title: 2015 m. kovo 13 d. Komisijos sprendimas (ES, Euratomas) 2015/443 dėl saugumo Komisijoje

text:
17.3.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 72/41

         KOMISIJOS SPRENDIMAS (ES, Euratomas) 2015/443
   2015 m. kovo 13 d.
   dėl saugumo Komisijoje
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 249 straipsnį,
   atsižvelgdama į Europos atominės energijos bendrijos steigimo sutartį,
   atsižvelgdama į Protokolą Nr. 7 dėl Europos Sąjungos privilegijų ir imunitetų, pridėtą prie Sutarčių, ypač į jo 18 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               saugumo Komisijoje tikslas – laikantis nuoseklaus ir integruoto požiūrio į saugumą Komisijoje, suteikti asmenims, turtui ir informacijai tinkamo lygio apsaugą, kuri atitiktų nustatytus pavojus, taip pat veiksmingai ir laiku užtikrinti saugumą ir taip sudaryti Komisijai sąlygas vykdyti veiklą saugioje ir patikimoje aplinkoje;

               (2)

               Komisija, kaip ir kitos tarptautinės organizacijos, susiduria su didelėmis grėsmėmis ir problemomis saugumo srityje, kurios visų pirma susijusios su terorizmu, kibernetiniais išpuoliais ir politiniu bei komerciniu šnipinėjimu;

               (3)

               Europos Komisija su Belgijos, Liuksemburgo ir Italijos Vyriausybėmis sudarė susitarimus dėl pagrindinių jos darbo vietų saugumo (1). Šie susitarimai patvirtina, kad Komisija prisiima atsakomybę už savo saugumą;

               (4)

               kad būtų užtikrintas asmenų, turto ir informacijos saugumas, Komisijai gali tekti imtis priemonių pagrindinių teisių, įtvirtintų Pagrindinių teisių chartijoje ir Europos žmogaus teisių konvencijoje ir pripažintų Europos Teisingumo Teismo, apsaugos srityse;

               (5)

               todėl bet kokia tokia priemonė turėtų būti pateisinama intereso, kuriam apsaugoti ji skirta, svarba, taip pat būti proporcinga ir užtikrinti, kad būtų visapusiškai paisoma pagrindinių teisių, visų pirma teisių į privatumą ir duomenų apsaugą;

               (6)

               sistemoje, kurioje laikomasi teisinės valstybės ir pagarbos pagrindinėms teisėms principų, Komisija turi siekti tinkamo savo darbuotojų, turto ir informacijos saugumo lygio, kuris jai užtikrintų galimybę vykdyti veiklą ir neribotų pagrindinių teisių labiau, nei tikrai būtina;

               (7)

               saugumas Komisijoje grindžiamas teisėtumo, skaidrumo, proporcingumo ir atskaitomybės principais;

               (8)

               personalo nariai, įgalioti imtis saugumo priemonių, neturėtų atsidurti nepalankioje padėtyje dėl savo veiksmų, išskyrus tuos atvejus, kai jie veikė viršydami savo įgaliojimus arba pažeisdami teisės aktus, taigi šiuo atžvilgiu šis sprendimas laikytinas tarnybiniu nurodymu, kaip apibrėžta Tarnybos nuostatuose;

               (9)

               Komisija turėtų imtis tinkamų iniciatyvų siekdama puoselėti ir stiprinti saugumo kultūrą ir taip užtikrinti veiksmingesnį saugumą, gerinti saugumo valdymą, toliau stiprinti tinklus ir tarptautinio, Europos ir nacionalinio lygmens bendradarbiavimą su atitinkamomis institucijomis, taip pat gerinti saugumo priemonių įgyvendinimo stebėseną ir kontrolę;

               (10)

               Europos išorės veiksmų tarnybos (EIVT) – funkciniu požiūriu savarankiškos Sąjungos įstaigos – įsteigimas turėjo didelės įtakos Komisijos saugumo interesams, todėl būtina sukurti taisykles ir procedūras, kuriomis būtų reglamentuojamas EIVT ir Komisijos bendradarbiavimas saugos ir saugumo srityje, visų pirma siekiant, kad Komisija galėtų atlikti rūpestingumo pareigą savo darbuotojų Sąjungos delegacijose atžvilgiu;

               (11)

               Komisijos saugumo politika turėtų būti įgyvendinama taip, kad būtų suderinama su kitais vidaus procesais ir procedūromis, kurie gali būti susiję su saugumo aspektu, be kita ko, ypač su veiklos tęstinumo valdymu, kuriuo siekiama išlaikyti ypatingos svarbos Komisijos funkcijas veiklos sutrikimo atveju, ir ARGUS procesu, skirtu daugiasektorei krizei koordinuoti;

               (12)

               nepaisant priemonių, kurios šio sprendimo priėmimo momentu jau yra vykdomos ir apie kurias pranešta Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūnui (2), bet kokiai su asmens duomenų tvarkymu susijusiai priemonei pagal šį sprendimą taikomos 21 straipsnyje nurodytos įgyvendinimo taisyklės, kuriomis nustatomos tinkamos duomenų subjektų apsaugos priemonės;

               (13)

               todėl būtina, kad Komisija persvarstytų, atnaujintų ir konsoliduotų dabartinį saugumo Komisijoje reglamentavimo pagrindą;

               (14)

               todėl Komisijos sprendimas (94) 2129 (3) turėtų būti panaikintas,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 SKYRIUS

      BENDROSIOS NUOSTATOS

   1 straipsnis
   Apibrėžtys
   Šiame sprendime vartojamų terminų apibrėžtys:
   1)   turtas– visas kilnojamasis ir nekilnojamasis Komisijos turtas ir nuosavybė;
   2)   Komisijos padalinys– Komisijos generalinis direktoratas arba tarnyba, arba Komisijos nario kabinetas;
   3)   ryšių ir informacinė sistema, arba RIS,– bet kokia sistema, sudaranti sąlygas tvarkyti informaciją elektroniniu būdu, įskaitant visas priemones, kurių reikia jos veikimui užtikrinti, taip pat infrastruktūrą, organizavimą, personalą ir informacijos šaltinius;
   4)   pavojų kontrolė– bet kokia saugumo priemonė, kuria pagrįstai galima tikėtis veiksmingai kontroliuoti pavojų saugumui: užkirsti jam kelią, jį mažinti, jo išvengti arba jį perkelti;
   5)   krizinė situacija– bet kokios kilmės aplinkybė, įvykis, incidentas ar ekstremalioji situacija (arba jų seka ar derinys), keliantys didelę arba tiesioginę grėsmę saugumui Komisijoje;
   6)   duomenys– informacija tokios formos, kad ją būtų galima perduoti, registruoti arba tvarkyti;
   7)   už saugumą atsakingas Komisijos narys– Komisijos narys, kurio atsakomybės sričiai priklauso Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generalinis direktoratas;
   8)   asmens duomenys– asmens duomenys, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 45/2001 (4) 2 straipsnio a punkte;
   9)   patalpos– bet koks nekilnojamasis ar jam prilyginamas Komisijos turtas ir nuosavybė;
   10)   pavojaus prevencija– saugumo priemonės, kuriomis pagrįstai galima tikėtis sumažinti, atitolinti arba pašalinti pavojų saugumui;
   11)   pavojus saugumui– įvykio keliamos grėsmės lygio, pažeidžiamumo lygio ir galimo poveikio derinys;
   12)   saugumas Komisijoje– asmenų, turto ir informacijos saugumas Komisijoje, visų pirma fizinė asmenų ir turto neliečiamybė, informacijos ir ryšių ir informacinių sistemų vientisumas, konfidencialumas ir prieinamumas, taip pat nevaržomas Komisijos veiklos vykdymas;
   13)   saugumo priemonė– bet kokia priemonė, kurios imamasi vadovaujantis šiuo sprendimu siekiant kontroliuoti pavojus saugumui;
   14)   Tarnybos nuostatai– Europos Sąjungos pareigūnų tarnybos nuostatai, nustatyti Tarybos reglamentu (EEB, Euratomas, EAPB) Nr. 259/68 (5) ir jį iš dalies keičiančiais teisės aktais;
   15)   grėsmė saugumui– bet koks įvykis arba veiksnys, galintis, kaip pagrįstai galima tikėtis, turėti neigiamos įtakos saugumui, jeigu nebus imtasi atsako ir jis nebus kontroliuojamas;
   16)   tiesioginė grėsmė saugumui– grėsmė saugumui, kylanti, kai apie tai iš anksto nežinoma arba sužinoma likus labai mažai laiko;
   17)   didelė grėsmė saugumui– grėsmė saugumui, dėl kurios, kaip pagrįstai galima tikėtis, gali būti prarasta gyvybė, patirtas sunkus sužalojimas ar žala sveikatai, padaryta didelė turtinė žala, atskleista itin slapta informacija, sutrikdytos IT sistemos arba sužlugdyti svarbūs Komisijos vykdomieji gebėjimai;
   18)   pažeidžiamumas– bet kokio pobūdžio trūkumas, kuris, kaip pagrįstai galima tikėtis, gali turėti neigiamos įtakos Komisijos saugumui, jeigu juo naudojamasi vienos ar daugiau grėsmių atveju.
   2 straipsnis
   Dalykas
   1.   Šiuo sprendimu nustatomi su saugumu Komisijoje susiję tikslai, pagrindiniai principai, organizacinė struktūra ir atsakomybė.
   2.   Šis sprendimas taikomas visiems Komisijos padaliniams ir visose Komisijos patalpose. Sąjungos delegacijose dirbantiems Komisijos darbuotojams taikomos Europos išorės veiksmų tarnybos saugumo taisyklės (6).
   3.   Nepaisant konkrečių nuorodų dėl tam tikrų darbuotojų grupių, šis sprendimas taikomas Komisijos nariams, Komisijos darbuotojams pagal Tarnybos nuostatus ir kitų Europos Sąjungos tarnautojų įdarbinimo sąlygas, į Komisiją deleguotiems nacionaliniams ekspertams (angl. santrumpa SNE), paslaugų teikėjams ir jų darbuotojams, stažuotojams ir bet kuriam asmeniui, galinčiam patekti į Komisijos pastatus ar naudotis kitu turtu, arba informacija, kurią tvarko Komisija.
   4.   Šio sprendimo nuostatos nedaro poveikio Komisijos sprendimui 2002/47/EB, EAPB, Euratomas (7), Komisijos sprendimui 2004/563/EB, Euratomas (8), Komisijos sprendimui C(2006) 1623 (9) ir Komisijos sprendimui C(2006) 3602 (10).
   2 SKYRIUS

      PRINCIPAI

   3 straipsnis
   Saugumo Komisijoje principai
   1.   Įgyvendindama šį sprendimą Komisija laikosi Sutarčių, visų pirma Pagrindinių teisių chartijos ir Protokolo Nr. 7 dėl Europos Sąjungos privilegijų ir imunitetų, taip pat 2 konstatuojamojoje dalyje nurodytų susitarimų ir visų galiojančių nacionalinės teisės normų bei šio sprendimo nuostatų. Jei būtina, pagal 21 straipsnio 2 dalį išleidžiamas saugumo pranešimas, kuriame pateikiamos gairės šiuo klausimu.
   2.   Saugumas Komisijoje grindžiamas teisėtumo, skaidrumo, proporcingumo ir atskaitomybės principais.
   3.   Teisėtumo principas reiškia būtinybę įgyvendinant šį sprendimą griežtai išlikti teisinės sistemos ribose ir atitikti teisinius reikalavimus.
   4.   Bet kurios saugumo priemonės imamasi atvirai, išskyrus atvejus, kai pagrįstai galima tikėtis, kad tai susilpnins jos poveikį. Saugumo priemonės adresatai iš anksto informuojami apie priemonės priežastis ir poveikį, nebent pagrįstai galima tikėtis, kad pateikus tokią informaciją šios priemonės poveikis susilpnės. Šiuo atveju saugumo priemonės adresatas informuojamas išnykus pavojui, kad saugumo priemonės poveikis susilpnės.
   5.   Komisijos padaliniai užtikrina, kad į saugumo aspektus būtų atsižvelgiama vos tik pradėjus rengti ir įgyvendinti Komisijos politiką, sprendimus, programas, projektus ir veiklą, už kurią jie yra atsakingi. Šiuo tikslu jau pačiuose ankstyviausiuose parengiamuosiuose etapuose bendru mastu įtraukiamas Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generalinis direktoratas, o IT sistemų atveju – vyriausiasis informacijos apsaugos pareigūnas.
   6.   Komisija prireikus bendradarbiauja su priimančiosios valstybės ir kitų valstybių narių kompetentingoms institucijoms bei kitomis ES institucijomis, agentūromis arba įstaigomis, kai įmanoma, atsižvelgdama į priemones, kurių tos institucijos ėmėsi arba planavo imtis siekdamos spręsti atitinkamo pavojaus saugumui problemą.
   4 straipsnis
   Pareiga laikytis nuostatų
   1.   Privaloma laikytis šio sprendimo ir jo įgyvendinimo taisyklių, taip pat įgaliotųjų darbuotojų nurodytų saugumo priemonių ir nurodymų.
   2.   Jei saugumo taisyklių nesilaikoma, gali būti pradėtos taikyti drausminės priemonės pagal Sutartis ir Tarnybos nuostatus, taip pat darbo sutartyse numatytos sankcijos ir (arba) teisiniai veiksmai pagal nacionalinius įstatymus ir kitus teisės aktus.
   3 SKYRIUS

      SAUGUMO UŽTIKRINIMAS

   5 straipsnis
   Įgaliotieji darbuotojai
   1.   Tik darbuotojai, kuriems Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generalinio direktorato generalinis direktorius yra suteikęs asmeninį įgaliojimą, atsižvelgiant į jų einamas pareigas, gali gauti teisę imtis vienos arba kelių iš šių priemonių:

               1)

               nešiotis asmeninius ginklus;

               2)

               atlikti 13 straipsnyje nurodytus saugumo tyrimus;

               3)

               imtis 12 straipsnyje nurodytų saugumo priemonių, kaip nustatyta įgaliojime.

         2.   Šio straipsnio 1 dalyje nurodyti įgaliojimai suteikiami laikotarpiui, kuris neturi būti ilgesnis už laikotarpį, per kurį susijęs asmuo eina pareigas ar atlieka funkcijas, kurių pagrindu buvo suteiktas įgaliojimas. Įgaliojimai suteikiami laikantis 3 straipsnio 1 dalyje nustatytų galiojančių nuostatų.
   3.   Įgaliotiesiems darbuotojams šis sprendimas yra tarnybinis nurodymas, kaip apibrėžta Tarnybos nuostatų 21 straipsnyje.
   6 straipsnis
   Bendrosios saugumo priemonių nuostatos
   1.   Imdamasi saugumo priemonių, Komisija visų pirma, kiek praktiškai įmanoma, užtikrina, kad:

               a)

               susijusios valstybės narės paramos ar pagalbos būtų prašoma tik jei ta valstybė yra Europos Sąjungos valstybė narė arba – jei ji nėra narė – Europos žmogaus teisių konvencijos šalis, arba jei ji užtikrina teises, kurios yra bent jau lygiavertės šia konvencija užtikrinamoms teisėms;

               b)

               pagal Reglamento (EB) Nr. 45/2001 9 straipsnį informacija apie asmenį būtų perduodama tik tiems duomenų gavėjams (išskyrus Bendrijos institucijas ir įstaigas), kuriems nėra taikomi nacionaliniai teisės aktai, priimti vadovaujantis Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 95/46/EB (11);

               c)

               jei asmuo kelia grėsmę saugumui, tam asmeniui būtų taikomos bet kokios saugumo priemonės; tam asmeniui taip pat gali tekti padengti patirtas išlaidas. Minėtas saugumo priemones kitiems asmenims galima taikyti tik jei būtina kontroliuoti tiesioginę arba didelę grėsmę saugumui ir yra tenkinamos šios sąlygos:

                           a)

                           nėra galimybės imtis priemonių, kurios numatytos grėsmę saugumui keliančiam asmeniui, arba jos greičiausiai bus neveiksmingos;

                           b)

                           Komisija savo veiksmais negali kontroliuoti grėsmės saugumui arba negali to padaryti laiku;

                           c)

                           dėl tos priemonės nekyla neproporcingas pavojus kitam asmeniui ir jo teisėms.

         2.   Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generalinio direktorato Saugumo direktoratas sudaro saugumo priemonių, dėl kurių gali prireikti teisėjo nutarties pagal valstybių narių, kuriose yra Komisijos patalpų, įstatymus ir kitus teisės aktus, sąrašą.
   3.   Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generalinio direktorato Saugumo direktoratas gali kreiptis į rangovą, kad šis, vadovaujant ir prižiūrint Saugumo direktoratui, atliktų su saugumu susijusias užduotis.
   7 straipsnis
   Su asmenimis susijusios saugumo priemonės
   1.   Atsižvelgiant į saugumo ir saugos reikalavimus, Komisijos patalpose esantiems asmenims suteikiama tinkamo lygio apsauga.
   2.   Didelių pavojų saugumui atveju Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generalinis direktoratas Komisijos nariams ar kitiems darbuotojams suteikia tiesioginę asmens apsaugą, jeigu grėsmės vertinimas parodė, kad tokia apsauga būtina siekiant užtikrinti jų saugą ir saugumą.
   3.   Didelių pavojų saugumui atveju Komisija gali nurodyti evakuoti savo patalpas.
   4.   Avarijų ar išpuolių Komisijos patalpose aukos gauna pagalbą.
   5.   Siekiant užtikrinti pavojų saugumui prevenciją ir kontrolę, įgaliotieji darbuotojai gali atlikti asmenų, kurie patenka į šio sprendimo taikymo sritį, patikrinimus, kad nustatytų, ar, tokiems asmenims leidus patekti į Komisijos patalpas arba prieiti prie jos informacijos, kyla grėsmė saugumui. Tuo tikslu, laikydamiesi Reglamento (EB) Nr. 45/2001 nuostatų ir 3 straipsnio 1 dalyje nurodytų nuostatų, atitinkami įgaliotieji darbuotojai gali:

               a)

               naudoti bet kokį Komisijai prieinamą informacijos šaltinį, atsižvelgdami į informacijos šaltinio patikimumą;

               b)

               tinkamai pagrįstais atvejais susipažinti su asmens byla arba Komisijos turimais joje dirbančių arba ketinamų įdarbinti asmenų arba rangovo darbuotojų duomenimis.

         8 straipsnis
   Su fiziniu saugumu ir turtu susijusios saugumo priemonės
   1.   Turto saugumas užtikrinamas taikant tinkamas fizines ir technines apsaugos priemones ir atitinkamas procedūras (toliau – fizinis saugumas), kuriomis sukuriama daugiasluoksnė sistema.
   2.   Priemonės gali būti patvirtinamos pagal šį straipsnį siekiant apsaugoti asmenis arba informaciją Komisijoje, taip pat apsaugoti turtą.
   3.   Fiziniam saugumui keliami šie tikslai:

               —

               užkirsti kelią smurto aktams, nukreiptiems prieš Komisijos narius arba asmenis, kurie patenka į šio sprendimo taikymo sritį,

               —

               užkirsti kelią neskelbtinos arba įslaptintos informacijos šnipinėjimui ir slaptam pasiklausymui,

               —

               užkirsti kelią vagystėms, vandalizmo aktams, sabotažui ir kitiems smurto veiksmams, kuriais siekiama gadinti ar naikinti Komisijos pastatus ir turtą,

               —

               sudaryti sąlygas tirti ir nagrinėti saugumo incidentus, be kita ko, tikrinant patekimo į patalpas ir išvykimo iš jų kontrolės žurnalų failus, apsauginių vaizdo stebėjimo sistemų (AVSS) duomenis, telefono skambučių įrašus ir panašius duomenis, kaip nurodyta šio sprendimo 22 straipsnio 2 dalyje, taip pat kitus informacijos šaltinius.

         4.   Fizinis saugumas apima:

               —

               prieigos suteikimo politiką, taikomą bet kuriam asmeniui ar transporto priemonei, kuriems būtina patekti į Komisijos patalpas, įskaitant automobilių stovėjimo aikšteles,

               —

               prieigos kontrolės sistemą, kurią sudaro apsaugos darbuotojai, techninė įranga ir priemonės, informacinės sistemos arba visų tų elementų derinys.

         5.   Siekiant užtikrinti fizinį saugumą, galima imtis šių veiksmų:

               —

               registruoti asmenų, transporto priemonių, prekių ir įrangos patekimą į Komisijos patalpas ir išvykimą iš jų,

               —

               tikrinti asmens tapatybę jos patalpose,

               —

               vaizdo arba techninėmis priemonėmis tikrinti transporto priemones, prekes ir įrangą,

               —

               užkirsti kelią leidimo neturintiems asmenims, transporto priemonėms ir prekėms patekti į Komisijos patalpas.

         9 straipsnis
   Su informacija susijusios saugumo priemonės
   1.   Informacijos saugumas susijęs su visa Komisijos tvarkoma informacija.
   2.   Siekiant užtikrinti informacijos saugumą, nepriklausomai nuo informacijos formos, skaidrumo, proporcingumo, atskaitomybės ir veiksmingumo principai derinami su būtinybe apsaugoti informaciją nuo neteisėtos prieigos prie jos, neteisėto jos naudojimo, atskleidimo, pakeitimo ar sunaikinimo.
   3.   Informacijos saugumo tikslas – apsaugoti jos konfidencialumą, vientisumą ir prieinamumą.
   4.   Todėl įslaptinant informacinius išteklius ir rengiant proporcingas saugumo priemones, procedūras bei standartus, įskaitant pavojų mažinančias priemones, pasitelkiami rizikos valdymo procesai.
   5.   Šie bendrieji principai, kuriais grindžiamas informacijos saugumas, visų pirma taikomi:

               a)

               Europos Sąjungos įslaptintai informacijai (toliau – ESĮI), t. y. bet kuriai informacijai arba medžiagai, kuriai suteikta ES slaptumo žyma ir kurią neteisėtai atskleidus galėtų būti padaryta tam tikro dydžio žala Europos Sąjungos arba vienos ar kelių valstybių narių interesams;

               b)

               neskelbtinai neįslaptintai informacijai, t. y. informacijai arba medžiagai, kurią Komisija privalo apsaugoti dėl Sutartyse ir priimtuose jų įgyvendinimo aktuose nustatytų teisinių prievolių ir (arba) dėl jos neskelbtinumo. Neskelbtina neįslaptinta informacija apima (bet neapsiriboja) informaciją ar medžiagą, kuriai taikoma tarnybinės paslapties saugojimo prievolė, kaip nurodyta SESV 339 straipsnyje, informaciją, kuri susijusi su interesais, saugomais Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1049/2001 (12) 4 straipsniu kartu su atitinkama Europos Sąjungos Teisingumo Teismo praktika, arba asmens duomenis, patenkančius į Reglamento (EB) Nr. 45/2001 taikymo sritį.

         6.   Neskelbtinai neįslaptintai informacijai taikomos jos tvarkymo ir saugojimo taisyklės. Ji teikiama tik tiems asmenims, kuriems „būtina žinoti“. Jei būtina, siekiant veiksmingai apsaugoti tokios informacijos konfidencialumą, ji pažymima slaptumo žyma ir jai taikomi Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generalinio direktorato generalinio direktoriaus patvirtinti atitinkami jos tvarkymo nurodymai. Ryšių ir informacinėse sistemose tvarkoma arba laikoma tokia informacija taip pat yra saugoma laikantis Sprendimo C(2006) 3602 nuostatų, jo įgyvendinimo taisyklių ir atitinkamų standartų.
   7.   Bet kokiam asmeniui, neteisėtai atskleidusiam ar praradusiam ESĮI arba neskelbtiną neįslaptintą informaciją, kuri taip identifikuojama pagal jos tvarkymo ir laikymo taisykles, gali būti taikomos drausminės priemonės pagal Tarnybos nuostatus. Tos drausminės priemonės nedaro poveikio bet kokiems tolesniems valstybių narių kompetentingų nacionalinių institucijų teisiniams ar baudžiamojo proceso veiksmams pagal jų įstatymus ir kitus teisės aktus ir sutartinėms teisių gynimo priemonėms.
   10 straipsnis
   Su ryšių ir informacinėmis sistemomis susijusios saugumo priemonės
   1.   Visos Komisijos naudojamos ryšių ir informacinės sistemos (toliau – RIS) atitinka Komisijos informacinių sistemų saugumo politiką, nustatytą Sprendime C(2006) 3602, jo įgyvendinimo taisyklėse ir atitinkamuose saugumo standartuose.
   2.   Komisijos tarnybos, turinčios, administruojančios ar valdančios RIS, kitoms Sąjungos institucijoms, agentūroms, įstaigoms arba kitoms organizacijoms suteikia prieigą prie tų sistemų tik jei tos Sąjungos institucijos, agentūros, įstaigos arba kitos organizacijos gali pagrįstai patikinti, kad jų IT sistemos apsaugotos lygiu, atitinkančiu Komisijos informacinių sistemų saugumo politiką, nustatytą Sprendime C(2006) 3602, jo įgyvendinimo taisyklėse ir atitinkamuose saugumo standartuose. Komisija stebi, kaip laikomasi reikalavimų, o rimto jų pažeidimo atveju arba jei jų ir toliau nesilaikoma, turi teisę uždrausti prieigą.
   11 straipsnis
   Kibernetinio saugumo teismo ekspertizė
   Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generalinis direktoratas visų pirma yra atsakingas už techninės teismo ekspertizės atlikimą bendradarbiaujant su kompetentingais Komisijos padaliniais, kai atliekami 13 straipsnyje nurodyti saugumo tyrimai, susiję su kontržvalgyba, duomenų nutekėjimu, kibernetiniais išpuoliais ir informacinių sistemų saugumu.
   12 straipsnis
   Su asmenimis ir objektais susijusios saugumo priemonės
   1.   Siekiant užtikrinti saugumą Komisijoje ir užkirsti kelią pavojams bei juos kontroliuoti, pagal 5 straipsnį įgalioti darbuotojai, vadovaudamiesi 3 straipsnyje nustatytais principais, imasi, be kita ko, vienos ar kelių iš šių apsaugos priemonių:

               a)

               incidentų ar elgesio, dėl kurių gali būti pradėtos administracinės, drausminės, civilinės ar baudžiamosios procedūros, atveju užtikrina įvykio vietos ir įrodymų, įskaitant patekimo į patalpas ir išvykimo iš jų kontrolės žurnalų failus ir AVSS vaizdinę medžiagą, apsaugą;

               b)

               ribotų priemonių, susijusių su asmenimis, keliančiais grėsmę saugumui, įskaitant nurodymą asmenims palikti Komisijos patalpas, asmenų palydėjimą iš Komisijos patalpų, draudimą asmenims patekti į Komisijos patalpas tam tikru laikotarpiu, kuris nustatomas remiantis kriterijais, nustatytinais įgyvendinimo taisyklėse;

               c)

               ribotų priemonių, susijusių su grėsmę saugumui keliančiais objektais, įskaitant objektų perkėlimą, konfiskavimą ir šalinimą;

               d)

               Komisijos patalpų, įskaitant čia esančius biurus, kratų;

               e)

               RIS ir įrangos, telefonų ir telekomunikacijų srauto duomenų, registracijos failų, vartotojų paskyrų ir kt. patikrų;

               f)

               kitų panašaus poveikio specialių saugumo priemonių, kuriomis siekiama pavojų saugumui prevencijos arba kontrolės, visų pirma atsižvelgiant į Komisijos, kaip savininkės ar darbdavės, teises pagal galiojančius nacionalinius įstatymus.

         2.   Esant išskirtinėms aplinkybėms, Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generalinio direktorato Saugumo direktorato personalo nariai, įgalioti pagal 5 straipsnį, gali imtis visų būtinų skubių priemonių, griežtai laikydamiesi 3 straipsnyje išdėstytų principų. Po to, kai buvo imtasi tų priemonių, jie kuo skubiau apie tai informuoja Saugumo direktorato direktorių, kuris Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generalinio direktorato generalinio direktoriaus prašo atitinkamo įgaliojimo, kuriuo patvirtinamos priemonės, kurių buvo imtasi, ir suteikiamas leidimas bet kokiems tolesniems veiksmams, taip pat prireikus palaiko ryšį su kompetentingomis nacionalinėmis institucijomis.
   3.   Saugumo priemonės pagal šį straipsnį dokumentais įforminamos tada, kai jų imamasi, arba – tiesioginio pavojaus ar krizinės situacijos atveju – per protingą terminą po to, kai jų buvo imtasi. Pastaruoju atveju į dokumentus taip pat turi būti įtraukti elementai, kuriais remiantis įvertinta, ar būta tiesioginio pavojaus arba krizinės situacijos. Šie dokumentai gali būti glausti, tačiau turėtų būti sudaryti taip, kad asmuo, kuriam taikyta priemonė, galėtų pasinaudoti savo teisėmis į gynybą ir asmens duomenų apsaugą pagal Reglamentą (EB) Nr. 45/2001 ir kad būtų sudarytos sąlygos patikrinti priemonės teisėtumą. Informacija apie personalo nariui skirtas konkrečias saugumo priemones nėra jo asmens bylos dalis.
   4.   Imdamasi saugumo priemonių pagal b punktą, Komisija taip pat užtikrina, kad susijusiam asmeniui būtų suteikiama galimybė susisiekti su advokatu arba patikėtiniu ir būti informuotam apie teisę kreiptis į Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūną.
   13 straipsnis
   Tyrimai
   1.   Nedarant poveikio Tarnybos nuostatų 86 straipsniui ir IX priedui ir bet kokiam specialiam Komisijos ir EIVT susitarimui, pavyzdžiui, 2014 m. gegužės 28 d. Europos Komisijos Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generalinio direktorato ir Europos išorės veiksmų tarnybos pasirašytam susitarimui dėl rūpestingumo pareigos Komisijos darbuotojų Sąjungos delegacijose atžvilgiu, saugumo tyrimai gali būti atliekami:

               a)

               incidentų, turinčių įtakos saugumui Komisijoje, įskaitant įtariamą nusikalstamą veiką, atveju;

               b)

               neskelbtinos neįslaptintos informacijos, ESĮI arba Euratomo įslaptintos informacijos galimo nutekėjimo, netinkamo naudojimo arba neteisėto atskleidimo atveju;

               c)

               kontržvalgybos ir kovos su terorizmu aplinkybėmis;

               d)

               rimtų kibernetinių incidentų atveju.

         2.   Sprendimą atlikti saugumo tyrimą priima Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generalinio direktorato generalinis direktorius; jis taip pat gauna tyrimo ataskaitą.
   3.   Saugumo tyrimus atlieka tik paskirti Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generalinio direktorato personalo nariai, tinkamai įgalioti pagal 5 straipsnį.
   4.   Įgaliotieji darbuotojai naudojasi su saugumo tyrimu susijusiomis teisėmis savarankiškai, kaip nurodyta įgaliojime, ir turi 12 straipsnyje išvardytas teises.
   5.   Įgaliotieji darbuotojai, turintys kompetenciją atlikti saugumo tyrimus, gali rinkti informaciją iš visų prieinamų šaltinių, susijusių su bet kokiomis administracinėmis ar baudžiamosiomis veikomis, kurios vykdytos Komisijos patalpose arba kuriose kaip tokių veikų aukos arba vykdytojai dalyvavo 2 straipsnio 3 dalyje nurodyti asmenys.
   6.   Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generalinis direktoratas prireikus apie tai informuoja priimančiosios valstybės narės arba bet kurios kitos susijusios valstybės narės kompetentingas institucijas, visų pirma, jei per tyrimą nustatyta įvykdytos nusikalstamos veikos požymių. Atsižvelgdamas į tai, Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generalinis direktoratas (jei tinka arba būtina) gali teikti paramą priimančiosios valstybės narės arba bet kurios kitos susijusios valstybės narės institucijoms.
   7.   Rimtų kibernetinių incidentų atveju Informatikos generalinis direktoratas glaudžiai bendradarbiauja su Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generaliniu direktoratu, kad padėtų spręsti visus techninius klausimus. Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generalinis direktoratas, konsultuodamasis su Informatikos generaliniu direktoratu, nusprendžia, jei tikslinga, informuoti priimančiosios valstybės arba bet kurios kitos susijusios valstybės narės kompetentingas institucijas. Teikiant paramą kitoms susijusioms ES institucijoms ir agentūroms, naudojamasi Europos institucijų, įstaigų ir agentūrų Kompiuterinių incidentų tyrimo tarnybos (CERT-ES) incidentų koordinavimo paslaugomis.
   8.   Saugumo tyrimai įforminami dokumentais.
   14 straipsnis
   Kompetencijos sričių, susijusių su saugumo tyrimais ir kitų rūšių tyrimais, atskyrimas
   1.   Jei Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generalinio direktorato Saugumo direktoratas atlieka 13 straipsnyje nurodytus saugumo tyrimus ir jei šie tyrimai patenka į Europos kovos su sukčiavimu tarnybos (OLAF) arba Komisijos tyrimų ir drausmės tarnybos (IDOC) kompetencijos sritį, jis iškart užmezga ryšį su tomis įstaigomis, visų pirma tam, kad nebūtų pakenkta tolesniems OLAF arba IDOC veiksmams. Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generalinio direktorato Saugumo direktoratas prireikus kviečia OLAF arba IDOC dalyvauti atliekant tyrimą.
   2.   13 straipsnyje nurodyti saugumo tyrimai nedaro poveikio OLAF ir IDOC įgaliojimams, nustatytiems tas įstaigas reglamentuojančiose taisyklėse. Atliekant OLAF ar IDOC inicijuotus tyrimus, Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generalinio direktorato Saugumo direktorato gali būti paprašyta teikti techninę pagalbą.
   3.   Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generalinio direktorato Saugumo direktorato gali būti paprašyta padėti OLAF darbuotojams patekti į Komisijos patalpas pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES, Euratomas) Nr. 883/2013 (13) 3 straipsnio 5 dalį ir 4 straipsnio 4 dalį, kad jiems būtų sudarytos sąlygos atlikti savo užduotis. Saugumo direktoratas apie tokius pagalbos prašymus informuoja Generalinį sekretorių ir Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generalinio direktorato generalinį direktorių arba, jei toks tyrimas atliekamas Komisijos patalpose, kuriuose yra jos narių arba Generalinis sekretorius, Komisijos pirmininką ir už žmogiškuosius išteklius atsakingą Komisijos narį.
   4.   Nedarant poveikio Tarnybos nuostatų 22a straipsniui, jei bylą galima priskirti tiek Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generalinio direktorato Saugumo direktorato, tiek IDOC kompetencijos sričiai, Saugumo direktoratas, pagal 13 straipsnį pranešdamas apie tai Žmogiškųjų išteklių generaliniam direktoriui, kuo ankstesniu etapu informuoja, ar yra priežasčių, dėl kurių į šią bylą reikėtų įtraukti IDOC. Laikoma, kad toks etapas pasiektas, kai išnyksta tiesioginė grėsmė saugumui. Sprendimą šiuo klausimu priima Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generalinio direktorato generalinis direktorius.
   5.   Jei bylą galima priskirti tiek Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generalinio direktorato Saugumo direktorato, tiek OLAF kompetencijos sričiai, Saugumo direktoratas nedelsdamas praneša apie tai Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generalinio direktorato generaliniam direktoriui ir kuo ankstesniu etapu informuoja apie tai OLAF generalinį direktorių. Laikoma, kad toks etapas pasiektas, kai išnyksta tiesioginė grėsmė saugumui.
   15 straipsnis
   Saugumo patikrinimai
   1.   Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generalinis direktoratas vykdo saugumo patikrinimus siekdamas nustatyti, ar Komisijos tarnybos ir asmenys laikosi šio sprendimo ir jo įgyvendinimo taisyklių, ir parengti rekomendacijas, kai manoma, kad tai būtina.
   2.   Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generalinis direktoratas prireikus vykdo saugumo patikrinimus, saugumo stebėseną arba vertinamuosius vizitus, kad patikrintų, ar remiantis saugumo taisyklėmis, normomis ir standartais, kurie yra bent jau lygiaverčiai Komisijos taisyklėms, yra tinkamai užtikrinamas Komisijos darbuotojų, turto ir informacijos saugumas, už kurį atsako kitos Sąjungos institucijos, agentūros ar įstaigos, taip pat valstybės narės, trečiosios valstybės ar tarptautinės organizacijos. Prireikus, laikantis geranoriško administracijų bendradarbiavimo principo, į minėtus saugumo patikrinimus taip pat įtraukiami patikrinimai, atliekami tada, kai įslaptinta informacija keičiamasi su kitomis Sąjungos institucijomis, įstaigomis ir agentūromis, taip pat valstybėmis narėmis, trečiosiomis valstybėmis ar tarptautinėmis organizacijomis.
   3.   Komisijos darbuotojų Sąjungos delegacijose atžvilgiu šis straipsnis įgyvendinamas mutatis mutandis, nedarant poveikio bet kokiam specialiam Komisijos ir EIVT susitarimui, pavyzdžiui, 2014 m. gegužės 28 d. Europos Komisijos Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generalinio direktorato ir Europos išorės veiksmų tarnybos pasirašytam susitarimui dėl rūpestingumo pareigos Komisijos darbuotojų Sąjungos delegacijose atžvilgiu.
   16 straipsnis
   Parengties lygiai ir krizinių situacijų valdymas
   1.   Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generalinis direktoratas atsako už tai, kad būtų parengtos parengties lygių priemonės, tinkamos grėsmėms ir incidentams, turintiems įtakos saugumui Komisijoje, numatyti ir reaguoti į juos, taip pat už priemones, būtinas krizinėms situacijoms valdyti.
   2.   1 dalyje nurodytos parengties lygių priemonės atitinka grėsmės saugumui lygį. Parengties lygiai nustatomi glaudžiai bendradarbiaujant su kitų Sąjungos institucijų, agentūrų ir įstaigų, taip pat valstybės (-ių) narės (-ių), kurioje (-se) yra Komisijos patalpų, kompetentingomis tarnybomis.
   3.   Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generalinis direktoratas yra parengties lygių ir krizinių situacijų valdymo ryšių punktas.
   4 SKYRIUS

      ORGANIZACINĖ STRUKTŪRA

   17 straipsnis
   Bendroji Komisijos tarnybų atsakomybė
   1.   Šiame sprendime nurodyta Komisijos atsakomybė tenka Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generaliniam direktoratui, kuriam vadovauja ir už kurį atsako už saugumą atsakingas Komisijos narys.
   2.   Specialios su kibernetiniu saugumu susijusios priemonės nustatytos Sprendime (2006) 3602.
   3.   Atsakomybė už šio sprendimo ir jo įgyvendinimo taisyklių įgyvendinimą ir už kasdienį jų laikymąsi gali būti perduota kitiems Komisijos padaliniams, jeigu decentralizuotas saugumo užtikrinimas yra daug veiksmingesnis ir padeda sutaupyti daug išlaidų arba laiko dėl, pavyzdžiui, atitinkamų tarnybų geografinės padėties.
   4.   Jei taikoma 3 dalis, Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generalinis direktoratas ir prireikus Informatikos generalinis direktoratas sudaro su atskirais Komisijos padaliniais susitarimus, kuriais nustatomos aiškios funkcijos ir atsakomybė už saugumo politikos įgyvendinimą ir stebėjimą.
   18 straipsnis
   Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generalinis direktoratas
   1.   Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generalinis direktoratas visų pirma atsako už:

               1)

               Komisijos saugumo politikos, įgyvendinimo taisyklių ir saugumo pranešimų rengimą;

               2)

               informacijos rinkimą siekiant įvertinti grėsmes ir pavojus saugumui ir visus aspektus, kurie gali turėti įtakos saugumui Komisijoje;

               3)

               kovos su elektroniniu sekimu priemonių ir visų Komisijos darbo vietų apsaugos užtikrinimą, deramai atsižvelgiant į grėsmės vertinimus ir Komisijos interesus pažeidžiančios neteisėtos veiklos įrodymus;

               4)

               pagalbos tarnybos veiklą 24 valandas per parą/7 dienas per savaitę, Komisijos tarnyboms ir darbuotojams kreipiantis bet kokiu su sauga ir saugumu susijusiu klausimu;

               5)

               saugumo priemonių, kuriomis siekiama mažinti grėsmes saugumui, įgyvendinimą ir tinkamų RIS kūrimą bei priežiūrą siekiant tenkinti Komisijos veiklos poreikius, visų pirma šiose srityse: fizinės prieigos kontrolės, saugumo leidimų administravimo ir neskelbtinos informacijos bei ES įslaptintos informacijos tvarkymo;

               6)

               informuotumo didinimą, treniruočių ir pratybų organizavimą, mokymų ir konsultacijų visais saugumo Komisijoje klausimais teikimą siekiant puoselėti saugumo kultūrą ir burti personalą, kuris būtų tinkamai parengtas saugumo srityje.

         2.   Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generalinis direktoratas, nedarydamas poveikio kitų Komisijos tarnybų kompetencijai ir atsakomybei, užtikrina išorės ryšių palaikymą:

               1)

               su kitų Sąjungos institucijų, agentūrų ir įstaigų saugumo padaliniais – klausimais, susijusiais su asmenų, turto ir informacijos saugumu Komisijoje;

               2)

               su valstybių narių, trečiųjų šalių ir tarptautinių organizacijų bei įstaigų saugumo, žvalgybos ir grėsmės vertinimo tarnybomis, įskaitant nacionalines saugumo institucijas, – klausimais, turinčiais įtakos asmenų, turto ir informacijos saugumui Komisijoje;

               3)

               su policija ir kitomis pagalbos tarnybomis – visais įprastais ar kritiniais klausimais, turinčiais įtakos Komisijos saugumui;

               4)

               su kitų Sąjungos institucijų, agentūrų ir įstaigų, taip pat valstybių narių ir trečiųjų šalių saugumo institucijomis reaguojant į kibernetinius išpuolius, kurie galėtų daryti poveikį saugumui Komisijoje;

               5)

               dėl žvalgybos informacijos, susijusios su terorizmo ir šnipinėjimo veiklos keliama grėsme saugumui Komisijoje, gavimo, vertinimo ir sklaidos;

               6)

               dėl klausimų, susijusių su įslaptinta informacija, kaip nurodyta išsamiau Komisijos sprendime (ES, Euratomas) 2015/444 (14).

         3.   Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generalinis direktoratas atsako už saugų pagal šį straipsnį vykdomą informacijos perdavimą, įskaitant asmens duomenų perdavimą.
   19 straipsnis
   Komisijos saugumo ekspertų grupė (ComSEG)
   Įsteigiama Komisijos saugumo ekspertų grupė, kuriai suteikiami įgaliojimai prireikus patarti Komisijai klausimais, susijusiais su jos vidaus saugumo politika ir ypač ES įslaptintos informacijos apsauga.
   20 straipsnis
   Vietos saugumo pareigūnai (VSP)
   1.   Kiekvienas Komisijos padalinys ar kabinetas skiria vietos saugumo pareigūną (VSP), kuris veikia kaip pagrindinis tarnybos asmuo ryšiams su Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generaliniu direktoratu visais saugumo Komisijoje klausimais. Jei tikslinga, gali būti skiriamas vienas ar daugiau VSP pavaduotojų. VSP turi būti pareigūnas arba laikinasis darbuotojas.
   2.   Kaip pagrindinis savo Komisijos padalinio ar kabineto asmuo ryšiams saugumo klausimais, vietos saugumo pareigūnas Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generaliniam direktoratui ir savo vadovybei ataskaitas saugumo savo Komisijos padalinyje klausimais teikia reguliariai, o apie saugumo incidentus, įskaitant atvejus, kai galėjo būti atskleista ESĮI arba neskelbtina neįslaptinta informacija, praneša nedelsiant.
   3.   Jei klausimai yra susiję su ryšių ir informacinių sistemų saugumu, VSP palaiko ryšius su savo Komisijos padalinio vietos informatikos saugumo pareigūnu (VISP), kurio funkcijos ir pareigos nustatytos Sprendime C(2006) 3602.
   4.   VSP prisideda prie saugumo mokymų ir informuotumo saugumo klausimais didinimo veiklos, skirtos konkretiems Komisijos padalinyje dirbančių darbuotojų, rangovų ir kitų asmenų poreikiams tenkinti.
   5.   Didelių ar tiesioginių pavojų saugumui arba ekstremaliųjų situacijų atvejais Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generalinio direktorato prašymu vietos saugos pareigūnui gali būti skiriamos konkrečios užduotys. Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generalinis direktoratas apie tas konkrečias užduotis informuoja VSP vietos generalinio direktorato generalinį direktorių arba žmogiškųjų išteklių direktorių.
   6.   VSP pareigos nedaro poveikio vietos informatikos saugumo pareigūnų (VISP), sveikatos ir saugos vadovų ir registracijos kontrolės pareigūnų (RKP) funkcijoms bei pareigoms arba bet kokioms kitoms pareigybėms, kurioms tenka su saugumu ar sauga susijusi atsakomybė. VSP palaiko su jais ryšius tam, kad būtų užtikrintas nuoseklus ir darnus požiūris į saugumą ir sklandus keitimasis informacija saugumo Komisijoje klausimais.
   7.   Teikdamas informaciją tiesioginei vadovybei, VSP tiesiogiai bendrauja su savo generaliniu direktoriumi arba tarnybos vadovu. VSP turi saugumo leidimą susipažinti su ESĮI, pažymėta bent jau „SECRET UE/ES SECRET“ lygio slaptumo žyma.
   8.   Kad būtų skatinamas keitimasis informacija ir geriausios praktikos pavyzdžiais, Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generalinis direktoratas ne rečiau kaip du kartus per metus rengia VSP konferencijas. VSP dalyvavimas šiose konferencijose privalomas.
   5 SKYRIUS

      ĮGYVENDINIMAS

   21 straipsnis
   Įgyvendinimo taisyklės ir saugumo pranešimai
   1.   Prireikus, visapusiškai laikantis vidaus darbo tvarkos taisyklių, šio sprendimo įgyvendinimo taisyklės priimamos atskiru Komisijos sprendimu dėl įgaliojimų suteikimo už saugumo reikalus atsakingam Komisijos nariui.
   2.   Gavęs įgaliojimus pagal pirmiau minėtą Komisijos sprendimą, už saugumo reikalus atsakingas Komisijos narys gali rengti saugumo pranešimus, kuriuose nustatomos saugumo gairės ir geriausios praktikos pavyzdžiai šio sprendimo ir jo įgyvendinimo taisyklių taikymo srityje.
   3.   Visapusiškai laikydamasi vidaus darbo tvarkos taisyklių, Komisija pirmoje ir antroje šio straipsnio dalyse minėtas užduotis atskiru sprendimu dėl įgaliojimų perdavimo gali pavesti Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generalinio direktorato generaliniam direktoriui.
   6 SKYRIUS

      KITOS IR BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS

   22 straipsnis
   Asmens duomenų tvarkymas
   1.   Asmens duomenis, būtinus šiam sprendimui įgyvendinti, Komisija tvarko pagal Reglamentą (EB) Nr. 45/2001.
   2.   Nepaisant priemonių, kurios šio sprendimo priėmimo momentu jau yra vykdomos ir apie kurias pranešta Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūnui (15), bet kokiai priemonei, susijusiai su asmens duomenų (pavyzdžiui, duomenų, susijusių su patekimo į patalpas ir išvykimo iš jų registracijos žurnalais, AVSS įrašais, telefono skambučių budinčioms tarnyboms ir išsiuntimo centrams įrašais ir panašiais duomenimis, kurių reikia saugumo arba atsako į krizę tikslais) tvarkymu pagal šį sprendimą taikomos 21 straipsnyje nurodytos įgyvendinimo taisyklės, kuriomis nustatomos tinkamos duomenų subjektų apsaugos priemonės.
   3.   Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generalinio direktorato generalinis direktorius yra atsakingas už bet kokio asmens duomenų tvarkymo, vykdomo įgyvendinant šį sprendimą, saugumą.
   4.   Tos įgyvendinimo taisyklės ir procedūros priimamos pasikonsultavus su duomenų apsaugos pareigūnu ir Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūnu pagal Reglamentą (EB) Nr. 45/2001.
   23 straipsnis
   Skaidrumas
   Apie šį sprendimą ir jo įgyvendinimo taisykles informuojami Komisijos darbuotojai ir visi asmenys, kuriems jie taikomi.
   24 straipsnis
   Ankstesnių sprendimų panaikinimas
   Sprendimas (94) 2129 panaikinamas.
   25 straipsnis
   Įsigaliojimas
   Šis sprendimas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

      Priimta Briuselyje 2015 m. kovo 13 d.

            Komisijos vardu

            Pirmininkas

         Jean-Claude JUNCKER

      (1)  Žr. 2004 m. gruodžio 31 d.„Arrangement entre le Gouvernement belge et le Parlement européen, le Conseil, la Commission, le Comité économique et social européen, le Comité des régions, la Banque européenne d'investissement en matière de sécurité“, 2007 m. sausio 20 d.„Accord de sécurité signé entre la Commission et le Gouvernement luxembourgeois“ ir 1959 m. liepos 22 d.„Accordo tra il Governo italiano e la Commissione europea dell'energia atomica (Euratomas) per l'istituzione di un Centro comune di ricerche nucleari di competenza generale“.

      (2)  DPO-914.2, DPO-93.7, DPO-153.3, DPO-870.3, DPO-2831.2, DPO-1162.4, DPO-151.3, DPO-3302.1, DPO-508.6, DPO-2638.3, DPO-544.2, DPO-498.2, DPO-2692.2, DPO-2823.2.

      (3)  1994 m. rugsėjo 8 d. Komisijos sprendimas C(94) 2129 dėl Saugumo tarnybos uždavinių.

      (4)  2000 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 45/2001 dėl asmenų apsaugos Bendrijos institucijoms ir įstaigoms tvarkant asmens duomenis ir laisvo tokių duomenų judėjimo (OL L 8, 2001 1 12, p. 1).

      (5)  1968 m. vasario 29 d. Tarybos reglamentas (EEB, Euratomas, EAPB) Nr. 259/68, nustatantis Europos Bendrijų pareigūnų tarnybos nuostatus ir kitų Europos Bendrijų tarnautojų įdarbinimo sąlygas bei Komisijos pareigūnams laikinai taikomas specialias priemones (Kitų tarnautojų įdarbinimo sąlygos) (OL L 56, 1968 3 4, p. 1).

      (6)  2013 m. balandžio 19 d. Sąjungos vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai sprendimas 2013/C 190/01 dėl Europos išorės veiksmų tarnybos saugumo taisyklių (OL C 190, 2013 6 29, p. 1)

      (7)  2002 m. sausio 23 d. Komisijos sprendimas 2002/47/EB, EAPB, Euratomas, iš dalies keičiantis jos darbo tvarkos taisykles (OL L 21, 2002 1 24, p. 23), kurio priede pateiktos nuostatos dėl dokumentų tvarkymo.

      (8)  2004 m. liepos 7 d. Komisijos sprendimas 2004/563/EB, Euratomas, iš dalies keičiantis jos darbo tvarkos taisykles (OL L 251, 2004 7 27, p. 9), kurio priede pateiktos nuostatos dėl elektroninių ir skaitmeninių dokumentų.

      (9)  2006 m. balandžio 21 d. Sprendimas C(2006) 1623 dėl visiems Europos Komisijos darbuotojams taikomos suderintos sveikatos ir saugos darbe politikos.

      (10)  2006 m. rugpjūčio 16 d. Sprendimas C(2006) 3602 dėl Europos Komisijos naudojamų informacinių sistemų saugumo.

      (11)  1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 95/46/EB dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo (OL L 281, 1995 11 23, p. 31).

      (12)  2001 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais (OL L 145, 2001 5 31, p. 43).

      (13)  2013 m. rugsėjo 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES, Euratomas) Nr. 883/2013 dėl Europos kovos su sukčiavimu tarnybos (OLAF) atliekamų tyrimų ir kuriuo panaikinami Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1073/1999 ir Tarybos reglamentas (Euratomas) Nr. 1074/1999 (OL L 248, 2013 9 18, p. 1).

      (14)  2015 m. kovo 13 d. Komisijos sprendimas (ES, Euratomas) 2015/444 dėl ES įslaptintos informacijos apsaugai užtikrinti skirtų saugumo taisyklių (žr. šio Oficialiojo leidinio p. 53).

      (15)  DPO-914.2, DPO-93.7, DPO-153.3, DPO-870.3, DPO-2831.2, DPO-1162.4, DPO-151.3, DPO-3302.1, DPO-508.6, DPO-2638.3, DPO-544.2, DPO-498.2, DPO-2692.2, DPO-2823.2.


title: 2015 m. balandžio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimas (ES) 2015/644 dėl Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondo lėšų mobilizavimo (Graikijos paraiška „EGF/2014/018 GR/Attica broadcasting“)

text:
24.4.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 106/29

         EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS SPRENDIMAS (ES) 2015/644
   2015 m. balandžio 15 d.
   dėl Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondo lėšų mobilizavimo (Graikijos paraiška „EGF/2014/018 GR/Attica broadcasting“)
   EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdami į 2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1309/2013 dėl Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondo (2014–2020 m.), kuriuo panaikinamas Reglamentas (EB) Nr. 1927/2006 (1), ypač į jo 15 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdami į 2013 m. gruodžio 2 d. Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos tarpinstitucinį susitarimą dėl biudžetinės drausmės, bendradarbiavimo biudžeto klausimais ir patikimo finansų valdymo (2), ypač į jo 13 punktą,
   atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
   kadangi:

               (1)

               Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondas (EGF) įsteigtas teikti paramą atleistiems iš darbo darbuotojams ir darbo veiklą nutraukusiems savarankiškai dirbantiems asmenims dėl su globalizacija susijusių esminių pasaulio prekybos sistemos struktūrinių pokyčių, dėl tebesitęsiančios pasaulinės finansų ir ekonomikos krizės, kaip nurodyta Reglamente (EB) Nr. 546/2009 (3), arba dėl naujos pasaulinės finansų ir ekonomikos krizės ir padėti jiems vėl integruotis į darbo rinką;

               (2)

               Tarybos reglamento (ES, Euratomas) Nr. 1311/2013 (4) 12 straipsnyje numatyta galimybė mobilizuoti EGF lėšas neviršijant didžiausios metinės 150 mln. EUR sumos (2011 m. kainomis);

               (3)

               2014 m. rugsėjo 4 d. Graikija pateikė paraišką mobilizuoti EGF lėšas dėl darbuotojų atleidimo 16 įmonių, vykdančių NACE 2 red. 60 skyriaus (Programų rengimas ir transliavimas) (5) veiklą Graikijoje Atikos (EL 30) NUTS 2 lygio regione, ir ją papildė išsamesne informacija, kaip nustatyta Reglamento (ES) Nr. 1309/2013 8 straipsnio 3 dalyje. Ši paraiška atitinka EGF finansinės paramos sumai nustatyti taikomus reikalavimus, kaip nustatyta Reglamento (ES) Nr. 1309/2013 13 straipsnyje;

               (4)

               todėl iš EGF turėtų būti mobilizuota 5 046 000 EUR suma finansinei paramai pagal Graikijos pateiktą paraišką suteikti,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   2015 finansinių metų Europos Sąjungos bendrajame biudžete Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondo lėšos mobilizuojamos siekiant skirti 5 046 000 EUR įsipareigojimų ir mokėjimų asignavimų sumą.
   2 straipsnis
   Šis sprendimas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

      Priimta Briuselyje 2015 m. balandžio 15 d.

            Europos Parlamento vardu

            Pirmininkas

         M. SCHULZ

            Tarybos vardu

            Pirmininkė

         Z. KALNIŅA-LUKAŠEVICA

      (1)  OL L 347, 2013 12 20, p. 855.

      (2)  OL C 373, 2013 12 20, p. 1.

      (3)  2009 m. birželio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 546/2009, iš dalies keičiantis Reglamentą (EB) Nr. 1927/2006, įsteigiantį Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondą (OL L 167, 2009 6 29, p. 26).

      (4)  2013 m. gruodžio 2 d. Tarybos reglamentas (ES, Euratomas) Nr. 1311/2013, kuriuo nustatoma 2014–2020 m. daugiametė finansinė programa (OL L 347, 2013 12 20, p. 884).

      (5)  2006 m. gruodžio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1893/2006, nustatantis statistinį ekonominės veiklos rūšių klasifikatorių NACE 2 red. ir iš dalies keičiantis Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 3037/90 bei tam tikrus EB reglamentus dėl konkrečių statistikos sričių (OL L 393, 2006 12 30, p. 1).


title: 1994 m. gruodžio 8 d. Tarybos sprendimas, pritariantis Bendrijos vardu Tarptautinės muitinės procedūrų supaprastinimo ir suderinimo konvencijos priedams E.7 ir F.4

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

31994D0798

Oficialusis leidinys L 331 , 21/12/1994 p. 0011 - 0021 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 2 tomas 16 p. 0059  specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 2 tomas 16 p. 0059

		Tarybos sprendimas,1994 m. gruodžio 8 d.pritariantis Bendrijos vardu Tarptautinės muitinės procedūrų supaprastinimo ir suderinimo konvencijos priedams E.7 ir F.4(94/798/EB)EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač jos 113 straipsnį kartu su 228 straipsnio 2 dalies pirmuoju sakiniu,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,kadangi, remdamasi Tarybos sprendimu 75/199/EEB [1], Bendrija priėmė Tarptautinę muitinės procedūrų supaprastinimo ir suderinimo konvenciją (Kijoto konvenciją);kadangi minėtiems Konvencijos priedams dėl neapmuitinamo prekių pakeitimo ir muitinės formalumų, kurie taikomi pašto siuntų vežimui, Bendrija gali pritarti;kadangi pritariant tikslinga nustatyti tam tikras išlygas, siekiant atsižvelgti į specialiuosius muitų sąjungos reikalavimus bei Bendrijos muitų teisės aktus,NUSPRENDĖ:1 straipsnisŠiuo Sprendimu Bendrijos vardu pritariama šiems Tarptautinės muitinės procedūrų supaprastinimo ir suderinimo konvencijos priedams, atsižvelgiant į nurodytas išlygas:- priedas E.7 dėl neapmuitinamo prekių pakeitimo su bendrąją išlyga bei išlygomis, taikomomis 3, 9 ir 20 standartams bei 11, 13, 16, 17 ir 25 rekomenduojamoms praktikoms,- priedas F.4 dėl muitinės formalumų, taikomų pašto siuntų vežimui, su bendrąją išlyga bei išlygomis, taikomomis 19 ir 26 standartams bei 23, 24 ir 25 rekomenduojamoms praktikoms.Konvencijos priedų E.7 ir F.4 tekstai pateikiami šiame Sprendime atitinkamai I ir II prieduose, kurių papildomuose tekstuose nurodytos atitinkamos Bendrijos pareikštos išlygos.2 straipsnisTarybos pirmininkas paskiria asmenį, įgaliotą pranešti Muitinių bendradarbiavimo tarybos Generaliniam sekretoriui apie Bendrijos pritarimą 1 straipsnyje minimiems priedams bei tame straipsnyje nurodytoms išlygoms.Priimta Briuselyje, 1994 m. gruodžio 8 d.Tarybos varduPirmininkasG. Rexrodt[1] OL L 100, 1975 4 21, p. 1.--------------------------------------------------I PRIEDASE.7 PRIEDASdėl neapmuitinamo prekių pakeitimoĮŽANGADaugelio šalių nacionaliniuose teisės aktuose apibrėžiamos nuostatos, pagal kurias už naudojamas eksportuojamų produktų gamyboje prekes nereikalaujama sumokėti muitų ir kitų mokesčių.Muitų ir kitų mokesčių sugrąžinimo procedūra ir įvežamų perdirbti užsienio kilmės prekių, kurios naudojamos eksportuojamų produktų gamyboje, laikinas priėmimas leidžia taikyti importo muitų ir mokesčių grąžinimą arba sąlyginį atleidimą nuo jų.Taikant neapmuitinamo prekių pakeitimo procedūrą, šiame priede aptariama praktika, kurią taikant prekės, tapačios prekėms, laisvai cirkuliuojančioms ir perdirbtoms į eksportuojamus iš muitų teritorijos produktus, atleidžiamos nuo importo muitų ir mokesčių.Tačiau šiai procedūrai gali būti taikoma sąlyga, pagal kurią prekių, tapačių prekėms, įeinančioms į anksčiau eksportuotų produktų sudėtį, importą kompetentingos institucijos laiko naudingu šalies ūkiui.Prekės, pagamintos iš produktų, įvežamų pagal šią procedūrą neapmokestinant jų importo muitais ir mokesčiais, gali būti tiekiamos vidaus rinkai. Jei jas reiktų eksportuoti, vėl galėtų būti taikoma neapmuitinamo prekių pakeitimo procedūra.SĄVOKŲ APIBRĖŽIMAIŠiame priede vartojamos sąvokos:a) "neapmuitinamo prekių pakeitimo procedūra" – tai muitinės procedūra, pagal kurią netaikant importo muitų ir mokesčių leidžiama importuoti prekes, kurios yra tapačios, t. y. kurių aprašymas, kokybė ir techninės savybės yra identiški, prekėms, laisvai cirkuliavusioms ir perdirbtoms į anksčiau negrąžinamai eksportuotus produktus;b) "importo muitai ir mokesčiai" – tai muitai ir visi kiti mokesčiai bei rinkliavos, renkami importuojant prekes arba susiję su prekių importu, išskyrus mokesčius ir rinkliavas, kurių dydis neviršija apytiksliai įvertintų paslaugų suteikimo sąnaudų;c) "asmuo" – tai fiziniai ir juridiniai asmenys, išskyrus atvejus, kai tai neatitinka konteksto.PRINCIPAS1. StandartasNeapmuitinamo prekių pakeitimo procedūrą reglamentuoja šio priedo nuostatos.TAIKYMO SRITIS2. StandartasNacionaliniuose teisės aktuose numatomos aplinkybės, kai gali būti taikoma neapmuitinamo prekių pakeitimo procedūra, bei nustatomi reikalavimai, kurių būtina laikytis.Pastabos1) Aplinkybės, kai leidžiama taikyti neapmuitinamo prekių pakeitimo procedūrą, gali būti nustatytos bendrai ir (arba) išsamiai.2) Taikant šią procedūrą, gali būti keliama sąlyga, kad prekių, tapačių prekėms, įeinančioms į anksčiau eksportuotų produktų sudėtį, importą kompetentingos institucijos laiko naudingu šalies ūkiui.3) Teisė į procedūrą gali būti suteikta asmenims, įsisteigusiems muitų teritorijoje.3. StandartasImportuojant prekes, tapačias prekėms, laisvai cirkuliuojančioms ir įeinančioms į anksčiau eksportuotų produktų sudėtį, jos atleidžiamos nuo visų importo muitų ir mokesčių su sąlyga, jei sumokami bet kokie muitai ir mokesčiai, kurie buvo grąžinti arba nuo kurių buvo atleisti pirmiau minėti eksportuoti produktai.Pastabos1) Importo muitai ir mokesčiai gali būti netaikomi žaliavoms ir pusgaminiams, taip pat jų sudėtinėms dalims, tapačioms sudėtinėms dalims, įeinančioms, neatliekant tolesnio apdorojimo, į eksportuojamų produktų sudėtį.2) Tokios prekės, kaip akseleratoriai ir cheminių reakcijų katalizatoriai ar slopintojai, kurias naudojant gaminami produktai, skirti eksportuoti leidžiant taikyti neapmuitinamą prekių pakeitimą, tokio naudojimo metu visiškai ar iš dalies išnyksta neišlikdamos eksportuojamų produktų sudėtyje, gali būti laikomos prekėmis, kurios naudojamos gaminant pirmiau minėtus produktus, joms taikant tokį pat atleidimą nuo importo muitų ir mokesčių. Tačiau šis atleidimas paprastai netaikomas tokioms gamyboje naudojamoms priemonėms kaip alyvos.4. Rekomenduojama praktikaLeidimas taikyti neapmuitinamo prekių pakeitimo procedūrą neturėtų būti panaikinamas vien dėl to, kad produktai eksportuojami į konkrečią šalį.5. StandartasNacionaliniuose teisės aktuose nurodomos asmenų kategorijos, kuriems gali būti suteiktas leidimas taikyti neapmuitinamo prekių pakeitimo procedūrą.PastabaLeidimo taikyti neapmuitinamą prekių pakeitimą gavėjas gali būti eksportuojamų produktų eksportuotojas, gamintojas arba savininkas.6. StandartasLeidimas taikyti neapmuitinamo prekių pakeitimo procedūrą suteikiamas, jei įmanoma nustatyti, kad prekės buvo naudojamos eksportuojamų produktų gamyboje.PastabaSiekdamos nustatyti, kad eksportuojamų prekių gamyboje buvo naudojamos konkrečios prekės, muitinės gali atlikti patikrinimus gamybos proceso metu arba gali pasiremti gamintojo turimais įrašais apie eksportuojamus produktus.PRODUKTŲ EKSPORTAVIMAS LEIDŽIANT TAIKYTI NEAPMUITINAMĄ PREKIŲ PAKEITIMĄa) Formalumai, atliekami prieš eksportuojant produktus7. StandartasNacionaliniuose teisės aktuose nurodomos aplinkybės, kai reikalingas išankstinis leidimas norint taikyti neapmuitinamo prekių pakeitimo procedūrą, bei institucijos, kurioms suteikti įgaliojimai suteikti tokį leidimą.8. Rekomenduojama praktikaAsmenims, vykdantiems didelio masto nuolatines operacijas, susijusias su neapmuitinamu prekių pakeitimu, turėtų būti suteiktas bendrasis leidimas apimantis tokias operacijas.9. StandartasPrekių, laisvai cirkuliavusių ir įeinančių į produktų, skirtų eksportuoti leidžiant taikyti neapmuitinamą prekių pakeitimą, sudėtį, aprašymą, kokybę, technines savybes ir kiekį nustato kompetentingos institucijos, remdamosi faktinėmis aplinkybėmis, kurioms esant šie produktai buvo pagaminti.10. Rekomenduojama praktikaNustatydamos prekių, įeinančių į produktų, skirtų eksportuoti leidžiant taikyti neapmuitinamą prekių pakeitimą, sudėtį, aprašymą, kokybę, technines savybes ir kiekį, kompetentingos institucijos turėtų atsižvelgti, jog gamybos proceso metu prarandamos ir neatgaunamos atliekos.11. Rekomenduojama praktikaKai skirtiems eksportuoti produktams, kuriems leidžiama taikyti neapmuitinamą prekių pakeitimą, būdingos tikrai pastovios savybės ir jie gaminami pagal tiksliai apibrėžtas technines sąlygas, kompetentingos institucijos turėtų nustatyti standartinius prekių, įeinančių į eksportuojamų produktų sudėtį, kiekių dydžius.b) Eksporto deklaracija, kai leidžiama taikyti neapmuitinamą prekių pakeitimą12. StandartasNacionaliniai teisės aktai apibrėžia sąlygas, pagal kurias kompetentingai muitinės įstaigai pateikiami produktai, skirti eksportuoti leidžiant taikyti neapmuitinamą prekių pakeitimą, bei prekių deklaracija (išvežimo).PastabaNacionaliniai teisės aktai gali nustatyti, kad prekių eksporto deklaracijoje privalo būti nurodytos konkrečios sąlygos, kurios būtinos muitinei siekiant nustatyti įvairių prekių, dėl kurių pateikti prašymai atleisti nuo importo muitų ir mokesčių, kiekius.13. Rekomenduojama praktikaJei kompetentingos institucijos negalėjo priimti sprendimo dėl neapmuitinamo prekių pakeitimo procedūros taikymo, deklarantui turėtų būti suteikta teisė nedelsiant eksportuoti svarstomus produktus su sąlyga, kad bus laikomasi nustatytų sąlygų nepažeidžiant galutinio sprendimo.14. Rekomenduojama praktikaNacionalinės formos, naudojamos produktus eksportuojant leidžiant taikyti neapmuitinamą prekių pakeitimą, turėtų būti suvienodintos su prekių deklaracija (išvežimo).c) Eksportuojamų produktų, leidžiant taikyti neapmuitinamą prekių pakeitimą, tikrinimas15. Rekomenduojama praktikaDeklaranto prašymu bei, muitinių nuomone, dėl pagrįstų priežasčių, muitinės turėtų, kiek tai įmanoma, skirtus eksportuoti produktus, kuriems taikytinas neapmuitinamas prekių pakeitimas, leisti patikrinti privačiose patalpose, deklarantui padengiant kilusias tikrinimo išlaidas.d) Nustatyta prekių, eksportuojamų leidžiant taikyti neapmuitinamą prekių pakeitimą, paskirties vieta16. Rekomenduojama praktikaTurėtų būti patvirtintos nuostatos, kurios skirtus eksportuoti produktus, kuriems taikytinas neapmuitinamas prekių pakeitimas, leistų padėti saugoti laisvuosiuose jūrų uostuose arba laisvosiose zonose.17. Rekomenduojama praktikaTurėtų būti priimtos nuostatos, kurios skirtus eksportuoti produktus, kuriems taikytinas neapmuitinamas prekių pakeitimas, leistų padėti į muitinės sandėlį, numatant vėliau juos eksportuoti.e) Eksporto sertifikatas, leidžiantis taikyti neapmuitinamą prekių pakeitimą18. StandartasJei produktai buvo eksportuoti leidžiant taikyti neapmuitinamą prekių pakeitimą, muitinės deklarantui išduoda dokumentą, nustatantį jo teisę importuoti prekes, nemokant importo muitų ir mokesčių, tapačias laisvai cirkuliavusioms ir įėjusioms į aptariamų produktų sudėtį prekėms.PastabaDeklarantui išduotas dokumentas gali susidėti iš tinkamai muitinės patvirtintos eksporto leidžiant taikyti neapmuitinamą prekių pakeitimą deklaracijos kopijos arba gali būti išrašytas naudojant atitinkamą formą.PREKIŲ IMPORTAS19. StandartasNacionaliniai teisės aktai apibrėžia sąlygas, pagal kurias kompetentingai muitinės įstaigai pateikiamos prekės, kurias galima įvežti be importo muitų ir mokesčių, taikant neapmuitinamo prekių pakeitimo procedūrą, bei prekių deklaracija.PastabaNacionaliniai teisės aktai gali numatyti, kad prekių deklaracijoje privalo būti nurodytos konkrečios sąlygos, būtinos norint atleisti nuo importo muitų ir mokesčių, bei kad privaloma pateikti muitinių išduotą dokumentą (-us), suteikiantį (-čius) tokią teisę bei pagrindžiantį (-čius) šią deklaraciją.20. StandartasAtsižvelgdamos į prekybines sąlygas, kompetentingos institucijos nustato prekių, kurias galima įvežti netaikant importo muitų ir mokesčių, importui skirtą laikotarpį.21. StandartasTuri būti priimtos nuostatos, leidžiančios prekes, kurias galima įvežti netaikant importo muitų ir mokesčių, importuoti per kitą muitinės įstaigą, nei per kurią jos buvo eksportuotos.22. StandartasTuri būti priimtos nuostatos, leidžiančios prekes, kurias galima įvežti netaikant importo muitų ir mokesčių, importuoti viena ar daugiau siuntų.23. StandartasTuri būti priimtos nuostatos, leidžiančios prekes, nurodytas keliuose dokumentuose, suteikiančiuose teisę taikyti neapmuitinamo prekių pakeitimo procedūrą, importuoti viena siunta.24. StandartasTuri būti priimtos nuostatos, leidžiančios prekes, kurias galima įvežti netaikant importo muitų ir mokesčių, importuoti iš kitos šalies, o ne tos, į kurią produktai buvo eksportuoti.25. Rekomenduojama praktikaTurėtų būti priimtos nuostatos, leidžiančios prekes, kurias galima įvežti netaikant importo muitų ir mokesčių, importuoti asmeniui, kuris nėra produktų eksportuotojas, su sąlyga, jei laikomasi muitinių nustatytų reikalavimų.26. Rekomenduojama praktikaDeklaranto prašymu bei, muitinių nuomone, dėl pagrįstų priežasčių, muitinės turėtų, kiek tai įmanoma, leisti produktus, kuriuos leidžiama įvežti netaikant importo muitų ir mokesčių, patikrinti privačiose patalpose, deklarantui padengiant tikrinimo kilusias išlaidas.27. StandartasNacionaliniai teisės aktai apibrėžia muitinės režimą, taikomą reimportuojant eksportuotus produktus, kuriems buvo leista taikyti neapmuitinamą prekių pakeitimą.INFORMACIJA APIE NEAPMUITINAMO PREKIŲ PAKEITIMO PROCEDŪRĄ28. StandartasMuitinės užtikrina, kad bet kokia svarbi informacija, susijusi su neapmuitinamo prekių pakeitimo procedūra, būtų prieinama bet kokiam suinteresuotam asmeniui.--------------------------------------------------II PRIEDASF.4 PRIEDASDėl muitinės formalumų, susijusių su pašto siuntų vežimuĮŽANGAPaštas visada buvo vienas iš plačiausiai naudojamų būdų persiųsti ne tik vieno asmens sveikinimus ir informaciją kitam, bet ir dovanas bei kitas prekes.Muitinė turi neišvengiamai įsitraukti į tarptautinį pašto siuntų vežimą, nes, kaip ir kitais būdais importuojant ir eksportuojant prekes, ji turi užtikrinti, kad būtų surenkami atitinkami muitai ir mokesčiai, taikomi importo ir eksporto draudimai ir ribojimai – apskritai turi užtikrinti, kad būtų laikomasi įstatymų ir kitų teisės aktų, už kurių taikymą ji atsakinga.Tačiau, atsižvelgiant į ypatingą pašto pobūdį, muitinės formalumai, taikomi paštu gabenamoms siuntoms, yra kiek kitokie, nei kitais būdais gabenamoms prekėms taikomi formalumai. Nors atskirų pašto siuntų dydis ribojamas, jų skaičius yra milžiniškas, tad siekiant išvengti nepageidaujamo delsimo, būtina patvirtinti specialias administracines priemones. Tai yra įmanoma, nes beveik visose šalyse pašto tarnybas aprūpina viešosios ar kitos valdžios institucijos, o abi su pašto pervežimu susijusios institucijos – pašto tarnyba ir muitinė – viena su kita labai glaudžiai bendradarbiauja.Be šio glaudaus bendradarbiavimo tarp muitinių ir pašto tarnybų nacionaliniu lygmeniu, tarptautiniu lygmeniu glaudžiai bendradarbiauja Pasaulinė pašto sąjunga (tarptautinė organizacija, priimanti taisykles ir instrukcijas, reglamentuojančias pašto pervežimą) ir Taryba. Šios dvi tarptautinės organizacijos, pavyzdžiui, įsteigė Kontaktinį komitetą, kuriame muitinės ir pašto specialistai susitinka aptarti bei surasti tarptautiniu mastu priimtinus sprendimus toms problemų, kurių negalima išspręsti nacionaliniu arba dvišaliu pagrindu.SĄVOKŲ APIBRĖŽIMAIŠiame priede vartojamos sąvokos:a) "pašto siuntos" – tai laiškų pašto siuntos ir pašto siuntiniai;b) "laiškų pašto siuntos" – tai laiškai, atvirukai, spaudiniai, literatūra akliesiems ir galiojančiuose Pasaulinės pašto sąjungos aktuose apibrėžti maži siuntiniai.PastabaRemiantis Pasaulinės pašto sąjungos aktais, siunčiant kai kurias laiškų pašto siuntas prireikus turi būti pateikiamos C 1 ir (arba) C 2/CP 3 formos muitinės deklaracijos;c) "pašto siuntiniai" – tai siuntos vadinamos pašto siuntiniais vadovaujantis galiojančiais Pasaulinės pašto sąjungos aktais.PastabaRemiantis Pasaulinės pašto sąjungos aktais, siunčiant pašto siuntinius prireikus turi būti pateikiamos C 2/CP 3 formos muitinės deklaracijos;d) "Pasaulinė pašto sąjunga" – tai tarpvyriausybinė organizacija, kuri, vadovaujantis Berno sutartimi, 1874 m. buvo įkurta kaip Visuotinė pašto sąjunga, 1878 m. pervadinta į Pasaulinę pašto sąjungą (UPU), o nuo 1948 m. tapusi specialiu Jungtinių Tautų padaliniu su būstine Berne;e) "importo muitai ir mokesčiai" – tai muitai ir visi kiti mokesčiai bei rinkliavos, renkami importuojant prekes arba susiję su prekių importu, išskyrus mokesčius ir rinkliavas, kurių dydis neviršija apytiksliai įvertintų paslaugų suteikimo sąnaudų;f) "eksporto muitai ir mokesčiai" – tai muitai ir visi kiti mokesčiai bei rinkliavos, renkami eksportuojant prekes arba susiję su prekių eksportu, išskyrus mokesčius ir rinkliavas, kurių dydis neviršija apytiksliai įvertintų paslaugų suteikimo sąnaudų;g) "prekių deklaracija" – tai muitinės nustatytos formos paaiškinimas, kuriuo suinteresuotas asmuo nurodo muitinės procedūrą, taikytiną prekėms, ir pateikia informaciją, reikalaujamą muitinės deklaruoti taikant atitinkamą procedūrą;h) "muitinės formalumai" – tai privalomų muitinės formalumų sutvarkymas, kad prekes būtų leista eksportuoti, importuoti vidaus vartojimui arba taikyti jų atžvilgiu kitą muitinės procedūrą;ij) "muitinės formalumai vidaus vartojimui" – tai muitinės procedūra, kurią atlikus importuotos prekės gali būti nuolatinai paliktos muitų teritorijoje. Vykdant šią procedūrą turi būti sumokėti visi už prekes nustatyti importo muitai ir mokesčiai bei atlikti visi privalomi muitinės formalumai;k) "pašto siuntų tikrinimas" – tai fizinis pašto siuntose esančių prekių muitinis tikrinimas siekiant įsitikinti jų pobūdžiu, kilme, būkle, kiekiu ir verte;l) "laisvai cirkuliuojančios prekės" – prekės, kuriomis gali būti disponuojama be muitinės apribojimų;m) "muitinis tikrinimas" – tai priemonės, taikomos siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi įstatymų ir kitų teisės aktų, už kurių įgyvendinimą atsakinga muitinė;n) "išleidimas" – tai muitinės veiksmas, kuriuo suinteresuotiems asmenims suteikiama teisė savo nuožiūra disponuoti prekėmis, pateiktomis muitinės formalumams vidaus vartojimui;o) "asmuo" – tai fiziniai ir juridiniai asmenys, išskyrus atvejus, kai tai neatitinka konteksto.PRINCIPAS1. StandartasPašto siuntoms taikomus muitinės formalumus reglamentuoja šio priedo nuostatos.2. StandartasNacionaliniai teisės aktai apibrėžia reikalavimus bei muitinės formalumus, taikomus pašto siuntoms.3. StandartasPašto siuntų muitinis įforminimas atliekamas kaip įmanoma skubiau, minimaliai apribojant muitinį tikrinimą, siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi įstatymų ir kitų teisės aktų, už kurių taikymą atsakinga muitinė.RYŠIAI TARP MUITINIŲ IR PAŠTO TARNYBŲ4. StandartasNacionaliniai teisės aktai apibrėžia atitinkamas muitinių ir pašto tarnybų pareigas ir įsipareigojimus atliekant pašto siuntų muitinį tikrinimą.Pastabos1) Pašto tarnybos turi tam tikrų pareigų ir įsipareigojimų, nustatytų Pasaulinės pašto sąjungos aktais. Dėl kitų pareigų ir įsipareigojimų pašto tarnybos ir muitinės gali sutarti tarpusavyje.2) Pašto tarnybos yra, paprastai, atsakingos už pašto siuntų pervežimą, laikymą ir pateikimą muitinėms bei, muitinių prašymu, muitinei atliekant tikrinimą gali jas atidaryti. Tačiau kai kuriose šalyse faktinį pašto siuntų pervežimą, laikymą ir pateikimą muitinėms pagal susitarimą vykdo ne pašto tarnybos, bet geležinkelių administracijos ir kitos patvirtintos įmonės. Tokie praktiniai susitarimai reiškia, kad kai kuriose šalyse už tam tikrus įsipareigojimus atsakingomis tampa patvirtintos įmonės.3) Neprisiimdamos atsakomybės už muitinės deklaracijų, pavyzdžiui C 2/CP 3 formų, tikslumą, išvykimo šalyje pašto tarnybos iš esmės tikrina, ar tam tikrais atvejais yra pateikiamos pašto siuntų muitinės deklaracijos, bei kiek įmanoma greičiau imasi priemonių užtikrinti, kad jos būtų teisingai užpildytos. Kai muitinės deklaracija akivaizdžiai užpildyta tik iš dalies, pašto tarnybos bendrai atkreipia siuntėjo dėmesį į atitinkamus muitinės teisės aktus ir gali atsisakyti priimti konkrečią pašto siuntą.Jei siunta, ypač komercinė, susideda iš kelių siuntinių, pašto tarnybos paprastai pataria siuntėjui prie kiekvieno siuntinio pridėti atskirus dokumentus, kaip, pavyzdžiui, kilmės sertifikatus.5. StandartasMuitinės, prireikus ir pašto tarnyboms sutikus, paskiria muitinės įstaigą ar kitą vietą, kurioje gali būti atliekami muitinės formalumai pašto siuntoms.Pastabos1) Gali būti įkurtos bendros muitinės ir pašto įstaigos arba pašto įstaigose gali būti paskirti dirbti nuolat ar tam tikromis darbo valandomis muitinės pareigūnai. Šiuo atveju pašto tarnybos muitinei gali skirti biuro patalpas.2) Muitinės įstaigos gali būti įkurtos apsikeitimo pašto įstaigose, atsakingose už apsikeitimą pašto siuntomis su atitinkamais užsienio paštais.PAŠTO SIUNTŲ EKSPORTASa) Prekių muitinis statusas6. StandartasPrekių eksportas pašto siuntomis leidžiamas nepaisant to, ar jos laisvai cirkuliuoja, ar joms taikomos tokios muitinės procedūros kaip muitinis sandėliavimas ar laikinas įvežimas su sąlyga, kad laikomasi visų formalumų, nustatytų tam tikrai prekėms taikomai muitinės procedūrai.PastabaTam tikrų prekių, įskaitant narkotines, sprogstamąsias, degias ir kitas pavojingas medžiagas, eksportas detaliai reglamentuojamas ir dažnais atvejais draudžiamas pagal Pasaulinės pašto sąjungos aktus.b) Pateikimas muitinei7. StandartasMuitinės nurodo eksportuojamas pašto siuntas, kurios turi būti pateiktos muitinės kontrolei.PastabaKai kuriose šalyse taikant dokumentinę pašto siuntinių muitinio įforminimo sistemą, pirmiausiai muitinei pateikiami dokumentai, o ne patys siuntiniai. Po to muitinė pašto tarnybai nurodo, kurie siuntiniai jai turi būti pateikti patikrinti.8. Rekomenduojama praktikaPaprastai, eksportuojant, muitinė neturėtų reikalauti muitiniam tikrinimui jai pateikti pašto siuntų, nebent jose yra prekių, kurioms eksportuoti turi būti gautas leidimas, prekių, kurioms taikomi eksporto draudimai ar apribojimai arba eksporto muitai ar mokesčiai, ar prekių, kurių vertė yra didesnė nei nustatytoji nacionaliniuose teisės aktuose, arba jos muitiniam tikrinimui atrenkamos pasirinktinės arba atsitiktinės atrankos būdu.Pastabos1) Yra įvairių atvejų, kai eksportuojant prekes reikalingas leidimas, pavyzdžiui, kai prekės laikinai išvežamos arba eksportuojamos taikant muitų ir kitų mokesčių sugrąžinimo procedūrą arba kai jos laikinai įvežamos.2) Paštu eksportuojant prekes muitinės formalumai gali būti atliekami arba prieš jas išsiunčiant paštu, arba po to. Tose šalyse, kur taikant įprastą tvarką muitinės formalumai su prekėmis atliekami prieš jas išsiunčiant paštu, muitinė siuntas gali pažymėti specialiais spaudais ar etiketėmis, gali uždėti antspaudą arba liepti eksportuoti su tokiais lydinčiaisiais dokumentais, kaip, pavyzdžiui, išsiuntimo pranešimas (CP 2). Tose šalyse, kur muitinės formalumai su prekėmis atliekami po to, kai jos išsiunčiamos paštu, muitinės formalumai gali būti atlikti apsikeitimo pašto įstaigoje arba kitoje pašto įstaigoje, kurioje teikiamos muitinės paslaugos, pervežant prekes į tokią pašto įstaigą prireikus atlikti muitinį patikrinimą.3) Muitinės su prekėmis, kurioms taikomi eksporto muitai ir mokesčiai, atlieka muitinės formalumus prieš jas išsiunčiant paštu, eksporto muitai ir mokesčiai sumokami prieš tai, kai prekės pašto tarnyboms perduodamos eksportuoti. Tačiau kai kuriose šalyse eksporto muitus ir mokesčius pašto tarnybos gali surinkti taip pat, kaip ir prekių importo atveju apmokant sąskaitas ir sumokant mokesčius.c) Dokumentai9. Rekomenduojama praktikaEksportuojant pašto siuntas gali būti nereikalaujama pateikti prekių deklaraciją, nebent juose yra prekių, kurioms eksportuoti reikalingas leidimas, prekių, kurioms taikomi eksporto draudimai ar apribojimai arba eksporto muitai ar mokesčiai, ar prekių, kurių vertė yra didesnė nei nustatytoji nacionaliniuose teisės aktuose.d) Pašto siuntų tikrinimas10. StandartasMuitinės nebūtinai tikrina visus eksportuojamus pašto siuntinius, tačiau apsiriboja patikrinimais, kurie atliekami pasirinktinės arba atsitiktinės atrankos būdu.11. Rekomenduojama praktikaJei muitinės pasinaudoja savo teise tikrinti eksportuojamus pašto siuntinius, tikrinimo mastas turi būti apribotas tiek, kiek yra laikoma būtina, užtikrinant, kad būtų laikomasi įstatymų ir kitų teisės aktų, už kurių taikymą atsakinga muitinė.TRANZITU GABENAMOS PAŠTO SIUNTOS12. StandartasPašto siuntoms muitinės formalumai netaikomi, kai vykdomas jų tarptautinis pervežimas.PAŠTO SIUNTŲ IMPORTASa) Prekės, kurias leidžiama importuoti13. StandartasPrekių importas pašto siuntose leidžiamas nepaisant to, ar su prekėmis ketinama atlikti muitinės formalumus vidaus vartojimui ar kitą muitinės procedūrą.b) Pateikimas muitinėms14. StandartasMuitinės nurodo importuojamas pašto siuntas, kurios turi būti pateiktos muitinės kontrolei.PastabaKai kuriose šalyse taikant dokumentinę pašto siuntinių muitinio įforminimo sistemą, pirmiausiai muitinei pateikiami dokumentai, o ne patys siuntiniai. Po to muitinė pašto tarnybai nurodo, kurie siuntiniai jai turi būti pateikti patikrinti.15. Rekomenduojama praktikaPaprastai, importuojant, muitinė neturėtų reikalauti muitiniam tikrinimui jai pateikti tokių rūšių laiškus:i) atvirukus ir laiškus vien tik su asmeninio pobūdžio pranešimais;ii) literatūrą, skirtą akliesiems;iii) spaudinius, kuriems netaikomi importo muitai ir mokesčiai.16. StandartasKai importuojamos pašto siuntos pateikiamos muitinei, ši pareikalauja tik būtinų dokumentų muitinės formalumams atlikti.Pastabos1) Susiję dokumentai kiekvienu atveju gali skirtis atsižvelgiant į siuntinio pobūdį, jo turinį, vertę ir t. t. Paprastai į šiuos dokumentus įeina C 1 arba C 2/CP 3 formos muitinės deklaracija, prireikus pašto siuntinių atveju CP 2 išsiuntimo pranešimas ir bet kokie kiti privalomi kilmės sertifikatai, sąskaitos ir t. t.2) Persiunčiant C 2/CP 3 formos muitinės deklaraciją, gali būti naudojami įvairūs būdai. Forma gali būti pridėta prie išsiuntimo pranešimo, priklijuota prie siuntinio arba pririšta prie jo, ji gali būti įdėta į siuntinį, jei to reikalauja paskirties vietos šalis. Laikantis tam tikrų susitarimų, forma taip pat gali būti išsiųsta atskirai nuo siuntinio.17. StandartasJei C 2/CP 3 formos muitinės deklaracijos pateikiamos dėl importuojamų pašto siuntinių, muitinės pareikalauja pateikti ne daugiau kaip vieną jos kopiją.c) Muitinis įforminimas pagal muitinės deklaracijos formas C1 ir C2/CP 3 arba pagal prekių deklaraciją18. Rekomenduojama praktikaKai atitinkamose C 1 arba C 2/CP 3 formos muitinės deklaracijose ir lydinčiuose dokumentuose yra pateikiama visa muitinės reikalaujama informacija, pašto siuntiniams turėtų būti taikomi muitinės formalumai pagal tuos dokumentus, nereikalaujant pateikti jokios kitos atskiros prekių deklaracijos, išskyrus tuomet, kai gabenamos komercinės siuntos, kurių vertė didesnė už nacionaliniuose teisės aktuose nustatytą sumą, ir kai vežamos prekės, kurioms ketinama taikyti muitinės formalumus pagal bet kurią muitinės procedūrą, išskyrus muitinės formalumus vidaus vartojimui.19. StandartasJei pašto siuntiniuose esančioms prekėms taikomi muitinės formalumai pagal bet kurią muitinės procedūrą, išskyrus vidaus vartojimą, prekių deklaracija pateikiama užpildant nustatytos formos deklaraciją ir reikiamą kopijų skaičių reikalingų konkrečiai muitinės procedūrai bei laikantis kitų formalumų, būtinų pagal šią procedūrą.PastabaPrekių deklaracija gali būti tiek nacionalinis dokumentas, tiek tarptautinis dokumentas kaip, pavyzdžiui, ATA knygelė.20. StandartasJei būtina pateikti prekių deklaraciją dėl pašto siuntinių, kurioms atliekami muitinės formalumai vidaus vartojimui, naudojama tokios formos prekių deklaracija, kuri atitinka kompetentingų institucijų nustatytą pavyzdį, bei laikomasi kitų formalumų, būtinų pagal šią procedūrą.Pastabos1) Importuojant vidaus vartojimui naudojamos prekių deklaracijos forma gali būti tokia pati, kaip ir deklaracijos forma, naudojama importuojant kitomis priemonėmis, arba tai gali būti specialios importui paštu nustatytos formos deklaracija.2) Prekių deklaraciją gali užpildyti pašto tarnyba, gavėjas ar įgaliotas atstovas.d) Pašto siuntų tikrinimas21. StandartasMuitinės nebūtinai tikrina visus importuojamus pašto siuntinius, tačiau apsiriboja patikrinimais, kurie atliekami pasirinktinės arba atsitiktinės atrankos būdu.22. Rekomenduojama praktikaJei muitinės pasinaudoja savo teise tikrinti importuojamus pašto siuntinius, tikrinimo mastas turi būti apribotas tiek, kiek yra laikoma būtina, siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi įstatymų ir kitų teisės aktų, už kurių taikymą atsakinga muitinė.e) Importo muitų ir mokesčių apskaičiavimas ir surinkimas23. Rekomenduojama praktikaPrekėms, kurios vidaus vartojimui importuojamos pašto siuntiniais, turėtų būti taikoma vienodo tarifo apskaičiavimo sistema su sąlyga, jei tai yra nekomercinio pobūdžio importas ir bendra prekių vertė neviršija sumos, kuri neturėtų būti mažesnė nei 100 JAV dolerių. Vienodo tarifo mokesčių sistema:- turėtų nustatyti normas, apimančias visų rūšių importo muitus ir mokesčius,- turėtų neatimti teisės prekėms taikyti bet kokią atleidimo nuo mokesčių sistemą, į kurią jos pretenduoja,- turėtų nustatyti, kad prekės gali būti apmokestintos atitinkamo dydžio importo muitais ir mokesčiais, jei gavėjas dalyvauja atliekant muitinės formalumus ir to pageidauja. Tačiau šiuo atveju muitinės gali reikalauti, kad taip būtų apmokestintos visos prekės, kurioms taikomi muitai ir mokesčiai, bei- turėtų neatimti iš muitinių galimybės nustatyti brangiai apmokestinamoms prekėms specialius tarifus arba netgi atimti galimybę prekėms taikyti fiksuoto tarifo mokesčių sistemą.PastabaPaprastai importas laikomas nekomercinio pobūdžio, jei jis yra atsitiktinis ir susideda tik iš asmeniniam gavėjo ar jo šeimos naudojimui ar vartojimui skirtų prekių ir jei remiantis tų prekių pobūdžiu ar jų kiekiu nėra pagrindo įtarti, kad jos importuojamos komerciniais tikslais.24. Rekomenduojama praktikaTurėtų būti leidžiama įvežti siuntas be importo muitų ir mokesčių, kuriose yra tik asmeninio pobūdžio dovanos (išskyrus alkoholį, alkoholinius gėrimus ir tabako gaminius), kurių bendra vertė, nustatyta remiantis išsiuntimo šalies mažmeninėmis kainomis, neviršija 30 SDR. Kai tas pats siuntėjas tam pačiam gavėjui tuo pat metu siunčia kelias siuntas, bendra verte turėtų būti laikoma visų šių siuntų verčių suma. Atleidimo nuo importo muitų ir mokesčių taikymo tvarka turi būti kiek įmanoma paprastesnė. Turėtų būti sudarytos galimybės leisti tokias dovanas įvežti netaikant jokių ekonominio pobūdžio importo draudimų ir apribojimų.Pastabos1) Dovana paprastai laikoma asmenine, jei ji:a) užsienyje gyvenančio privataus asmens ar jo vardu siunčiama kitam privačiam asmeniui;b) atsitiktinė irc) susideda tik iš asmeniniam gavėjo ar jo šeimos naudojimui skirtų prekių ir jei iš jų pobūdžio ar kiekio yra aišku, kad jos importuojamos ne komerciniais tikslais.2) Siekdamas paspartinti importuojamų siuntų su dovanomis muitinį įforminimą, siuntėjas C 1 ar C 2/CP 3 formos muitinės deklaracijoje paprastai nurodo, kad siunta yra dovana, ir deklaruoja jos turinį bei vertę.25. Rekomenduojama praktikaJei importuojamus pašto siuntinius, prieš sumokant bet kokius taikomus importo muitus ir mokesčius, muitinės perduoda pašto tarnyboms ar ūkio subjektui, turinčiam teisę gabenti pašto siuntas, kad šie juos persiųstų gavėjui, muitinės turėtų nustatyti kiek įmanoma paprastesnius tokių muitų ir mokesčių surinkimo būdus.Pastabos1) Importo muitus ir mokesčius pašto tarnybos iš gavėjo paprastai surenka pristatydamos pašto siuntinius bei atlikdamos periodinius mokėjimus muitinei (pavyzdžiui, kiekvieno ketvirčio pabaigoje). Tačiau, pašto tarnybos importo muitus ir mokesčius muitinei gali sumokėti gavėjo vardu, kai joms perduodamas pristatyti skirtas siuntinys.2) Remiantis tam tikromis neprivalomomis Pasaulinės pašto sąjungos aktų nuostatomis, pašto siuntinio siuntėjas tam tikrais atvejais gali įsipareigoti sumokėti visus mokesčius, įskaitant importo muitus ir mokesčius, taikomus pristatyti skirtam siuntiniui.IMPORTO MUITŲ IR MOKESČIŲ SUMOKĖJIMAS IR GRĄŽINIMAS26. StandartasJei pašto siuntiniai gavėjui nepristatomi arba jis juos atsisako priimti, remiantis prašymu siuntiniuose gabenamos prekės atleidžiamos nuo importo muitų ir mokesčių arba jie grąžinami su sąlyga, kad prekės:a) re-eksportuojamos arbab) muitinių sprendimu sunaikinamos arba jos neatlygintinai perduodamos valstybės nuosavybėn.INFORMACIJA APIE MUITINĖS FORMALUMUS, SUSIJUSIUS SU PAŠTO SIUNTOMIS27. StandartasMuitinės užtikrina, kad bet kokia informacija, susijusia su jų šalyje paštu gabenamoms siuntoms taikomais muitinės formalumais, prieinama bet kuriam suinteresuotam asmeniui.PastabaTokia informacija gali būti pateikiama įprastinėmis muitinės ir pašto tarnybų naudojamomis informavimo priemonėmis.--------------------------------------------------


title: 2012/361/BUSP: 2012 m. liepos 3 d. Politinio ir saugumo komiteto sprendimas Atalanta/2/2012 dėl Europos Sąjungos karinės operacijos, skirtos prisidėti prie atgrasymo nuo piratavimo veiksmų ir ginkluotų plėšimų jūroje prie Somalio krantų ir jų prevencijos bei sustabdymo (Atalanta), ES pajėgų vado skyrimo

text:
6.7.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 176/64

         POLITINIO IR SAUGUMO KOMITETO SPRENDIMAS ATALANTA/2/2012
   2012 m. liepos 3 d.
   dėl Europos Sąjungos karinės operacijos, skirtos prisidėti prie atgrasymo nuo piratavimo veiksmų ir ginkluotų plėšimų jūroje prie Somalio krantų ir jų prevencijos bei sustabdymo (Atalanta), ES pajėgų vado skyrimo
   (2012/361/BUSP)
   POLITINIS IR SAUGUMO KOMITETAS,
   atsižvelgdamas į Europos Sąjungos sutartį, ypač į jos 38 straipsnį,
   atsižvelgdamas į 2008 m. lapkričio 10 d. Tarybos bendruosius veiksmus 2008/851/BUSP dėl Europos Sąjungos karinės operacijos, skirtos prisidėti prie atgrasymo nuo piratavimo veiksmų ir ginkluotų plėšimų jūroje prie Somalio krantų ir jų prevencijos bei sustabdymo (1) (Atalanta), ypač į jų 6 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               pagal Bendrųjų veiksmų 2008/851/BUSP 6 straipsnio 1 dalį Taryba įgaliojo Politinį ir saugumo komitetą (toliau – PSK) priimti sprendimus dėl Europos Sąjungos karinės operacijos, skirtos prisidėti prie atgrasymo nuo piratavimo veiksmų ir ginkluotų plėšimų jūroje prie Somalio krantų ir jų prevencijos bei sustabdymo, ES pajėgų vado (toliau – ES pajėgų vadas) skyrimo;

               (2)

               2012 m. gegužės 25 d. PSK priėmė Sprendimą Atalanta/1/2012 (2), kuriuo ES pajėgų vadu paskyrė kontradmirolą Jean-Baptiste DUPUIS;

               (3)

               ES operacijos vadas rekomendavo kontradmirolą Enrico CREDENDINO skirti nauju ES pajėgų vadu;

               (4)

               ES karinis komitetas pritaria tai rekomendacijai;

               (5)

               pagal prie Europos Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo pridėto Protokolo (Nr. 22) dėl Danijos pozicijos 5 straipsnį Danija nedalyvauja rengiant ir įgyvendinant su gynyba susijusių Sąjungos sprendimų bei veiksmų,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Kontradmirolas Enrico CREDENDINO skiriamas Europos Sąjungos karinės operacijos, skirtos prisidėti prie atgrasymo nuo piratavimo veiksmų ir ginkluotų plėšimų jūroje prie Somalio krantų ir jų prevencijos bei sustabdymo, ES pajėgų vadu.
   2 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja 2012 m. rugpjūčio 6 d.

      Priimta Briuselyje 2012 m. liepos 3 d.

            Politinio ir saugumo komiteto vardu

            Pirmininkas

         O. SKOOG

      (1)  OL L 301, 2008 11 12, p. 33.

      (2)  OL L 142, 2012 6 1, p. 35.