title: 2013/5/ES: 2012 m. gruodžio 17 d. Tarybos sprendimas dėl Europos Sąjungos prisijungimo prie Viduržemio jūros apsaugos nuo taršos, susidarančios dėl kontinentinio šelfo ir jūros dugno bei podugnio žvalgymo ir eksploatavimo, protokolo

text:
9.1.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 4/13

      TARYBOS SPRENDIMAS

   2012 m. gruodžio 17 d.
   dėl Europos Sąjungos prisijungimo prie Viduržemio jūros apsaugos nuo taršos, susidarančios dėl kontinentinio šelfo ir jūros dugno bei podugnio žvalgymo ir eksploatavimo, protokolo
   (2013/5/ES)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 192 straipsnio 1 dalį kartu su 218 straipsnio 6 dalies a punktu,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento pritarimą (1),
   kadangi:

               (1)

               Viduržemio jūros apsaugos nuo taršos konvencija, vėliau pervadinta Viduržemio jūros aplinkos ir pakrančių zonos apsaugos konvencija (toliau – Barselonos konvencija), Europos bendrijos vardu sudaryta Tarybos sprendimu 77/585/EEB (2), o Barselonos konvencijos pakeitimai priimti Tarybos sprendimu 1999/802/EB (3);

               (2)

               pagal Barselonos konvencijos 7 straipsnį Susitariančiosios šalys turi imtis visų reikiamų priemonių siekiant užkirsti kelią Viduržemio jūros regiono taršai, kuri susidaro dėl kontinentinio šelfo, jūros dugno ir podugnio žvalgymo ir eksploatavimo, ją sumažinti, su ja kovoti ir kiek įmanoma panaikinti;

               (3)

               vienas iš Barselonos konvencijos protokolų skirtas Viduržemio jūros apsaugai nuo taršos, susidarančios dėl kontinentinio šelfo ir jūros dugno bei podugnio žvalgymo ir eksploatavimo (toliau – Jūros protokolas). Jis įsigaliojo 2011 m. kovo 24 d. Iki šiol jį ratifikavo Albanija, Kipras, Libija, Marokas, Sirija ir Tunisas. Be Kipro, kai kurios kitos valstybės narės, kurios yra Barselonos konvencijos Susitariančiosios šalys, neseniai taip pat pranešė apie ketinimą ratifikuoti protokolą;

               (4)

               apskaičiuota, kad Viduržemio jūroje jau yra daugiau kaip 200 veikiančių jūros platformų ir ketinama įrengti dar daugiau. Manoma, kad po to, kai Viduržemio jūroje atrasta didelių iškastinio kuro rezervų, suaktyvės ir angliavandenilių žvalgymo ir eksploatavimo veikla. Dėl Viduržemio jūros pusiau uždaro pobūdžio ir ypatingos hidrodinamikos tokios avarijos, kaip 2010 m. įvykusioji Meksikos įlankoje, galėtų turėti tiesioginių neigiamų padarinių Viduržemio jūros ekonomikai ir pažeidžiamoms jūrų ir pakrančių ekosistemoms ne vienoje šio regiono šalyje. Tikėtina, kad vidutinės trukmės perspektyvoje bus imtasi ir kitų mineralinių jūros, jos dugno ir podugnio išteklių žvalgymo ir eksploatavimo veiklos;

               (5)

               jei nebus imtasi veiksmingų priemonių šios veiklos keliamai grėsmei mažinti, gali būti smarkiai pakenkta visų valstybių narių, turinčių prievolę imtis būtinų priemonių siekiant išlaikyti gerą jų vandenų aplinkosaugos būklę Viduržemio jūroje, pastangoms, kaip reikalaujama pagal 2008 m. birželio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2008/56/EB, nustatančią Bendrijos veiksmų jūrų aplinkos politikos srityje pagrindus (Jūrų strategijos pagrindų direktyva) (4). Be to, reikiamų veiksmų ėmimasis padėtų įgyvendinti įsipareigojimus ir laikytis prievolių, kurias Graikija, Ispanija, Prancūzija, Italija, Kipras, Malta, Slovėnija bei pati Sąjunga prisiėmė kaip Barselonos konvencijos Susitariančiosios šalys;

               (6)

               Jūros protokolas apima daug įvairių nuostatų, kurias turės įgyvendinti įvairių lygmenų institucijos. Kadangi atsižvelgiant, inter alia, į didelę tikimybę, kad su jūroje vykdoma žvalgymo ir eksploatavimo veikla susijusių aplinkos problemų padariniai bus tarpvalstybinio pobūdžio, tikslinga, kad Sąjunga savo veiksmais didintų šios veiklos saugą; tačiau už tam tikras Jūros protokole nustatytas išsamias priemones turėtų būti atsakingos valstybės narės ir jų kompetentingos institucijos;

               (7)

               Komisijos 2010 m. spalio 12 d. priimtame komunikate „Naftos ir dujų žvalgymo ir gavybos atviroje jūroje saugos iššūkiai“ pabrėžiama būtinybė bendradarbiauti tarptautiniu mastu remiant saugą jūroje ir reagavimo pajėgumus visame pasaulyje, o kaip vienas iš susijusių veiksmų nurodomas regioninių konvencijų potencialo tyrimas. Komunikate raginama artimai bendradarbiaujant su atitinkamomis valstybėmis narėmis iš naujo pradėti Jūros protokolo įsigaliojimo procesą;

               (8)

               Taryba savo 2010 m. gruodžio 3 d. priimtose išvadose dėl naftos ir dujų žvalgymo ir gavybos atviroje jūroje saugos teigė, kad Sąjunga ir jos valstybės narės turėtų ir toliau vaidinti svarbų vaidmenį siekiant aukščiausių saugos standartų per tarptautines iniciatyvas bei forumus ir regioninį, pvz., Viduržemio jūros regiono, bendradarbiavimą. Taryba taip pat paragino Komisiją ir valstybes nares kuo geriau išnaudoti esamas tarptautines konvencijas;

               (9)

               Europos Parlamentas savo 2011 m. rugsėjo 13 d. rezoliucijoje pabrėžė, kaip svarbu, kad įsigaliotų visas neratifikuotasis Jūros protokolas, kuriuo siekiama apsaugos nuo žvalgymo ir eksploatavimo veiklos keliamos taršos;

               (10)

               vienas iš Sąjungos aplinkos politikos tikslų yra tarptautiniu lygmeniu remti priemones, kuriomis siekiama spręsti regionines aplinkos problemas. Kalbant apie Jūros protokolą, labai svarbu nepamiršti, kad avarijos tokioje pusiau uždaroje jūroje, kaip Viduržemio jūra, atveju labai tikėtini neigiami padariniai ne vienos šalies aplinkai. Todėl tikslinga, kad Sąjunga imtųsi visų būtinų veiksmų jūroje vykdomos žvalgymo ir eksploatavimo veiklos saugai didinti ir Viduržemio jūros aplinkai apsaugoti;

               (11)

               Komisija taip pat siūlo Reglamentą dėl jūroje vykdomos naftos ir dujų paieškos, žvalgymo ir gavybos saugos (toliau – siūlomas reglamentas);

               (12)

               Jūros protokolas yra susijęs su sritimi, kurią didžia dalimi apima Sąjungos teisė. Tai, pvz., tokie elementai, kaip jūrų aplinkos apsauga, poveikio aplinkai vertinimas ir atsakomybė už žalą aplinkai. Atsižvelgiant į galutinį teisės aktų leidėjų sprendimą dėl siūlomo reglamento, Jūros protokolas yra suderinamas ir su jo tikslais, įskaitant tuos, kurie susiję su leidimais, poveikio aplinkai vertinimu ir veiklos vykdytojų techniniais ir finansiniais pajėgumais;

               (13)

               labai svarbu užtikrinti glaudų Sąjungos valstybių narių ir institucijų bendradarbiavimą, tiek derybų ir protokolo sudarymo procesu, tiek vykdant prisiimtus įsipareigojimus. Toks įpareigojimas bendradarbiauti kyla iš reikalavimo vieningai atstovauti Sąjungą tarptautiniu mastu. Todėl tos valstybės narės, kurios yra Barselonos konvencijos Susitariančiosios šalys ir dar neratifikavo Jūros protokolo arba prie jo neprisijungė, turėtų imtis būtinų veiksmų ir užbaigti tas procedūras;

               (14)

               Todėl Sąjunga turėtų prisijungti prie Jūros protokolo,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Sąjungos vardu patvirtinamas Europos Sąjungos prisijungimas prie Viduržemio jūros apsaugos nuo taršos, susidarančios dėl kontinentinio šelfo ir jūros dugno bei podugnio žvalgymo ir eksploatavimo, protokolo.
   Jūros protokolo tekstas pridedamas prie šio sprendimo.
   2 straipsnis
   Tarybos pirmininkas įgaliojamas paskirti asmenį (-is), įgaliotą (-us) Sąjungos vardu pagal Jūros protokolo 32 straipsnio 2 dalį deponuoti patvirtinimo dokumentą Ispanijos Vyriausybei, kuri prisiima depozitaro funkcijas, ir taip išreikšti Sąjungos sutikimą laikytis Jūros protokolo (5).
   3 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

      Priimta Briuselyje 2012 m. gruodžio 17 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         S. ALETRARIS

      (1)  2012 m. lapkričio 20 d. nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).

      (2)  OL L 240, 1977 9 19, p. 1.

      (3)  OL L 322, 1999 12 14, p. 32.

      (4)  OL L 164, 2008 6 25, p. 19.

      (5)  Jūros protokolo įsigaliojimo Sąjungai datą Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje paskelbs Tarybos Generalinis sekretoriatas.

      VERTIMAS
      Viduržemio jūros apsaugos nuo taršos, susidarančios dėl kontinentinio šelfo ir jūros dugno bei podugnio žvalgymo ir eksploatavimo,

         PROTOKOLAS

      PREAMBULĖ
      ŠIO PROTOKOLO SUSITARIANČIOSIOS ŠALYS,
      BŪDAMOS 1976 m. vasario 16 d. Barselonoje priimtos Viduržemio jūros apsaugos nuo taršos konvencijos šalimis,
      ATSIŽVELGDAMOS į minėtos konvencijos 7 straipsnį,
      ATSIŽVELGDAMOS į veiklos, susijusios su Viduržemio jūros dugno bei podugnio žvalgymu ir eksploatavimu, augimą,
      PRIPAŽINDAMOS, kad tarša, kuri gali atsirasti dėl šios veiklos, kelia didelį pavojų aplinkai ir žmonėms,
      NORĖDAMOS apsaugoti Viduržemio jūrą nuo taršos, susidaranios dėl žvalgymo ir eksploatavimo veiklos,
      ATSIŽVELGDAMOS į protokolus, susijusius su Viduržemio jūros apsaugos nuo taršos konvencija, pirmiausia į 1976 m. vasario 16 d. Barselonoje priimtą Protokolą dėl bendradarbiavimo kovojant su Viduržemio jūros teršimu nafta ir kitomis kenksmingomis medžiagomis avarijos atveju ir į 1982 m. balandžio 3 d. Ženevoje priimtą Protokolą dėl specialiai saugomų Viduržemio jūros teritorijų,
      ATSIŽVELGDAMOS į susijusias 1982 m. gruodžio 10 d. Montego Bėjuje priimtos ir daugelio susitariančiųjų šalių pasirašytos Jungtinių Tautų jūrų teisės konvencijos nuostatas,
      PRIPAŽINDAMOS nevienodą pakrančių valstybių išsivystymo lygį ir atsižvelgdamos į besivystančių šalių būtinas ekonomines ir socialines reikmes,
      SUSITARĖ:
      I   SKYRIUS

         BENDROSIOS NUOSTATOS

      1 straipsnis
      Apibrėžtys
      Šiame protokole:

                  a)

                  konvencija – Viduržemio jūros apsaugos nuo taršos konvencija, priimta Barselonoje 1976 m. vasario 16 d.;

                  b)

                  organizacija – konvencijos 17 straipsnyje nurodyta įstaiga;

                  c)

                  ištekliai – visi kietieji, skystieji arba dujiniai mineraliniai ištekliai;

                  d)

                  veikla, susijusi su protokolo taikymo teritorijoje vykdomu išteklių žvalgymu ir (arba) eksploatavimu (toliau – veikla):

                              i)

                              jūros dugno ir podugnio išteklių mokslinių tyrimų veikla;

                              ii)

                              žvalgymo veikla:

                                          —

                                          seismologinė veikla; jūros dugno ir podugnio tyrimai; mėginių ėmimas,

                                          —

                                          žvalgomasis gręžimas;

                              iii)

                              eksploatavimo veikla:

                                          —

                                          įrenginių statymas išteklių gavybos tikslais ir su tuo susijusi veikla,

                                          —

                                          parengiamasis gręžimas,

                                          —

                                          gavyba, apdorojimas ir saugojimas,

                                          —

                                          transportavimas į krantą vamzdynais ir laivų krova,

                                          —

                                          techninė priežiūra, remontas ir kiti pagalbiniai darbai;

                  e)

                  tarša – kaip apibrėžta konvencijos 2 straipsnio a punkte;

                  f)

                  įrenginys – stacionari arba plūduriuojanti konstrukcija ir visos jos sudedamosios dalys, naudojamos veikloje, pirmiausia:

                              i)

                              stacionarios arba kilnojamosios jūrinės gręžimo platformos;

                              ii)

                              stacionarios arba plūduriuojančios platformos, įskaitant kintamos padėties platformas;

                              iii)

                              jūrinės saugyklos, įskaitant šiuo tikslu naudojamus laivus;

                              iv)

                              jūriniai krovos terminalai ir išgautų produktų transportavimo sistemos, pvz., povandeniniai vamzdynai;

                              v)

                              prie konstrukcijos prijungti prietaisai ir iš jūros dugno arba podugnio išgautų medžiagų perkrovimo, apdorojimo, saugojimo ir šalinimo įranga;

                  g)

                  veiklos vykdytojas:

                              i)

                              fizinis arba juridinis asmuo, pagal šį protokolą gavęs šalies, kurios jurisdikcijai priklauso teritorija, kurioje vykdoma veikla (toliau – susitariančioji šalis), leidimą vykdyti veiklą ir (arba) vykdantis šią veiklą, arba

                              ii)

                              asmuo, neturintis leidimo pagal šį protokolą, tačiau de facto kontroliuojantis tokią veiklą;

                  h)

                  saugos zona – pagal bendrosios tarptautinės teisės ir techninių reikalavimų nuostatas aplink įrenginius nustatyta zona, atitinkamai pažymėta ir skirta užtikrinti laivybos ir įrenginių saugumą;

                  i)

                  atliekos – bet kokios rūšies, pavidalo arba savybių medžiagos, susidarančios dėl veiklos, kuriai taikomas šis protokolas, ir šalinamos arba numatomos ar privalomos pašalinti;

                  j)

                  kenksmingos arba toksiškos medžiagos – bet kokios rūšies, pavidalo arba savybių medžiagos, galinčios kelti taršą patekusios į protokolo taikymo teritoriją;

                  k)

                  cheminių medžiagų naudojimo planas – jūrinių įrenginių operatoriaus parengtas planas, kuriame nurodoma:

                              i)

                              cheminės medžiagos, kurias operatorius ketina naudoti atlikdamas darbus;

                              ii)

                              tikslas arba tikslai, kuriuo (kuriais) operatorius ketina naudoti chemines medžiagas;

                              iii)

                              didžiausia cheminių medžiagų, kurias operatorius ketina naudoti kitose cheminėse medžiagose, koncentracija ir didžiausias kiekis, kurį ketinama sunaudoti per nurodytą laikotarpį;

                              iv)

                              teritorija, kurioje cheminė medžiaga gali patekti į jūros aplinką;

                  l)

                  nafta – bet kokio pavidalo nafta, įskaitant žaliavinę naftą, mazutą, naftingą dumblą, naftos atliekas ir naftos produktus, taip pat, neatmetant pirmiau nurodytų bendro pobūdžio produktų, cheminės medžiagos, nurodytos šio protokolo priede;

                  m)

                  naftingasis mišinys – mišinys, kurio sudėtyje yra naftos;

                  n)

                  nuotekos:

                              i)

                              įvairių tualetų, pisuarų ir išviečių nutekamųjų angų nuotekos ir kitokios atmatos;

                              ii)

                              medicininės paskirties patalpų (vaistinių, ligoninių ir t. t.) nuotekos, išleidžiamos per tose patalpose esančias prausykles, vonias ir nutekamąsias angas;

                              iii)

                              kitos nuotekos, sumišusios su pirmiau minėtomis nuotekomis;

                  o)

                  šiukšlės – visos maisto, naminės ir veiklos atliekos, susidariusios įrenginiams dirbant įprasta tvarka ir nuolat arba periodiškai šalinamos, išskyrus medžiagas, apibrėžtas arba nurodytas kitose šio protokolo vietose;

                  p)

                  gėlo vandens riba – vandentakių vieta, kurioje atoslūgio metu ir laikotarpiu, kai gėlo vandens tėkmė yra silpna, pastebimas druskingumo padidėjimas dėl jūros vandens patekimo.

            2 straipsnis
      Geografinė taikymo sritis
      1.   Teritorija, kuriai taikomas šis protokolas (šiame protokole vadinama „protokolo taikymo teritorija“):

                  a)

                  Viduržemio jūros teritorija, apibrėžta konvencijos 1 straipsnyje, įskaitant kontinentinį šelfą, jūros dugną ir podugnį;

                  b)

                  vandens plotai, įskaitant jūros dugną ir podugnį, į sausumos pusę nuo pagrindinės linijos, nuo kurios matuojamas teritorinių jūros vandenų plotis, o vandentakių atveju – plotai, besidriekiantys iki gėlo vandens ribos.

            2.   Bet kuri iš šio protokolo susitariančiųjų šalių (toliau šiame protokole – šalys) į šio protokolo taikymo sritį taip pat gali įtraukti jų teritorijose esančias šlapynes arba pakrančių zonas.
      3.   Jokia šio protokolo nuostata ir jokiu pagal šį protokolą priimtu aktu negali būti ribojamos kurios nors valstybės teisės, susijusios su kontinentinio šelfo ribų nustatymu.
      3 straipsnis
      Bendrieji įsipareigojimai
      1.   Šalys individualiai arba dvišalio ar daugiašalio bendradarbiavimo pagrindu imasi visų tinkamų priemonių, kad užkirstų kelią dėl veiklos susidarančiai protokolo taikymo teritorijos taršai, ją sumažintų, įveiktų ir kontroliuotų, inter alia, užtikrindamos, kad šiuo tikslu būtų taikomos geriausios turimos aplinkos atžvilgiu veiksmingos ir ekonominiu atžvilgiu tinkamos technologijos.
      2.   Šalys užtikrina, kad būtų imtasi visų reikiamų priemonių, jog veikla nekeltų taršos.
      II   SKYRIUS

         LEIDIMŲ SISTEMA

      4 straipsnis
      Bendrieji principai
      1.   Bet kokiai veiklai protokolo taikymo teritorijoje, įskaitant įrenginių statymą joje, iš anksto turi būti gaunamas kompetentingos institucijos rašytinis žvalgymo arba eksploatavimo leidimas. Prieš išduodama leidimą, ši institucija turi įsitikinti, kad įrenginiai statomi laikantis tarptautinių standartų ir praktikos ir kad operatorius yra techniškai bei finansiškai pajėgus vykdyti šią veiklą. Šis leidimas išduodamas laikantis atitinkamos tvarkos, kurią nustato kompetentinga institucija.
      2.   Leidimą atsisakoma išduoti, jeigu yra požymių, kad siūloma veikla gali turėti didelio neigiamo poveikio aplinkai ir kad to poveikio negalima išvengti laikantis leidime išdėstytų ir šio protokolo 6 straipsnio 3 dalyje nurodytų sąlygų.
      3.   Svarstydama įrenginių statymo vietos patvirtinimo klausimą, susitariančioji šalis užtikrina, kad parenkant vietą nebūtų padaryta neigiamo poveikio esamiems įrenginiams, pirmiausia – vamzdynams ir kabeliams.
      5 straipsnis
      Leidimams keliami reikalavimai
      1.   Susitariančioji šalis nustato sąlygą, kad operatorius kandidatas, teikdamas prašymą išduoti arba atnaujinti leidimą, privalėtų kompetentingai institucijai pateikti projektą, ir kad pateikiant kiekvieną tokį prašymą, be kitų dalykų, pirmiausia būtų pateikiama:

                  a)

                  siūlomos veiklos poveikio aplinkai tyrimas; kompetentinga institucija, atsižvelgdama į veiklos pobūdį, mastą, trukmę ir techninius metodus bei į vietovės ypatumus, gali reikalauti, kad poveikio aplinkai vertinimas būtų parengtas pagal šio protokolo IV priedą;

                  b)

                  tiksli geografinių teritorijų, kuriose numatoma vykdyti veiklą, apibrėžtis, įskaitant saugos zonas;

                  c)

                  išsami informacija apie operatoriaus kandidato ir įrenginių personalo profesinę ir techninę kvalifikaciją, taip pat apie personalo sudėtį;

                  d)

                  augos priemonės, kaip nurodyta 15 straipsnyje;

                  e)

                  operatoriaus nepaprastosios padėties planas, kaip nurodyta 16 straipsnyje;

                  f)

                  stebėjimo procedūros, kaip nurodyta 19 straipsnyje;

                  g)

                  įrenginių pašalinimo planai, kaip nurodyta 20 straipsnyje;

                  h)

                  specialiai saugomose teritorijose taikytinos atsargumo priemonės, kaip nurodyta 21 straipsnyje;

                  i)

                  draudimas arba kitokia finansinė garantija, skirta užtikrinti atsakomybę, kaip nustatyta 27 straipsnio 2 dalies b punkte.

            2.   Kompetentinga institucija, atsižvelgdama į veiklos pobūdį, mastą, trukmę ir techninius metodus bei į vietovės ypatumus, gali nuspręsti moksliniams tyrimams ir žvalgomajai veiklai sumažinti šio straipsnio 1 dalyje nustatytus reikalavimus.
      6 straipsnis
      Leidimų išdavimas
      1.   4 straipsnyje minimi leidimai išduodami tik kompetentingai institucijai patikrinus, ar laikomasi 5 straipsnyje ir IV priede nurodytų reikalavimų.
      2.   Kiekviename leidime nurodoma veikla ir leidimo galiojimo laikotarpis, nustatomos geografinės teritorijos, dėl kurios išduodamas leidimas, ribos ir nurodomi techniniai reikalavimai bei leidžiami įrenginiai. Reikiamos saugos zonos nustatomos atitinkamu vėlesniu etapu.
      3.   Išduodant leidimą gali būti nustatomos sąlygos dėl priemonių, technologijų arba metodų, skirtų kuo labiau sumažinti riziką ir žalą, susijusias su tarša, susidarančia dėl veiklos.
      4.   Šalys nedelsdamos praneša organizacijai apie išduotus arba atnaujintus leidimus. Organizacija tvarko visų protokolo taikymo teritorijoje esančių įrenginių, kuriems buvo išduoti leidimai, registrą.
      7 straipsnis
      Sankcijos
      Kiekviena šalis nustato sankcijas, taikytinas už pareigų, kylančių pagal šį protokolą, nevykdymą, nacionalinių teisės aktų arba taisyklių, kuriais įgyvendinamas šis protokolas, nepaisymą arba specialių sąlygų, nustatytų išduodant leidimą, nesilaikymą.
      III   SKYRIUS

         ATLIEKOS IR KENKSMINGOS ARBA TOKSIŠKOS MEDŽIAGOS

      8 straipsnis
      Bendrasis įpareigojimas
      Nepažeisdamos kitų šiame skyriuje nurodytų standartų arba įpareigojimų, šalys nustato operatoriams bendrą įpareigojimą taikyti geriausias turimas aplinkos atžvilgiu veiksmingas ir ekonominiu atžilgiu tinkamas technologijas ir lakytis tarptautiniu mastu pripažintų standartų dėl atliekų išmetimo ir kenksmingų arba toksiškų medžiagų naudojimo, saugojimo ir išmetimo, kad būtų kuo labiau sumažinta taršos rizika.
      9 straipsnis
      Kenksmingos arba toksiškos medžiagos
      1.   Kompetentinga institucija, remdamasi cheminių medžiagų naudojimo planu, patvirtina veiklai skirtų cheminių medžiagų naudojimo ir saugojimo sąlygas.
      2.   Susitariančioji šalis gali reglamentuoti, riboti arba drausti cheminių medžiagų naudojimą veiklai, atsižvelgdama į rekomendacijas, kurias parengia susitariančiosios šalys.
      3.   Siekdamos apsaugoti aplinką, šalys užtikrina, kad būtų pateiktas kiekvienos veikloje naudojamos medžiagos gamintojo parengtas junginio aprašas.
      4.   Į protokolo taikymo teritoriją draudžiama išmesti kenksmingas arba toksiškas medžiagas, susidarančias dėl veiklos, kuriai taikomas šis protokolas, ir nurodytas šio protokolo I priede.
      5.   Norint į protokolo taikymo teritoriją išmesti kenksmingas arba toksiškas medžiagas, susidarančias dėl veiklos, kuriai taikomas šis protokolas, ir nurodytas šio protokolo II priede, kiekvienu atveju būtina gauti išankstinį specialų kompetentingos institucijos leidimą.
      6.   Norint į protokolo taikymo teritoriją išmesti kitas kenksmingas arba toksiškas medžiagas, susidarančias dėl veiklos, kuriai taikomas šis protokolas, ir galinčias sukelti taršą, būtina gauti išankstinį bendrąjį kompetentingos institucijos leidimą.
      7.   5 ir 6 dalyse minimi leidimai išduodami tik atidžiai išnagrinėjus visus veiksnius, nustatytus šio protokolo III priede.
      10 straipsnis
      Nafta ir naftingieji mišiniai, gręžimo skysčiai ir atliekos
      1.   Šalys nustato ir priima bendruosius naftos ir naftingųjų mišinių šalinimo iš įrenginių į protokolo taikymo teritoriją standartus:

                  a)

                  šie bendrieji standartai nustatomi pagal V priedo A dalies nuostatas;

                  b)

                  tokie bendrieji standartai negali būti mažiau griežti už šiuos reikalavimus, pirmiausia:

                              i)

                              įrangos zonos nuotekos: ne daugiau kaip 15 mg naftos viename litre (neatskiedus);

                              ii)

                              gamybinis vanduo: vidutiniškai ne daugiau kaip 40 mg/l per kalendorinį mėnesį; koncentracija niekada negali viršyti 100 mg/l;

                  c)

                  šalys bendru susitarimu nustato, koks metodas bus taikomas naftos kiekiui tirti.

            2.   Šalys nustato ir priima bendruosius gręžimo skysčių ir gręžimo atliekų naudojimo ir šalinimo iš įrenginių į protokolo taikymo teritoriją standartus. Šie bendrieji standartai nustatomi pagal V priedo B dalies nuostatas.
      3.   Kiekviena šalis imasi tinkamų priemonių pagal šį straipsnį priimtų bendrųjų standartų arba griežtesnių standartų, kuriuos ji gali priimti, laikymuisi užtikrinti.
      11 straipsnis
      Nuotekos
      1.   Susitariančioji šalis draudžia išleisti į protokolo taikymo teritoriją nuotekas iš įrenginių, kuriuose nuolat dirba ne mažiau kaip 10 žmonių, išskyrus atvejus, kai:

                  a)

                  nuotekos, išvalytos taip, kaip yra patvirtinusi kompetentinga institucija, iš įrenginių išleidžiamos ne arčiau kaip per keturias jūrų mylias nuo artimiausios sausumos teritorijos arba stacionarių žvejybos įrenginių, susitariančiajai šaliai paliekant teisę priimti sprendimą dėl kiekvieno konkretaus atvejo, arba

                  b)

                  nuotekos nevalomos, bet išleidžiamos pagal tarptautines taisykles ir standartus, arba

                  c)

                  nuotekos perleidžiamos per patvirtintus nuotekų valymo įrenginius, kuriuos yra patvirtinusi kompetentinga institucija.

            2.   Susitariančioji šalis, manydama, kad tai yra būtina, inter alia, atsižvelgdama į teritorijos sroves arba atstumą iki 21 straipsnyje nurodytų teritorijų, prireikus nustato griežtesnes nuostatas.
      3.   1 dalyje nurodytos išimtys netaikomos, jeigu išleidus nuotekas galima pastebėti plūduriuojančių kietųjų dalelių arba jeigu aplinkinis vanduo pakeičia spalvą, jame atsiranda spalvotų dėmių arba vanduo tampa neskaidrus.
      4.   Jeigu nuotekos yra sumišusios su atliekomis ir kenksmingomis arba toksiškomis medžiagomis, kurioms taikomi kitokie šalinimo reikalavimai, taikomi griežtesnieji reikalavimai.
      12 straipsnis
      Šiukšlės
      1.   Susitariančioji šalis draudžia išmesti į protokolo taikymo teritoriją šiuos produktus ir medžiagas:

                  a)

                  bet kokius plastikinius gaminius, įskaitant sintetinius lynus, sintetinius žvejybos tinklus ir plastikinius šiukšlių maišus, bet jais neapsiribojant;

                  b)

                  bet kokias kitas biologiškai neskaidžias šiukšles, įskaitant popieriaus gaminius, skudurus, stiklą, metalą, butelius, indus, krovinių paklotus, apvalkalus ir pakavimo medžiagas.

            2.   Maisto atliekos į protokolo taikymo teritoriją išmetamos kuo toliau nuo sausumos ir laikantis tarptautinių taisyklių bei standartų.
      3.   Jeigu šiukšlės yra sumišusios su kitais išmetamais produktais, kuriems taikomi kitokie šalinimo arba išmetimo reikalavimai, taikomi griežtesnieji reikalavimai.
      13 straipsnis
      Surinkimo įrenginiai, instrukcijos ir sankcijos
      Šalys užtikrina, kad:

                  a)

                  operatoriai tinkamai šalintų visas atliekas ir kenksmingas arba toksiškas medžiagas specialiuose krante sumontuotuose surinkimo įrenginiuose, išskyrus atvejus, kai pagal protokolą leidžiama elgtis kitaip;

                  b)

                  visiems darbuotojams būtų pateiktos tinkamo teršalų šalinimo instrukcijos;

                  c)

                  už neteisėtą teršalų šalinimą būtų taikomos sankcijos.

            14 straipsnis
      Išimtys
      1.   Šio skyriaus nuostatos netaikomos šiais atvejais:

                  a)

                     force majeure atvejais, ypač tada, kai teršalai išmetami:

                              —

                              norint išgelbėti žmonių gyvybes,

                              —

                              norint užtikrinti įrenginių saugą,

                              —

                              įrenginių arba įrangos apgadinimo atveju,

                        su sąlyga, kad nustačius, jog padaryta žala, arba išmetus teršalus būtų imtasi visų įmanomų neigiamo poveikio mažinimo priemonių;

                  b)

                  medžiagos, kurių sudėtyje yra naftos arba kenksmingų ar toksiškų medžiagų, gavus išankstinį kompetentingos institucijos sutikimą išmetamos į jūrą kovojant su konkrečių taršos atvejų padariniais ir taip siekiant sumažinti taršos daromą žalą.

            2.   Tačiau šio skyriaus nuostatos taikomos visais atvejais, kai operatorius savo veiksmais siekė padaryti žalos arba elgėsi neatsargiai, žinodamas, kad veikiausia bus padaryta žalos.
      3.   Apie teršalų išmetimą šio straipsnio 1 dalyje nurodytomis aplinkybėmis nedelsiant pranešama organizacijai ir – per organizaciją arba tiesiogiai – šaliai arba šalims, kuriai (-oms) gali būti padarytas neigiamas poveikis, pateikiant išsamią informaciją apie aplinkybes ir išmestų atliekų arba kenksmingų ar toksiškų medžiagų pobūdį bei kiekį.
      IV   SKYRIUS

         SAUGOS PRIEMONĖS

      15 straipsnis
      Saugos priemonės
      1.   Susitariančioji šalis, kurios jurisdikcijai priklauso numatoma arba vykdoma veikla, užtikrina, kad būtų taikomos saugos priemonės, susijusios su įrenginių projektavimu, statymu, išdėstymu, įrengimu, žymėjimu, veikimu ir technine priežiūra.
      2.   Susitariančioji šalis užtikrina, kad operatorius įrenginiuose visada turėtų tinkamą, geros darbinės būklės įrangą ir įtaisus, skirtus apsaugoti žmonių gyvybes, užkirsti kelią atsitiktinei taršai ir kovoti su jos padariniais, greitai reaguoti avarijų atvejais, taikant geriausias turimas aplinkos atžilgiu veiksmingas ir ekonominiu atžvilgiu tinkamas technologijas bei laikantis operatoriaus nepaprastosios padėties plano, nurodyto 16 straipsnyje, nuostatų.
      3.   Kompetentinga institucija reikalauja, kad būtų pateiktas gamybos platformų, jūrinių gręžimo platformų, jūrinių saugyklų, jūrinių krovos sistemų ir vamzdynų, taip pat kitų įrenginių, kuriuos gali būti nurodžiusi susitariančioji šalis, pripažintos institucijos išduotas saugos ir tinkamumo tam tikrai paskirčiai sertifikatas (toliau – sertifikatas).
      4.   Šalys, atlikdamos patikras, užtikrina, kad operatoriai vykdytų veiklą laikydamiesi šio straipsnio reikalavimų.
      16 straipsnis
      Nepaprastosios padėties planavimas
      1.   Avarijos atveju susitariančiosios šalys mutatis mutandis įgyvendina Protokolo dėl bendradarbiavimo kovojant su Viduržemio jūros teršimu nafta ir kitomis kenksmingomis medžiagomis avarijos atveju nuostatas.
      2.   Kiekviena šalis reikalauja, kad operatoriai, atsakingi už tos šalies jurisdikcijai priklausančius įrenginius, turėtų nepaprastosios padėties planą, skirtą kovoti su atsitiktine tarša ir suderintą su susitariančios šalies nepaprastosios padėties planu, parengtu pagal Protokolą dėl bendradarbiavimo kovojant su Viduržemio jūros teršimu nafta ir kitomis kenksmingomis medžiagomis avarijos atveju, ir patvirtintą pagal kompetentingų institucijų nustatytas procedūras.
      3.   Kiekviena susitariančioji šalis užtikrina nepaprastosios padėties planų rengimo ir įgyvendinimo koordinavimą. Šie planai rengiami pagal kompetentingos tarptautinės organizacijos priimtas rekomendacijas. Jie pirmiausia turi atitikti šio protokolo VII priedo nuostatas.
      17 straipsnis
      Informavimas
      Kiekviena šalis reikalauja, kad operatoriai, atsakingi tos šalies jurisdikcijai priklausančius įrenginius, nedelsdami praneštų kompetentingai institucijai:

                  a)

                  apie kiekvieną atvejį, kai iš jų įrenginių į protokolo taikymo teritoriją patenka arba gali patekti teršalų;

                  b)

                  apie kiekvieną jūroje pastebėtą atvejį, kai į protokolo taikymo teritoriją patenka arba gali patekti teršalų.

            18 straipsnis
      Savitarpio pagalba avarijos atveju
      Avarijos atveju šalis, kuriai reikia pagalbos užkirsti kelią dėl veiklos susidarančiai protokolo taikymo teritorijos taršai, ją sumažinti arba įveikti, gali tiesiogiai prašyti kitų šalių pagalbos arba kreiptis į Viduržemio jūros regioninį reagavimo avariniu taršos atveju centrą (REMPEC), ir šis turi padaryti viską, kas įmanoma, kad suteiktų reikiamą pagalbą.
      Šiuo tikslu šalis, kuri taip pat yra Protokolo dėl bendradarbiavimo kovojant su Viduržemio jūros teršimu nafta ir kitomis kenksmingomis medžiagomis avarijos atveju šalis, taiko susijusias minėto protokolo nuostatas.
      19 straipsnis
      Stebėjimas
      1.   Reikalaujama, kad operatorius arba šioje srityje kompetentingas subjektas, atsižvelgdami į veiklos pobūdį, mastą, trukmę ir techninius metodus, taip pat į vietovės ypatumus, vertintų veiklos poveikį aplinkai ir apie jį periodiškai arba kompetentingai institucijai paprašius praneštų, kad ši kompetentinga galėtų atlikti vertinimą pagal procedūrą, kompetentingos institucijos nustatytą pagal jos taikomą leidimų sistemą.
      2.   Prireikus kompetentinga institucija nustato nacionalinę stebėjimo sistemą, suteikiančią galimybę reguliariai stebėti įrenginius ir veiklos poveikį aplinkai ir taip užtikrinti išduodant leidimą nustatytų sąlygų laikymąsi.
      20 straipsnis
      Įrenginių pašalinimas
      1.   Kompetentinga institucija reikalauja, kad operatorius pašalintų apleistus ar nenaudojamus įrenginius, kad būtų galima užtikrinti navigacijos saugumą, atsižvelgiant į kompetentingos tarptautinės organizacijos priimtas rekomendacijas ir standartus. Šalinant tokius objektus taip pat deramai atsižvelgiama į kitus teisėtus jūros naudojimo būdus, pirmiausia žvejybą, jūros aplinkos apsaugą ir kitų susitariančiųjų šalių teises ir pareigas. Prieš pašalindamas įrenginius operatorius savo atsakomybe imasi visų reikiamų priemonių, kad išvengtų teršalų išsiliejimo arba nutekėjimo iš veiklos vietos.
      2.   Kompetentinga institucija reikalauja, kad operatorius pagal šio straipsnio 1 dalį pašalintų apleistus arba nebenaudojamus vamzdynus arba išvalytų jų vidų ir juos paliktų arba palaidotų taip, kad jie neterštų aplinkos, nekeltų pavojaus navigacijai, netrukdytų žvejybai, nekeltų grėsmės jūrų aplinkai ir netrukdytų kitais teisėtais būdais naudoti jūrą arba susitariančiosioms šalims naudotis savo teisėmis ir vykdyti savo pareigas. Kompetentinga institucija užtikrina, kad būtų tinkamai paskelbta apie tai, kokiame gylyje ir kokioje vietoje buvo palaidotas vamzdynas ir kokie jo matmenys, ir kad ši informacija būtų pateikta jūrlapiuose ir perduota organizacijai bei kitoms kompetentingoms tarptautinėms organizacijoms ir šalims.
      3.   Šio straipsnio nuostatos taip pat taikomos operatoriaus nebenaudojamiems arba apleistiems įrenginiams, kuriems išduotas leidimas galėjo būti panaikintas arba sustabdytas pagal 7 straipsnį.
      4.   Kompetentinga institucija gali nurodyti tam tikromis aplinkybėmis taikytinus iš pradžių numatyto veiklos lygio ir jūrų aplinkos apsaugos priemonių pakeitimus.
      5.   Kompetentinga institucija gali reguliuoti veiklos, kuriai buvo išduotas leidimas, perleidimą kitiems asmenims.
      6.   Jeigu operatorius nesilaiko šio straipsnio nuostatų, kompetentinga institucija operatoriaus sąskaita imasi veiksmų, kurie gali būti reikalingi operatoriaus neveikimo padariniams pašalinti.
      21 straipsnis
      Specialiai saugomos teritorijos
      Kad apsaugotų teritorijas, nustatytas Protokole dėl specialiai saugomų Viduržemio jūros teritorijų, ir visas kitas teritorijas, kurias šalis yra nustačiusi siekdama tame protokole nustatytų tikslų, šalys individualiai arba daugiašalio ar dvišalio bendradarbiavimo pagrindu taiko specialias priemones, atitinkančias tarptautinę teisę, kad užkirstų kelią dėl veiklos šiose teritorijose susidarančiai taršai, ją sumažintų, įveiktų ir kontroliuotų.
      Be priemonių, kurios Protokole dėl specialiai saugomų Viduržemio jūros teritorijų yra nurodytos kaip būtinos norint gauti leidimą, inter alia, gali būti taikomos tokios priemonės:

                  a)

                  specialūs šioms teritorijoms skirtų leidimų išdavimo apribojimai arba sąlygos:

                              i)

                              poveikio aplinkai vertinimų parengimas ir įvertinimas;

                              ii)

                              specialių stebėjimo, įrenginių šalinimo ir draudimo išmesti teršalus nuostatų šioms teritorijoms rengimas;

                  b)

                  aktyvus operatorių, kompetentingų institucijų, šalių ir organizacijos keitimasis informacija klausimais, kurie gali turėti įtakos šioms teritorijoms.

            V   SKYRIUS

         BENDRADARBIAVIMAS

      22 straipsnis
      Tyrinėjimai ir mokslinių tyrimų programos
      Laikydamosi konvencijos 13 straipsnio, šalys prireikus bendradarbiauja remdamos tyrinėjimus ir įgyvendindamos mokslinių bei technologinių tyrimų programas, kuriomis siekiama sukurti tokius naujus metodus:

                  a)

                  veiklos vykdymo keliant kuo mažesnę taršos grėsmę;

                  b)

                  taršos prevencijos, mažinimo, įveikimo ir kontrolės, ypač avarijos atveju.

            23 straipsnis
      Tarptautinės taisyklės, standartai ir rekomenduojama praktika bei procedūros
      1.   Šalys tiesiogiai arba per organizaciją ar kitas kompetentingas tarptautines organizacijas bendradarbiauja siekdamos:

                  a)

                  nustatyti tinkamus mokslinius kriterijus, kuriais remiantis būtų galima parengti ir tobulinti tarptautines taisykles, standartus ir rekomenduojamus praktinius metodus bei procedūras, skirtas siekti šio protokolo tikslų;

                  b)

                  parengti ir tobulinti tokias tarptautines taisykles, standartus ir rekomenduojamus praktinius metodus bei procedūras;

                  c)

                  parengti ir priimti rekomendacijas, atitinkančias tarptautinę praktiką bei procedūras ir skirtas užtikrinti VI priedo nuostatų laikymąsi;

            2.   Šalys nedelsdamos deda pastangas, kad jų teisės aktai ir taisyklės būtų suderinti su tarptautinėmis taisyklėmis, standartais ir rekomenduojamais praktiniais metodais bei procedūromis, nurodytais šio straipsnio 1 dalyje.
      3.   Šalys pagal galimybes nedelsdamos deda pastangas, kad būtų keičiamasi informacija apie vidaus politiką, teisės aktus ir taisykles ir apie jų derinimą, kai nurodyta šio straipsnio 2 dalyje.
      24 straipsnis
      Mokslinė ir techninė pagalba besivystančioms šalims
      1.   Šalys tiesiogiai arba padedamos kompetentingų regioninių arba kitų tarptautinių organizacijų bendradarbiauja siekdamos parengti ir pagal galimybes įgyvendinti pagalbos besivystančioms šalims programas, pirmiausia mokslo, teisės, švietimo ir technologijų srityse, kuriomis būtų siekiama užkirsti kelią dėl veiklos protokolo taikymo teritorijoje susidarančiai taršai, ją sumažinti, įveikti ir kontroliuoti.
      2.   Techninė pagalba pirmiausia apima mokslinio, teisinio ir techninio personalo mokymą, taip pat pagalbą toms šalims įsigyti, naudoti ir gaminti atitinkamą įrangą palankiomis sąlygomis, kurias susijusios šalys turėtų suderinti tarpusavyje.
      25 straipsnis
      Keitimasis informacija
      Šalys viena kitą tiesiogiai arba per organizaciją informuoja apie taikomas priemones arba pasiektus rezultatus ir apie patiriamus protokolo taikymo sunkumus, jeigu jų pasitaiko. Tokios informacijos kaupimo ir teikimo procedūros nustatomos per šalių posėdžius.
      26 straipsnis
      Tarpvalstybinė tarša
      1.   Kiekviena šalis imasi visų priemonių, būtinų užtikrinti, kad jos jurisdikcijai priklausanti veikla nekeltų taršos už jos jurisdikcijos ribų.
      2.   Šalis, kurios jurisdikcijai priklauso numatoma arba vykdoma veikla, atsižvelgia į bet kokį neigiamą poveikį aplinkai, nepaisydamos to, ar tas poveikis veikiausiai bus padarytas jos jurisdikcijai priklausančioje teritorijoje, ar už jos ribų.
      3.   Šalis, sužinojusi apie jūros aplinkai gresiantį taršos žalos pavojų arba padarytą žalą, nedelsdama apie tai praneša kitoms šalims, kurias, jos manymu, gali paveikti tokia žala, taip pat Viduržemio jūros regioninį reagavimo avariniu taršos atveju centrui (REMPEC), pateikdama visą naujausią informaciją, kuria remdamosi jos prireikus galėtų imtis tinkamų priemonių. REMPEC nedelsdamas perduoda šią informaciją visoms susijusioms šalims. REMPEC nedelsdamas perduoda šią informaciją visoms susijusioms šalims.
      4.   Šalys, atsižvelgdamos į savo teisės sistemas ir, jeigu taikytina, remdamosi susitarimais, deda pastangas, kad kitų valstybių asmenims, kuriems dėl taršos arba kitokio neigiamo poveikio, susijusio su siūlomais arba atliekamais darbais, gali būti padaryta žalos, sudarytų lygias galimybes dalyvauti administracinėse bylose ir užtikrintų jose lygiavertį požiūrį į tokius asmenis.
      5.   Jeigu tarša keliama valstybės, kuri nėra šio protokolo susitariančioji šalis, teritorijoje, bet kuri susitariančioji šalis, kuriai daromas neigiamas poveikis, deda pastangas, kad būtų bendradarbiaujama su minėtąja valstybe ir taip būtų sudaromos galimybės taikyti šį protokolą.
      27 straipsnis
      Atsakomybė ir žalos atlyginimas
      1.   Šalys, atsižvelgdamos į konvencijos 16 straipsnį, nedelsdamos pradeda bendradarbiauti tinkamų taisyklių ir procedūrų, kuriomis būtų nustatyta atsakomybė ir atlyginimas už žalą, padarytą vykdant veiklą, kuriai taikomas šis protokolas, rengimo klausimais.
      2.   Kol bus parengtos šios procedūros, kiekviena šalis:

                  a)

                  imasi visų priemonių, būtinų užtikrinti, kad atsakomybė už žalą, padarytą vykdant veiklą, tektų operatoriams, ir reikalauja, jog jie skubiai sumokėtų tinkamą kompensaciją;

                  b)

                  imasi visų būtinų priemonių, kad operatoriai nuolat turėtų draudimo apsaugą arba kitokią finansinę garantiją, kurios tipas ir sąlygos būtų tokie, kaip nustatė susitariančioji šalis, siekdama užtikrinti žalos, padarytos vykdant veiklą, kuriai taikomas šis protokolas, atlyginimą.

            VI   SKYRIUS

         BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS

      28 straipsnis
      Kompetentingų institucijų paskyrimas
      Kiekviena susitariančioji šalis paskiria vieną arba daugiau kompetentingų institucijų, kurios:

                  a)

                  suteikia, atnaujina ir registruoja šio protokolo II skyriuje numatytus leidimus;

                  b)

                  išduoda ir registruoja specialius ir bendruosius šio protokolo 9 straipsnyje nurodytus leidimus;

                  c)

                  išduoda šio protokolo V priede nurodytus leidimus;

                  d)

                  tvirtina valymo sistemą ir išduoda sertifikatus nuotekų valymo įrenginiams, nurodytiems šio protokolo 11 straipsnio 1 dalyje;

                  e)

                  suteikia išankstinį išimtinio teršalų, nurodytų šio protokolo 14 straipsnio 1 dalies b punkte, išmetimo patvirtinimą;

                  f)

                  vykdo pareigas, susijusias su saugos priemonėmis, nurodytomis šio protokolo 15 straipsnio 3 ir 4 dalyse;

                  g)

                  atlieka funkcijas, susijusias su nepaprastosios padėties planų rengimu, kaip aprašyta šio protokolo 16 straipsnyje ir VII priede;

                  h)

                  nustato stebėjimo procedūras, kaip nustatyta šio protokolo 19 straipsnyje;

                  i)

                  prižiūri įrenginių šalinimo darbus, kaip nustatyta šio protokolo 20 straipsnyje.

            29 straipsnis
      Pereinamojo laikotarpio priemonės
      Kiekviena šalis parengia procedūras ir taisykles, taikytinas veiklai, kuriai buvo arba nebuvo išduotas leidimas ir kuri buvo pradėta iki šio protokolo įsigaliojimo, siekdama, kiek įmanoma, užtikrinti jų atitiktį šio protokolo nuostatoms.
      30 straipsnis
      Posėdžiai
      1.   Eiliniai šalių posėdžiai vyksta vienu metu su eiliniais konvencijos susitariančiųjų šalių posėdžiais, rengiamais pagal konvencijos 18 straipsnį. Šalys taip pat gali rengti neeilinius posėdžius pagal konvencijos 18 straipsnį.
      2.   Šio protokolo šalių posėdžių funkcijos, inter alia, yra:

                  a)

                  nuolat tikrinti, kaip įgyvendinamas šis protokolas ir apsvarstyti priimtų priemonių veiksmingumą bei visų kitų priemonių tikslingumą, ypač kai šios priemonės priimamos priedų arba pakeitimų forma;

                  b)

                  peržiūrėti ir keisti šio protokolo priedus ar priedėlius;

                  c)

                  svarstyti informaciją, susijusią su leidimų išdavimu arba atnaujinimu pagal šio protokolo II skyrių;

                  d)

                  svarstyti informaciją, susijusią su leidimų išdavimu ir patvirtinimų suteikimu pagal šio protokolo III skyrių;

                  e)

                  priimti rekomendacijas, nurodytas šio protokolo 9 straipsnio 2 dalyje ir 23 straipsnio 1 dalies c punkte;

                  f)

                  svarstyti nepaprastosios padėties planų duomenis ir avarijų atveju taikomas priemones, priimtas pagal šio protokolo 16 straipsnį;

                  g)

                  pagal šio protokolo 23 straipsnio 1 dalį nustatyti kriterijus ir parengti tarptautines taisykles, standartus bei rekomenduojamus praktinius metodus bei procedūras tokia forma, dėl kurios susitaria šalys;

                  h)

                  palengvinti politikos įgyvendinimą ir V skyriuje nurodytų tikslų siekimą, pirmiausia suderinant nacionalinius ir Europos bendrijos taisės aktus, kaip nustatyta šio protokolo 23 straipsnio 2 dalyje;

                  i)

                  vertinti šio protokolo 27 straipsnio įgyvendinimo pažangą;

                  j)

                  vykdyti kitas funkcijas, kurios gali būti būtinos šiam protokolui taikyti.

            31 straipsnis
      Sąsaja su konvencija
      1.   Šiam protokolui taikomos konvencijos nuostatos, susijusios su bet kuriuo protokolu.
      2.   Šiam protokolui taikomos darbo tvarkos taisyklės ir finansinės taisyklės, priimtos pagal konvencijos 24 straipsnį, išskyrus atvejus, kai šio protokolo šalys susitaria kitaip.
      32 straipsnis
      Baigiamasis straipsnis
      1.   Šis protokolas teikiamas pasirašyti Madride nuo 1994 m. spalio 14 d. iki 1995 m. spalio 14 d. bet kuriai konvencijos susitariančiajai šaliai, pakviestai į Viduržemio jūros regiono pakrantės valstybių įgaliotojų atstovų konferenciją dėl Protokolo dėl Viduržemio jūros apsaugos nuo taršos, susidarančios dėl jūros dugno bei podugnio žvalgymo ir eksploatavimo, 1994 m. spalio 13–14 d. rengiamą Madride. Jis taip pat teikiamas iki tos pačios datos pasirašyti Europos bendrijai ir visoms panašioms regioninėms ekonominėms grupėms, kurių bent vienas narys yra protokolo taikymo teritorijoje esanti pakrantės valstybė ir kurių kompetencijai priklauso sritys, kurioms taikomas šis protokolas, kaip nustatyta konvencijos 30 straipsnyje.
      2.   Šis protokolas ratifikuojamas, priimamas arba patvirtinamas. Ratifikavimo, priėmimo arba patvirtinimo dokumentai deponuojami Ispanijos Vyriausybei, kuri prisiima depozitaro funkcijas.
      3.   Nuo 1995 m. spalio 15 d. prie šio protokolo gali prisijungti šio straipsnio 1 dalyje nurodytos valstybės, Europos bendrija ir bet kuri toje dalyje nurodyta grupė.
      4.   Šis protokolas įsigalioja trisdešimtą dieną nuo tos dienos, kai deponuojami mažiausiai šeši šio straipsnio 1 dalyje nurodytų šalių protokolo ratifikavimo, priėmimo, patvirtinimo arba prisijungimo prie jo dokumentai.

         TAI PATVIRTINDAMI, toliau nurodyti tinkamai įgalioti asmenys pasirašė šį protokolą.

         I PRIEDAS

            Kenksmingos arba toksiškos medžiagos, kurias draudžiama išmesti protoklo taikymo teritorijoje

                     A.

                     Toliau protokolo 9 straipsnio 4 dalies įgyvendinimo tikslu išvardijamos medžiagos ir jų junginiai. Jos buvo atrinktos daugiausia dėl jų toksinių, patvarumo ir biologinio kaupimosi savybių:

                                 1.

                                 Gyvsidabris ir gyvsidabrio junginiai.

                                 2.

                                 Kadmis ir kadmio junginiai.

                                 3.

                                 Organoalavo junginiai ir medžiagos, galinčios sudaryti šiuos junginius jūrų aplinkoje (1).

                                 4.

                                 Organiniai fosforo junginiai ir medžiagos, galinčios sudaryti šiuos junginius jūrų aplinkoje (1).

                                 5.

                                 Organohalogeninti junginiai ir medžiagos, galinčios sudaryti šiuos junginius jūrų aplinkoje (1).

                                 6.

                                 Žaliavinė nafta, mazutas, naftingas dumblas, panaudota tepalinė alyva ir perdirbti produktai.

                                 7.

                                 Tvarios sintetinės medžiagos, kurios gali plaukti, skęsti ar likti suspensijoje ir trukdyti tinkamai naudotis jūra.

                                 8.

                                 Medžiagos, dėl kurių įrodyta, kad patekusios į jūrų aplinką arba pabuvusios jūrų aplinkoje jos įgyja kancerogeninių, teratogeninių ar mutageninių savybių.

                                 9.

                                 Radioaktyviosios medžiagos, įskaitant jų atliekas, kai jų išmetimas neatitinka radiacinės saugos principų, nustatytų kompetentingų tarptautinių organizacijų atsižvelgiant į jūrų aplinkos apsaugą.

                     B.

                     Šis priedas netaikomas teršalams, kurių sudėtyje A skirsnyje nurodytų medžiagų kiekis yra mažesnis už šalių kartu nustatytą ribą, o naftos atveju – mažesnis už šio protokolo 10 straipsnyje nustatytas ribas.

            (1)  Išskyrus tas, kurios yra biologiškai nekenksmingos ar kurios greitai virsta į biologiškai nekenksmingas medžiagas.

         II PRIEDAS

            Kenksmingos arba toksiškos medžiagos, kurias išmesti protoklo taikymo teritorijoje galima tik su specialiu leidimu

                     A.

                     Toliau išvardytos medžiagos ir jų junginiai atrinkti šio protokolo 9 straipsnio 5 dalies įgyvendinimo tikslu.

                                 1.

                                 Arsenas

                                 2.

                                 Švinas

                                 3.

                                 Varis

                                 4.

                                 Cinkas

                                 5.

                                 Berilis

                                 6.

                                 Nikelis

                                 7.

                                 Vanadis

                                 8.

                                 Chromas

                                 9.

                                 Biocidai ir jų išvestiniai produktai, nenurodyti I priede

                                 10.

                                 Selenas

                                 11.

                                 Stibis

                                 12.

                                 Molibdenas

                                 13.

                                 Titanas

                                 14.

                                 Alavas

                                 15.

                                 Baris (išskyrus bario sulfatą)

                                 16.

                                 Boras

                                 17.

                                 Uranas

                                 18.

                                 Kobaltas

                                 19.

                                 Talis

                                 20.

                                 Telūras

                                 21.

                                 Sidabras

                                 22.

                                 Cianidai

                     B.

                     A skirsnyje nurodytų medžiagų išmetimo kontrolė ir griežtas ribojimas turi būti įgyvendinami pagal III priedą.

         III PRIEDAS

            VEIKSNIAI, KURIUOS BŪTINA ĮVERTINTI IŠDUODANT LEIDIMUS

         Išduodant leidimus, privalomus pagal 9 straipsnio 7 dalį, ypatingas dėmesys, atsižvelgiant į aplinkybes, bus kreipiamas į šiuos veiksnius:

                     A.

                     Atliekų savybės ir sudėtis

                                 1.

                                 Atliekų šaltinio tipas ir dydis (pvz., pramoniniai procesai).

                                 2.

                                 Atliekų tipas (pvz., kilmė, vidutinė sudėtis).

                                 3.

                                 Atliekų pavidalas (pvz., kietos, skystos, dumblas, srutos, dujos).

                                 4.

                                 Bendras kiekis (masė, išmetama, pvz., per metus).

                                 5.

                                 Išmetimo modelis (nuolatinis, su pertrūkiais, sezoniškai kintantis ir t. t.).

                                 6.

                                 Pagrindinių sudedamųjų dalių, I ir II prieduose nurodytų medžiagų ir, jeigu taikytina, kitų medžiagų koncentracijos.

                                 7.

                                 Atliekų fizinės, cheminės ir biocheminės savybės.

                     B.

                     Atliekų sudedamųjų dalių savybės, atsižvelgiant į jų kenksmingumą

                                 1.

                                 Patvarumas (fizinis, cheminis, biologinis) jūrų aplinkoje.

                                 2.

                                 Toksiškumas ir kitoks žalingas poveikis.

                                 3.

                                 Kaupimasis biologinės kilmės medžiagose arba nuosėdose.

                                 4.

                                 Biocheminis virsmas, kurio metu susidaro žalingi junginiai.

                                 5.

                                 Neigiamas poveikis deguonies kiekiui ir pusiausvyrai.

                                 6.

                                 Polinkis į fizinius, cheminius ir biocheminius pokyčius bei sąveika vandens aplinkoje su kitomis jūrų vandens sudedamosiomis dalimis, galinti sukelti žalingą biologinį ar kitokį poveikį E skirsnyje nurodytiems naudojimo būdams.

                     C.

                     Teršalų išmetimo vietos ir priimančios jūrų aplinkos savybės

                                 1.

                                 Teritorijos hidrografinės, meteorologinės, geologinės ir topografinės savybės.

                                 2.

                                 Teršalų išmetimo vieta ir būdas (nuotakas, kanalas, išleidimo anga ir t. t.) ir jo ryšys su kitomis zonomis (pvz., poilsio zonomis, neršyklomis, žuvų veisyklomis bei žvejybos zonomis, vėžiagyvių veisimosi plotais) ir kitų teršalų išmetimu.

                                 3.

                                 Pirminis atskiedimas, pasiekiamas teršalų išmetimo į priimančią jūrų aplinką vietoje.

                                 4.

                                 Sklaidos savybės, pvz., srovės, potvynių ir atoslūgių bei vėjo poveikis pernešant horizontaliai ir maišant vertikaliai.

                                 5.

                                 Priimančio vandens savybės teršalų išmetimo zonos fizinių, cheminių, biologinių ir ekologinių sąlygų atžvilgiu.

                                 6.

                                 Priimančios jūrų aplinkos pajėgumas priimti išmetamas atliekas, nepatiriant nepageidaujamo poveikio.

                     D.

                     Atliekų apdorojimo technologijų taikymas
                     Atliekų mažinimo ir išmetimo į pramoninius nutekamuosius vandenis, taip pat buitines nuotekas, metodai turėtų būti parenkami atsižvelgiant į tai, kiek taikomi ir įmanomi:

                                 a)

                                 alternatyvūs apdorojimo procesai;

                                 b)

                                 pakartotinio naudojimo arba pašalinimo metodai;

                                 c)

                                 atliekų šalinimo sausumoje alternatyvos ir

                                 d)

                                 atitinkamos mažaatliekės technologijos.

                     E.

                     Galimas jūros ekosistemos ir jūrų vandens naudojimo galimybių pablogėjimas

                                 1.

                                 Poveikis žmogaus sveikatai dėl taršos įtakos:

                                             a)

                                             valgomiems jūros organizmams;

                                             b)

                                             maudykloms;

                                             c)

                                             estetikai.

                                 2.

                                 Poveikis jūros ekosistemoms, ypač gyviesiems ištekliams, nykstančioms rūšims ir pažeidžiamoms buveinėms.

                                 3.

                                 Poveikis kitokiam teisėtam naudojimuisi jūra.

         IV PRIEDAS

            POVEIKIO APLINKAI VERTINIMAS

                     1.

                     Kiekviena Šalis reikalauja, kad poveikio aplinkai vertinimas apimtų bent šiuos dalykus:

                                 a)

                                 teritorijos, kurioje numatoma vykdyti veiklą, geografinių ribų aprašą, įtraukiant, kai taikytina, saugos zonas;

                                 b)

                                 teritorijos aplinkos pirminės būklės aprašą;

                                 c)

                                 informaciją apie siūlomos veiklos pobūdį, tikslus, mastą ir trukmę;

                                 d)

                                 numatomų taikyti metodų, įrenginių ir kitų priemonių aprašą, taip pat galimas alternatyvas šiems metodams ir priemonėms;

                                 e)

                                 numatomo siūlomos veiklos tiesioginio ir netiesioginio, trumpalaikio ir ilgalaikio poveikio aplinkai, įskaitant fauną, florą ir ekologinę pusiausvyrą, aprašą;

                                 f)

                                 dokumentą, kuriame būtų nurodytos siūlomos priemonės, kuriomis būtų kuo labiau sumažinta vykdant veiklą aplinkai daroma žala, įskaitant šių priemonių alternatyvas;

                                 g)

                                 informaciją apie priemones, kurios vykdant siūlomą veiklą ir baigus ją vykdyti bus taikomos siekiant apsaugoti aplinką nuo taršos ir kitokio neigiamo poveikio;

                                 h)

                                 informaciją apie taikomą poveikio aplinkai vertinimo metodiką;

                                 i)

                                 informaciją apie tai, ar tikėtina, kad dėl siūlomos veiklos bus padarytas poveikis kitos valstybės aplinkai.

                     2.

                     Kiekviena šalis paskelbia pagal protokolo 23 straipsnį, atsižvelgiant į tarptautines taisykles, priimtus standartus ir rekomenduojamus praktinius metodus bei procedūras, pagal kuriuos bus vertinamas poveikis aplinkai.

         V PRIEDAS

            NAFTA IR NAFTINGIEJI MIŠINIAI, GRĘŽIMO SKYSČIAI IR ATLIEKOS

         Atsižvelgdamos į 10 straipsnį, šalys nustato tokias sąlygas:

                     A.

                     Nafta ir naftingieji mišiniai

                                 1.

                                 Išsiliejusios gamybinės ir platformų nuotekos, kurių sudėtyje yra didelė naftos koncentracija, surenkamos, nukreipiamos ir apdorojamos kaip sudedamoji produkto dalis, o likučiai prieš išmetant pakankamai apdorojami, laikantis gerosios naftos telkinių naudojimo patirties.

                                 2.

                                 Naftingos atliekos ir dumblas, susidarę per atskyrimo procesus, išgabenamos į krantą.

                                 3.

                                 Taikomos visos atsargumo priemonės, būtinos surinktos arba bandomuosiuose naftos gręžiniuose fakelo sudegintos naftos patekimui į jūrą sumažinti.

                                 4.

                                 Taikomos visos atsargumo priemonės, būtinos užtikrinti, kad naftos gavybos metu išsiskiriančios dujos būtų tinkamai sudegintos arba tinkamai panaudotos. B.

                     B.

                     Gręžimo skysčiai ir atliekos

                                 1.

                                 Vandens pagrindo gręžimo skysčiams ir atliekoms taikomi šie reikalavimai:

                                             a)

                                             šie gręžimo skysčiai naudojami ir šalinami pagal cheminių medžiagų naudojimo planą ir šio protokolo 9 straipsnį;

                                             b)

                                             gręžimo atliekos šalinamos tinkamoje sausumos arba jūros vietovėje ar teritorijoje, kaip yra nurodžiusi kompetentinga institucija.

                                 2.

                                 Naftos pagrindo gręžimo skysčiams ir atliekoms taikomi šie reikalavimai:

                                             a)

                                             šie skysčiai naudojami tik tuo atveju, jeigu jie yra gana mažo toksiškumo ir jeigu kompetentinga institucija, įsitikinusi, kad toksiškumas yra mažas, operatoriui yra išdavusi atitinkamą leidimą;

                                             b)

                                             šiuos gręžimo skysčius draudžiama išleisti į jūrą;

                                             c)

                                             gręžimo atliekas leidžiama išmesti į jūrą tik tuo atveju, jeigu yra sumontuota ir tinkamai naudojama veiksminga kietųjų dalelių kontrolės įranga, jeigu išmetimo vieta yra gerokai žemiau vandens lygio ir jeigu naftos koncentracija mažesnė kaip 100 g naftos viename sausų atliekų kilograme;

                                             d)

                                             šias gręžimo atliekas draudžiama išmesti specialiai saugomose teritorijose;

                                             e)

                                             gamybinio ir parengiamojo gręžimo atveju turi būti įgyvendinama taršos zonoje esančio jūros dugno mėginių ėmimo ir analizės programa.

                                 3.

                                 Dyzelino pagrindo gręžimo skysčiai:
                                 dyzelino pagrindo gręžimo skysčius naudoti draudžiama. Šalys gali nustatyti aplinkybes, kuriomis išimties tvarka dyzelinas gali būti pilamas į gręžimo skysčius.

         VI PRIEDAS

            SAUGOS PRIEMONĖS

         Atsižvelgdamos į 15 straipsnį, šalys nustato tokias sąlygas:

                     a)

                     įrenginiai turi būti saugūs ir atitikti numatytąją paskirtį, pirmiausia jie turi būti suprojektuoti ir pastatyti taip, kad esant didžiausiai leidžiamai apkrovai būtų atsparūs visoms gamtinėms sąlygoms, įskaitant šiuos konkrečius veiksnius: didžiausią galimą vėją ir bangavimą, nustatytą remiantis istoriniais orų duomenimis, žemės drebėjimą, jūros dugno sąlygas ir stabilumą, vandens gylį;

                     b)

                     turi būti tinkamai pasirengta visiems veiklos etapams, įskaitant išgautų išteklių saugojimą ir transportavimą, kad būtų galima kontroliuoti visos veiklos saugą, ir šie etapai turi būti įgyvendinami pačiu saugiausiu būdu; operatorius privalo taikyti visos veiklos stebėjimo sistemą;

                     c)

                     turi būti taikomos ir reguliariai tikrinamos pačios pažangiausios saugos sistemos, siekiant kaip galima labiau sumažinti nutekėjimo, išsiliejimo, atsitiktinio išmetimo, gaisro, sprogimų, išsiveržimų ar kitokią grėsmę žmonių saugumui arba aplinkai,; turi būti paskirtas apmokytas specialus šių sistemų valdymo ir jų techninės priežiūros personalas; šis personalas privalo periodiškai dalyvauti pratybose. Leidimą turinčiuose įrenginiuose, kuriuose žmonės dirba ne nuolatos, turi būti užtikrinta, kad bet kada būtų galimybė pasitelkti specialų personalą;

                     d)

                     įrenginiai ir, jeigu taikytina, nustatytoji saugos zona turi būti pažymėti pagal tarptautines rekomendacijas, apie juos tinkamai įspėjant ir pateikiant pakankamai informacijos jiems atpažinti;

                     e)

                     pagal tarptautinę jūrų praktiką įrenginiai turi būti nurodyti jūrlapiuose ir apie juos turi būti pranešta susijusiems asmenims;

                     f)

                     siekiant užtikrinti pirmiau išdėstytų nuostatų laikymąsi, už įrenginius ir (arba) veiklą atsakingas (-i) asmuo (-enys), įskaitant atsakingą (-us) už apsaugos nuo išsiveržimų įrangą (išleidimo įtaisą), turi turėti kompetentingos institucijos reikalaujamą kvalifikaciją; nuolatos turi būti pakankamas kiekis kvalifikuotų darbuotojų. Ši kvalifikacija pirmiausia apima nuolatinį įgūdžių tobulinimą saugos ir aplinkosaugos srityse.

         VII PRIEDAS

            NEPAPRASTOSIOS PADĖTIES PLANAS

         A.   Operatoriaus nepaprastosios padėties planas

                     1.

                     Operatoriai privalo užtikrinti:

                                 a)

                                 kad įrenginiuose veiktų pati tinkamiausia pavojaus signalų sistema ir ryšių sistema ir kad šios sistemos būtų geros darbinės būklės;

                                 b)

                                 kad avarijos atveju būtų nedelsiant skelbiamas pavojaus signalas ir kad apie avariją būtų nedelsiant pranešta kompetentingai institucijai;

                                 c)

                                 kad, derinant su kompetentinga institucija, būtų galima nedelsiant perduoti pavojaus signalą, suteikti reikiamą pagalbą ir užtikrinti pagalbos koordinavimą bei priežiūrą;

                                 d)

                                 kad įrenginių darbuotojams ir kompetentingai institucijai nedelsiant būtų perduota informacija apie avarijos pobūdį ir mastą;

                                 e)

                                 kad kompetentinga institucija būtų nuolat informuojama apie avarijos padarinių likvidavimo pažangą;

                                 f)

                                 kad avariniam planui įgyvendinti nuolat būtų parengtas pakankamas kiekis pačių tinkamiausių medžiagų ir įrangos, įskaitant budinčius laivus ir orlaivius;

                                 g)

                                 kad VI priedo c punkte nurodytas specialus personalas išmanytų pačius tinkamiausius metodus ir technologijas, kaip kovoti su nutekėjimu, išsiliejimu, atsitiktiniu išmetimu, gaisru, sprogimais, išsiveržimais ar kitokia grėsme žmonių saugumui arba aplinkai;

                                 h)

                                 kad specialus personalas, atsakingas už ilgalaikio neigiamo poveikio aplinkai prevenciją, išmanytų pačius tinkamiausius metodus ir technologijas;

                                 i)

                                 kad personalas būtų gerai supažindintas su operatorius nepaprastosios padėties planu kad periodiškai būtų rengiamos avarinės pratybos, suteikiančios personalui galimybę gerai praktiškai susipažinti su įranga ir procedūromis, ir kad kiekvienas asmuo gerai žinotų plane jam numatytą vaidmenį.

                     2.

                     Operatorius institucijų lygmeniu bendradarbiauja su kitais operatoriais arba subjektais, galinčiais suteikti reikiamą pagalbą, taip užtikrindamas, kad tais atvejais, kai dėl avarijos masto arba pobūdžio kyla rizika, kuriai esant reikalinga arba gali būti reikalinga pagalba, tokia pagalba būtų suteikta.

               B.   Nacionalinis koordinavimas ir vadovavimas
         Susitariančiosios šalies avarijų srities kompetentinga institucija:

                     a)

                     užtikrina, kad nacionalinis nepaprastosios padėties planas ir (arba) procedūros būtų suderintos su operatoriaus nepaprastosios padėties planu ir būtų kontroliuojamas veiksmų įgyvendinimas, ypač kai avarija sukelia didelius neigiamus padarinius;

                     b)

                     nurodo operatoriui imtis veiksmų vykdant taršos prevenciją, mažinant taršą, kovojant su tarša arba imantis tam skirtų papildomų priemonių, įskaitant įsakymą dėl pagalbinio gręžimo bokšto, arba būtų užtikrina, kad operatorius nesiimtų tam tikrų nurodytų veiksmų;

                     c)

                     užtikrina, kad nacionalinės jurisdikcijos lygmeniu vykdant taršos prevenciją, mažinant taršą, kovojant su tarša arba rengiant tam skirtas papildomas priemones taikomi veiksmai būtų derinami su atitinkamais veiksmais, kurie taikomi kitų valstybių jurisdikcijos lygmeniu arba kuriuos taiko tarptautinės organizacijos;

                     d)

                     renka visą reikiamą informaciją apie vykdomą veiklą ir prireikus ją pateikia;

                     e)

                     būtų parengtas nuolat atnaujinamas asmenų ir subjektų, kuriuos būtina įspėti ir informuoti apie avariją, jos raidą ir taikomas priemones, sąrašas;

                     f)

                     užtikrina, kad visa reikiama informacija apie nenumatyto atvejo mastą ir jo padarinių likvidavimo priemones būtų renkama ir perduodama suinteresuotosioms šalims;

                     g)

                     bendradarbiaudama su operatoriumi koordinuoja A dalyje nurodytą pagalbą ir prižiūri jos teikimą;

                     h)

                     užtikrina, kad būtų imtasi specialių veiksmų, įskaitant techninių ekspertų ir reikiamą įrangą bei medžiagas turinčio apmokyto personalo įtraukimą, juos organizuoja ir, jeigu būtina, koordinuoja;

                     i)

                     skubiai informauoja kitų šalių, kurioms gali turėti įtakos nenumatytas atvejis, kompetentingas institucijas, kad šios prireikus galėtų imtis tinkamų priemonių;

                     j)

                     užtikrina techninės pagalbos teikimą kitoms šalims, jeigu būtina;

                     k)

                     skubiai informauoja kompetentingas tarptautines organizacijas siekiant išvengti pavojaus laivybai ir kitiems interesams.

         Priedėlis

            NAFTOS PRODUKTŲ SĄRAŠAS
             (1)

                        Asfalto skiediniai

                                 Mišinio komponentai

                                 Stogdengių fliusas

                                 Pirmojo varymo liekanos

                        Alyvos

                                 Skaidrinta alyva

                                 Žaliavinė nafta

                                 Mišiniai, kurių sudėtyje yra žaliavinės naftos

                                 Dyzelinas

                                 Mazutas Nr. 4

                                 Mazutas Nr. 5

                                 Mazutas Nr. 6

                                 Likutinis mazutas

                                 Kelių bitumas

                                 Transformatorių alyva

                                 Aromatinė alyva (išskyrus augalinę alyvą)

                                 Tepalinė alyva ir mišinio komponentai

                                 Mineralinė alyva

                                 Variklių alyva

                                 Impregnuojamasis bituminis skiedinys

                                 Pavarų alyva

                                 Turbinų alyva

                        Distiliatai

                                 Pirmojo varymo

                                 Išgarinti žaliaviniai komponentai

                        Gazolis

                     Gautas krekingo būdu

                        Aviacinis kuras

                                 JP-1 (žibalas)

                                 JP-3

                                 JP-4

                                 JP-5 (žibalas, sunkusis)

                                 Reaktyvinis kuras

                                 Žibalas

                                 Mineralinis spiritas

                        Priminis benzinas

                                 Tirpiklis

                                 Benzinas

                                 Bazinė distiliacinė alyva

                        Gazolino mišinio komponentai

                                 Alkilatai – kuras

                                 Reformingo produktai

                                 Polimerai – kuras

                        Gazolinai

                                 Separatoriai (natūralūs)

                                 Automobiliams

                                 Aviaciniai

                                 Pirmojo varymo

                                 Mazutas Nr. 1 (žibalas)

                                 Mazutas Nr. 1-D

                                 Mazutas Nr. 2

                                 Mazutas Nr. 2-D

            (1)  Šis naftos produktų sąrašas neturėtų būti laikomas išsamiu.


title: 2007 m. gruodžio 18 d. Politinio ir saugumo komiteto sprendimas ESPM/2/2007 dėl Europos Sąjungos planavimo grupės (EUPT Kosovo) vadovo skyrimo

text:
29.12.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 346/29

      POLITINIO IR SAUGUMO KOMITETO SPRENDIMAS ESPM/2/2007
   2007 m. gruodžio 18 d.
   dėl Europos Sąjungos planavimo grupės (EUPT Kosovo) vadovo skyrimo
   (2007/888/BUSP)
   POLITINIS IR SAUGUMO KOMITETAS,
   atsižvelgdamas į Europos Sąjungos sutartį, ypač į jos 25 straipsnio trečią pastraipą,
   atsižvelgdamas į 2006 m. balandžio 10 d. Tarybos bendruosius veiksmus 2006/304/BUSP dėl ES planavimo grupės (EUPT Kosovo) įsteigimo galimai ES krizių valdymo operacijai Kosove teisinės valstybės srityje ir galimose kitose srityse (1), ypač į jų 6 straipsnį,
   atsižvelgdamas į 2007 m. lapkričio 29 d. Tarybos bendruosius veiksmus 2007/778/BUSP, iš dalies keičiančius ir pratęsiančius Bendruosius veiksmus 2006/304/BUSP dėl ES planavimo grupės (EUPT Kosovo) įsteigimo galimai ES krizių valdymo operacijai Kosove teisinės valstybės srityje ir galimose kitose srityse (2),
   kadangi:
   Bendrųjų veiksmų 2006/304/BUSP 6 straipsnyje numatyta, kad Taryba įgalioja Politinį ir saugumo komitetą priimti atitinkamus sprendimus pagal Sutarties 25 straipsnį, įskaitant sprendimą Generalinio sekretoriaus-vyriausiojo įgaliotinio pasiūlymu skirti ES planavimo grupės (EUPT Kosovo) vadovą.
   Generalinis sekretorius-vyriausiasis įgaliotinis pasiūlė skirti Roy REEVE,
   NUSPRENDĖ:
   1 straipsnis
   Roy REEVE skiriamas ES planavimo grupės (EUPT Kosovo) galimai ES krizių valdymo operacijai Kosove teisinės valstybės srityje ir galimose kitose srityse vadovu.
   2 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja nuo 2008 m. sausio 1 d.
   Jis taikomas iki 2008 m. kovo 31 d.

      Priimta Briuselyje, 2007 m. gruodžio 18 d.

            Politinio ir saugumo komiteto vardu

            Pirmininkas

         C. DURRANT PAIS

      (1)  OL L 112, 2006 4 26, p. 19.

      (2)  OL L 312, 2007 11 30, p. 68.


title: 2014/369/ES: 2014 m. gegužės 13 d. Tarybos sprendimas dėl Europos Sąjungos ir Komorų Sąjungos protokolo, kuriuo nustatomos dabar galiojančiame abiejų šalių žuvininkystės sektoriaus partnerystės susitarime numatytos žvejybos galimybės ir finansinis įnašas, sudarymo Europos Sąjungos vardu

text:
19.6.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 179/1

         TARYBOS SPRENDIMAS
   2014 m. gegužės 13 d.
   dėl Europos Sąjungos ir Komorų Sąjungos protokolo, kuriuo nustatomos dabar galiojančiame abiejų šalių žuvininkystės sektoriaus partnerystės susitarime numatytos žvejybos galimybės ir finansinis įnašas, sudarymo Europos Sąjungos vardu

      (2014/369/ES)

   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 43 straipsnį kartu su 218 straipsnio 6 dalies a punktu ir 7 dalimi,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
   atsižvelgdama į Europos Parlamento pritarimą,
   kadangi:

               (1)

               2006 m. spalio 5 d. Reglamentu (EB) Nr. 1563/2006 (1) Taryba patvirtino Europos bendrijos ir Komorų Sąjungos partnerystės žuvininkystės sektoriuje susitarimą (toliau – Partnerystės susitarimas);

               (2)

               Europos Sąjunga derėjosi su Komorų Sąjunga dėl naujo Partnerystės susitarimo protokolo, kuriuo Europos Sąjungos laivams suteikiamos žvejybos galimybės Komorų vandenyse;

               (3)

               šis naujas protokolas buvo pasirašytas ir laikinai taikomas nuo 2014 m. sausio 1 d. remiantis Tarybos sprendimu 2013/786/ES (2);

               (4)

               Europos Sąjungai naudinga Partnerystės susitarimą įgyvendinti sudarant protokolą, kuriuo nustatomos žvejybos galimybės ir atitinkamas finansinis įnašas bei atsakingos ir tausios žvejybos skatinimo sąlygos Komorų vandenyse;

               (5)

               Partnerystės susitarimu įsteigiamas jungtinis komitetas, kuriam pavesta stebėti šio susitarimo taikymą. Be to, vadovaujantis Protokolu, jungtinis komitetas gali patvirtinti tam tikrus protokolo pakeitimus. Siekiant palengvinti tokių pakeitimų patvirtinimą, tikslinga Komisiją įgalioti, laikantis konkrečių sąlygų, juos patvirtinti taikant supaprastintą procedūrą;

               (6)

               naujasis Protokolas turėtų būti patvirtintas,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Europos Sąjungos vardu patvirtinamas Europos Sąjungos ir Komorų Sąjungos protokolas, kuriuo nustatomos Europos bendrijos ir Komorų Sąjungos žuvininkystės sektoriaus partnerystės susitarime numatytos žvejybos galimybės ir finansinis įnašas (toliau – Protokolas) (3).
   2 straipsnis
   Tarybos pirmininkas Europos Sąjungos vardu pateikia Protokolo 14 straipsnyje numatytą pranešimą.
   3 straipsnis
   Laikantis priede pateiktų nuostatų ir sąlygų, Komisija įgaliojama Europos Sąjungos vardu patvirtinti jungtiniame komitete priimtus Protokolo pakeitimus.
   4 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

      Priimta Briuselyje 2014 m. gegužės 13 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         E. VENIZELOS

      (1)  2006 m. spalio 5 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1563/2006 dėl Europos bendrijos ir Komorų Sąjungos partnerystės žuvininkystės sektoriuje susitarimo sudarymo (OL L 290, 2006 10 20, p. 6).

      (2)  2013 m. gruodžio 16 d. Tarybos sprendimas 2013/786/ES dėl Europos Sąjungos ir Komorų Sąjungos protokolo, kuriuo nustatomos dabar galiojančiame abiejų šalių žuvininkystės sektoriaus partnerystės susitarime numatytos žvejybos galimybės ir finansinis įnašas, pasirašymo Europos Sąjungos vardu ir jo laikino taikymo (OL L 349, 2013 12 21, p. 4).

      (3)  Protokolo tekstas paskelbtas OL L 349, 2013 12 21, p. 5 kartu su sprendimu dėl jo pasirašymo.

      PRIEDAS
      Įgaliojimų taikymo sritis ir Europos Sąjungos pozicijos, kurios turi būti laikomasi jungtiniame komitete, nustatymo procedūra

                  1.

                  Komisija įgaliojama vesti derybas su Komorų Sąjunga ir atitinkamais atvejais laikantis šio priedo 3 punkto susitarti dėl protokolo pakeitimų, susijusių su šiais klausimais:

                              a)

                              žvejybos galimybių persvarstymas pagal protokolo 5 straipsnio 1 dalį;

                              b)

                              daugiametės sektoriaus programos persvarstymas pagal protokolo 5 straipsnio 1 dalį;

                              c)

                              protokolo ir jo priedų įgyvendinimas pagal protokolo 5 straipsnio 3 dalį.

                  2.

                  Pagal Partnerystės susitarimą įsteigtame jungtiniame komitete Europos Sąjunga:

                              a)

                              veikia vadovaudamasi Sąjungos tikslais, kurių siekiama vykdant bendrą žuvininkystės politiką;

                              b)

                              laikosi 2012 m. kovo 19 d. Tarybos išvadų dėl Komunikato dėl bendros žuvininkystės politikos išorės aspekto;

                              c)

                              propaguoja pozicijas, kurios suderinamos su atitinkamomis regioninių žuvininkystės valdymo organizacijų patvirtintomis taisyklėmis.

                  3.

                  Kai numatyta sprendimą dėl 1 punkte nurodytų protokolo pakeitimų priimti jungtinio komiteto posėdžio metu, imamasi būtinų priemonių, kad pozicijoje, kuri bus pareikšta Europos Sąjungos vardu, būtų atsižvelgta į Komisijai pateiktą naujausią statistinę, biologinę ir kitą susijusią informaciją.
                  Šiuo tikslu, remdamosi šia informacija, Komisijos tarnybos, likus pakankamai laiko iki atitinkamo jungtinio komiteto posėdžio, perduoda Tarybai arba jos parengiamiesiems organams apsvarstyti ir patvirtinti dokumentą, kuriame išdėstyta išsami informacija apie siūlomą Europos Sąjungos poziciją.
                  Numatomą Europos Sąjungos poziciją 1 punkto a papunktyje nurodytais klausimais Taryba turi patvirtinti kvalifikuota balsų dauguma. Kitais atvejais laikoma, kad parengiamajame dokumente numatyta Europos Sąjungos pozicija patvirtinta, jeigu tam tikras blokuojančiai mažumai ekvivalentiškas valstybių narių skaičius tam nepaprieštarauja Tarybos parengiamojo organo posėdžio metu arba per dvidešimt dienų nuo parengiamojo dokumento gavimo, atsižvelgiant į tai, kas įvyks anksčiau. Esant prieštaravimui, klausimas perduodamas Tarybai.
                  Jei kituose susitikimuose, įskaitant vietoje rengiamus susitikimus, neįmanoma pasiekti susitarimo, kad Europos Sąjungos pozicijoje būtų atsižvelgta į naujausią informaciją, klausimas perduodamas Tarybai arba jos parengiamiesiems organams.
                  Komisijos prašoma tinkamu laiku imtis visų priemonių, kurios būtinos siekiant tęsti tolesnę veiklą, susijusią su jungtinio komiteto sprendimu, be kita ko, atitinkamais atvejais paskelbti atitinkamą sprendimą Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir pateikti pasiūlymų, kurie būtini tokiam sprendimui įgyvendinti.