyje (5), ypač į jo 94 straipsnį,
   atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 71 straipsnį ir V priedą,
   atsižvelgdamas į Biudžeto kontrolės komiteto pranešimą ir į Užimtumo ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (A6-0097/2007),

               1.

               suteikia patvirtinimą Europos profesinio mokymo plėtros centro direktoriui, kad Centro 2005 finansinių metų biudžetas įvykdytas;

               2.

               išdėsto savo pastabas toliau pateikiamoje rezoliucijoje;

               3.

               paveda Pirmininkui perduoti šį sprendimą ir rezoliuciją, kuri yra neatskiriama jo dalis, Europos profesinio mokymo plėtros centro direktoriui, Tarybai, Komisijai, ir Audito Rūmams ir pasirūpinti, kad jie būtų paskelbti Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (L serijoje).

            Pirmininkas

         Hans-Gert PÖTTERING

            Generalinis sekretorius

         Harald RØMER

      (1)  OL C 266, 2006 10 31, p. 28.

      (2)  OL C 312, 2006 12 19, p. 60.

      (3)  OL L 248, 2002 9 16, p. 1. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB, Euratomas) Nr. 1995/2006 (OL L 390, 2006 12 30, p. 1).

      (4)  OL L 39, 1975 2 13, p. 1. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 2051/2004 (OL L 355, 2004 12 1, p. 1).

      (5)  OL L 357, 2002 12 31, p. 72.
    ---documentbreak---

               15.7.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 187/79

         EUROPOS PARLAMENTO REZOLIUCIJA
   2007 m. balandžio 24 d.
   su pastabomis, sudarančiomis neatskiriamą sprendimo dėl Europos profesinio mokymo plėtros centro 2005 finansinių metų biudžeto įvykdymo patvirtinimo dalį
   EUROPOS PARLAMENTAS,
   atsižvelgdamas į Europos profesinio mokymo plėtros centro 2005 finansinių metų galutines metines ataskaitas (1),
   atsižvelgdamas į Audito Rūmų ataskaitą dėl Europos profesinio mokymo plėtros centro 2005 finansinių metų galutinių metinių ataskaitų kartu su centro atsakymais (2),
   atsižvelgdamas į 2007 m. vasario 27 d. Tarybos rekomendaciją (5711/2007 – C6-0080/2007),
   atsižvelgdamas į EB sutartį, ypač į jos 276 straipsnį,
   atsižvelgdamas į 2002 m. birželio 25 d. Tarybos reglamentą (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento (3), ypač į jo 185 straipsnį,
   atsižvelgdamas į 1975 m. vasario 10 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 337/75 dėl Europos profesinio mokymo plėtros centro įsteigimo (4), ypač į jo 12a straipsnį,
   atsižvelgdamas į 2002 m. lapkričio 19 d. Komisijos reglamentą (EB, Euratomas) Nr. 2343/2002 dėl finansinio pagrindų reglamento, skirto įstaigoms, minėtoms Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento 185 straipsnyje (5), ypač į jo 94 straipsnį,
   atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 71 straipsnį ir V priedą,
   atsižvelgdamas į Biudžeto kontrolės komiteto pranešimą ir Užimtumo ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (A6-0097/2007),

               A.

               kadangi Audito Rūmai pranešė, kad jiems pateiktas tinkamas patvirtinimas, kad 2005 m. gruodžio 31 d. pasibaigusių finansinių metų metinės ataskaitos yra patikimos ir vykdytos finansinės operacijos su tam tikromis išlygomis yra teisėtos ir tvarkingos,

               B.

               kadangi 2006 m. balandžio 27 d. Parlamentas Europos profesinio mokymo plėtros centro direktoriui suteikė patvirtinimą, kad 2004 finansinių metų biudžetas įvykdytas (6) ir prie sprendimo dėl biudžeto įvykdymo patvirtinimo pridėtoje rezoliucijoje Parlamentas, inter alia, pažymėjo, kad:

                           —

                           pabrėžia, kad centras privalo užtikrinti, jog ataskaitos yra pilnos ir kad visi veiksmai, tarp jų ir personalo valgyklos pirkimai ir pardavimai, yra tinkamai atspindėti,

                           —

                           sutarčių sudarymo procedūrose; pažymi veiksmus, kurių centras imasi siekdamas užtikrinti, kad tokie trūkumai nesikartotų; ragina centrą užtikrinti, kad būtų griežtai laikomasi konkursų reikalavimų ir konkurencijos taisyklių,

                           —

                           pabrėžia teisingumo, atvirumo ir skaidrumo poreikį įdarbinant;

         Bendros pastabos dėl daugumos ES agentūrų, kurioms reikia atskiro biudžeto įvykdymo patvirtinimo

               1.

               mano, kad vis didėjantis Bendrijos agentūrų skaičius ir kai kurių agentūrų veikla nėra susijusi su bendrąja politikos struktūra, kad kai kurių agentūrų funkcijos ne visada atspindi tikruosius Sąjungos poreikius ir jų piliečių lūkesčius, ir pažymi, kad, apskritai, ne visada agentūros turi gerą įvaizdį ar apie jas atsiliepiama gerai spaudoje;

               2.

               dėl šios priežasties ragina Komisiją apibrėžti bendrąją politikos struktūrą dėl naujų Bendrijos agentūrų kūrimo ir prieš steigiant bet kokią naują agentūrą pateikti išlaidų ir galimos naudos tyrimą užtikrinant, kad nebūtų agentūrų veiklos dubliavimosi ar funkcijų dubliavimosi su kitomis Europos organizacijomis;

               3.

               ragina Audito Rūmus pateikti nuomonę apie išlaidų ir galimos naudos analizę prieš Parlamentui priimant savo sprendimą;

               4.

               ragina Komisiją kas penkerius metus pateikti tyrimą apie kiekvienos veikiančios agentūros teikiamą naudą; jei agentūros teikiamos naudos įvertinimas būtų neigiamas, prašo visų susijusių institucijų imtis būtinų veiksmų ir performuluoti tos agentūros įgaliojimus ar ją uždaryti;

               5.

               atsižvelgdamas į tai, jog daugėja reguliavimo agentūrų, apgailestauja, kad derybos dėl Tarpinstitucinio susitarimo dėl šių agentūrų veiklos sistemos projekto dar nesibaigė, ir ragina atsakingas Komisijos tarnybas, konsultuojantis su Audito Rūmais, imtis visų priemonių, kad būtų kuo greičiau sudarytas šis susitarimas;

               6.

               pažymi, kad, atsižvelgiant į Komisijos atsakomybę biudžeto srityje, būtina glaudžiau susieti agentūras su Komisija; ragina Komisiją ir Tarybą imtis visų būtinų priemonių, kad iki 2007 m. gruodžio 31 d. reguliavimo agentūrų priežiūros organuose Komisijai būtų suteiktos blokuojančios mažumos teisės, o steigiant naujas agentūras šios teisės būtų numatomos iš anksto;

               7.

               ragina Audito Rūmus į savo metinę ataskaitą įtraukti papildomą skyrių, skirtą visoms agentūroms, kurių biudžeto įvykdymą reikia patvirtinti kartu su Komisijos finansine atskaitomybe, siekiant geriau suprasti, kaip agentūros naudoja ES lėšas;

               8.

               primena principą, pagal kurį Parlamentas tvirtina visų ES agentūrų, nesvarbu, subsidijuojamų, ar ne, biudžeto įvykdymą, net ir tais atvejais, kai agentūros steigimo dokumente nurodyta kita jos biudžeto įvykdymą tvirtinanti institucija;

               9.

               ragina Audito Rūmus atlikti visų agentūrų veiklos auditą ir pranešti apie tai atsakingiems Parlamento komitetams, įskaitant Biudžeto kontrolės komitetą;

               10.

               pažymi, kad agentūrų skaičius nuolat didėja ir kad pagal Komisijos politinę atsakomybę dėl agentūrų veiklos, kuri apima daug daugiau nei paprastą logistinę paramą, Komisijos generaliniams direktoratams, kurie atsako už agentūrų steigimą ir stebėseną, dar labiau reikia nustatyti bendrą požiūrį į agentūras; mano, kad struktūros, panašios į agentūrų sukurtą struktūrą, skirtą veiklos koordinavimui su atitinkamais generaliniais direktoratais, sukūrimas būtų pragmatiškas žingsnis siekiant nustatyti bendrą su Komisija požiūrį į visus klausimus, susijusius su agentūromis;

               11.

               ragina Komisiją pagerinti administracinę ir techninę paramą agentūroms atsižvelgiant į didėjantį Bendrijos administracinių taisyklių ir techninių problemų sudėtingumą;

               12.

               pažymi, kad jokioje Bendrijos agentūroje nėra priežiūros organo, ir ragina Komisiją imtis būtinų priemonių, kad kuo greičiau būtų sukurtas toks mechanizmas;

               13.

               džiaugiasi, kad gerokai patobulėjo Europos Sąjungos agentūrų darbo koordinavimas ir jos gali spręsti vis kylančias problemas ir padidinti bendradarbiavimo su Komisija ir Parlamentu veiksmingumą;

               14.

               mano, kad kelių agentūrų bendros paramos tarnybos, kurios paskirtis – suderinti finansinio valdymo informacines sistemas su Komisijos informacinėmis sistemomis, sukūrimas – tai priemonė, kurią reikėtų tęsti ir plėtoti;

               15.

               ragina agentūras tobulinti bendradarbiavimą su atitinkamų sričių veikėjais, taip pat tobulinti bendrų su jais tikslų nustatymą; skatina Komisiją priimti, jos manymu, būtinas priemones, kurios padėtų agentūroms pagerinti jų įvaizdį ir sustiprinti jų veiklos matomumą;

               16.

               ragina Komisiją pateikti pasiūlymą suderinti kasmetinių agentūrų ataskaitų formatą ir sukurti veiklos rodiklius, pagal kuriuos būtų galima palyginti jų efektyvumą;

               17.

               ragina agentūras kiekvienų metų pradžioje pateikti veiklos rodiklius, pagal kuriuos galėtų būti vertinama šių agentūrų veikla;

               18.

               ragina agentūras vis labiau siekti SMART (konkrečių, įvertinamų, pasiekiamų, tinkamų, laiku pasiekiamų) tikslų, nes tai padėtų realiau planuoti ir pasiekti tikslus;

               19.

               pritaria Audito Rūmams, kad Komisijai taip pat tenka atsakomybė už agentūrų (finansinį) valdymą; taigi ragina Komisiją kontroliuoti įvairias agentūras, jei reikia, teikti joms nurodymus ir padėti jas valdyti, visų pirma turint mintyje tinkamą konkurso procedūrų taikymą, įdarbinimo procedūrų skaidrumą, patikimą finansų valdymą (per mažas išlaidas ir pernelyg didelių sumų numatymą biudžete) ir, svarbiausia, tinkamą taisyklių, susijusių su vidaus kontrolės sistema, taikymą;

               20.

               mano, kad agentūrų darbo programose turėtų atsispindėti pamatuojamas jų indėlis atsižvelgiant į vykdomą veiklą ir kad turėtų būti skiriamas reikiamas dėmesys Komisijos vidaus kontrolės standartams;

         Specialios pastabos

               21.

               ragina Centrą vengti panašios padėties, kaip 2005 finansiniais metais, kai jis panaudojo 90 % įsipareigojimų asignavimų ir apie 85 % mokėjimų asignavimų; primena, kad vis dėlto buvo panaudota per mažai asignavimų einamosios veiklos išlaidoms (panaikinta 15 % įsipareigojimų asignavimų, 20 % mokėjimų asignavimų ir 15 % perkeltų asignavimų), ypač po to, kai buvo pertvarkytos sutarčių skyrimo procedūros;

               22.

               ragina Centrą sureguliuoti savo planavimo tvarką ir visus metus gerinti kontrolę; primena, kad šiuo aspektu Audito Rūmai pabrėžia, jog nebuvo įvestas veikla pagrįstas biudžeto valdymas, nors Centro finansiniame reglamente nurodoma, kad turi būti taikoma ši valdymo forma siekiant geriau kontroliuoti veiklą;

               23.

               ragina Centrą panaikinti Centro naudojamos apskaitos programinės įrangos (FIBUS) trūkumus, dėl kurių negalima blokuoti galioti nustojusių įsipareigojimų, kai elektroninio parašo mokėjimo pavedimams tvirtinti naudojimo tvarka neatitinka šiuo metu galiojančių nuostatų ir kai sistemoje negalima lengvai atsekti operacijų;

               24.

               reikalauja visokeriopai taikyti leidimus duodančio ir apskaitos pareigūnų pareigų atskyrimo principą, siekiant išvengti tokios padėties, kaip 2005 m., kai tam tikras apskaitos pareigūno pareigas atliko skyriai, už kuriuos atsakingas leidimus duodantis pareigūnas;

               25.

               pabrėžia, kad pateiktame atsakyme Centras nurodo, jog įgyvendinus atitinkamas priemones šiuo metu jau užtikrintas tvarkingas procedūrų atlikimas, todėl tiki, jog Centras įgyvendina Audito Rūmų rekomendacijas, juo labiau, kad 2006 m. rudenį Vidaus audito tarnyba nenustatė daugiau jokių pažeidimų ir patvirtino, kad Centro įgyvendintos priemonės davė lauktų rezultatų;

               26.

               ragina Centrą skubiai atlikti rizikos analizę ir nustatyti ex post patikrinimų pobūdį ir dažnį, bei apibūdinti valdymo procedūras ir vidaus kontrolės sistemas;

               27.

               ragina Centrą skubiai nustatyti tikslius komiteto, turinčio nagrinėti darbuotojų skundus, įgaliojimus, kad jis jokiu būdu neviršytų savo įgaliojimų;

               28.

               reikalauja, kad Centras taikytų įprastas įdarbinimo procedūras siekiant išvengti tokios padėties, kaip 2005 m., kai į svarbias valdymo pareigas buvo paskirtas darbuotojas, atrinktas per vidaus atrankos procedūrą, nors per išorės atrankos procedūrą būtų dalyvavę daugiau kandidatų;

               29.

               nerimauja dėl labai didelio skaičiaus pažeidimų, kuriuos nustatė Audito Rūmai, tikrindami sutartis, kai penkiose sutartyse iš šešių aptikta pažeidimų (7); reikalauja, kad Centras panaikintų trūkumus, kurių rasta jo organizacijoje ir konkursų procedūrose;

               30.

               mano, kad Centras turėtų suderinti savo poziciją dėl informacinių technologijų klausimų, ypač kuriant interneto ir intraneto svetaines, ir kad dabartinis susiskaidymas sukelia techninių pavojų ir per didelių išlaidų;

               31.

               ragina Centrą dėti tolesnes pastangas siekiant dar labiau gerinti savo ryšių metodus, kad visuomenė būtų geriau informuojama apie šio Centro veiklą.

      (1)  OL C 266, 2006 10 31, p. 28.

      (2)  OL C 312, 2006 12 19, p. 60.

      (3)  OL L 248, 2002 9 16, p. 1. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB, Euratomas) Nr. 1995/2006 (OL L 390, 2006 12 30, p. 1).

      (4)  OL L 39, 1975 2 13, p. 1. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 2051/2004 (OL L 355, 2004 12 1, p. 1).

      (5)  OL L 357, 2002 12 31, p. 72.

      (6)  OL L 340, 2006 12 6, p. 63.

      (7)  Nebuvo pagrįsta pasirinktoji procedūra ir tai, kodėl buvo pasirinkti tie pareiškėjai, kuriems pasiūlyta pateikti savo paraiškas, be to, tai nebuvo tinkamai pagrįsta dokumentais.


title: 1992 m. spalio 26 d. Tarybos sprendimas dėl Europos ekonominės bendrijos ir Albanijos Respublikos prekybos bei komercinio ir ekonominio bendradarbiavimo susitarimo sudarymo

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31992D0535

Oficialusis leidinys L 343 , 25/11/1992 p. 0001 - 0001

		Tarybos sprendimas1992 m. spalio 26 d.dėl Europos ekonominės bendrijos ir Albanijos Respublikos prekybos bei komercinio ir ekonominio bendradarbiavimo susitarimo sudarymo(92/535/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 113 ir 235 straipsnius,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [1],kadangi Europos ekonominės bendrijos ir Albanijos Respublikos prekybos bei komercinio ir ekonominio bendradarbiavimo susitarimą būtina patvirtinti tam, kad būtų pasiekti Bendrijos tikslai užsienio santykių srityje,NUSPRENDĖ:1 straipsnisEuropos ekonominės bendrijos ir Albanijos Respublikos prekybos bei komercinio ir ekonominio bendradarbiavimo susitarimas Bendrijos vardu yra patvirtinamas.Susitarimo tekstas pridedamas prie šio sprendimo.2 straipsnisTarybos pirmininkas padarys Sutarties 21 straipsnyje nurodytą pranešimą [2].3 straipsnisKomisija, padedama valstybių narių atstovų, atstovauja Bendrijai jungtiniame komitete, įsteigtame pagal Sutarties 18 straipsnį.Priimta Liuksemburge, 1992 m. spalio 26 d.Tarybos varduPirmininkasJ. Gummer[1] OL C 284, 1992 11 2.[2] OL L 343, 1992 11 25, p. 10.--------------------------------------------------


title: 1987 m. lapkričio 30 d. Tarybos sprendimas, Bendrijos vardu priimantis Tarptautinės muitinės procedūrų supaprastinimo ir suderinimo konvencijos E.5 priedą

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31987D0593

Oficialusis leidinys L 362 , 22/12/1987 p. 0001 - 0007 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 11 tomas 13 p. 0095  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 11 tomas 13 p. 0095

		Tarybos sprendimas1987 m. lapkričio 30 d.Bendrijos vardu priimantis Tarptautinės muitinės procedūrų supaprastinimo ir suderinimo konvencijos E.5 priedą(87/593/EEB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 28, 43 ir 235 straipsnius,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [1],kadangi remiantis Sprendimu 75/199/EEB [2] Bendrija sudarė Tarptautinę muitinės procedūrų supaprastinimo ir suderinimo konvenciją;kadangi Tarptautinės muitinės procedūrų supaprastinimo ir suderinimo konvencijos priedų priėmimas veiksmingai prisideda prie tarptautinės prekybos palengvinimo ir plėtros;kadangi Bendrija gali priimti E.5 priedą dėl laikinojo įvežimo reeksportui į tą pačią valstybę;tačiau kadangi priimant šį priedą reikėtų padaryti tam tikras išlygas, kad būtų galima atsižvelgti į specifinius Muitų sąjungos reikalavimus ir šiuo metu pasiektą muitų teisės suderinimo etapą,NUSPRENDĖ:1 straipsnisTarptautinės muitinės procedūrų supaprastinimo ir suderinimo konvencijos E.5 priedas dėl laikinojo įvežimo reeksportui į tą pačią valstybę Bendrijos vardu priimamas su bendro pobūdžio išlyga ir išlygomis dėl 14 ir 23 standartų bei 33, 37 ir 38 rekomenduojamų praktikų.Priedo tekstas kartu su išlygomis pridedamas prie šio sprendimo.2 straipsnisTarybos pirmininkas paskiria asmenį, įgaliotą Muitinių bendradarbiavimo tarybos Generaliniam sekretoriui pranešti apie tai, kad Bendrija priima 1 straipsnyje nurodytą priedą kartu su tame straipsnyje nurodytomis išlygomis.Priimta Briuselyje, 1987 m. lapkričio 30 d.Tarybos varduPirmininkasN. Wilhjelm[1] OL C 318, 1987 11 30.[2] OL L 100, 1975 4 21, p. 1.--------------------------------------------------PRIEDASPRIEDAS E.5PRIEDAS DĖL LAIKINOJO ĮVEŽIMO REEKSPORTUI Į TĄ PAČIĄ VALSTYBĘĮVADASYra daug ekonominių, socialinių ir kultūrinių priežasčių, dėl kurių šalis gali būti suinteresuota leisti prekėms laikinai būti šalyje.Be to, kai prekės turi būti valstybės muitų teritorijoje tik laikinai, reikalauti sumokėti visus joms taikytinus muitus ir mokesčius būtų nepateisinama, nes tai lemtų, pavyzdžiui, kad už jas turi būti sumokėti muitai ir mokesčiai kiekvieną kartą, kai jos yra laikinai importuotos į vieną ar kitą šalį.Todėl daugumos šalių nacionalinės teisės aktuose yra nuostatos, kurios sąlygiškai atleidžia nuo muitų ir mokesčių tam tikras laikinai importuotų prekių kategorijas.Muitinės procedūra, kurią taikant prekės, importuotos konkrečiam tikslui ir skirtos reeksportuoti į tą pačią valstybę, sąlygiškai atleidžiamos nuo importo muitų ir mokesčių yra vadinama laikinojo įvežimo procedūra.Laikinai įvežant prekes, jos paprastai sąlygiškai atleidžiamos nuo visų importo muitų ir mokesčių. Tačiau tam tikrais specialiais atvejais, pavyzdžiui, kai prekės yra naudojamos gamybos, darbo projektų arba vidaus transporto tikslais, tokia sąlyginė lengvata gali būti suteikta tik iš dalies.Šis priedas netaikomas daiktams, kuriuos laikinai importuoja keleiviai asmeniniam naudojimui, ir privačioms transporto priemonėms.SĄVOKOSŠiame priede:a) "laikinasis įvežimas" – muitinės procedūra, kurią taikant tam tikros prekės gali būti įvežtos į muitų teritoriją, sąlygiškai jas atleidžiant nuo importo muitų ir mokesčių; tokios prekės turi būti importuojamos konkrečiam tikslui ir turi būti numatomos reeksportuoti per nustatytą laikotarpį nepakeistos būklės, išskyrus įprastą nuvertėjimą dėl jų panaudojimo;b) "importo muitai ir mokesčiai" – muitai ir visi kiti mokesčiai bei rinkliavos, renkami importuojant prekes arba susiję su prekių importu, išskyrus mokesčius ir rinkliavas, kurių dydis neviršija apytiksliai įvertintų paslaugų suteikimo išlaidų;c) "muitinės kontrolė" – priemonės, taikomos užtikrinti, kad būtų laikomasi įstatymų ir kitų teisės aktų, už kurių įgyvendinimą muitinė yra atsakinga;d) "užstatas" – tai muitinei priimtina jos atžvilgiu prisiimtų įsipareigojimų įvykdymo užtikrinimo priemonė. Užstatas vadinamas "bendruoju", kai juo užtikrinamas įsipareigojimų, susijusių su keliomis operacijomis, įvykdymas;e) "asmuo" – fizinis ir juridinis asmuo, išskyrus atvejus, kai tai neatitinka konteksto.PRINCIPAS1. StandartasLaikinąjį įvežimą reglamentuoja šio priedo nuostatos.TAIKYMO SRITIS2. StandartasNacionaliniuose teisės aktuose turi būti išvardyti atvejai, kai gali būti taikomas laikinasis įvežimas, ir nustatyti reikalavimai, kuriuos privaloma vykdyti.3. StandartasLaikinai įvežtos prekės sąlygiškai atleidžiamos nuo visų importo muitų ir mokesčių. Tačiau 38 rekomenduojamoje praktikoje nurodytais atvejais galimas tik dalinis sąlyginis atleidimas nuo importo muitų ir mokesčių.4. StandartasLaikinasis įvežimas taikomas ne tik prekėms, importuotoms tiesiogiai iš užsienio, bet ir prekėms iš muitinės tranzito, iš muitinės sandėlio ar iš laisvojo uosto ar laisvosios zonos.5. Rekomenduojama praktikaLaikinąjį įvežimą turėtų būti leidžiama taikyti, nepriklausomai nuo prekių kilmės šalies, šalies, iš kurios yra atvežtos, ir šalies, į kurią yra vežamos.LEIDIMAS TAIKYTI LAIKINĄJĮ ĮVEŽIMĄa) Formalumai prieš suteikiant leidimą taikyti laikinojo įvežimo procedūrą6. StandartasNacionaliniuose įstatymuose nurodomi atvejai, kai reikalingi išankstiniai įgaliojimai laikinajam įvežimui taikyti, ir institucijos, kurios tokius įgaliojimus suteikia.7. Rekomenduojama praktikaAtvejų, kuriems esant reikalingi išankstiniai įgaliojimai laikinajam įvežimui taikyti, turėtų būti kuo mažiau.b) Laikinojo įvežimo deklaracija8. StandartasNacionaliniuose teisės aktuose nurodomos sąlygos, kuriomis laikinajam įvežimui įforminti pateikiamos prekės ir prekių deklaracija kompetentingai muitinės įstaigai.9. Rekomenduojama praktikaLaikinojo įvežimo įforminimui naudojamos nacionalinės formos turėtų būti suderintos su prekių, skirtų vidaus naudojimui, deklaracijomis.c) Užstatas10. StandartasLaikinojo įvežimo užstato formą nustato nacionaliniai teisės aktai arba muitinės įstaiga, vadovaudamasi nacionaliniais teisės aktais.11. Rekomenduojama praktikaTeisė rinktis iš įvairių priimtinų užstato formų paliekama deklarantui.12. StandartasVadovaudamosi nacionalinės teisės aktais, muitinės įstaigos nustato užstato, kuris turi būti pateiktas dėl laikinojo įvežimo, dydį.13. Rekomenduojama praktikaUžstato kuris turi būti pateiktas dėl laikinojo įvežimo, dydis neturi viršyti importo muitų ir mokesčių, nuo kurių prekės yra sąlygiškai atleidžiamos.PastabaKai prekės priskiriamos labai įvairioms tarifo kategorijoms, ši rekomenduojama praktika nekliudo užstato dydį nustatyti pagal vieną tarifą.14. StandartasAsmenims, kurie reguliariai naudojasi laikinuoju įvežimu vienoje ar keliose muitinės įstaigose konkrečioje muitų teritorijoje, leidžiama pateikti bendrą užstatą.15. Rekomenduojama praktikaMuitinės įstaigos neturėtų reikalauti užstato, kai jos įsitikinusios, kad bet kokių mokėtinų sumų įvykdymas gali būti užtikrintas kitomis priemonėmis.d) ATA knygelės16. Rekomenduojama praktikaSusitariančiosios Šalys turėtų atidžiai apsvarstyti galimybę prisijungti prie Muitinės konvencijos dėl ATA knygelių laikinojo prekių įvežimo atveju, sudarytą 1961 m. gruodžio 6 d. Briuselyje, ir tokiu būdu pripažinti ATA knygeles vietoj nacionalinių muitinės dokumentų ir kaip užstatą, kad už laikinai įvežamas prekes, kurios yra sąlygiškai atleistos nuo importo muitų ir mokesčių, importo muitai ir mokesčiai bus sumokėti.e) Prekių tikrinimas17. Rekomenduojama praktikaImportuotojo pageidavimu ir esant pagrįstoms priežastims muitinės įstaigos, jeigu įmanoma, turėtų leisti laikinai įvežamas prekes tikrinti privačiose patalpose, importuotojui apmokant su tuo susijusias išlaidas.f) Identifikavimo priemonės18. Rekomenduojama praktikaIdentifikuodamos laikinai įvežtas prekes, muitinės įstaigos turėtų naudoti papildomus ženklus (plombas, antspaudus, pramuštas skylutes ir t. t.) tik tais atvejais, kai prekės negali būti lengvai identifikuojamos užsienio plombų, ženklų, numerių ir kitų žymenų, aprašo ar pavyzdžių pagrindais.PREKIŲ LAIKYMAS MUITINĖS TERITORIJOJE19. StandartasLaikinojo įvežimo terminas nustatomas kiekvienu atveju atskirai, atsižvelgiant į laikinajam įvežimui reikalingą laikotarpį, bet neilgesnis už didžiausią nacionaliniuose teisės aktuose nustatytą terminą, jei toks yra nustatytas.20. Rekomenduojama praktikaSuinteresuoto asmens prašymu ir dėl pateisinamų priežasčių muitinės įstaigos turėtų pratęsti pradžioje nustatytą laikotarpį.LAIKINOJO ĮVEŽIMO PASIBAIGIMAS21. StandartasNacionaliniuose teisės aktuose nurodomos sąlygos, kuriomis kompetentingai muitinės įstaigai laikinajam įvežimui įforminti pateikiamos prekės ir prekių deklaracija.a) Reeksportas22. StandartasTuri būti numatyta galimybė laikinai įvežtas prekes leisti reeksportuoti viena arba keliomis siuntomis.23. StandartasTuri būti numatyta galimybė baigti laikinąjį įvežimą, patalpinant prekes laisvajame uoste arba laisvojoje zonoje.24. StandartasTuri būti numatyta galimybė leisti reeksportuoti laikinai įvežtas prekes per kitą muitinės įstaigą negu tą, per kurią prekės buvo importuotos.25. Rekomenduojama praktikaEksportuotojo reikalavimu ir esant pagrįstoms priežastims muitinės įstaigos, jeigu įmanoma, reeksportui skirtas prekes turėtų leisti tikrinti privačiose patalpose, eksportuotojui apmokant su tuo susijusias išlaidas.b) Kiti laikinojo įvežimo pasibaigimo būdai26. StandartasTuri būti numatyta galimybė laikinąjį įvežimą baigti deklaruojant prekes naudojimui šalyje pagal sąlygas ir formalumus, taikomus šiuo atveju.27. StandartasNacionaliniuose teisės aktuose turi būti nurodyta, į kuriuo metu buvusią prekių vertę ir taikomus tarifus reikia atsižvelgti, nustatant naudojimui šalies viduje deklaruojamų prekių vertę ir kiekį bei joms taikomus importo muitų ir mokesčių tarifus.28. Rekomenduojama praktikaTuri būti numatyta galimybė laikinąjį įvežimą baigti atiduodant prekes į muitinės sandėlį, siekiant vėliau jas eksportuoti ar kitu sankcionuotu būdu išvežti.29. Rekomenduojama praktikaTuri būti numatyta galimybė laikinąjį įvežimą baigti, įforminant muitinės tranzito procedūrą, siekiant vėliau prekes eksportuoti.30. StandartasTuri būti numatyta galimybė laikinąjį įvežimą baigti, kai suinteresuoto asmens reikalavimu prekių atsisakoma valstybės naudai, arba muitinės įstaigai prižiūrint ir pagal jos sprendimą, prekės sunaikinamos arba padaromos komerciniu atžvilgiu bevertėmis. Toks atsisakymas ar sunaikinimas nesudaro jokių išlaidų valstybei.Už visas po sunaikinimo likusias atliekas ar laužą, jeigu jos paimamos naudoti šalyje, turi būti sumokėti importo muitai ir mokesčiai, kurie būtų taikomi už tokias importuotas į tą valstybę atliekas ar laužą.31. StandartasUž laikinai įvežtas prekes, kurios yra sunaikintos ar negrįžtamai prarastos dėl atsitiktinumo ar force majeure, neturi būti mokami importo muitai ar mokesčiai, jei toks sunaikinimas ar praradimas yra tinkamai nustatytas ir tenkina muitinės įstaigą.Už visas po sunaikinimo likusias atliekas ar laužą, jeigu jos paimamos naudoti šalyje, turi būti sumokėti importo muitai ir mokesčiai, kurie būtų taikomi už tokias importuotas į tą valstybę atliekas ar laužą.PastabaKai nuo importo muitų ir mokesčių sąlygiškai atleidžiama tik iš dalies, taikomi 30 ir 31 standartai, numatant, kad importo muitų ir mokesčių mokėtina dalis prekių atsisakymo, sunaikinimo ar praradimo metu yra sumokėta.UŽSTATO GRĄŽINIMAS32. StandartasBet kuris pateiktas užstatas grąžinamas, kai tik pasibaigia laikinasis įvežimas.33. Rekomenduojama praktikaJei užstatas buvo pateiktas piniginės įmokos forma, turėtų būti įtvirtintos nuostatos ją grąžinti reeksporto įstaigoje, net ir tuo atveju, kai prekės nebuvo importuotos per tą įstaigą.INFROMACIJA APIE LAIKINĄJĮ ĮVEŽIMĄ34. StandartasMuitinės įstaiga turi užtikrinti, kad visa informacija, susijusi su laikinuoju įvežimu, būtų lengvai prieinama visiems suinteresuotiems asmenims.TAIKYMO SRITISa) Laikinasis įvežimas sąlygiškai visiškai atleidžiant nuo importo muitų ir mokesčių35. Rekomenduojama praktikaLaikinasis įvežimas turėtų būti taikomas šioms prekėms:1) "Pakuotėms", nurodytoms Muitinės konvencijos dėl laikinojo pakuočių importo (1960 m. spalio 6 d., Briuselis) 2 straipsnyje.2) "Prekėms, skirtoms eksponuoti arba naudoti parodose, mugėse, susirinkimuose ar panašiuose renginiuose", nurodytoms Muitinės konvencijos dėl lengvatų galimybių importuoti prekes, skirtas eksponuoti ar naudoti parodose, mugėse, susirinkimuose ar panašiuose renginiuose (1961 m. birželio 8 d., Briuselis) 2 straipsnio 1 dalyje.3) "Profesionaliai įrangai", nurodytai Muitinės konvencijos dėl profesionalios įrangos laikinojo importo (1961 m. birželio 8 d., Briuselis) A–C prieduose.4) "Jūrininkų gerovei skirtoms medžiagoms", nurodytoms Muitinės konvencijos dėl jūrininkų gerovei skirtų medžiagų (1964 m. gruodžio 1 d., Briuselis) 1 straipsnio a dalyje.5) "Mokslinei įrangai", nurodytai Muitinės konvencijos dėl mokslinės įrangos laikinojo importo (1968 m. birželio 11 d., Briuselis) 1 straipsnio a dalyje.6) "Pedagoginei medžiagai", nurodytai Muitinės konvencijos dėl pedagoginės medžiagos laikinojo importo (1970 m. birželio 8 d., Briuselis) 1 straipsnio a dalyje.7) "Pavyzdžiams" ir "reklaminiams filmams", nurodytiems Tarptautinės konvencijos, skirtos komercinių pavyzdžių ir reklaminės medžiagos importui palengvinti (1952 m. lapkričio 7 d., Ženeva) III ir V straipsniuose.8) "Turizmo reklaminei medžiagai", nurodytai Konvencijos dėl turizmui skirtų muitinės lengvatų, susijusių su turisto reklaminių dokumentų ir medžiagos importu (1954 m. birželio 4 d., Niujorkas) papildomo protokolo 3 straipsnyje.9) "Konteineriams", nurodytiems Muitinės konvencijos dėl konteinerių (1972 m. gruodžio 2 d., Ženeva) 1 straipsnio c dalyje.10) "Padėklams", nurodytiems Europos konvencijos dėl muitinės priemonių, taikomų tarptautiniame transporte naudojamiems padėklams (1960 m. gruodžio 9 d., Ženeva) 1 straipsnyje.11) "Komercinėms kelių transporto priemonėms", nurodytoms Muitinės konvencijos dėl komercinių kelių transporto priemonių laikinojo įvežimo (1956 m. gegužės 18 d., Ženeva) 1 straipsnyje.Susitariančiosios Šalys kviečiamos apsvarstyti galimybę prisijungti prie pirmiau minėtų konvencijų.36. Rekomenduojama praktikaMuitinės įstaigos vadovybė turėtų atsisakyti reikalauti rašytinės deklaracijos ir užstato 35 rekomenduojamos praktikos 1, 9, 10 ir 11 punktuose nurodytų prekių laikinojo įvežimo atvejais.37. Rekomenduojama praktikaLaikinąjį įvežimą turėtų būti leidžiama taikyti šioms prekėms, nebent pagal nacionalinius teisės aktus yra galimas jų įvežimas visiškai be muitų:1) naudotiems kilnojamiems daiktams, priklausantiems asmeniui, kuris įgyja laikinąją gyvenamąją vietą įvežamoje šalyje;2) daiktams (įskaitant transporto priemones), kurie pagal savo pobūdį netinka jokiam kitam tikslui, išskyrus konkrečių daiktų reklamai ar viešinimui konkrečiu tikslu;3) laikmenoms su įrašytais duomenimis, skirtoms automatiniam duomenų apdorojimui;4) brėžiniams, planams ir modeliams, skirtiems naudoti prekių gamyboje;5) skolinamoms ar išnuomojamoms matricoms, blokams, plokštėms ir panašiems daiktams, skirtiems periodinių leidinių ar knygų iliustracijoms spausdinti;6) skolinamoms arba išnuomojamoms matricoms, blokams, plokštėms, šablonams ir panašiems daiktams, skirtiems naudoti prekių užsieniui gamyboje;7) bandymams ar patikrinimui įvežamiems instrumentams, aparatams ir mašinoms;8) tiekėjo ar taisymo meistro arba jiems tarpininkaujant nemokamai klientui pateikiamiems instrumentams, aparatams ir mašinoms, laukiančioms gabenimo, arba panašioms prekėms, laukiančioms remonto;9) skolinamiems arba išnuomojamiems kostiumams ir dekoracijoms, siunčiamoms teatro draugijoms ar teatrams;10) prekėms, kurios, prieš jas gabenant į užsienį, turi būti perpakuotos;11) prekėms, tokioms kaip rūbai, juvelyriniai dirbiniai ir kilimai, siunčiamoms "pardavimui ar grąžinimui" asmenims, kurie nesiverčia tokių prekių prekyba;12) gyvūnams, sporto reikmenims ir kitiems daiktams, priklausantiems užsienyje gyvenančiam asmeniui, skirtiems jo asmeniniam naudojimui sportinėse varžybose ar parodose;13) meno kūriniams, kolekcionuojamiems ir antikvariniams daiktams, skirtiems eksponuoti parodose, įskaitant pačių menininkų organizuojamas parodas;14) knygoms, siunčiamoms skolos pagrindu asmenims, gyvenantiems įvežimo šalyje;15) fotografijoms, skaidrėms ir filmams, skirtiems rodyti parodose ar fotoreklamos ar kino fotografų konkursuose;16) darbiniams gyvuliams ir įrangai, kurią užsienyje gyvenantys asmenys naudoja pasienyje esančiai žemei apdirbti;17) gyvuliams, įvežamiems ganiavai pasienio žemėje, kurią dirba asmenys, gyvenantys užsienyje;18) arkliams ir kitiems gyvuliams, įvežamiems pakaustyti arba pasverti, arba gydymui ir kitais veterinarijos tikslais;19) specialiai įrangai, atvežamai laivu ir naudojamai pakrovimui, iškrovimui ar krovinių tvarkymui krante sustojimo uostuose.b) Laikinasis įvežimas sąlygiškai iš dalies atleidžiant nuo importo muitų ir mokesčių38. Rekomenduojama praktikaPrekėms, išskyrus prekes, nurodytas 35 ir 37 rekomenduojamose praktikose, kurios skirtos laikinai naudoti gamybos, darbo projektų ar vidaus transporto tikslais, turėtų būti taikomas laikinasis įvežimas, iš dalies sąlygiškai atleidžiant nuo importo muitų ir mokesčių.PastabaNacionaliniai teisės aktai gali numatyti, kad siekiant apskaičiuoti už tokias prekes mokėtinus muitus ir mokesčius, reikia atsižvelgti į jų buvimo trukmę muitų teritorijoje, nusidėvėjimą jas naudojant ir už jas mokamus nuomos mokesčius.--------------------------------------------------Bendrijos pareiškiamos išlygos dėl Tarptautinės muitinės procedūrų supaprastinimo ir suderinimo konvencijos E.5 priedo1. Bendrojo pobūdžio išlyga (bendrojo pobūdžio pastaba)"Bendrijos teisės aktai tik iš dalies taikomi šio priedo nuostatų atžvilgiu. Sritims, kurioms netaikoma Bendrijos teisė, valstybės narės, esant būtinybei, pareiškia savo išlygas."2. 14 standartas"Šis standartas netaikomas, kai procedūra atliekama muitinės įstaigose, esančiose skirtingose valstybėse narėse."3. 23 standartas"Valstybėse narėse, kuriose yra laisvosios zonos, šis standartas taikomas tik tada, jeigu aptariamos prekės yra padedamos į laisvąją zoną, ketinant jas vėliau iš Bendrijos muitų teritorijos eksportuoti."4. 33 rekomenduojama praktika"Ši rekomenduojama praktika yra taikoma ne visais atvejais, ypač kai procedūra atliekama muitinės įstaigose, esančiose skirtingose valstybėse narėse, išskyrus tam tikrus atvejus, susijusius su Beneliukso ekonomine sąjunga."5. 37 rekomenduojama praktika"Prekės, kurioms taikomas 3 punktas, yra įvežamos pagal laikinojo įvežimo procedūrą, jeigu jos yra skirtos ir nemokamai prieinamos asmeniui, neatsižvelgiant į tai, ar jis yra įsisteigęs Bendrijos muitų teritorijoje, ar ne.Rekomenduojamos praktikos 4 ir 5 punktuose išvardytoms prekėms Bendrijos teisės aktai numato galimybę taikyti laikinąjį įvežimą, visiškai atleidžiant nuo importo muitų ir mokesčių, jei bent 75 % iš jų naudojimo gautos produkcijos yra eksportuojama iš Bendrijos muitų teritorijos.7 punkte nurodyti bandymai ir tikrinimai neturi būti pelno siekianti veikla.10 punkte nurodytai veiklai Bendrijos teisės aktuose nėra numatyta laikinojo įvežimo lengvatų. Tačiau ši veikla gali būti vykdoma (pavyzdžiui) kaip įprastas tvarkymas muitinės sandėlyje arba laisvojoje zonoje, arba taikant įvežimo perdirbimui šalyje lengvatą.Bendrijos teisės aktai nenumato 19 punkte nurodytos veiklos."6. 38 rekomenduojama praktika"Dalinės lengvatos netaikomos pridėtinės vertės mokesčiui. Laikinasis įvežimas, iš dalies sustabdant muitų mokesčius, netaikomas prekėms, kurių naudojimas gali pakenkti Bendrijos ekonomikai, ypač dėl jų ekonominio tarnavimo laiko ir numatomo buvimo trukmės santykio."--------------------------------------------------


Svarbus teisinis pranešimas

|

2013/358/ES: 2013 m. birželio 21 d. Europos Centrinio Banko sprendimas, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas ECB/2010/29 dėl eurų banknotų emisijos (ECB/2013/16)

Oficialusis leidinys L 187 , 06/07/2013 p. 0013 - 0014

		Europos Centrinio Banko sprendimas2013 m. birželio 21 d.kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas ECB/2010/29 dėl eurų banknotų emisijos(ECB/2013/16)(2013/358/ES)EUROPOS CENTRINIO BANKO VALDANČIOJI TARYBA,atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 128 straipsnio 1 dalį,atsižvelgdama į Europos centrinių bankų sistemos ir Europos Centrinio Banko statutą (toliau – ECBS statutas), ypač į jo 16 straipsnį,kadangi:(1) atsižvelgiant į Kroatijos įstojimą į Europos Sąjungą ir jos nacionalinio centrinio banko (NCB), Hrvatska narodna banka, prisijungimą prie Europos centrinių bankų sistemos (ECBS) 2013 m. liepos 1 d., 2013 m. birželio 21 d. Sprendimu ECB/2013/17 dėl nacionalinių centrinių bankų procentinių dalių Europos Centrinio Banko kapitalo pasirašymo rakte [1] išplečiamas Europos Centrinio Banko (ECB) kapitalo pasirašymo raktas (toliau – kapitalo raktas) ir nuo 2013 m. liepos 1 d. kiekvienam NCB skiriami nauji indeksai išplėstame kapitalo rakte (toliau – indeksai kapitalo rakte);(2) 2010 m. gruodžio 13 d. Sprendimo ECB/2010/29 dėl eurų banknotų emisijos [2] 1 straipsnio d punkte apibrėžtas banknotų paskirstymo raktas ir pateikta nuoroda į to sprendimo I priedą, kuriame išdėstyta, koks banknotų paskirstymo raktas taikomas nuo 2011 m. sausio 1 d. Kadangi nuo 2013 m. liepos 1 d. bus taikomi nauji indeksai kapitalo rakte, reikia iš dalies pakeisti Sprendimą ECB/2010/29, kad būtų apibrėžtas nuo 2013 m. liepos 1 d. taikomas banknotų paskirstymo raktas,PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:1 straipsnisDalinis pakeitimas1. Sprendimo ECB/2010/29 1 straipsnio d punkto paskutinis sakinys pakeičiamas taip: "Šio sprendimo I priede nurodytas banknotų paskirstymo raktas taikomas nuo 2013 m. liepos 1 d."2. Sprendimo ECB/2010/29 I priedas pakeičiamas šio sprendimo priedo tekstu.2 straipsnisĮsigaliojimasŠis sprendimas įsigalioja 2013 m. liepos 1 d.Priimta Frankfurte prie Maino 2013 m. birželio 21 d.ECB PirmininkasMario Draghi[1] Žr. šio Oficialiojo leidinio p. 15.[2] OL L 35, 2011 2 9, p. 26.--------------------------------------------------PRIEDASBANKNOTŲ PASKIRSTYMO RAKTAS NUO 2013 M. LIEPOS 1 D.Europos Centrinis Bankas | 8,0000 % |Nationale Bank van België/Banque Nationale de Belgique | 3,1975 % |Deutsche Bundesbank | 24,8130 % |Eesti Pank | 0,2355 % |Banc Ceannais na hÉireann/Central Bank of Ireland | 1,4695 % |Bank of Greece | 2,5770 % |Banco de España | 10,916 % |Banque de France | 18,6945 % |Banca d’Italia | 16,4760 % |Central Bank of Cyprus | 0,1765 % |Banque centrale du Luxembourg | 0,2300 % |Bank Ċentrali ta’ Malta/Central Bank of Malta | 0,0840 % |De Nederlandsche Bank | 5,2460 % |Oesterreichische Nationalbank | 2,5620 % |Banco de Portugal | 2,3325 % |Banka Slovenije | 0,4325 % |Národná banka Slovenska | 0,9100 % |Suomen Pankki | 1,6475 % |Iš viso | 100,0000 % |--------------------------------------------------


title: 2010 m. gegužės 25 d. Tarybos sprendimas dėl Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklai ir dizainas) pirmininko, pirmininko pavaduotojo, Apeliacinių tarybų pirmininko ir trijų Apeliacinių tarybų pirmininkų skyrimo

text:
11.6.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 152/1

         TARYBOS SPRENDIMAS
   2010 m. gegužės 25 d.
   dėl Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklai ir dizainas) pirmininko, pirmininko pavaduotojo, Apeliacinių tarybų pirmininko ir trijų Apeliacinių tarybų pirmininkų skyrimo
   2010/C 152/01
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos Sąjungos sutartį ir į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į 2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo (1), ypač į jo 125 ir 136 straipsnius,
   atsižvelgdama į 2010 m. balandžio 12 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklai ir dizainas) administracinės tarybos pasiūlytus kandidatus,
   NUSPRENDĖ:
   1 straipsnis
   António-Serge DE PINHO CAMPINOS, gimęs 1968 m. spalio 24 d. Puatjė (Prancūzijoje), skiriamas Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklai ir dizainas) pirmininku penkerių metų kadencijai.
   Christian L. L. G. ARCHAMBEAU, gimęs 1960 m. balandžio 11 d. Vjelsalme (Belgijoje), skiriamas Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklai ir dizainas) pirmininko pavaduotoju penkerių metų kadencijai.
   Paul MAIER, gimęs 1958 m. gegužės 4 d. Strasbūre (Prancūzija), skiriamas Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklai ir dizainas) Apeliacinių tarybų pirmininku penkerių metų kadencijai.
   Théophilos MARGELLOS, gimęs 1953 m. lapkričio 21 d. Atėnuose (Graikija), skiriamas vienu iš Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklai ir dizainas) Apeliacinių tarybų pirmininku penkerių metų kadencijai.
   Tomás DE LAS HERAS LORENZO, gimęs 1951 m. liepos 22 d. Samoroje (Ispanija), skiriamas vienu iš Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklai ir dizainas) Apeliacinių tarybų pirmininku penkerių metų kadencijai.
   Detlef Michael SCHENNEN, gimęs 1956 m. rugsėjo 10 d. Miunsteryje (Vokietija), skiriamas vienu iš Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklai ir dizainas) Apeliacinių tarybų pirmininku penkerių metų kadencijai.
   2 straipsnis
   Datas, nuo kurių prasideda 1 straipsnyje nurodytos penkerių metų kadencijos, nustato Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklai ir dizainas) administracinė taryba.
   3 straipsnis
   Šis sprendimas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

      Priimta Briuselyje 2010 m. gegužės 25 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         M. SEBASTIÁN

      (1)  OL L 78, 2009 3 24, p. 1.


title: 2013/13/ES: 2012 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimas dėl Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondo lėšų mobilizavimo pagal 2006 m. gegužės 17 d. Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos tarpinstitucinio susitarimo dėl biudžetinės drausmės ir patikimo finansų valdymo 28 punktą (Austrijos paraiška „EGF/2011/011 AT/Soziale Dienstleistungen“ )

text:
12.1.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 8/12

         EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS SPRENDIMAS
   2012 m. gruodžio 12 d.
   dėl Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondo lėšų mobilizavimo pagal 2006 m. gegužės 17 d. Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos tarpinstitucinio susitarimo dėl biudžetinės drausmės ir patikimo finansų valdymo 28 punktą (Austrijos paraiška „EGF/2011/011 AT/Soziale Dienstleistungen“)
   (2013/13/ES)
   EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdami į 2006 m. gegužės 17 d. Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos tarpinstitucinį susitarimą dėl biudžetinės drausmės ir patikimo finansų valdymo (1), ypač į jo 28 punktą,
   atsižvelgdami į 2006 m. gruodžio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1927/2006, įsteigiantį Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondą (2), ypač į jo 12 straipsnio 3 dalį,
   atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
   kadangi:

               (1)

               Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondas (toliau – EGF) įsteigtas teikti papildomą paramą darbuotojams, atleistiems iš darbo dėl su globalizacija susijusių esminių pasaulio prekybos sistemos struktūrinių pokyčių, ir padėti jiems vėl integruotis į darbo rinką;

               (2)

               EGF taikymo sritis buvo išplėsta – nuo 2009 m. gegužės 1 d. iki 2011 m. gruodžio 30 d. galima teikti paramos darbuotojams, atleistiems iš darbo dėl tiesioginio pasaulinės finansų ir ekonomikos krizės poveikio, paraiškas;

               (3)

               2006 m. gegužės 17 d. Tarpinstituciniame susitarime numatyta galimybė mobilizuoti EGF lėšas, neviršijant viršutinės metinės 500 mln. EUR ribos;

               (4)

               2011 m. gruodžio 21 d. Austrija pateikė paraišką mobilizuoti EGF lėšas dėl darbuotojų atleidimo iš 105 įmonių, vykdančių NACE 2 red. 88 skyriaus (Nesusijusio su apgyvendinimu socialinio darbo veikla) veiklą Štirijos (AT22) NUTS II regione ir iki 2012 m. birželio 25 d. ją papildė išsamesne informacija. Ši paraiška atitinka finansinei paramai taikomus reikalavimus, kaip nustatyta Reglamento (EB) Nr. 1927/2006 10 straipsnyje. Todėl Komisija siūlo mobilizuoti 5 200 650 EUR sumą;

               (5)

               todėl EGF lėšos turėtų būti skirtos finansinei paramai pagal Austrijos pateiktą paraišką suteikti,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   2012 finansinių metų Europos Sąjungos bendrajame biudžete Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondo lėšos mobilizuojamos siekiant skirti 5 200 650 EUR įsipareigojimų ir mokėjimų asignavimų sumą.
   2 straipsnis
   Šis sprendimas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

      Priimta Strasbūre 2012 m. gruodžio 12 d.

            Europos Parlamento vardu

            Pirmininkas

         M. SCHULZ

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         A. D. MAVROYIANNIS

      (1)  OL C 139, 2006 6 14, p. 1.

      (2)  OL L 406, 2006 12 30, p. 1.


title: 2015 m. kovo 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimas (ES) 2015/468 dėl Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondo lėšų mobilizavimo pagal 2013 m. gruodžio 2 d. Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos tarpinstitucinio susitarimo dėl biudžetinės drausmės, bendradarbiavimo biudžeto klausimais ir patikimo finansų valdymo 13 punktą (Belgijos paraiška „EGF/2013/007 BE/Hainaut steel (Duferco-NLMK)“ )

text:
20.3.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 76/52

         EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS SPRENDIMAS (ES) 2015/468
   2015 m. kovo 11 d.
   dėl Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondo lėšų mobilizavimo pagal 2013 m. gruodžio 2 d. Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos tarpinstitucinio susitarimo dėl biudžetinės drausmės, bendradarbiavimo biudžeto klausimais ir patikimo finansų valdymo 13 punktą (Belgijos paraiška „EGF/2013/007 BE/Hainaut steel (Duferco-NLMK)“)
   EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdami į 2006 m. gruodžio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1927/2006, įsteigiantį Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondą (1), ypač į jo 12 straipsnio 3 dalį,
   atsižvelgdami į 2013 m. gruodžio 2 d. Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos tarpinstitucinį susitarimą dėl biudžetinės drausmės, bendradarbiavimo biudžeto klausimais ir patikimo finansų valdymo (2), ypač į jo 13 punktą,
   atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
   kadangi:

               (1)

               Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondas (EGF) įsteigtas teikti papildomą paramą darbuotojams, atleistiems iš darbo dėl su globalizacija susijusių esminių pasaulio prekybos sistemos struktūrinių pokyčių, ir padėti jiems vėl integruotis į darbo rinką;

               (2)

               EGF didžiausia metinė suma neviršija 150 mln. EUR (2011 m. kainomis), kaip nustatyta 2013 m. gruodžio 2 d. Tarybos reglamento (ES, Euratomas) Nr. 1311/2013, kuriuo nustatoma 2014–2020 m. daugiametė finansinė programa (3), 12 straipsnyje;

               (3)

               2013 m. rugsėjo 27 d. Belgija pateikė paraišką mobilizuoti EGF lėšas dėl darbuotojų atleidimo iš įmonių „Duferco Belgium SA“ ir „NLMK La Louvière SA“ ir ją papildė iki 2014 m. liepos 4 d. pateikdama papildomos informacijos. Ši paraiška atitinka finansinės paramos sumai nustatyti taikomus reikalavimus, kaip nustatyta Reglamento (EB) Nr. 1927/2006 10 straipsnyje.

               (4)

               todėl EGF lėšos turėtų būti mobilizuojamos 981 956 EUR finansinei paramai pagal Belgijos pateiktą paraišką suteikti,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   2015 finansinių metų Europos Sąjungos bendrajame biudžete Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondo lėšos mobilizuojamos siekiant skirti 981 956 EUR įsipareigojimų ir mokėjimų asignavimų sumą.
   2 straipsnis
   Šis sprendimas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

      Priimta Strasbūre 2015 m. kovo 11 d.

            Europos Parlamento vardu

            Pirmininkas

         M. SCHULZ

            Tarybos vardu

            Pirmininkė

         Z. KALNIŅA-LUKAŠEVICA

      (1)  OL L 406, 2006 12 30, p. 1.

      (2)  OL C 373, 2013 12 20, p. 1.

      (3)  OL L 347, 2013 12 20, p. 884.


title: 2011/483/CFSP: 2011 m. liepos 28 d. Tarybos sprendimas 2011/483/BUSP, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2010/96/BUSP dėl Europos Sąjungos karinės misijos siekiant prisidėti prie Somalio saugumo pajėgų mokymo (EUTM Somalia) ir pratęsiamas jo galiojimas

text:
30.7.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 198/37

         TARYBOS SPRENDIMAS 2011/483/BUSP
   2011 m. liepos 28 d.
   kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2010/96/BUSP dėl Europos Sąjungos karinės misijos siekiant prisidėti prie Somalio saugumo pajėgų mokymo (EUTM Somalia) ir pratęsiamas jo galiojimas

      EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos Sąjungos sutartį, ypač į jos 28 straipsnį ir 43 straipsnio 2 dalį,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. vasario 15 d. Taryba priėmė Sprendimą 2010/96/BUSP dėl Europos Sąjungos karinės misijos siekiant prisidėti prie Somalio saugumo pajėgų mokymo (1);

               (2)

               2010 m. kovo 31 d. Taryba priėmė Sprendimą 2010/197/BUSP dėl Europos Sąjungos karinės misijos siekiant prisidėti prie Somalio saugumo pajėgų mokymo (EUTM Somalia) pradžios (2);

               (3)

               2011 m. liepos 20 d. Taryba patvirtino patikslintą EUTM Somalia krizių valdymo koncepciją;

               (4)

               2011 m. balandžio 28 d. ataskaitoje S/2011/277 Saugumo Tarybai Jungtinių Tautų Generalinis Sekretorius (JTGS) atkreipė dėmesį į teritorinius pasiekimus bei pažangą saugumo srityje ir paminėjo ES teikiamą mokymą. JTGS rekomenduoja daugiausia dėmesio skirti tolesniam Somalio saugumo sektoriaus institucijų vystymui ir ypač rekomenduoja gerinti nacionalinių saugumo pajėgų (NSP) vadovavimo ir priežiūros struktūras;

               (5)

               2011 m. balandžio 21 d. Afrikos Sąjungos (AS) komisijos pirmininkas Taikos ir saugumo tarybai pateikė ataskaitą dėl padėties Somalyje. Jis akcentavo pasiekimus saugumo srityje ir paprašė tęsti paramą mokymo srityje;

               (6)

               2011 m. gegužės 4 d. laiške Sąjungos vyriausiajai įgaliotinei užsienio reikalams ir saugumo politikai Somalio Ministras Pirmininkas pareiškė, kad Somalio pereinamojo laikotarpio federalinė Vyriausybė (PLFV) vertina ES paramą, ir pakartojo, kad PLFV yra prisiėmusi visapusišką įsipareigojimą sukurti NSP vadovavimo ir kontrolės struktūrą, apsaugoti civilius gyventojus ir integruoti įvairias nereguliarias karines ir klanų pajėgas į NSP;

               (7)

               2011 m. birželio 23 d. Kampaloje įvykusiame Jungtinio saugumo komiteto posėdyje pakartota, kad PLFV vertina ES paramą;

               (8)

               jungtiniame konsultaciniame AS Taikos ir saugumo komiteto ir ES Politinio ir saugumo komiteto posėdyje, įvykusiame 2011 m. gegužės 10 d. Adis Abeboje, AS pareiškė esanti patenkinta EUTM Somalia suteikta parama formuojant profesionalias ir suvienytas Somalio NSP;

               (9)

               Ugandos politinės ir karinės valdžios atstovai pareiškė, kad yra patenkinti partneryste su ES ir Jungtinėmis Amerikos Valstijomis, ir kad norėtų tęsti mokymą;

               (10)

               pagal prie Europos Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo pridėto Protokolo dėl Danijos pozicijos 5 straipsnį Danija nedalyvauja rengiant ir įgyvendinant su gynyba susijusius Sąjungos sprendimus bei veiksmus. Danija nedalyvauja įgyvendinant šį sprendimą ir todėl nedalyvauja finansuojant šią operaciją;

               (11)

               reikėtų pratęsti EUTM Somalia trukmę,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Sprendimas 2010/96/BUSP iš dalies keičiamas taip:

               1)

               1 straipsnio 1 ir 2 dalys pakeičiamos taip:
               1.   Siekiant toliau prisidėti prie Somalio pereinamojo laikotarpio federalinės Vyriausybės (toliau – PLFV), kaip veikiančios Vyriausybės, kuri tarnauja visiems Somalio piliečiams, stiprinimo, ES karinė mokymo misija (EUTM Somalia) prisideda prie Somalio saugumo sektoriaus vystymo vykdydama nacionalinių saugumo pajėgų (NSP) karinį mokymą. Mokyme daugiausia dėmesio bus skirta vadovavimo ir kontrolės ir specializuotų pajėgumų vystymui ir Somalio NSP vidaus mokymo gebėjimams, siekiant perduoti ES mokymo žinias vietos subjektams. EUTM Somalia toliau veiks glaudžiai bendradarbiaudama ir koordinuodama veiklą su kitais tarptautinės bendruomenės subjektais, ypač su Jungtinėmis Tautomis, AMISOM, Jungtinėmis Amerikos Valstijomis ir Uganda, bei atsižvelgdama į sutartus PLFV reikalavimus.
               2.   Tuo tikslu vykdomas ES karinis mokymas toliau vyks daugiausia Ugandoje, vadovaujantis ES misijos siekiant prisidėti prie Somalio saugumo pajėgų mokymo politiniu tikslu, kaip apibrėžta 2011 m. liepos 20 d. Tarybos patvirtintoje patikslintoje krizių valdymo koncepcijoje. EUTM Somalia padaliniai taip pat bus Nairobyje ir Briuselyje.“;

               2)

               2 straipsnio 1 dalis pakeičiama taip:
               1.   Pulkininkas Michael BEARY skiriamas ES misijos vadu nuo 2011 m. rugpjūčio 9 d.“;

               3)

               10 straipsnis iš dalies keičiamas taip:

                           a)

                           2 dalis pakeičiama taip:
                           2.   ES karinės misijos bendrųjų išlaidų orientacinė finansavimo suma laikotarpiui iki 2011 m. rugpjūčio 9 d. yra 4,8 mln. EUR. ATHENA 32 straipsnio 3 dalyje nurodytos orientacinės sumos procentinė dalis yra 60 %.“;

                           b)

                           papildoma tokia dalimi:
                           3.   ES karinės misijos bendrųjų išlaidų orientacinė finansavimo suma laikotarpiui nuo 2011 m. rugpjūčio 9 d. yra 4,8 mln. EUR. ATHENA 32 straipsnio 3 dalyje nurodytos šios orientacinės sumos procentinė dalis yra 30 %.“;

               4)

               12 straipsnio 2 dalis pakeičiama taip:
               2.   ES karinė misija baigiasi 2012 m., surengus du šešių mėnesių trukmės mokymus ir perkėlus ES padalinius ir personalą į Europą.“

         2 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

      Priimta Briuselyje 2011 m. liepos 28 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         M. DOWGIELEWICZ

      (1)  OL L 44, 2010 2 19, p. 16.

      (2)  OL L 87, 2010 4 7, p. 33.


title: 2017 m. balandžio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimas (ES) 2017/684, kuriuo nustatomas keitimosi informacija apie tarpvyriausybinius valstybių narių ir trečiųjų valstybių energetikos susitarimus bei teisiškai neprivalomus dokumentus mechanizmas, ir panaikinamas Sprendimas Nr. 994/2012/ES (Tekstas svarbus EEE. )

text:
12.4.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 99/1

         EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS SPRENDIMAS (ES) 2017/684
   2017 m. balandžio 5 d.
   kuriuo nustatomas keitimosi informacija apie tarpvyriausybinius valstybių narių ir trečiųjų valstybių energetikos susitarimus bei teisiškai neprivalomus dokumentus mechanizmas, ir panaikinamas Sprendimas Nr. 994/2012/ES
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 194 straipsnio 2 dalį,
   atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
   teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
   atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
   pasikonsultavę su Regionų komitetu,
   laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (2),
   kadangi:

               (1)

               siekiant, kad energijos vidaus rinka veiktų tinkamai, į Sąjungą importuojama energija turėtų būti visapusiškai reglamentuojama taisyklėmis, kuriomis sukuriama energijos vidaus rinka. Skaidrumas ir Sąjungos teisės laikymasis yra svarbūs elementai siekiant užtikrinti Sąjungos stabilumą energetikos srityje. Dėl netinkamai veikiančios energijos vidaus rinkos Sąjunga atsiduria pažeidžiamoje ir nepalankioje padėtyje energijos tiekimo saugumo atžvilgiu, o dėl to sumažėja galima nauda Europos vartotojams ir pramonei;

               (2)

               siekiant apsaugoti Sąjungos energijos tiekimą, būtina įvairinti energijos šaltinius ir kurti naujas energetikos tinklų jungtis tarp valstybių narių. Kartu itin svarbu didinti bendradarbiavimą energetinio saugumo srityje su Sąjungos kaimyninėmis valstybėmis ir strateginėmis partnerėmis;

               (3)

               2015 m. vasario 25 d. Komisijos priimtos Energetikos sąjungos strategijos tikslas – užtikrinti, kad energija vartotojams būtų tiekiama už prieinamą kainą ir laikantis saugios, tvarios ir konkurencingos energetikos principų. Darniai ir nuosekliai įgyvendinant energetikos, prekybos ir išorės politikos priemones bus reikšmingai padedama siekti to tikslo. Konkrečiau, Energetikos sąjungos strategijoje, remiantis 2014 m. gegužės 28 d. Europos energetinio saugumo strategijoje atliktos analizės rezultatais, pabrėžiama, kad svarbus elementas užtikrinant energetinį saugumą yra visiška susitarimų dėl energijos pirkimo iš trečiųjų valstybių atitiktis Sąjungos teisei. Vadovaudamasi tuo pačiu principu, 2015 m. kovo 19 d. Europos Vadovų Taryba išvadose taip pat paragino užtikrinti visų susitarimų, susijusių su dujų pirkimu iš išorės tiekėjų, visapusišką atitiktį Sąjungos teisei, ypač padidinant tokių susitarimų skaidrumą ir suderinamumą su nuostatomis dėl energetinio saugumo;

               (4)

               2015 m. gruodžio 15 d. Europos Parlamentas rezoliucijoje dėl Europos energetikos sąjungos kūrimo pabrėžė, kad reikia didinti Sąjungos išorės energetinio saugumo politikos darną ir užtikrinti didesnį su energetika susijusių susitarimų skaidrumą;

               (5)

               Europos Parlamento ir Tarybos sprendimas Nr. 994/2012/ES (3) buvo naudingas, siekiant gauti informaciją apie esamus tarpvyriausybinius susitarimus ir nustatyti tų susitarimų keliamas problemas, susijusias su jų suderinamumu su Sąjungos teise;

               (6)

               vis dėlto Sprendimas Nr. 994/2012/ES nepadėjo veiksmingai užtikrinti tarpvyriausybinių susitarimų atitikties Sąjungos teisei. Tas sprendimas daugiausia buvo grindžiamas Komisijos atliekamu valstybių narių tarpvyriausybinių susitarimų su trečiosiomis valstybėmis vertinimu po jų sudarymo. Patirtis, įgyta įgyvendinant Sprendimą Nr. 994/2012/ES parodė, kad toks ex post vertinimas nepadeda iki galo išnaudoti galimybių užtikrinti tarpvyriausybinių susitarimų atitiktį Sąjungos teisei. Visų pirma, tarpvyriausybiniuose susitarimuose dažnai nėra tinkamų tų susitarimų nutraukimo arba pritaikymo sąlygų, kurios valstybėms narėms būtų leidusios per pagrįstą laikotarpį pašalinti bet kokią neatitiktį. Be to, susitarimą pasirašančiųjų šalių pozicijos jau būna įtvirtintos, todėl kyla politinis spaudimas nekeisti jokio susitarimo aspekto;

               (7)

               didelis valstybių narių ir trečiųjų valstybių energetikos susitarimų skaidrumas bus naudingas siekiant glaudesnio Sąjungos vidaus bendradarbiavimo išorės energetikos santykių srityje ir ilgalaikių Sąjungos politikos tikslų, susijusių su energetika, klimatu ir energijos tiekimo saugumu;

               (8)

               kad būtų galima išvengti neatitikties Sąjungos teisei ir padidinti skaidrumą, valstybės narės turėtų kuo skubiau pranešti Komisijai apie savo ketinimą pradėti derybas dėl naujų tarpvyriausybinių susitarimų arba tarpvyriausybinių susitarimų pakeitimų. Komisija turėtų būti reguliariai informuojama apie derybų pažangą. Valstybėms narėms turėtų būti suteikta galimybė pakviesti Komisiją dalyvauti derybose kaip stebėtoją. Komisija turėtų turėti galimybę prašyti, kad jai būtų leista dalyvauti derybose kaip stebėtojai;

               (9)

               Komisijai turėtų būti suteikta galimybė per derybas dėl tarpvyriausybinio susitarimo konsultuoti atitinkamą valstybę narę, kaip išvengti to susitarimo nesuderinamumo su Sąjungos teise. Tuo atžvilgiu Komisijai taip pat turėtų būti suteikta galimybė atkreipti atitinkamos valstybės narės dėmesį į atitinkamus Sąjungos energetikos politikos tikslus, valstybių narių solidarumą ir Tarybos priimtas arba Europos Vadovų Tarybos išvadose nustatytas Sąjungos politikos pozicijas. Vis dėlto tai neturėtų būti Komisijos atliekamo tarpvyriausybinio susitarimo projekto ar pakeitimo teisinio vertinimo dalis;

               (10)

               siekdamos užtikrinti atitiktį Sąjungos teisei ir deramai atsižvelgdamos į tai, kad tarpvyriausybiniai susitarimai ir pakeitimai dujų arba naftos srityje šiuo metu daro santykinai didžiausią poveikį tinkamam energijos vidaus rinkos veikimui ir Sąjungos energijos tiekimo saugumui, valstybės narės turėtų Komisijai ex ante pranešti apie su dujomis ar nafta susijusio tarpvyriausybinio susitarimo projektus, kol jie dar nėra teisiškai privalomi susitariančiosioms šalims. Laikydamasi bendradarbiavimo principo, Komisija turėtų padėti valstybei narei nustatyti tarpvyriausybinio susitarimo projekto ar pakeitimo neatitikties Sąjungos teisei problemas. Tuomet atitinkama valstybė narė būtų geriau pasirengusi sudaryti susitarimą, kuris atitinka Sąjungos teisę;

               (11)

               Komisijai turėtų būti suteikta pakankamai laiko atlikti tokiam vertinimui, kad būtų užtikrintas kuo didesnis teisinis tikrumas ir išvengta nepagrįsto vėlavimo. Komisija turėtų apsvarstyti galimybę, prireikus, sutrumpinti laikotarpius, kurie numatyti atlikti jos vertinimui, visų pirma jeigu valstybė narė to paprašo arba jeigu ji nuolat pakankamai išsamiai informavo Komisiją derybų etape, deramai atsižvelgdama į tai, kiek tarpvyriausybinio susitarimo arba pakeitimo projektas pagrįstas standartinėmis nuostatomis. Norėdamos visapusiškai pasinaudoti Komisijos pagalba, valstybės narės turėtų susilaikyti nuo tarpvyriausybinių susitarimų, susijusių su dujomis ar nafta, arba tarpvyriausybinių susitarimų, susijusių su elektros energija, sudarymo, kai valstybė narė nusprendė prašyti Komisijos atlikti ex ante vertinimą, kol Komisija jų neinformuos apie savo atliktą vertinimą. Valstybės narės turėtų imtis visų būtinų veiksmų, kad būtų pasiektas tinkamas sprendimas dėl bet kokio nustatyto nesuderinamumo;

               (12)

               atsižvelgiant į Energetikos sąjungos strategiją, praeityje sudarytų ir būsimų tarpvyriausybinių susitarimų skaidrumas ir toliau yra nepaprastai svarbus ir yra reikšmingas elementas užtikrinant energetinį Sąjungos stabilumą. Todėl valstybės narės turėtų ir toliau pranešti Komisijai apie visus esamus ir būsimus tarpvyriausybinius susitarimus, neatsižvelgdamos į tai, ar jie įsigaliojo ar taikomi laikinai, kaip apibrėžta Vienos konvencijos dėl tarptautinių sutarčių teisės 25 straipsnyje, ir apie visus naujus tarpvyriausybinius susitarimus;

               (13)

               Komisija turėtų įvertinti tarpvyriausybinių susitarimų, kurie šio sprendimo įsigaliojimo dieną yra galiojantys arba yra taikomi laikinai, suderinamumą su Sąjungos teise ir atitinkamai informuoti valstybes nares. Nesuderinamumo atveju valstybės narės turėtų imtis visų būtinų veiksmų, kad būtų pasiektas tinkamas sprendimas nustatytam nesuderinamumui pašalinti;

               (14)

               šis sprendimas turėtų būti taikomas tarpvyriausybiniams susitarimams. Tarpvyriausybiniuose susitarimuose, visų pirma jų turinyje, nepaisant jų oficialaus pavadinimo, pareiškiamas šalių ketinimas, kad susitarimas turėtų turėti teisiškai privalomą galią, visiškai ar iš dalies. Turėtų būti pranešama tik apie tuos tarpvyriausybinius susitarimus, kurie susiję su energijos pirkimu, prekyba energija, energijos tranzitu, energijos pardavimu, saugojimu bent vienoje valstybėje narėje ar energijos tiekimu į bent vieną valstybę narę arba energetikos infrastruktūros, kuri turi fizinę jungtį su bent viena valstybe nare, statyba ar eksploatavimu. Esant abejonių, valstybės narės turėtų nedelsdamos konsultuotis su Komisija. Nebegaliojantiems arba nebetaikomiems susitarimams iš esmės šis sprendimas neturėtų būti taikomas;

               (15)

               šio sprendimo tikslais dokumentas ar jo dalys tarpvyriausybinio susitarimo pobūdį įgyja dėl jo teisiškai privalomos galios, o ne dėl jo oficialaus pavadinimo, o jeigu teisiškai privalomos galios nėra, tai yra teisiškai neprivalomas dokumentas;

               (16)

               valstybės narės užmezga santykius su trečiosiomis valstybėmis ne tik sudarydamos tarpvyriausybinius susitarimus, bet ir teisiškai neprivalomus dokumentus, kurie dažnai oficialiai vadinami susitarimo memorandumais, bendromis deklaracijomis, bendromis ministrų deklaracijomis, bendrais veiksmais, bendrais elgesio kodeksais ar panašiais pavadinimais. Dėl jų teisiškai neprivalomo pobūdžio negali būti teisiškai reikalaujama, kad valstybės narės įgyvendintų tokius dokumentus, įskaitant atvejus, kai toks įgyvendinimas neatitinka Sąjungos teisės. Nors tie dokumentai yra teisiškai neprivalomi, jais naudojantis galėtų būti nustatoma išsami su energetikos infrastruktūra ir energijos tiekimu susijusi sistema. Siekiant didesnio skaidrumo valstybės narės turėtų turėti galimybę pateikti Komisijai teisiškai neprivalomus dokumentus, t. y. teisiškai neprivalomus vienos ar daugiau valstybių narių susitarimus su viena ar daugiau trečiųjų valstybių, kurie yra teisiškai neprivalomi ir kuriuose nustatomos energijos tiekimo arba energetikos infrastruktūros plėtojimo sąlygos, be kita ko, paaiškinant Sąjungos teisę šiuo klausimu, arba tokių neprivalomų dokumentų pakeitimus, įskaitant visus jų priedus. Jeigu teisiškai neprivalomame dokumente ar pakeitime daroma aiški nuoroda į kitus tekstus, valstybė narė turėtų turėti galimybę pateikti ir tuos kitus tekstus;

               (17)

               šis sprendimas neturėtų būti taikomas tarpvyriausybiniams susitarimams ir teisiškai neprivalomiems dokumentams, kurių visos nuostatos turi būti pateiktos Komisijai pagal kitus Sąjungos aktus arba kurie yra susiję su Europos atominės energijos bendrijos steigimo sutartimi reglamentuojamais klausimais;

               (18)

               šiuo sprendimu neturėtų būti sukuriamos pareigos įmonių susitarimų atžvilgiu. Tačiau valstybės narės turėtų galėti savanoriškai pranešti Komisijai apie susitarimus, kurie aiškiai nurodomi tarpvyriausybiniuose susitarimuose arba teisiškai neprivalomuose dokumentuose;

               (19)

               siekdama stiprinti koordinavimą ir didinti skaidrumą tarp valstybių narių ir tokiu būdu sustiprinti jų derybines galias trečiųjų valstybių atžvilgiu, Komisija turėtų suteikti galimybę visoms kitoms valstybėms narėms saugiu elektroniniu būdu susipažinti su jos gaunama informacija apie tarpvyriausybinius susitarimus. Komisija turėtų paisyti valstybių narių prašymų užtikrinti jai pateiktos informacijos konfidencialumą. Tačiau prašymai laikytis konfidencialumo neturėtų apriboti pačios Komisijos prieigos prie konfidencialios informacijos, nes Komisijai reikia turėti išsamios informacijos, kad ji galėtų atlikti vertinimus. Komisija turėtų būti atsakinga už tai, kad būtų užtikrintas konfidencialumo nuostatos taikymas. Prašymais laikytis konfidencialumo neturi būti ribojama teisė susipažinti su dokumentais, numatyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 1049/2001 (4);

               (20)

               jei valstybė narė mano, kad tarpvyriausybinis susitarimas yra konfidencialus, ji turėtų pateikti Komisijai jo santrauką, kurioje pateikiamas jo dalykas, tikslas, taikymo sritis, trukmė, šalys ir informacija apie jo pagrindines nuostatas, kad su ta santrauka galėtų susipažinti kitos valstybės narės;

               (21)

               nuolatinis keitimasis informacija apie tarpvyriausybinius susitarimus Sąjungos lygmeniu turėtų padėti išvystyti geriausią praktiką. Remdamasi ta geriausia praktika Komisija, bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis, ir, atitinkamais atvejais, bendradarbiaudama su Europos išorės santykių tarnyba Sąjungos išorės politikos klausimais, turėtų parengti neprivalomas standartines nuostatas, kurios turėtų būti naudojamos tarpvyriausybinių valstybių narių ir trečiųjų valstybių susitarimuose, taip pat gaires, įskaitant nuostatų, kurios neatitinka Sąjungos teisės ir todėl neturėtų būti taikomos, pavyzdžių sąrašą. Tokiomis standartinėmis nuostatomis turėtų būti siekiama išvengti prieštaravimų tarp tarpvyriausybinių susitarimų ir prieštaravimų Sąjungos teisei, visų pirma energijos vidaus rinkos taisyklėms ir Sąjungos konkurencijos teisės nuostatoms, taip pat prieštaravimų Sąjungos sudarytiems tarptautiniams susitarimams. Kompetentingos institucijos tokias standartines nuostatas ar gaires turėtų naudoti kaip atskaitos priemonę ir tokiu būdu būtų padidintas skaidrumas ir užtikrintas suderinamumas su Sąjungos teise. Tokių standartinių nuostatų naudojimas turėtų būti neprivalomas, ir turėtų būti numatyta galimybė pritaikyti jų turinį pagal konkrečias aplinkybes;

               (22)

               jei daugiau žinotų apie esamus ir naujus tarpvyriausybinius susitarimus, valstybės narės, taip pat jos ir Komisija galėtų užtikrinti didesnį skaidrumą ir geriau tarpusavyje koordinuoti energetikos srities veiksmus. Toks geresnis koordinavimas turėtų padėti valstybėms narėms visapusiškai pasinaudoti privalumais, susijusiais su politine ir ekonomine Sąjungos įtaka, ir suteikti galimybę Komisijai siūlyti su tarpvyriausybiniais susitarimais susijusių problemų sprendimus;

               (23)

               Komisija turėtų sudaryti palankesnes valstybių narių veiksmų koordinavimo sąlygas ir skatinti tokį koordinavimą, kad būtų sustiprintas bendras strateginis Sąjungos vaidmuo energetikos srityje pasitelkus tinkamai apibrėžtą ir veiksmingą suderintą požiūrį į gamybos, tranzito ir vartojimo valstybes;

               (24)

               kadangi šio sprendimo tikslo, t. y. užtikrinti, kad valstybės narės ir Komisija keistųsi informacija apie tarpvyriausybinius energetikos susitarimus, valstybės narės pačios negali deramai pasiekti ir kadangi dėl šio sprendimo poveikio to tikslo būtų geriau siekti Sąjungos lygmeniu, laikydamasi Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Sąjunga gali patvirtinti atitinkamas priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šiuo sprendimu neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti;

               (25)

               šio sprendimo nuostatomis neturėtų būti trukdoma taikyti Sąjungos taisyklių dėl įsipareigojimų nevykdymo, valstybės pagalbos ir konkurencijos. Komisija, vadovaudamasi Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau – SESV) 258 straipsniu, turi teisę pradėti įsipareigojimų nevykdymo nagrinėjimo procedūrą, jei ji mano, kad valstybė narė neįvykdė įsipareigojimų pagal SESV;

               (26)

               Komisija turėtų įvertinti, ar šis sprendimas pakankamai ir veiksmingai padeda užtikrinti tarpvyriausybinių susitarimų atitiktį Sąjungos teisei ir aukštą valstybių narių veiksmų, susijusių su tarpvyriausybiniais energetikos susitarimais, koordinavimo lygį;

               (27)

               todėl Sprendimas Nr. 994/2012/ES turėtų būti panaikintas,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Dalykas ir taikymo sritis
   1.   Siekiant užtikrinti energijos vidaus rinkos veikimą ir padidinti energijos tiekimo saugumą Sąjungoje, šiuo sprendimu nustatomas valstybių narių ir Komisijos keitimosi informacija apie 2 straipsnyje apibrėžtus tarpvyriausybinius energetikos susitarimus mechanizmas.
   2.   Šis sprendimas netaikomas tarpvyriausybiniams susitarimams, kuriems visiems pagal Sąjungos teisę jau taikomos kitos specialios pranešimo procedūros.
   2 straipsnis
   Terminų apibrėžtys
   Šiame sprendime vartojamų terminų apibrėžtys:
   1)   tarpvyriausybinis susitarimas– teisiškai privalomas (neatsižvelgiant į tai, koks yra jo oficialus pavadinimas) vienos ar daugiau valstybių narių susitarimas su viena ar daugiau trečiųjų valstybių arba vienos ar daugiau valstybių narių susitarimas su tarptautine organizacija, kuris yra susijęs su:

               a)

               energijos pirkimu, prekyba energija, energijos pardavimu, tranzitu, saugojimu bent vienoje valstybėje narėje ar energijos tiekimu į bent vieną valstybę narę, arba

               b)

               energetikos infrastruktūros, kuri turi fizinę jungtį su bent viena valstybe nare, statyba ar eksploatavimu;
               tačiau kai toks teisiškai privalomas susitarimas apima ir kitus klausimus, išskyrus nurodytuosius a ir b punktuose, laikoma, kad tarpvyriausybinį susitarimą sudaro tik su tais punktais susijusios nuostatos ir bendrosios nuostatos, taikomos toms su energetikos klausimais susijusioms nuostatoms;

         2)   esamas tarpvyriausybinis susitarimas– tarpvyriausybinis susitarimas, kuris yra įsigaliojęs arba laikinai taikomas 2017 m. gegužės 2 d.;
   3)   teisiškai neprivalomas dokumentas– vienos ar daugiau valstybių narių susitarimas su viena ar daugiau trečiųjų valstybių, kuris nėra teisiškai privalomas, kaip antai susitarimo memorandumas, bendra deklaracija, bendra ministrų deklaracija, bendri veiksmai arba bendras elgesio kodeksas, ir kuriame nustatomos energijos tiekimo sąlygos, kaip antai, kiekis ir kainos, arba energetikos infrastruktūros plėtros sąlygos;
   4)   esamas teisiškai neprivalomas dokumentas– teisiškai neprivalomas dokumentas, kuris yra pasirašytas arba dėl kurio yra kitaip susitarta anksčiau nei 2017 m. gegužės 2 d.
   3 straipsnis
   Pareiga pranešti apie tarpvyriausybinius susitarimus
   1.   Kai valstybė narė ketina pradėti derybas su trečiąja valstybe arba tarptautine organizacija dėl tarpvyriausybinio susitarimo pakeitimo arba naujo tarpvyriausybinio susitarimo sudarymo, ji apie savo ketinimą kuo anksčiau iki numatomos derybų pradžios raštu praneša Komisijai.
   Atitinkama valstybė narė turi reguliariai pranešti Komisijai apie derybų eigą. Laikantis 8 straipsnio, Komisijai teikiamoje informacijoje nurodoma, dėl kokių nuostatų deramasi ir kokie yra derybų tikslai.
   2.   Kai tik šalys susitaria dėl visų pagrindinių tarpvyriausybinio susitarimo, susijusio su dujomis ar nafta, arba tarpvyriausybinio susitarimo, susijusio su dujomis ar nafta, pakeitimo projekto nuostatų, bet prieš oficialiai užbaigiant derybas, atitinkama valstybė narė pateikia Komisijai susitarimo ar pakeitimo projektą, įskaitant visus jo priedus, kad pagal 5 straipsnį būtų galima atlikti ex ante vertinimą.
   Kai tame susitarimo arba pakeitimo projekte daroma aiški nuoroda į kitus tekstus, atitinkama valstybė narė pateikia ir tuos kitus tekstus tiek, kiek juose yra nuostatų, susijusių su dujų ar naftos pirkimu, prekyba dujomis ar nafta, dujų ar naftos pardavimu, tranzitu, saugojimu bent vienoje valstybėje narėje arba dujų ar naftos tiekimu į bent vieną valstybę narę arba dujų ar naftos infrastruktūros, kuri turi fizinę jungtį su bent viena valstybe nare, statyba ar eksploatavimu.
   3.   Kai valstybė narė veda derybas dėl tarpvyriausybinio susitarimo ar pakeitimo, susijusio su elektros energija, ir remdamasi savo vertinimu negalėjo padaryti tvirtos išvados dėl tarpvyriausybinio susitarimo ar pakeitimo, dėl kurio deramasi, suderinamumo su Sąjungos teise, ji pateikia Komisijai susitarimo arba pakeitimo projektą, įskaitant visus jo priedus, kad būtų atliktas ex ante vertinimas pagal 5 straipsnį, kai tik šalys susitaria dėl visų pagrindinių to projekto nuostatų, tačiau tai padaro prieš oficialiai užbaigiant derybas.
   4.   Valstybės narės tarpvyriausybinių susitarimų ar pakeitimų, susijusių su elektros energija, tikslais gali taikyti 2 dalies pirmą ir antrą pastraipas.
   5.   Ratifikavusi tarpvyriausybinį susitarimą arba tarpvyriausybinio susitarimo pakeitimą, atitinkama valstybė narė tarpvyriausybinį susitarimą arba pakeitimą, įskaitant visus jo priedus, pateikia Komisijai. Kai Komisija pateikė nuomonę pagal 5 straipsnio 2 dalį, o atitinkama valstybė narė nukrypo nuo Komisijos nuomonės, ta valstybė narė turėtų nedelsdama Komisijai raštu paaiškinti priežastis, kuriomis grindžiamas jos sprendimas.
   Kai ratifikuotame tarpvyriausybiniame susitarime arba tarpvyriausybinio susitarimo pakeitime daroma aiški nuoroda į kitus tekstus, atitinkama valstybė narė pateikia ir tuos kitus tekstus tiek, kiek juose yra nuostatų, susijusių su energijos pirkimu, prekyba energija, energijos pardavimu, tranzitu, saugojimu bent vienoje valstybėje narėje ar energijos tiekimu į bent vieną valstybę narę arba energetikos infrastruktūros, kuri turi fizinę jungtį su bent viena valstybe nare, statyba ar eksploatavimu.
   6.   Pareiga pranešti Komisijai pagal 2, 3 ir 5 dalis netaikoma įmonių susitarimams.
   Kai valstybė narė abejoja, ar susitarimas yra tarpvyriausybinis susitarimas, taigi, ar apie jį reikia pranešti pagal šį straipsnį ir 6 straipsnį, valstybė narė nedelsdama konsultuojasi su Komisija.
   7.   Visi pranešimai pagal šio straipsnio 1–5 dalis ir 6 straipsnio 1 ir 2 dalis teikiami per Komisijos internetinę taikomąją programą. 5 straipsnio 1 ir 2 dalyse bei 6 straipsnio 3 dalyje nurodyti laikotarpiai pradedami skaičiuoti nuo dienos, kurią visa pranešimo byla buvo įregistruota programoje.
   4 straipsnis
   Komisijos teikiama pagalba
   1.   Kai valstybė narė praneša Komisijai apie derybas pagal 3 straipsnio 1 dalį, Komisijos tarnybos gali ją konsultuoti, kaip išvengti tarpvyriausybinio susitarimo arba tarpvyriausybinio susitarimo pakeitimo, dėl kurio deramasi, nesuderinamumo su Sąjungos teise. Tokios konsultacijos gali apimti atitinkamas neprivalomas standartines nuostatas ir gaires, kurias Komisija, konsultuodamasi su valstybėmis narėmis, rengia pagal 9 straipsnio 2 dalį.
   Komisijos tarnybos taip pat gali atkreipti atitinkamos valstybės narės dėmesį į susijusius Sąjungos energetikos politikos tikslus, be kita ko, dėl energetikos sąjungos.
   Ta valstybė narė taip pat gali paprašyti Komisijos pagalbos tose derybose.
   2.   Atitinkamos valstybės narės prašymu Komisija derybose gali dalyvauti kaip stebėtoja. Kai Komisija mano, kad tai yra būtina, ji gali prašyti, kad jai būtų leista dalyvauti derybose kaip stebėtojai. Komisijos dalyvavimui taikoma atitinkamos valstybės narės raštiško sutikimo sąlyga.
   3.   Kai Komisija dalyvauja derybose kaip stebėtoja, ji gali konsultuoti atitinkamą valstybę narę, kaip išvengti tarpvyriausybinio susitarimo ar pakeitimo, dėl kurio deramasi, nesuderinamumo su Sąjungos teise.
   5 straipsnis
   Komisijos atliekamas vertinimas
   1.   Komisija per penkias savaites nuo pranešimo apie visą tarpvyriausybinio susitarimo ar pakeitimo projektą, įskaitant visus jo priedus, pateikimo pagal 3 straipsnio 2 dalį dienos praneša atitinkamai valstybei narei apie abejones, kurių jai galėjo kilti dėl tarpvyriausybinio susitarimo projekto ar pakeitimo nesuderinamumo su Sąjungos teise. Jei Komisija per tą laikotarpį atsakymo nepateikia, laikoma, kad ji tokių abejonių neturi.
   2.   Kai Komisija pagal 1 dalį praneša atitinkamai valstybei narei, kad jai kilo abejonių, ji pateikia savo nuomonę atitinkamai valstybei narei dėl tarpvyriausybinio susitarimo ar pakeitimo projekto nesuderinamumo su Sąjungos teise, visų pirma su energijos vidaus rinkos taisyklėmis ir Sąjungos konkurencijos teisės nuostatomis, per 12 savaičių nuo 1 dalyje nurodytos pranešimo pateikimo dienos. Jei Komisija per tą laikotarpį nuomonės nepateikia, laikoma, kad ji nepareiškia prieštaravimų.
   3.   Atitinkamai valstybei narei pritarus, 1 ir 2 dalyse nurodyti laikotarpiai gali būti pratęsti. 1 ir 2 dalyse nurodyti laikotarpiai sutrumpinami susitarus su Komisija, jei aplinkybės tai pateisina, siekiant užtikrinti, kad derybos būtų baigtos laiku.
   4.   Valstybė narė nepasirašo, neratifikuoja tarpvyriausybinio susitarimo arba pakeitimo projekto ir dėl jo nesusitaria, kol Komisija pagal 1 dalį jos neinformuoja apie savo abejones, arba, kai taikoma, kol nepateikia savo nuomonės pagal 2 dalį, arba, jei Komisija nepateikia atsakymo arba nuomonės, kol nepraeina 1 dalyje arba, kai taikoma, 2 dalyje nurodyti laikotarpiai.
   Prieš pasirašydama, ratifikuodama tarpvyriausybinį susitarimą ar pakeitimą arba dėl jų susitardama, atitinkama valstybė narė kuo labiau atsižvelgia į 2 dalyje nurodytą Komisijos nuomonę.
   6 straipsnis
   Pareiga pranešti apie esamus tarpvyriausybinius susitarimus ir naujus tarpvyriausybinius susitarimus, susijusius su elektros energija, ir Komisijos atliekamas tų susitarimų vertinimas
   1.   Ne vėliau kaip 2017 m. rugpjūčio 3 d. valstybės narės praneša Komisijai apie visus esamus tarpvyriausybinius susitarimus, įskaitant visus jų priedus ir pakeitimus.
   Kai esamame tarpvyriausybiniame susitarime daroma aiški nuoroda į kitus tekstus, atitinkama valstybė narė pateikia ir tuos kitus tekstus tiek, kiek juose yra nuostatų, susijusių su energijos pirkimu, prekyba energija, energijos pardavimu, tranzitu, saugojimu bent vienoje valstybėje narėje ar energijos tiekimu į bent vieną valstybę narę arba energetikos infrastruktūros, kuri turi fizinę jungtį su bent viena valstybe nare, statyba ar eksploatavimu.
   Šioje dalyje nustatyta pareiga pranešti Komisijai netaikoma įmonių susitarimams.
   2.   Laikoma, kad apie esamus tarpvyriausybinius susitarimus, apie kuriuos Komisijai pranešta 2017 m. gegužės 2 d. pagal Sprendimo Nr. 994/2012/ES 3 straipsnio 1 ar 5 dalį arba Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 994/2010 (5) 13 straipsnio 6 dalies a punktą, buvo pranešta šio straipsnio 1 dalies tikslais, su sąlyga, kad tas pranešimas atitinka tos dalies reikalavimus.
   3.   Komisija įvertina tarpvyriausybinius susitarimus, apie kuriuos pranešta pagal šio straipsnio 1 arba 2 dalį, taip pat tarpvyriausybinius susitarimus, susijusius su elektros energija, apie kuriuos pranešta pagal 3 straipsnio 5 dalį. Kai atlikus pirmąjį vertinimą Komisijai kyla abejonių dėl tų susitarimų suderinamumo su Sąjungos teise, visų pirma su energijos vidaus rinkos taisyklėmis ir Sąjungos konkurencijos teisės nuostatomis, ji per devynis mėnesius nuo pranešimo apie tuos susitarimus pateikimo dienos apie tai informuoja atitinkamas valstybes nares.
   7 straipsnis
   Pranešimas apie teisiškai neprivalomus dokumentus
   1.   Prieš priimdamos arba priėmusios teisiškai neprivalomą dokumentą arba teisiškai neprivalomo dokumento pakeitimą, valstybės narės gali apie tą dokumentą arba tą pakeitimą, įskaitant visus jų priedus, pranešti Komisijai.
   2.   Valstybės narės taip pat gali pranešti Komisijai apie esamus teisiškai neprivalomus dokumentus, įskaitant visus jų priedus ir pakeitimus.
   3.   Kai teisiškai neprivalomame dokumente arba teisiškai neprivalomo dokumento pakeitime daroma aiški nuoroda į kitus tekstus, atitinkama valstybė narė gali pranešti ir apie tuos kitus tekstus tiek, kiek juose yra nuostatų, kuriomis nustatomos energijos tiekimo sąlygos, kaip antai kiekis ir kainos, arba energetikos infrastruktūros plėtros sąlygos.
   8 straipsnis
   Skaidrumas ir konfidencialumas
   1.   Teikdama informaciją Komisijai pagal 3 straipsnio 1–5 dalis, 6 straipsnio 1 dalį ir 7 straipsnį, valstybė narė gali nurodyti, ar kuri nors informacijos dalis – komercinė ar kita informacija, kurią atskleidus būtų padaryta žala susijusių šalių veiklai, – turi būti laikoma konfidencialia ir ar pateikta informacija gali būti dalijamasi su kitomis valstybėmis narėmis.
   Valstybė narė nurodo tokią informaciją apie 6 straipsnio 2 dalyje nurodytus esamus susitarimus ne vėliau kaip 2017 m. rugpjūčio 3 d.
   2.   Kai valstybė narė pagal 1 dalį nenurodė, kad informacija yra konfidenciali, Komisija saugia elektronine forma paskelbia tą informaciją visoms kitoms valstybėms narėms.
   3.   Kai valstybė narė pagal 1 dalį nurodė, kad esamas tarpvyriausybinis susitarimas, jo pakeitimas arba naujas tarpvyriausybinis susitarimas yra konfidencialūs, ta valstybė narė pateikia pateiktos informacijos santrauką.
   Toje santraukoje nurodoma bent ši informacija apie tarpvyriausybinį susitarimą arba pakeitimą:

               a)

               jo dalykas;

               b)

               jo tikslas ir taikymo sritis;

               c)

               jo trukmė;

               d)

               jo šalys;

               e)

               informacija apie jo pagrindines nuostatas.

         Ši dalis netaikoma informacijai, teikiamai pagal 3 straipsnio 1–4 dalis.
   4.   Komisija sudaro galimybę visoms kitoms valstybėms narėms elektroniniu būdu susipažinti su 3 dalyje nurodytomis santraukomis.
   5.   Prašymai laikyti informaciją konfidencialia pagal šį straipsnį neriboja pačios Komisijos prieigos prie konfidencialios informacijos. Komisija užtikrina, kad prieiga prie konfidencialios informacijos būtų suteikiama tik Komisijos tarnyboms, kurioms neabejotinai būtina susipažinti su turima informacija. Komisijos atstovai neskelbtiną informaciją apie derybas, susijusią su tarpvyriausybiniais susitarimais, gautą tokių derybų metu, tvarko pagal 3 ir 4 straipsnius laikydamiesi tinkamos konfidencialumo tvarkos.
   9 straipsnis
   Valstybių narių veiksmų koordinavimas
   1.   Komisija sudaro palankias valstybių narių veiksmų koordinavimo sąlygas ir jį skatina, kad būtų galima:

               a)

               peržiūrėti pokyčius, susijusius su tarpvyriausybiniais susitarimais, ir siekti Sąjungos išorės santykių energetikos srityje su gamybos, tranzito ir vartojimo valstybėmis nuoseklumo ir darnos;

               b)

               nustatyti bendras problemas, susijusias su tarpvyriausybiniais susitarimais, ir apsvarstyti, kokių tinkamų veiksmų būtų galima imtis toms problemoms spręsti, bei, atitinkamais atvejais, pasiūlyti gairių ir sprendimų;

               c)

               kai tinkama, padėti rengti daugiašalius tarpvyriausybinius susitarimus, kurie apima kelias valstybes nares ar visą Sąjungą.

         2.   Ne vėliau kaip 2018 m. gegužės 3 d. Komisija, remdamasi geriausia praktika ir konsultuodamasi su valstybėmis narėmis, parengia neprivalomas standartines nuostatas ir gaires, įskaitant nuostatų, kurios neatitinka Sąjungos teisės ir todėl neturėtų būti taikomos, pavyzdžių sąrašą. Tokios neprivalomos standartinės nuostatos ir gairės, jeigu būtų tinkamai taikomos, labai pagerintų būsimų tarpvyriausybinių susitarimų atitiktį Sąjungos teisei.
   10 straipsnis
   Ataskaitų teikimas ir peržiūra
   1.   Ne vėliau kaip 2020 m. sausio 1 d. Komisija pateikia Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonominių ir socialinių reikalų komitetui bei Regionų komitetui šio sprendimo taikymo ataskaitą.
   2.   Ataskaitoje visų pirma įvertinama, kiek šiuo sprendimu skatinama tarpvyriausybinių susitarimų atitiktis Sąjungos teisei, be kita ko, elektros energijos srityje, ir aukšto lygio valstybių narių veiksmų, susijusių su tarpvyriausybiniais susitarimais, koordinavimas. Joje taip pat įvertinamas šio sprendimo poveikis valstybių narių deryboms su trečiosiomis valstybėmis ir tai, ar šio sprendimo taikymo sritis bei jame nustatyta tvarka yra tinkamos. Kartu su ataskaita prireikus pateikiamas pasiūlymas dėl šio sprendimo peržiūros.
   11 straipsnis
   Panaikinimas
   Sprendimas Nr. 994/2012/ES panaikinamas nuo 2017 m. gegužės 2 d.
   12 straipsnis
   Įsigaliojimas
   Šis sprendimas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   13 straipsnis
   Adresatai
   Šis sprendimas skirtas valstybėms narėms.

      Priimta Strasbūre 2017 m. balandžio 5 d.

            Europos Parlamento vardu

            Pirmininkas

         A. TAJANI

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         I. BORG

      (1)  OL C 487, 2016 12 28, p. 81.

      (2)  2017 m. kovo 2 d. Europos Parlamento pozicija (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje) ir 2017 m. kovo 21 d. Tarybos sprendimas.

      (3)  2012 m. spalio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimas Nr. 994/2012/ES, kuriuo nustatomas keitimosi informacija apie tarpvyriausybinius valstybių narių ir trečiųjų šalių energetikos susitarimus mechanizmas (OL L 299, 2012 10 27, p. 13).

      (4)  2001 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais (OL L 145, 2001 5 31, p. 43).

      (5)  2010 m. spalio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 994/2010 dėl dujų tiekimo saugumo užtikrinimo priemonių, kuriuo panaikinama Tarybos direktyva 2004/67/EB (OL L 295, 2010 11 12, p. 1).