title: 2015 m. spalio 27 d. Europos Parlamento sprendimas (ES) 2015/2213 dėl bendrosios įmonės ENIAC 2013 finansinių metų sąskaitų uždarymo

text:
1.12.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 314/46

         EUROPOS PARLAMENTO SPRENDIMAS (ES) 2015/2213
   2015 m. spalio 27 d.
   dėl bendrosios įmonės ENIAC 2013 finansinių metų sąskaitų uždarymo
   EUROPOS PARLAMENTAS,

               —

               atsižvelgdamas į bendrosios įmonės ENIAC 2013 finansinių metų galutines metines ataskaitas,

               —

               atsižvelgdamas į Audito Rūmų ataskaitą dėl bendrosios įmonės ENIAC 2013 finansinių metų metinių ataskaitų kartu su bendrosios įmonės atsakymais (1),

               —

               atsižvelgdamas į Audito Rūmų pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 287 straipsnį pateiktą 2013 finansinių metų sąskaitų patikimumo ir pagal jas atliktų operacijų teisėtumo ir tvarkingumo patikinimo pareiškimą (2),

               —

               atsižvelgdamas į Tarybos 2015 m. vasario 17 d. rekomendaciją dėl patvirtinimo, kad bendroji įmonė įvykdė 2013 finansinių metų biudžetą (05306/2015 – C8–0049/2015),

               —

               atsižvelgdamas į savo 2015 m. balandžio 29 d. sprendimą (3), kuriuo atidedamas sprendimo dėl 2013 finansinių metų biudžeto įvykdymo patvirtinimo priėmimas, ir į bendrosios įmonės ECSEL (buvusi bendroji įmonė ENIAC) vykdomojo direktoriaus atsakymus,

               —

               atsižvelgdamas į Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 319 straipsnį,

               —

               atsižvelgdamas į 2002 m. birželio 25 d. Tarybos reglamentą (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento (4),

               —

               atsižvelgdamas į 2012 m. spalio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 dėl Sąjungos bendrajam biudžetui taikomų finansinių taisyklių ir kuriuo panaikinamas Tarybos reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 (5), ypač į jo 209 straipsnį,

               —

               atsižvelgdamas į 2007 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 72/2008 dėl bendrosios įmonės ENIAC įsteigimo (6),

               —

               atsižvelgdamas į 2014 m. gegužės 6 d. Tarybos reglamentą (ES) Nr. 561/2014, kuriuo įsteigiama bendroji įmonė ECSEL (7), ypač į jo 1 straipsnio 2 dalį ir į 12 straipsnį,

               —

               atsižvelgdamas į 2002 m. lapkričio 19 d. Komisijos reglamentą (EB, Euratomas) Nr. 2343/2002 dėl finansinio pagrindų reglamento, skirto įstaigoms, minėtoms Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento 185 straipsnyje (8),

               —

               atsižvelgdamas į 2013 m. rugsėjo 30 d. Komisijos deleguotąjį reglamentą (ES) Nr. 110/2014 dėl pavyzdinio finansinio reglamento viešojo ir privačiojo sektorių partnerystės įstaigoms, nurodytoms Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 209 straipsnyje (9),

               —

               atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 94 straipsnį ir V priedą,

               —

               atsižvelgdamas į Biudžeto kontrolės komiteto antrąjį pranešimą (A8–0285/2015),

               1.

               pritaria bendrosios įmonės ENIAC 2013 finansinių metų sąskaitų uždarymui;

               2.

               paveda Pirmininkui perduoti šį sprendimą bendrosios įmonės ECSEL vykdomajam direktoriui, Tarybai, Komisijai ir Audito Rūmams ir pasirūpinti, kad jis būtų paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (L serijoje).

            Pirmininkas

         Martin SCHULZ

            Generalinis sekretorius

         Klaus WELLE

      (1)  OL C 452, 2014 12 16, p. 26.

      (2)  OL C 452, 2014 12 16, p. 27.

      (3)  OL L 255, 2015 9 30, p. 424.

      (4)  OL L 248, 2002 9 16, p. 1.

      (5)  OL L 298, 2012 10 26, p. 1.

      (6)  OL L 30, 2008 2 4, p. 21.

      (7)  OL L 169, 2014 6 7, p. 152.

      (8)  OL L 357, 2002 12 31, p. 72.

      (9)  OL L 38, 2014 2 7, p. 2.


title: Komisijos sprendimas, kuriame teigiama, kad priemonės, apie kurias pranešė Slovakijos Respublika a pagal laikinąjį mechanizmą, numatytą Stojimo akto IV.3 priede, yra netaikytinos po įstojimo į ES — Valstybės pagalba   (Tekstas svarbus EEE)

text:
4.10.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 239/16

         Komisijos sprendimas, kuriame teigiama, kad priemonės, apie kurias pranešė Slovakijos Respublika a pagal laikinąjį mechanizmą, numatytą Stojimo akto IV.3 priede, yra netaikytinos po įstojimo į ES — Valstybės pagalba
   (2006/C 239/05)
   (Tekstas svarbus EEE)
   Sprendimo priėmimo data:
   Valstybė narė: Slovakijos Respublika
   Pagalbos Nr.: SK 1/2004
   Pavadinimas: „Všeobecná úverová banka, a.s.“
   Tikslas: Pagalba bankų sektoriui
   Kita informacija: Komisijos sprendime, kuriame teigiama, kad „Všeobecná úverová banka, a.s.“ skirtos priemonės, apie kurias Slovakijos Respublika pranešė pagal laikinąjį mechanizmą, numatytą Stojimo akto IV.3 priede, yra netaikytinos po įstojimo į ES
   Sprendimo tekstą be konfidencialių duomenų oficialiąja(-iosiomis) kalba(-omis) galima rasti tinklalapyje:
   http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/


title: 2016 m. liepos 4 d. Komisijos sprendimas (ES) 2016/1848 dėl priemonių SA.40018 (2015/C) (ex 2015/NN), kurias Vengrija įgyvendino 2014 m. pakeisdama Vengrijos maisto grandinės patikros mokestį (pranešta dokumentu Nr. C(2016) 4056) (Tekstas svarbus EEE )

text:
19.10.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 282/63

         KOMISIJOS SPRENDIMAS (ES) 2016/1848
   2016 m. liepos 4 d.
   dėl priemonių SA.40018 (2015/C) (ex 2015/NN), kurias Vengrija įgyvendino 2014 m. pakeisdama Vengrijos maisto grandinės patikros mokestį

         (pranešta dokumentu Nr. C(2016) 4056)

   (Tekstas autentiškas tik vengrų kalba)
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 108 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą,
   atsižvelgdama į Europos ekonominės erdvės susitarimą, ypač jo 62 straipsnio 1 dalies a punktą,
   pakvietusi suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas pagal minėtas nuostatas (1) ir atsižvelgdama į jų pastabas,
   kadangi:
   1.   PROCEDŪRA

               (1)

               Komisija iš 2014 m. gruodžio mėn. paskelbtų spaudos straipsnių sužinojo, kad 2014 m. atliktas 2008 m. Vengrijos maisto grandinės įstatymo, reglamentuojančio maisto grandinės patikros mokestį, pakeitimas. 2015 m. kovo 17 d. raštu Komisija paprašė Vengrijos valdžios institucijų pateikti informacijos. Vengrijos valdžios institucijos atsakė 2015 m. balandžio 16 d. raštu.

               (2)

               2015 m. liepos 15 d. raštu Komisija pranešė Vengrijai apie savo sprendimą pradėti Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau – Sutartis) 108 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą dėl pagalbinės priemonės (toliau – sprendimas pradėti procedūrą). Sprendime pradėti procedūrą Komisija, remdamasi Reglamento (EB) Nr. 659/1999 (2) 11 straipsnio 1 dalimi, taip pat nurodė nedelsiant sustabdyti pagalbos priemonės įgyvendinimą.

               (3)

               Sprendimas pradėti procedūrą paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje
                   (3). Komisija pakvietė suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas dėl pagalbinės priemonės.

               (4)

               Komisija gavo vienos suinteresuotosios šalies pastabas. Komisija 2015 m. spalio 13 d. raštu perdavė pastabas Vengrijai, suteikdama jai galimybę pateikti savo atsakymą. Vengrija į pastabas neatsakė.

         2.   IŠSAMUS PRIEMONĖS APRAŠAS

   2.1.   2008 m. maisto grandinės įstatymas, kuriuo įvestas maisto grandinės patikros mokestis

               (5)

               Maisto grandinės patikros mokesčiui taikomos nuostatos nustatytos 2008 m. įstatymu Nr. XLVI dėl maisto grandinės ir jos oficialios priežiūros (toliau – Maisto grandinės įstatymas) bei 2012 m. balandžio 27 d. Kaimo plėtros ministerijos nutarimu Nr. 40 dėl maisto grandinės patikros mokesčio deklaravimo ir sumokėjimo. Įmonės, kurios pagal Maisto grandinės įstatymą yra laikomos maisto grandinės subjektais, turi mokėti mokestį, apskaičiuojamą pagal apyvartą, gautą už tam tikrą veiklą. Įstatymo dokumente pateikiamas veiklos sąrašas (4), kuriame nurodoma, kokia veikla užsiimančios įmonės turi mokėti patikros mokestį.

               (6)

               Visos Vengrijoje veikiančios įmonės (juridiniai ir fiziniai asmenys, kurie vykdo veiklą kaip individualūs prekybininkai arba pagrindiniai gamintojai), gavę apyvartos už nurodytų rūšių veiklą per ankstesnius metus prieš deklaracijos teikimą, turi mokėti maisto grandinės patikros mokestį. Maisto grandinės patikros mokestis turi padengti Nacionalinio maisto grandinės saugos biuro (valstybinės tarnybos) išlaidas, patirtas vykdant tam tikrą maisto grandinės reglamentavimo ir priežiūros veiklą. Priežiūros mokestis apskaičiuojamas kasmet ir asmuo turi jį deklaruoti bei sumokėti neatsižvelgiant į tai, ar veiklos vietoje atlikta speciali oficiali patikra.

               (7)

               Iki 2014 m. gruodžio 31 d. pagal Maisto grandinės įstatymą visų maisto grandinės subjektų buvo reikalaujama mokėti pagal fiksuotąjį 0,1 % tarifą apskaičiuotą mokestį atsižvelgiant į apyvartą.

               (8)

               Surinktos maisto grandinės patikros mokesčio lėšos gali būti naudojamos tik veiklos, nustatytos pagal maisto grandinės saugos strategiją, ir maisto grandinės valdžios institucijos veiklos išlaidoms padengti.

         2.2.   Maisto grandinės įstatymo 2014 m. pakeitimas

               (9)

               Maisto grandinės įstatymo 47/B straipsnio 2014 m. pakeitimu (5), kuris buvo priimtas pagal įstatymą Nr. LXXIV ir įsigaliojo nuo 2015 m. sausio 1 d. (toliau – 2014 m. pakeitimas), buvo įvestos konkrečios greito vartojimo prekėmis (6) Vengrijos rinkoje prekiaujančių parduotuvių apyvartai taikomo patikros mokesčio apskaičiavimo taisyklės.

               (10)

               2014 m. Maisto grandinės įstatymo pakeitimu įvesta progresinių mokesčio tarifų sistema su greito vartojimo prekėmis (7) prekiaujančioms parduotuvėms taikomais tarifais, kurių dydis – nuo 0 iki 6 %. Konkrečiau kalbant, pagal apyvartą pradėti taikyti toliau nurodyti maisto grandinės patikros mokesčio tarifai:

                           —

                           0 %, jei apyvarta neviršijo 500 mln. HUF (apytiksliai 1,6 mln. EUR);

                           —

                           0,1 %, jei apyvarta viršijo 500 mln. HUF, bet neviršijo 50 mlrd. HUF (apytiksliai 160,6 mln. EUR);

                           —

                           1 %, jei apyvarta viršijo 50 mlrd. HUF, bet neviršijo 100 mlrd. HUF (apytiksliai 321,2 mln. EUR);

                           —

                           2 %, jei apyvarta viršijo 100 mlrd. HUF, bet neviršijo 150 mlrd. HUF (apytiksliai 481,8 mln. EUR);

                           —

                           3 %, jei apyvarta viršijo 150 mlrd. HUF, bet neviršijo 200 mlrd. HUF (apytiksliai 642,4 mln. EUR);

                           —

                           4 %, jei apyvarta viršijo 200 mlrd. HUF, bet neviršijo 250 mlrd. HUF (apytiksliai 803 mln. EUR);

                           —

                           5 %, jei apyvarta viršijo 250 mlrd. HUF, bet neviršijo 300 mlrd. HUF (apytiksliai 963,5 mln. EUR);

                           —

                           6 %, jei apyvarta viršijo 300 mlrd. HUF.

               (11)

               Priėmus 2014 m. Maisto grandinės įstatymo pakeitimą, visi kiti maisto grandinės subjektai ir toliau turėjo mokėti pagal fiksuotąjį 0,1 % tarifą apskaičiuotą mokestį atsižvelgiant į apyvartą.

               (12)

               Nei pakeistose Vengrijos maisto grandinės įstatymo nuostatose, nei įstatymo aiškinamajame memorandume neminimos priežastys, kodėl greito vartojimo prekėmis prekiaujančioms parduotuvėms taikomo mokesčio tarifams apskaičiuoti nustatytos šios specialios taisyklės. Taip pat nėra jokio paaiškinimo, kodėl pasirinktos konkrečios apyvartos ribos ir atitinkami mokesčio tarifai.

               (13)

               Mokestį turi deklaruoti maisto grandinės subjektai. Mokestis mokamas kiekvienais metais dviem lygiomis dalimis – iki liepos 31 d. ir iki sausio 31 d. Pagal įstatymą taip pat supaprastinta procedūra, taikoma, jei mokestis neviršija 1 000 HUF (apytiksliai 3,20 EUR). Tokiu atveju mokestį vis tiek reikia deklaruoti, bet nebūtina sumokėti.

               (14)

               Nesumokėjus mokesčio iki nustatyto termino mokama bauda už vėlavimą. Asmenims arba subjektams, kurie turi mokėti maisto grandinės patikros mokestį ir kurie jo nedeklaruoja, deklaruoja pavėluotai, neišsamiai arba pateikia neteisingus duomenis, gali tekti sumokėti baudą už įsipareigojimų nevykdymą.

         3.   OFICIALI TYRIMO PROCEDŪRA

   3.1.   Pagrindas pradėti oficialią tyrimo procedūrą

               (15)

               Komisija pradėjo oficialią tyrimo procedūrą, nes tame etape laikėsi nuomonės, kad 2014 m. pakeitimu priimtą progresinių mokesčio tarifų sistema (tarifai ir apyvartos ribos) yra neteisėta ir su vidaus rinka nesuderinama valstybės pagalba.

               (16)

               Komisija pabrėžė, kad 2014 m. pakeitimu priimti progresiniai mokesčio tarifai skiriasi atsižvelgiant į įmonių apyvartą, taigi priklauso nuo įmonės dydžio. Todėl mažą apyvartą turinčioms mažesnėms įmonėms teikiamas atrankusis pranašumas. Vengrija nepateikė įrodymų, kad progresinių mokesčių sistema, taikoma greito vartojimo prekes parduodančioms parduotuvėms, pvz., prekybos centrams, atitinka panašiai progresyviai augančias išlaidas, kurias Nacionalinis maisto grandinės saugos biuras patiria tikrindamas šias parduotuves. Taigi Vengrija neparodė, kad priemonė yra pagrįsta mokesčių sistemos pobūdžiu ar jos bendra struktūra. Todėl Komisija laikė priemonę valstybės pagalba, nes atrodė, kad laikomasi visų kitų sąlygų, nurodytų Sutarties 107 straipsnio 1 dalyje.

               (17)

               Galiausiai Komisija suabejojo, ar priemonė suderinama su vidaus rinka. Komisija konkrečiai pabrėžė, kad tokios valstybės pagalbos negali laikyti suderinama su vidaus rinka, nes ji pažeidžia kitas Sąjungos teisės nuostatas, pvz., Sutartyje aprašytas pagrindines laisves arba Sąjungos reglamentus ir direktyvas. Tame etape Komisija negalėjo atmesti galimybės, kad priemonė buvo daugiausia taikoma užsienio įmonėms (tokia priemonė pažeistų Sutarties 49 straipsnio nuostatas, pagal kurias nustatoma pagrindinė laisvė įsisteigti) ir suabejojo, ar skirtingi mokesčiai, nustatyti taikant priemonę, yra reikalingi bei padeda įvykdyti Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 882/2004 (8) nustatytus įsipareigojimus.

         3.2.   Patikros mokesčio teisinio pagrindo pakeitimai po to, kai buvo pradėtas oficialus tyrimas

               (18)

               2015 m. spalio 27 d. Vengrijos Vyriausybė pateikė Vengrijos parlamentui pasiūlymą priimti įstatymą, kuris pakeistų 2008 m. įstatymą Nr. XLVI dėl maisto grandinės ir jos oficialios priežiūros. 2015 m. lapkričio 17 d. Vengrijos parlamentas priėmė 2015 m. įstatymą Nr. CLXXXII, kuriuo buvo pakeistas 2008 m. įstatymas Nr. XLVI dėl maisto grandinės ir jos oficialios priežiūros. Įstatymas 2015 m. lapkričio 26 d. buvo paskelbtas Vengrijos oficialiojo leidinio (Magyar Közlöny) Nr. 182/2015. Naujas įstatymas įsigaliojo 31-ąją dieną po jo paskelbimo, t. y. 2015 m. gruodžio 27 d.

               (19)

               2015 m. lapkričio mėn. pakeitimu atsisakoma progresinių mokesčių sistemos, priimtos 2014 m. pakeitimu, ir vėl priimamas fiksuotasis 0,1 % patikros mokesčio tarifas, taikomas visiems maisto grandinės subjektams. Tokia sistema buvo taikoma prieš priimant įstatymo 2014 m. pakeitimą.

         3.3.   Vengrijos pastabos

               (20)

               Vengrija Komisijai neatsiuntė jokių pastabų atsakydama į sprendimą pradėti procedūrą.

               (21)

               Vietoje to Vengrija 2015 m. rugsėjo 16 d. atsiuntė raštą už konkurenciją atsakingam Komisijos nariui ir šiuo raštu pasiūlė Komisijai pakeisti maisto grandinės patikros mokestį. Buvo siūloma atsisakyti 0 % tarifo ir vietoje progresinių tarifų sistemos su aštuoniais tarifais (nuo 0 iki 6 %) įvesti dviejų tarifų sistemą (mažmeninės prekybos sektoriaus subjektams, kurių apyvarta maža, būtų taikomas 0,1 % tarifas, o subjektams, kurių apyvarta didesnė – 0,3 % tarifas).

               (22)

               2015 m. spalio 7 d. raštu Komisijos tarnybos pranešė Vengrijai, kad nors pagal naują pasiūlymą mokesčio tarifai skiriasi mažiau, siūlomas naujas mokestis vis tiek būtų skaičiuojamas pagal progresinių tarifų sistemą ir galėtų kelti su valstybės pagalba susijusių problemų, jei nebūtų pagrįstas pagrindiniais patikros mokesčio sistemos principais.

               (23)

               2015 m. spalio 7 d. raštu Vengrija atsiuntė papildomos informacijos ir duomenų, kurie pagrindžia dviejų progresinių mokesčių struktūrą, padedančią padengti pagrindinių rinkos dalyvių ir kitų komercinių subjektų priežiūros išlaidas. Konkrečiai kalbant, Vengrija teigė, kad pagrindinių dalyvių įmonių struktūra yra sudėtinga, todėl sunkiau vykdyti kontrolę ir reikia gerokai daugiau kontrolę vykdančios institucijos išteklių.

               (24)

               Gavusios Vengrijos prašymą pakomentuoti pasiūlymą, pateiktą 2015 m. rugsėjo 16 d. raštu, ir papildomą informaciją, pateiktą 2015 m. spalio 7 d. rašte, Komisijos tarnybos 2016 m. kovo 17 d. raštu informavo Vengriją, kad pateikti duomenys nerodo, jog pagal apyvartą skaičiuojamos kontrolės išlaidos auga taip pat greitai, kaip mokesčio tarifai. Komisijos tarnybos nurodė, kad pateikti skaičiavimai neparodo, jog įmonių, kurioms taikomas 0,3 % tarifas, patikros išlaidos yra tris kartus didesnės (skaičiuojant pagal kiekvieną apyvartos forintą) nei įmonių, kurioms taikomas 0,1 % tarifas. Todėl naudojant progresinę dviejų tarifų sistemą, įmonės, kurioms taikomas mažesnis tarifas, naudojasi atrankiuoju pranašumu.

               (25)

               Galiausiai Vengrija savo parlamentui nepateikė pasiūlymo dėl teisės akto, kuriuo būtų siūloma keisti 2008 m. įstatymą Nr. XLVI dėl maisto grandinės ir jos oficialios priežiūros.

         3.4.   Suinteresuotųjų šalių pastabos

               (26)

               Komisija gavo vienos suinteresuotosios šalies pastabas. Ši suinteresuotoji šalis vykdo veiklą Vengrijos rinkoje ir sutiko su Komisijos įvertinimu, pateiktu sprendime pradėti procedūrą. Suinteresuotoji šalis teigė, kad priemonė buvo konkrečiai taikoma užsienio įmonėms ir kad tai įmanoma daryti dėl Vengrijos mažmeninės prekybos rinkos struktūros. Šalis teigė, kad užsienio įmonės Vengrijoje turi filialų ar patronuojamųjų įmonių, todėl padidėja bendra įmonės apyvarta. O Vengrijos įmonės veikia pagal franšizių sistemą ir kiekvieną atskirą parduotuvę (ar ribotą jų skaičių) valdo skirtingi juridiniai asmenys, nepriklausantys franšizės teikėjo įmonei ar grupei. Remiantis suinteresuotosios šalies pateiktais skaičiavimais, visiems užsienio mažmenininkams (įmonių grupėms) priklauso maždaug 50 % Vengrijos rinkos dalies, tačiau jie sumoka apie 95 % patikros mokesčio sumos, o Vengrijos mažmenininkams paprastai taikomas 0 arba 0,1 % mokesčio tarifas, apibrėžtas Maisto grandinės įstatymo 47/B straipsnyje.

               (27)

               Kitaip tariant, dėl franšizių sistemos Vengrijos maisto mažmenininkams automatiškai taikomas mažesnis mokesčio tarifas (0 arba 0,1 %), o užsienio įmonių iš ES filialai ar patronuojamosios įmonės, kurios veikia ne pagal franšizių sistemą, turi mokėti didesnį mokestį. Taigi, pasak suinteresuotosios šalies, nustačius tokį maisto grandinės mokestį, mažesnėms įmonėms ir įmonėms, kurios veikia ne pagal filialų sistemą, teikiamas atrankusis pranašumas (t. y. Vengrijos įmonėms teikiama pirmenybė prieš užsienio įmones).

         3.5.   Vengrijos pastabos apie suinteresuotosios šalies pastabas

               (28)

               Vienintelės atsakiusios suinteresuotosios šalies pastabos perduotos Vengrijai 2015 m. spalio 13 d. raštu, tačiau Vengrija į pastabas neatsakė.

         4.   PAGALBOS ĮVERTINIMAS

               (29)

               Kaip nurodyta anksčiau pateiktoje 10 konstatuojamojoje dalyje, šis Komisijos sprendimas susijęs tik su Maisto grandinės įstatymo 2014 m. pakeitimo nuostatomis, tiksliau – su pakeista nuostata, kuria nustatoma Vengrijos greito vartojimo prekių parduotuvėms taikomo progresinio mokesčio struktūra (tarifai ir apyvartos ribos).

         4.1.   Valstybės pagalbos apibrėžimas pagal Sutarties 107 straipsnio 1 dalį

               (30)

               Kaip nurodyta Sutarties 107 straipsnio 1 dalyje, „[i]šskyrus tuos atvejus, kai Sutartys nustato kitaip, valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, yra nesuderinama su vidaus rinka, kai ji daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai“.

               (31)

               Pagal šią nuostatą, priemonė laikoma pagalba, jei ji atitinka visas nurodytas sąlygas: i) priemonė turi būti priskirta valstybei ir finansuojama iš valstybės išteklių; ii) ji turi duoti naudos gavėjui; iii) nauda turi būti teikiama kaip atrankusis pranašumas ir iv) priemonė turi trukdyti arba kelti grėsmę konkurentams ir paveikti valstybių narių tarpusavio prekybą.

         4.1.1.   Valstybės ištekliai ir priskyrimas valstybei

               (32)

               Priemonė laikoma valstybės pagalba, jei ji finansuojama iš valstybės išteklių ir yra priskirta valstybei narei.

               (33)

               Kadangi priemonė teikiama pagal Vengrijos Parlamento priimtą įstatymą, ji aiškiai gali būti priskirta Vengrijos valstybei. Negalima sutikti su Vengrijos argumentu, kad mokestis negali būti priskirtas Vengrijos valstybei, nes jo teisinis pagrindas yra Reglamentas (EB) Nr. 882/2004.

               (34)

               Sąjungos teismai jau anksčiau yra nustatę, kad tuo atveju, kai valstybė narė atleidžia įmones nuo mokesčių vadovaudamasi Sąjungos direktyva ir laikydamasi įsipareigojimų pagal Sutartį, atleidimas nuo mokesčių negali būti priskirtas valstybei narei ir yra atliktas laikantis Sąjungos teisės aktų, todėl nelaikomas valstybės pagalba (9). Tačiau Reglamente (EB) Nr. 882/2004 nurodyti bendrieji valstybių narių įsipareigojimai ir jos neįpareigojamos nustatyti progresinių mokesčių pagal apyvartą, kad būtų galima vykdyti kontrolę, taigi negalima laikyti, kad 2014 m. pakeitimas atliktas pagal Sąjungos teisės aktus. Reglamento (EB) Nr. 882/2004 26 straipsnyje nurodoma, kad „[v]alstybės narės užtikrina, kad būtiniems darbuotojų ir kitiems oficialios kontrolės ištekliams užtikrinti būtų skirtas pakankamas finansavimas, taikant bet kurias priemones, kurias, manoma, yra tikslinga taikyti, įskaitant finansavimą iš bendrų mokesčių arba nustatant privalomuosius mokėjimus ar mokesčius“. Remiantis 27 straipsnio 1 dalimi, „[v]alstybės narės gali imti mokesčius ar privalomuosius mokėjimus, skirtus padengti oficialios kontrolės išlaidas“. Todėl atskiros valstybės narės turi nustatyti mokesčių sumas pagal minėtą teisės aktą, konkrečiai – pagal jo 27 straipsnį. Taigi bet koks tokiomis aplinkybėmis priimtas sprendimas priskirtinas Vengrijos valstybei.

               (35)

               Šis atvejis taip pat atitinka sąlygą dėl priemonės finansavimo iš valstybės išteklių, kai pritaikiusi priemonę valstybė atsisako įplaukų, kurias ji turėtų gauti iš įmonės įprastomis aplinkybėmis (10). Šiuo atveju Vengrijos valstybė atsisako išteklių, kuriuos turėtų surinkti iš greito vartojimo prekių parduotuves valdančių subjektų, kurių apyvarta yra mažesnė (t. y. mažesnių įmonių), jei jiems būtų taikomas tas pats patikros mokestis, kaip ir greito vartojimo prekių parduotuves valdantiems subjektams, kurių apyvarta yra didelė.

         4.1.2.   Pranašumas

               (36)

               Remiantis Sąjungos teismų praktika, pagalbos apibrėžimas apima ne tik teigiamus pranašumus, bet ir įvairių rūšių priemones, kurias pritaikius sumažėja mokesčiai, kurie įprastinėmis aplinkybėmis būtų įtraukiami į įmonės biudžetą (11). Nors pritaikius mokesčio mažinimo priemonę valstybės lėšos tiesiogiai nenaudojamos, tam tikroms įmonėms gali būti suteiktas pranašumas, nes jų finansinė padėtis bus geresnė nei kitų mokesčių mokėtojų, o valstybė praras pajamas (12). Pranašumas gali būti suteiktas sumažėjus mokesčiams, kuriuos turi mokėti įmonė, ypač jei sumažinamas mokesčio tarifas, mokesčio bazė arba mokėtino mokesčio suma (13).

               (37)

               Maisto grandinės įstatymo 2014 m. pakeitimu nustatoma progresinio mokesčio sistema, taikoma subjektams, turintiems greito vartojimo prekes parduodančias parduotuves. Mokesčio tarifas priklauso nuo šių subjektų apyvartos. Kadangi mokesčiai yra progresiniai, vidutinė procentinė mokesčio dalis, kurios nereikia mokėti ir kuri apskaičiuojama pagal parduotuvės apyvartą, auga kartu su apyvarta ir pasiekia kitą aukštesnę ribą. Todėl įmonės, kurių apyvarta mažesnė (mažesnės įmonės) moka mokestį pagal gerokai mažesnį tarifą nei įmonės, kurių apyvarta yra didelė (didesnės įmonės). Įmonėms, kurių apyvarta maža, taikomas gerokai mažesnis vidutinis tarifas, todėl jos moka mažesnius mokesčius nei įmonės, kurių apyvarta didelė. Taigi mažesnės įmonės turi pranašumą prieš didesnes įmones ir taip pažeidžiamos Sutarties 107 straipsnio 1 dalies nuostatos.

         4.1.3.   Atrankumas

               (38)

               Priemonė laikoma atrankiąja, jei ją taikant tam tikroms įmonėms ar tam tikrų prekių gamintojams suteikiamas pranašumas, kaip aprašyta Sutarties 107 straipsnio 1 dalyje.

               (39)

               Teisingumo Teismas nustatė, kad fiskalinių schemų atrankumas turi būti vertinamas atliekant trijų etapų analizę (14). Pirmiausia nustatomas valstybei narei įprastas ar normalus mokesčių režimas – „bazinė sistema“. Antra, reikia nustatyti, ar tam tikra priemonė nukrypsta nuo šios sistemos, t. y. ar ją taikant atskiriami ekonominiai subjektai, kurių faktinė ir teisinė padėtis pagal šią sistemą yra panaši. Jei priemonė nenukrypsta nuo bazinės sistemos, ji nėra atrankioji. Jei priemonė nukrypsta nuo sistemos (ir dėl to prima facie laikoma atrankiąja), trečiuoju analizės etapu reikia nustatyti, ar nuostatas pažeidžianti priemonė pagrįsta mokesčių sistemos pobūdžiu ar bendra (bazine) mokesčių sistemos struktūra (15). Jei prima facie atrankioji priemonė yra pagrįsta mokesčių sistemos pobūdžiu ar bendra mokesčių sistemos struktūra, ji nelaikoma atrankiąja ir jai netaikomos Sutarties 107 straipsnio 1 dalies nuostatos.

         a)   Bazinė sistema

               (40)

               Šiuo atveju Komisija bazine sistema laiko patikros mokestį, kurį Vengrijoje turi mokėti maisto grandinės įmonės (16). Komisija nemano, kad 2014 m. pakeitimu priimta progresinio mokesčio sistema galėtų būti bazinės sistemos dalimi.

               (41)

               Kaip nurodė Teisingumo Teismas (17), atrankumo analizės ne visada pakanka siekiant nustatyti, ar priemonė nukrypsta nuo bazinės sistemos, kurią nustatė valstybė narė. Taip pat reikia įvertinti, ar valstybė narė nustato sistemos ribas nuosekliai ar atvirkščiai – aiškiai savavališkai arba šališkai, taip teikdama vienoms įmonėms pirmenybę prieš kitas. Kitu atveju, užuot nustačius bendras taisykles, taikomas visoms įmonėms, kai kurioms iš jų taikomos išimtys, tačiau valstybė narė galėtų pasiekti tokių pačių rezultatų nesilaikydama valstybės pagalbos taisyklių ir koreguodamas bei suderindama taisykles taip, kad jas pritaikius skirtingoms įmonėms tektų skirtinga mokesčių našta (18). Ypač svarbu paminėti, kad Teisingumo Teismas nuosekliai laikėsi nuomonės, jog Sutarties 107 straipsnio 1 dalyje valstybės įsikišimo priemonės neskiriamos pagal jų priežastis ar tikslus, bet apibrėžiamos pagal daromą poveikį, todėl nesvarbu, kokiu būdu jos pritaikomos (19).

               (42)

               Maisto grandinės subjektams taikomas fiksuotojo tarifo mokestis yra tinkama priemonė valstybės išlaidoms, patirtoms atliekant patikrą pagal Reglamentą (EB) Nr. 882/2004, padengti, o progresinio mokesčio struktūra, priimta Maisto grandinės įstatymo 2014 m. pakeitimu, atrodo specialiai Vengrijos sukurta, kad būtų galima teikti tam tikroms įmonėms pirmenybę prieš kitas. Prieš priimant 2014 m. pakeitimą, visi maisto grandinės subjektai, įskaitant greito vartojimo prekes parduodančias parduotuves, turėjo mokėti fiksuotojo 0,1 % tarifo mokestį pagal apyvartą. Pagal progresinio tarifo sistemą, priimtą 2014 m. pakeitimu, greito vartojimo prekes parduodančias parduotuves turintiems subjektams gali būti taikoma aštuonių skirtingų tarifų (tarifas prasideda nuo 0 % ir progresyviai auga iki 6 %) sistema. Tarifas pritaikomas pagal apyvartą. Taigi, po 2014 m. pakeitimo, mokestį turintiems mokėti subjektams taikomas skirtingas vidutinis mokesčio tarifas pagal jų veiklos pobūdį (atsižvelgiant į tai, ar jie valdo greito vartojimo prekes parduodančias parduotuves) ir pagal apyvartos lygį (atsižvelgiant į tai, ar apyvarta viršija pakeitimu nustatytą slenkstį).

               (43)

               Kadangi kiekviena įmonė apmokestinama pagal skirtingą tarifą, Komisija negali nustatyti vieno 2014 m. pakeistų mokesčių bazinio tarifo. Vengrija taip pat nenurodė jokio konkretaus bazinio ar įprastinio tarifo ir nepaaiškino, kodėl išskirtinėmis aplinkybėmis būtų galima taikyti aukštesnį tarifą greito vartojimo prekių parduotuves valdantiems subjektams, kurių apyvarta didesnė, ir kodėl tam tikrų kategorijų ar greito vartojimo prekių parduotuves valdantiems subjektams, kurių apyvarta mažesnė, turėtų būti taikomas mažesnis tarifas.

               (44)

               Taigi priėmus 2014 m. pakeitimą, skirtingos įmonės turi mokėti skirtingus mokesčius (apskaičiuojamus pagal bendrą metinę apyvartą) atsižvelgiant į jų veiklą ir dydį (įmonės apyvarta šiek tiek koreliuoja su įmonės dydžiu). Tačiau maisto patikros mokestis turi finansuoti maisto grandine perduodamo maisto patikras, susijusias su sveikata ir saugumu, o 0–6 % tarifas neatspindi įmonių patalpose atliekamų patikrų išlaidų ir įmonių apyvartos sąryšio.

               (45)

               Atsižvelgdama į šį tikslą, Komisija laiko, kad bendrai visų maisto grandinės subjektų ir subjektų, valdančių konkrečiai greito vartojimo prekių parduotuves, teisinė ir faktinė padėtis yra panaši, neatsižvelgiant į jų vykdomą veiklą ar apyvartą. Vengrija nenurodė jokio įtikinamo pagrindo, kuriuo remdamasi galėtų taikyti skirtingą maisto grandinės patikros mokestį skirtingų tipų įmonėms. Šiuo atveju Komisija remiasi toliau pateiktomis 52 ir 57 konstatuojamosiomis dalimis. Taigi Vengrija tyčia nustatė tokį maisto grandinės patikros mokestį, kad galėtų savavališkai teikti pirmenybę tam tikroms įmonėms – greito vartojimo prekių parduotuves valdantiems subjektams, kurių apyvarta yra nedidelė (t. y. mažesnėms įmonėms), ir sudaryti kliūtis kitoms, didesnėms įmonėms, kurios dažniausiai yra užsienio įmonės (20).

               (46)

               Todėl bazinė sistema yra atrankioji, nes ji neatitinka maisto patikros mokesčio paskirties – finansuoti su sveikata ir saugumu susijusias maisto grandine perduodamo maisto patikras. Šiuo atveju tinkama bazinė sistema, pagal kurią Vengrijoje veikiančios įmonės būtų apmokestinamos maisto patikros mokesčiu, turėtų būti pagrįsta apmokestinimu pagal apyvartą netaikant progresinių tarifų.

         b)   Nukrypimas nuo bazinės sistemos

               (47)

               Antrame etape reikia nustatyti, ar priemonė nukrypsta nuo bazinės sistemos, ją taikant tam tikrų įmonių naudai, nors šių įmonių faktinė ir teisinė padėtis pagal bazinę sistemą yra panaši į kitų įmonių.

               (48)

               Kaip paaiškinta 44 konstatuojamojoje dalyje, maisto patikros mokesčio paskirtis – finansuoti Vengrijos maisto grandine perduodamo maisto patikras, susijusias su sveikata ir saugumu. Minėtoje konstatuojamojoje dalyje taip pat nurodoma, kad šiuo požiūriu turi būti laikoma, jog bendrai visi maisto grandinės subjektai ir subjektai, valdantys konkrečiai greito vartojimo prekių parduotuves, turi panašią teisinę ir faktinę padėtį, neatsižvelgiant į jų vykdomą veiklą ar apyvartą.

               (49)

               Kaip paaiškinta 37 konstatuojamojoje dalyje, pagal progresinio mokesčio sistemą, priimtą 2014 m. pakeitimu ir taikomą tik greito vartojimo prekių parduotuves valdantiems subjektams, didelę apyvartą gaunančioms įmonėms reikia mokėti gerokai didesnį ribinį patikros mokestį ir joms taikomas gerokai didesnis vidutinis patikros mokesčio tarifas nei parduotuves valdantiems subjektams, kurių apyvarta nedidelė, ir kitiems maisto grandinės subjektams. Kitaip tariant, priėmus progresinio mokesčio sistemą 2014 m. pakeitimu, įmonės, kurių faktinė ir teisinė padėtis maisto patikros mokesčio paskirties atžvilgiu yra panaši, atskiriamos pagal vykdomą veiklą ir dydį.

               (50)

               Komisija ypač pabrėžė, kad pritaikius Maisto grandinės įstatymo 2014 m. pakeitimu nustatytus mokesčio tarifus ir jų taikymo ribas, padidėtų įmonių mokamas mokestis atsižvelgiant į jų apyvartą, gaunamą vykdant tam tikrą veiklą, taigi – atsižvelgiant į įmonių dydį. 0,1 % ribinio mokesčio tarifas taikomas įmonėms, kurių apyvarta viršija 500 mln. HUF, bet neviršija 50 mlrd. HUF. Šis ribinis tarifas padauginamas iš 60 ir pasiekia 6 % tarifą, kuris taikomas greito vartojimo prekes parduodančioms įmonėms, kurių apyvarta viršija 300 mlrd. HUF. Pakėlus ribinį mokesčio tarifą, parduotuvės, gaunančios aukščiausio lygmens apyvartą, mokamas vidutinis mokestis yra gerokai didesnis nei įmonių, kurių apyvarta mažesnė (t. y. mažesnių įmonių).

               (51)

               Todėl 2014 m. pakeitimu priimta progresinio mokesčio sistema nukrypsta nuo bazinės sistemos, pagal kurią apmokestinamos Vengrijoje veikiančios maisto grandinės įmonės, ir duodama nauda subjektams, valdantiems greito vartojimo prekių parduotuves bei gaunantiems mažesnę apyvartą (t. y. mažesnėms įmonėms). Taigi Komisija laiko ginčijamą priemonę prima facie atrankiąja.

         c)   Pagrindimas

               (52)

               Nuo bazinės sistemos nukrypstanti priemonė nėra atrankioji, jei ją galima pagrįsti sistemos pobūdžiu ar bendra struktūra. Tai gali būti atvejai, kai pirmenybė turi būti teikiama, kad sistema veiktų ir būtų efektyvi (21). Tokiu atveju valstybės narės negali pagrįsti skirtingų įmonėms taikomų taisyklių išorinės (regioninės, aplinkos apsaugos ar pramoninės) politikos nuostatomis. Valstybė narė, t. y. Vengrijos valdžios institucijos, turi pagrįsti sprendimą.

               (53)

               Vengrijos valdžios institucijos teigė, kad nukrypimas reikalingas siekiant užtikrinti, jog patikros mokesčio tarifas geriau atitiktų valdžios institucijos išteklius, kuriuos reikia panaudoti stambių rinkos dalyvių patikrai (pvz., sertifikatus, laiką, kurio reikia patikrai naudojant IT ir kokybės užtikrinimo sistemas, patikras keliose įmonės vietose, ekspertų paslaugas bei išlaidas motorinėms transporto priemonėms). Vengrijos valdžios institucijos mano, kad maisto grandinės subjektai, kurie gauna didesnę apyvartą arba kelia didesnę riziką, nes paveikia didesnį vartotojų skaičių, turėtų labiau prisidėti prie maisto grandinės patikros finansavimo.

               (54)

               Komisijos nuomone, progresinį mokestį nuo apyvartos gali pagrįsti tik konkretus tikslas, kurio siekiama taikant progresinį mokestį, t. y. jei mokestis turi padengti išlaidas arba jei neigiamas veiklos, kuriai taikomas mokestis, išorinis poveikis taip pat padidėja neproporcingai (22) pagal apyvartą. Kadangi mažmeninės prekybos patikros mokestis turi finansuoti maisto grandine perduodamo maisto patikrą, susijusią su sveikata ir saugumu, Komisija nemato priežasties, kodėl šios kontrolės išlaidos turėtų neproporcingai išaugti lyginant su didesnių įmonių apyvarta.

               (55)

               Pavyzdžiui, Vengrija nepateikė įrodymų, kurie paaiškintų, kodėl mažmeninės prekybos parduotuvę valdantis subjektas, kurio apyvarta didelė ir kuris pardavė, pvz., pakuotę cukraus, galėtų kelti 60 kartų didesnę grėsmę ir kodėl jo patikros išlaidos išaugtų 60 kartų palyginus su mažą prekybos centrą valdančiu subjektu, kurio apyvarta maža ir kuris pardavė tokią pačią pakuotę cukraus. Pardavusios tokią pačią pakuotę cukraus, abi įmonės gautų panašią apyvartą, tačiau mažą prekybos centrą valdantis subjektas mokėtų 60 kartų mažesnį mokestį, skaičiuojamą pagal kiekvieną apyvartos, gautos pardavus pakuotę, forintą.

               (56)

               Komisija taip pat pastebėjo, kad Vengrijos pateiktą argumentą, jog didesnę apyvartą gaunantys maisto grandinės subjektai turėtų labiau prisidėti prie maisto grandinės patikros finansavimo, paneigia faktas, kad didelę apyvartą gaunanti greito vartojimo prekių parduotuvė turės mokėti didesnį mokestį nuo apyvartos nei kitos įmonės, kurios parduoda greito vartojimo prekes ir gauna tokią pat apyvartą, bet turi mokėti mokestį pagal fiksuotąjį 0,1 % tarifą.

               (57)

               Taigi Komisija nemano, kad priemonė yra pagrįsta mokesčių sistemos pobūdžiu ir jos bendra struktūra. Todėl turi būti laikoma, kad pritaikius šią priemonę, greito vartojimo prekes parduodančias parduotuves valdančioms ir mažesnę apyvartą turinčioms (t. y. mažesnėms) įmonėms teikiamas atrankusis pranašumas.

         4.1.4.   Konkurencijos iškraipymas ir poveikis Sąjungos vidaus prekybai

               (58)

               Remiantis Sutarties 107 straipsnio 1 dalimi, priemonė, kuri yra laikoma valstybės pagalba, neturi iškraipyti konkurencijos ir paveikti Sąjungos vidaus prekybos. Svarstoma priemonė taikoma įmonėms, kurios gauna apyvartą iš tam tikros veiklos, susijusios su maisto grandine, ir prekybos greito vartojimo prekėmis Vengrijos rinkoje. Tokios įmonės apima ir subjektus iš kitų valstybių narių. Tiek Vengrijos, tiek kitų valstybių narių rinkų, kuriose įmonės prekiauja greito vartojimo prekėmis, dalyviai yra subjektai iš kitų valstybių narių, kurie efektyviai veikia (arba galėtų veikti) tarptautiniu mastu. Taikant progresinį mokestį nuo apyvartos, gali būti suteikiamas pranašumas kai kuriems subjektams ir kenkiama kitiems, todėl pranašumą turintys subjektai galėtų užimti geresnę padėtį ir Vengrijos, ir Europos rinkoje. Taigi priemonė daro įtaką progresinį mokestį mokančių įmonių konkurencijai, iškraipo arba gali iškraipyti konkurenciją ir paveikia Sąjungos vidaus prekybą.

         4.1.5.   Išvados

               (59)

               Kadangi Maisto grandinės įstatymo 2014 m. pakeitimas, kuriuo priimta progresinio mokesčio tarifo sistema, taikoma greito vartojimo prekių parduotuves valdančioms įmonėms, atitinka visas Sutarties 107 straipsnio 1 dalyje nurodytas sąlygas, Komisija pagal šias nuostatas laiko šį pakeitimą valstybės pagalba.

         4.2.   Pagalbos suderinamumas su vidaus rinka

               (60)

               Laikoma, kad valstybės pagalba yra suderinama su vidaus rinka, jei pagalba atitinka bet kokią Sutarties 107 straipsnio 2 dalyje (23) nurodytą kategoriją. Komisija taip pat gali pripažinti, kad pagalba suderinama su vidaus rinka, jei pagalba atitinka bet kokią Sutarties 107 straipsnio 3 dalyje (24) nurodytą kategoriją. Tačiau valstybė narė turi įrodyti, kad jos teikiama pagalba yra suderinama su vidaus rinka, kaip nurodyta sutarties 107 straipsnio 2 arba 3 dalyje (25).

               (61)

               Komisija pabrėžia, kad Vengrijos valdžios institucijos nepateikė jokių argumentų, kodėl Maisto grandinės įstatymo 2014 m. pakeitimas galėtų būti laikomas suderinamu su vidaus rinka. Vengrija nepakomentavo abejonių dėl priemonės suderinamumo, pareikštų sprendime pradėti procedūrą, ir neatsakė į trečiosios šalies komentarus dėl suderinamumo (26). Komisija mano, kad negali būti taikoma nė viena iš išimčių, nurodytų anksčiau minėtose nuostatose, nes nepanašu, kad priemonė taikoma kokiais nors šiose nuostatose nurodytais tikslais. Todėl negalima laikyti, kad priemonė yra suderinama su vidaus rinka.

               (62)

               Komisija taip pat pabrėžė, kad kitas valstybės pagalbos negali laikyti suderinama, jei ji pažeidžia kitas Sąjungos įstatymų nuostatas, pvz., Sutartyje aprašytas pagrindines laisves arba Sąjungos reglamentus ir direktyvas. Taigi abejonės, kurias Komisija pareiškė sprendime pradėti procedūrą, dėl to, kad priemonė daugiausia taikoma užsienio įmonėms, nebuvo išsklaidytos. Todėl gali būti, kad pažeidžiamos Sutarties 49 straipsnio nuostatos dėl pagrindinės laisvės įsisteigti. Vengrija neatsakė į komentarus dėl galimo Sutarties 49 straipsnio nuostatų pažeidimo ir į atitinkamus trečiosios šalies komentarus.

               (63)

               Vengrija teigė, kad maisto grandinės mokesčio 2014 m. pakeitimo teisinis pagrindas – Reglamentas (EB) Nr. 882/2004. Tačiau, remdamasi Vengrijos valdžios institucijų pateikta informacija (27), Komisija nesutinka, kad 2014 m. pakeitimu pakeista priemonė atitinka Reglamento (EB) Nr. 882/2004 nuostatas dėl toliau nurodytų keturių priežasčių.

               (64)

               Pirmiausia, remiantis Vengrijos pateikta informacija, nenustatyta, kad 2014 m. pakeistas patikros mokestis buvo apskaičiuotas vadovaujantis mokesčių skaičiavimo kriterijais, nustatytais Reglamentu (EB) Nr. 882/2004, ir kad jis neviršija bendros kompetentingų institucijų išlaidų, patirtų atliekant oficialią kontrolę, sumos, kaip aiškiai nurodyta to paties Reglamento 27 straipsnio 4 dalies a punkte.

               (65)

               Antra, išlaidos, pagal kurias nustatytas patikros mokesčio skaičiavimo metodas, neatitinka 27 straipsnio 4 dalies a punkte, skaitomame kartu su Reglamento (EB) Nr. 882/2004 VI priedu, nurodytų išlaidų. Konkrečiai kalbant, nors minėtame priede nurodoma, kad skaičiuojant mokesčius galima atsižvelgti į oficialioje kontrolėje dalyvaujančių darbuotojų išlaidas, Vengrijos valdžios institucijos informavo Komisiją, kad jų taikomas patikros mokestis taip pat turi padengti kitas išlaidas, priskirtinas platesnei darbuotojų atlyginimų
                   (28) kategorijai.

               (66)

               Trečia, nors remiantis Reglamento (EB) Nr. 882/2004 27 straipsnio 4 dalies b punktu Vengrijos institucijos gali taikyti fiksuotąjį mokesčio tarifą, jos negalėjo įtikinamai pagrįsti, kodėl reikalingas progresinis patikros mokestis ir jo struktūra (mokesčio intervalai ir tarifai). Vengrija nepateikė įrodymų, kad greito vartojimo prekių parduotuves valdantiems subjektams taikomo progresinio mokesčio struktūra (tarifai ir apyvartos ribos) atitinka panašiai progresyviai augančias išlaidas, kurias Nacionalinis maisto grandinės saugos biuras patiria tikrindamas šias įmones.

               (67)

               Galiausiai, nors progresinį tarifą tariamai galima pagrįsti Reglamento (EB) Nr. 882/2004 nuostatomis, pagal kurias mokestis turi būti proporcingas didesniems administraciniams ištekliams, kurių kompetentingoms institucijoms reikia stambių rinkos dalyvių kontrolei vykdyti, Komisija nemano, kad tokio pobūdžio kontrolė, atliekama keliose stambių mažmenininkų prekybos vietose, galėtų būti brangesnė ar sudėtingesnė už kontrolę, atliekamą keliose prekybos vietose, priklausančiose pagal franšizę veikiantiems subjektams, nors pastariesiems subjektams ir taikomas gerokai mažesnis mokesčio tarifas, nes kiekvienos prekybos vietos apyvarta yra gerokai mažesnė.

               (68)

               Todėl Komisija nemano, kad skirtingi mokesčiai, taikomi naudojant priemonę, yra reikalingi ir proporcingi vykdant įsipareigojimus pagal Reglamentą (EB) Nr. 882/2004.

         4.3.   Pakeistas Maisto grandinės patikros mokesčio įstatymas

               (69)

               Kaip nurodyta 3.2 skirsnyje, 2015 m. lapkričio 17 d. pakeistas patikros mokestis ir nebetaikomi progresiniai mokesčio tarifai. Vietoje jo 2015 m. priimtas įstatymas Nr. CLXXXII, kuriuo pakeistas 2008 m. įstatymas Nr. XLVI dėl maisto grandinės ir jos oficialios priežiūros bei nustatytas fiksuotasis 0,1 % tarifas, taikomas visiems maisto grandinės subjektams. Progresinio mokesčio struktūra panaikinta, kai sprendimu pradėti procedūrą pareikštas susirūpinimas dėl progresinės struktūros poveikio valstybės pagalbai.

         4.4.   Pagalbos susigrąžinimas

               (70)

               Komisija niekada nepranešė apie 2014 m. pakeitimą ir nepaskelbė, kad jis suderinamas su vidaus rinka. Kadangi 2014 m. pakeitimo rezultatas gali būti laikomas valstybės pagalba remiantis Sutarties 107 straipsnio 1 dalimi bei nauja pagalba remiantis Tarybos reglamento (ES) 2015/1589 (29) 1 straipsnio c dalimi ir sprendimas teikti pagalbą priimtas pažeidžiant Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nurodytą įsipareigojimą neįgyvendinti priemonių, remiantis Reglamento (ES) 2015/1589 1 straipsnio f dalimi ši priemonė laikoma neteisėta.

               (71)

               Kadangi priemonė yra neteisėta ir laikoma su vidaus rinka nesuderinama valstybės pagalba, remiantis Reglamento (ES) 2015/1589 16 straipsniu suteikta pagalba turi būti atsiimta iš jos gavėjų.

               (72)

               Tačiau Komisijai sprendimu pradėti procedūrą nurodžius sustabdyti priemonės taikymą, Vengrija patvirtino, kad ji sustabdė maisto grandinės patikros mokesčio rinkimą iš subjektų, kurie priklauso atitinkamai progresinio patikros mokesčio sistemos kategorijai.

               (73)

               Todėl taikant priemonę nesuteikta jokia valstybės pagalba ir jos nereikia atsiimti.

         5.   IŠVADOS

               (74)

               Komisija nustatė, kad Vengrija neteisėtai suteikė pagalbą, pažeisdama Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio 3 dalį.

               (75)

               Šis sprendimas neturi daryti poveikio galimiems tyrimams dėl priemonės atitikties Sutarties nuostatoms, kurios garantuoja pagrindines laisves, ypač Sutarties 49 straipsnio nuostatoms, kurios užtikrina laisvę įsisteigti.

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Greito vartojimo prekių parduotuves valdantiems subjektams taikomo progresinio mokesčio struktūra (tarifai ir apyvartos ribos), taikoma skaičiuojant Vengrijos maisto grandinės patikros mokestį ir priimta 2014 m. įstatymu Nr. LXXIV, yra laikoma valstybės pagalba, kuri nesuderinama su vidaus rinka remiantis Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 107 straipsnio 1 dalies nuostatomis. Vengrija neteisėtai priėmė šią priemonę, pažeisdama Sutarties 108 straipsnio 3 dalies nuostatas.
   2 straipsnis
   Individuali pagalba, suteikta pagal 1 straipsnyje nurodytą priemonę, nelaikoma valstybės pagalba, jei tada, kai pagalba buvo suteikta, ji atitiko Tarybos reglamentų (EB) Nr. 994/98 (30) arba (ES) 2015/1588 (31) 2 straipsnio nuostatas, atsižvelgiant į tai, kuris reglamentas taikomas pagalbos suteikimo metu.
   3 straipsnis
   Nuo šio sprendimo priėmimo datos Vengrija sustabdo visus pagal 1 straipsnyje nurodytą pagalbos priemonę dar neatliktus pagalbos mokėjimus.
   4 straipsnis
   Vengrija užtikrina, kad šis sprendimas būtų įgyvendintas per keturis mėnesius nuo tos dienos, kurią jai pranešta apie sprendimą.
   5 straipsnis
   Šis sprendimas skirtas Vengrijai.

      Priimta Briuselyje 2016 m. liepos 4 d.

            Komisijos vardu

         Margrethe VESTAGER

            Komisijos narė

      (1)  OL C 277, 2015 8 21, p. 12.

      (2)  1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 659/1999, nustatantis išsamias Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio taikymo taisykles (OL L 83, 1999 3 27, p. 1).

      (3)  Plg. 1 išnašą.

      (4)  Rašte, kuriuo Vengrijos valdžios institucijos 2015 m. balandžio 16 d. atsakė Komisijai, nurodoma: Patikros mokestį reikia mokėti užsiimant toliau nurodytų rūšių veikla:

               —

               maisto gamybos, veisimo ar eksperimentiniais tikslais laikomų gyvūnų platinimu;

               —

               augalų, sėjamųjų sėklų ir augalų produktų platinimu bei sodinamosios medžiagos, auginamos maisto ar gyvūnų pašarų gamybos tikslais, dauginimu;

               —

               maisto gamyba ar platinimu, įskaitant maitinimą restoranuose ir viešą maitinimą;

               —

               gyvūnų pašarų gamyba ar platinimu;

               —

               veterinarinių vaistų ir produktų gamyba ar platinimu;

               —

               pesticidų, derlingumą skatinančių medžiagų ar EB trąšų gamyba ar platinimu;

               —

               gyvūninės kilmės šalutinių produktų apdorojimu, naudojimu, tolesniu apdorojimu ir transportavimu arba tokių produktų išleidimu į rinką;

               —

               veikla, kuria užsiima gyvulių transportavimo įmonės, gyvulių transportavimo priemonių plovimo ir dezinfekavimo įstaigos, karantino punktai, pasirinkti iš užsienio atvežtiems gyvuliams laikyti, gyvulių pakrovimo, surinkimo, prekybos įstaigos, šėryklos, girdyklos, poilsio vietos ar gyvūnų turgus;

               —

               dauginamosios medžiagos gamyba ar laikymu;

               —

               fitosanitarijos, veterinarijos arba maisto ar gyvūnų pašaro analizės laboratorijos veikla;

               —

               gyvūnų žymėjimo prietaisų platinimu.

      (5)  2014 m. įstatymas Nr. LXXIV, pakeičiantis tam tikrus mokesčių įstatymus, kitus su jais susijusius įstatymus ir 2010 m. Nacionalinės mokesčių ir muitų administracijos įstatymą Nr. CXXII.

      (6)  Komercijos įstatymo 2 straipsnio 18a dalyje greito vartojimo prekės apibrėžiamos taip: „greito vartojimo prekės: išskyrus produktus, parduodamus teikiant maitinimo paslaugas, tokios prekės yra maistas, kosmetikos gaminiai, vaistinėse parduodami produktai, namų ūkyje naudojami valikliai ir chemikalai bei higieninis popierius, kurių reikia kasdieniams žmonių poreikiams patenkinti ir kuriuos vartotojai paprastai suvartoja, išeikvoja arba pakeičia per vienus metus“. Komercijos įstatymo 2 straipsnio 18b dalyje nurodoma, kad „parduotuvės, kuriose parduodamos greito suvartojimo prekės“, yra „parduotuvės, kurių didžiąją apyvartos dalį sudaro greito vartojimo prekės“.

      (7)  Šiame sprendime minimi greito vartojimo prekių parduotuves valdantys subjektai apima visus subjektus, kuriems taikomas maisto grandinės patikros mokestis pagal greito vartojimo prekių parduotuvių apyvartą.

      (8)  2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 882/2004 dėl oficialios kontrolės, kuri atliekama siekiant užtikrinti, kad būtų įvertinama, ar laikomasi pašarus ir maistą reglamentuojančių teisės aktų, gyvūnų sveikatos ir gerovės taisyklių (OL L 165, 2004 4 30, p. 1).

      (9)  Byla T-351/02, Deutsche Bahn prieš Komisiją,:ES:T:2006:104, 102 punktas.

      (10)  Byla C-83/98 P, Prancūzija prieš Ladbroke Racing Ltd ir Komisiją, ES:C:2000:248, 48–51 punktai. Priemonė, kurią pritaikius sumažėja mokestis, kuris įprastai būtų taikomas tam tikroms įmonėms, arba mokėjimai atidedami, taip pat gali būti laikoma valstybės pagalba. Žr. sujungtas bylas C-78/08–C-0/08, Paint Graphos ir kiti, ES:C:2011:550, 46 punktas.

      (11)  Byla C-143/99, Adria-Wien Pipeline, ES:C:2001:598, 38 punktas.

      (12)  Sujungtos bylos C-393/04 ir C-41/05, Air Liquide Industries Belgium, ES:C:2006:403, 30 punktas, ir byla C-387/92, Banco Exterior de Espana, ES:C:1994:100, 14 punktas.

      (13)  Žr. bylą C-66/02, Italija prieš Komisiją, ES:C:2005:768, 78 punktas; bylą C-222/04, Cassa di Risparmio di Firenze ir kiti, ES:C:2006:8, 132 punktas; bylą C-522/13, Ministerio de Defensa and Navantia, ES:C:2014:2262, 21–31 punktai. Taip pat žr. Komisijos pranešimo dėl valstybės pagalbos taisyklių, susijusių su tiesioginiais verslo mokesčiais, taikymo 9 punktą (OL C 384, 1998 12 10, p. 3).

      (14)  Pvz., žr. bylą C-279/08 P, Komisija prieš Nyderlandus (NOx), [2011] ES:C:2011:551; bylą C-143/99, Adria-Wien Pipeline, ES:C:2001:598; sujungtas bylas C-78/08–C-80/08, Paint Grapho ir kiti, ES:C:2011:550; bylą C-308/01, GIL Insurance, ES:C:2004:252.

      (15)  Komisijos pranešimas dėl valstybės pagalbos taisyklių, susijusių su tiesioginiais verslo mokesčiais, taikymo (OL C 384, 1998 12 10, p. 3).

      (16)  Žr. anksčiau pateiktą 4 išnašą.

      (17)  Sujungtos bylos C-106/09 P ir C-107/09 P, Komisija ir Ispanija prieš Gibraltaro ir Jungtinės Karalystės Vyriausybę, ES:C:2011:732.

      (18)  Ten pat, 92 punktas.

      (19)  Byla C-487/06 P, British Aggregates prieš Komisiją, ES:C:2008:757, 85 bei 89 punktai ir cituota teismo praktika bei byla C-279/08 P, Komisija prieš Nyderlandus (NOx), ES:C:2011:551, 51 punktas.

      (20)  Sujungtos bylos C-106/09 P ir C-107/09 P, Komisija ir Ispanija prieš Gibraltaro ir Jungtinės Karalystės Vyriausybę, ES:C:2011:732. Taip pat žr. analogišką bylą C-385/12, Hervis Sport- és Divatkereskedelmi Kft., ES:C:2014:47, kurioje Teisingumo Teismas priėmė tokį sprendimą: „SESV 49 ir 54 straipsnius reikia aiškinti taip, kad pagal juos draudžiamas valstybės narės teisės aktas dėl mažmeninės prekybos parduotuvėse apyvartos mokesčio, kuriuo bendrovių grupei priklausantys apmokestinamieji asmenys, „susijusios įmonės“, kaip tai suprantama pagal šį teisės aktą, įpareigojami sudėti savo apyvartą, kad būtų taikomas ypač progresinis tarifas, ir paskui pasidalyti gautą mokesčio sumą prorata pagal jų realią apyvartą, jei (tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas) apmokestinamieji asmenys, kuriems taikoma didžiausia specialiojo mokesčio riba, daugeliu atvejų „susiję“ su bendrovėmis, kurių buveinės yra kitoje valstybėje narėje“.

      (21)  Pvz., žr. sujungtas bylas C-78/08–C-80/08, Paint Graphos ir kiti,ES:C:2011:550, 69 punktas.

      (22)  Taikant fiksuotąjį tarifą, didesnę apyvartą gaunančios parduotuvės jau moka didesnį mokestį.

      (23)  Pagal Sutarties 107 straipsnio 2 dalį, išimtys taikomos, kai teikiama: a) socialinio pobūdžio pagalba individualiems vartotojams; b) pagalba gaivalinių nelaimių ar kitų ypatingų įvykių padarytai žalai atitaisyti ir c) pagalba tam tikriems Vokietijos Federacinės Respublikos regionams.

      (24)  Pagal Sutarties 107 straipsnio 3 dalį, išimtys taikomos, kai teikiama: a) pagalba, skirta tam tikrų regionų plėtrai skatinti; b) pagalba, skirta bendriems Europos interesams svarbių projektų vykdymui skatinti arba kurios nors valstybės narės ekonomikos dideliems sutrikimams atitaisyti; c) pagalba, skirta tam tikros ekonominės veiklos rūšių arba tam tikrų ekonomikos sričių plėtrai skatinti; d) pagalba, skirta kultūrai remti ir paveldui išsaugoti, ir e) pagalba, teikiama Tarybos sprendimu.

      (25)  Byla T-68/03, Olympiaki Aeroporia Ypiresies prieš Komisiją, ES:T:2007:253, 34 punktas.

      (26)  Kaip nurodyta 4 konstatuojamojoje dalyje, šie komentarai 2015 m. spalio 13 d. perduoti Vengrijai, kad ji galėtų į juos atsakyti.

      (27)  Informacija, pateikta Sveikatos ir maisto saugos generaliniam direktoratui 2015 m. vasario 26 d. [Ares(2015)835210] ir 2015 m. gegužės 19 d. [Ares (2015)2083309] raštais.

      (28)  Žr. Vengrijos valdžios institucijų raštą, 2015 m. spalio 7 d. pateiktą Komisijos tarnyboms.

      (29)  2015 m. liepos 13 d. Tarybos reglamentas (ES) 2015/1589, nustatantis išsamias Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio taikymo taisykles (OL L 248, 2015 9 24, p. 9).

      (30)  1998 m. gegužės 7 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 994/98 dėl Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 107 ir 108 straipsnių taikymo kai kurioms horizontalios valstybės pagalbos rūšims (OL L 142, 1998 5 14, p. 1).

      (31)  2015 m. liepos 13 d. Tarybos reglamentas (ES) 2015/1588 dėl Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 107 ir 108 straipsnių taikymo kai kurioms horizontalios valstybės pagalbos rūšims (kodifikuota redakcija) (OL L 248, 2015 9 24, p. 1).


title: 2012/589/ES: 2012 m. gegužės 10 d. Europos Parlamento sprendimas dėl Europos saugos ir sveikatos darbe agentūros 2010 finansinių metų sąskaitų uždarymo

text:
17.10.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 286/252

         EUROPOS PARLAMENTO SPRENDIMAS
   2012 m. gegužės 10 d.
   dėl Europos saugos ir sveikatos darbe agentūros 2010 finansinių metų sąskaitų uždarymo
   (2012/589/ES)
   EUROPOS PARLAMENTAS,

               —

               atsižvelgdamas į Europos saugos ir sveikatos darbe agentūros 2010 finansinių metų galutines metines ataskaitas,

               —

               atsižvelgdamas į Audito Rūmų ataskaitą dėl Europos saugos ir sveikatos darbe agentūros 2010 finansinių metų galutinių metinių ataskaitų kartu su Agentūros atsakymais (1),

               —

               atsižvelgdamas į Tarybos 2012 m. vasario 21 d. rekomendaciją (06083/2012 – C7-0051/2012),

               —

               atsižvelgdamas į Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 319 straipsnį,

               —

               atsižvelgdamas į 2002 m. birželio 25 d. Tarybos reglamentą (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento (2), ypač į jo 185 straipsnį,

               —

               atsižvelgdamas į 1994 m. liepos 18 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 2062/94 dėl Europos darbuotojų saugos ir sveikatos agentūros įsteigimo (3), ypač į jo 14 straipsnį,

               —

               atsižvelgdamas į 2002 m. lapkričio 19 d. Komisijos reglamentą (EB, Euratomas) Nr. 2343/2002 dėl finansinio pagrindų reglamento, skirto įstaigoms, minėtoms Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento (4) 185 straipsnyje, ypač į jo 94 straipsnį,

               —

               atsižvelgdamas į Darbo tvarkos taisyklių 77 straipsnį ir į VI priedą,

               —

               atsižvelgdamas į Biudžeto kontrolės komiteto pranešimą ir į Užimtumo ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (A7-0117/2012),

               1.

               pritaria Europos darbuotojų saugos ir sveikatos agentūros 2010 finansinių metų sąskaitų uždarymui;

               2.

               paveda Pirmininkui perduoti šį sprendimą Europos saugos ir sveikatos darbe agentūros direktoriui, Tarybai, Komisijai ir Audito Rūmams ir pasirūpinti, kad jis būtų paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (L serijoje).

            Pirmininkas

         Martin SCHULZ

            Generalinis sekretorius

         Klaus WELLE

      (1)  OL C 366, 2011 12 15, p. 45.

      (2)  OL L 248, 2002 9 16, p. 1.

      (3)  OL L 216, 1994 8 20, p. 1.

      (4)  OL L 357, 2002 12 31, p. 72.


title: 2007/802/EB: 2007 m. gruodžio 4 d. Komisijos sprendimas, iš dalies keičiantis Sprendimą 2002/840/EB dėl patvirtintų maisto apšvitinimo įmonių trečiosiose šalyse sąrašo (Pranešta dokumentu Nr. C(2007) 5823) (Tekstas svarbus EEE )

text:
8.12.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 323/40

      KOMISIJOS SPRENDIMAS

   2007 m. gruodžio 4 d.
   iš dalies keičiantis Sprendimą 2002/840/EB dėl patvirtintų maisto apšvitinimo įmonių trečiosiose šalyse sąrašo
   (Pranešta dokumentu Nr. C(2007) 5823)
   (Tekstas svarbus EEE)
   (2007/802/EB)
   EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
   atsižvelgdama į 1999 m. vasario 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 1999/2/EB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su jonizuojančiąja spinduliuote apdorotais maisto produktais ir jų ingredientais, suderinimo (1), ypač jos 9 straipsnio 2 dalį,
   kadangi:

               (1)

               Pagal Direktyvą 1999/2/EB maisto jonizuojančiąja spinduliuote apdorotas maisto produktas negali būti importuojamas iš trečiosios šalies, nebent jis buvo apdorotas spinduliuote Bendrijos patvirtintoje įmonėje.

               (2)

               Patvirtintų įmonių sąrašas buvo sudarytas Komisijos sprendimu 2002/840/EB (2).

               (3)

               Dvi Tailando apšvitinimo įmonės, tarpininkaujant šios šalies kompetentingoms institucijoms, įteikė Komisijai paraišką dėl patvirtinimo. Komisijos ekspertai patikrino šias apšvitinimo įmones, kad patikrintų, ar jos atitinka Direktyvos 1999/2/EB reikalavimus, ir, visų pirma, ar oficiali kontrolė garantuoja, kad įmonės atitinka šios direktyvos 7 straipsnio reikalavimus.

               (4)

               Šios Tailando įmonės atitiko daugumą Direktyvos 1999/2/EB reikalavimų. Tailando kompetentingos institucijos tinkamai pašalino Komisijos pastebėtus trūkumus.

               (5)

               Todėl Sprendimą 2002/840/EB reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti.

               (6)

               Šiame sprendime nustatytos priemonės atitinka Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Sprendimo 2002/840/EB priedas iš dalies keičiamas atsižvelgiant į šio sprendimo priedą.
   2 straipsnis
   Šis sprendimas skirtas valstybėms narėms.

      Priimta Briuselyje, 2007 m. gruodžio 4 d.

            Komisijos vardu

         Markos KYPRIANOU

            Komisijos narys

      (1)  OL L 66, 1999 3 13, p. 16. Direktyva su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1882/2003 (OL L 284, 2003 10 31, p. 1).

      (2)  OL L 287, 2002 10 25, p. 40. Sprendimas su pakeitimais, padarytais Sprendimu 2004/691/EB (OL L 314, 2004 10 13, p. 14).

      PRIEDAS
      Į Sprendimo 2002/840/EB priede pateiktą sąrašą įtraukiamos šios įmonės:

                     Identifikavimo kodas: ES-AIF 07–2006

                              THAI IRRADIATION CENTER

                              Thailand Institute of Nuclear Technology (Public Organisation)

                              37 Moo 3, TECHNOPOLIS

                              Klong 5, Klong Luang

                              Pathumthani 12120

                              Tailandas

                              Tel. (+ 66 2) 577 4167 (arba 68, 69, 70, 71)

                              Faksas (+ 662) 577 1945

                     Identifikavimo kodas: ES-AIF 08–2006

                              ISOTRON (THAILAND) LTD

                              Bangpakong Industrial Park (Amata Nakorn)

                              700/465 Moo 7, Tambon Donhuaroh

                              Amphur Muang,

                              Chonburi 20000

                              Tailandas

                              Tel. (+ 66) 38 458431 (arba 2, 3, 4)

                              Faksas (+ 66) (0) 38 458435


title: 2005/19/EB, Euratomas: 2004 m. gruodžio 22 d. Tarybos sprendimas, dėl Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto Austrijos nario skyrimo

text:
14.1.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 11/29

         TARYBOS SPRENDIMAS
   2004 m. gruodžio 22 d.
   dėl Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto Austrijos nario skyrimo
   (2005/19/EB, Euratomas)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 259 straipsnį,
   atsižvelgdama į Europos atominės energijos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 167 straipsnį,
   atsižvelgdama į 2002 m. rugsėjo 17 d. Tarybos sprendimą 2002/758/EB, Euratomas dėl Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto narių skyrimo laikotarpiui nuo 2002 m. rugsėjo 21 d. iki 2006 m. rugsėjo 20 d. (1),

         atsižvelgdama į Austrijos Vyriausybės pasiūlytą kandidatūrą,
   gavusi Europos Sąjungos Komisijos nuomonę,
   NUSPRENDĖ:
   Vienintelis straipsnis
   Hans KLETZMAYR skiriamas Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nariu vietoj Rudolf STRASSER likusiam pastarojo asmens kadencijos laikui iki 2006 m. rugsėjo 20 d.

      Priimta Briuselyje, 2004 m. gruodžio 22 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         C. VEERMAN

      (1)  OL L 253, 2002 9 21, p. 9.


title: 2008 m. liepos 24 d. Tarybos sprendimas dėl Europos cheminių medžiagų agentūros Valdančiosios tarybos vieno nario skyrimo

text:
29.7.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 190/1

      TARYBOS SPRENDIMAS

   2008 m. liepos 24 d.
   dėl Europos cheminių medžiagų agentūros Valdančiosios tarybos vieno nario skyrimo
   (2008/C 190/01)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
   atsižvelgdama į 2006 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1907/2006 dėl cheminių medžiagų registracijos, įvertinimo, autorizacijos ir apribojimų (REACH), įsteigiantį Europos cheminių medžiagų agentūrą (1), ypač į jo 79 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               Reglamento (EB) Nr. 1907/2006 79 straipsnyje numatoma, kad Taryba Europos cheminių medžiagų agentūros Valdančiosios tarybos nariais turėtų skirti po vieną atstovą iš kiekvienos valstybės narės.

               (2)

               2007 m. birželio 7 d. sprendimu (2) Taryba paskyrė Europos cheminių medžiagų agentūros Valdančiosios tarybos 27 narius.

               (3)

               Danijos Vyriausybė informavo Tarybą ketinanti pakeisti Danijos atstovą Valdančiojoje taryboje ir pateikė naujo atstovo kandidatūrą, kuris turėtų būti paskirtas laikotarpiui iki 2011 m. gegužės 31 d.,

         NUSPRENDĖ:
   1 straipsnis
   Danijos pilietis Per NYLYKKE, gimęs 1965 m. sausio 19 d., skiriamas Europos cheminių medžiagų agentūros Valdančiosios tarybos nariu vietoj Helge ANDREASEN laikotarpiui nuo 2008 m. liepos 30 d. iki 2011 m. gegužės 31 d.
   2 straipsnis
   Šis sprendimas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

      Priimta Briuselyje, 2008 m. liepos 24 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         B. HORTEFEUX

      (1)  OL L 396, 2006 12 30, p. 1.

      (2)  OL C 134, 2007 6 16, p. 6.


title: 2015 m. spalio 12 d. Tarybos sprendimas (BUSP) 2015/1836, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2013/255/BUSP dėl ribojamųjų priemonių Sirijai

text:
13.10.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 266/75

         TARYBOS SPRENDIMAS (BUSP) 2015/1836
   2015 m. spalio 12 d.
   kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2013/255/BUSP dėl ribojamųjų priemonių Sirijai
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos Sąjungos sutartį, ypač į jos 29 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               2011 m. gegužės 9 d. Taryba priėmė Sprendimą 2011/273/BUSP (1) dėl ribojamųjų priemonių Sirijai;

               (2)

               nuo to laiko Taryba ir toliau griežtai smerkė Sirijos režimo vykdomas smurtines represijas prieš Sirijos civilius gyventojus. Taryba ne kartą išreiškė didelį susirūpinimą dėl blogėjančios padėties Sirijoje ir visų pirma dėl plačiai paplitusių ir sistemingų žmogaus teisių ir tarptautinės humanitarinės teisės pažeidimų;

               (3)

               atsižvelgdama į 2012 m. sausio 23 d. Tarybos išvadas, kuriose Taryba patvirtino Sąjungos įsipareigojimą toliau laikytis politikos, pagal kurią nustatys papildomas priemones režimui tol, kol tęsis represijos, 2014 m. balandžio 14 d. Taryba pareiškė, kad ES tęs savo ribojamųjų priemonių politiką, nukreiptą prieš režimą, tol, kol tęsis represijos;

               (4)

               Taryba ne kartą su dideliu susirūpinimu atkreipė dėmesį į pastangas, kurių ėmėsi Sirijos režimas, kad apeitų ES ribojamąsias priemones ir galėtų toliau finansuoti bei remti režimo smurtinių represijų prieš civilius gyventojus politiką;

               (5)

               Taryba atkreipia dėmesį, kad Sirijos režimas toliau vykdo savo represinę politiką, ir atsižvelgdama į toliau išliekančią sunkią padėtį Taryba mano, kad reikia palikti taikomas ribojamąsias priemones ir užtikrinti jų veiksmingumą toliau jas plėtojant, toliau vadovaujantis tiksliniu bei diferencijuotu požiūriu ir atsižvelgiant į humanitarines sąlygas, kuriomis gyvena Sirijos gyventojai. Taryba mano, kad atsižvelgiant į konkrečias Sirijoje vyraujančias sąlygas, šių ribojamųjų priemonių veiksmingumas yra ypač aktualus veiksnys tam tikrų kategorijų asmenų ir subjektų atžvilgiu;

               (6)

               Taryba nustatė, kad dėl Sirijos režimo vykdomos griežtos ekonomikos kontrolės, Sirijoje veiklą vykdančių įtakingiausių verslininkų vidinis ratas savo statusą gali išlaikyti tik palaikydamas glaudžius ryšius su režimu ir jo remiamas, taip pat darydamas įtaką režimui. Taryba mano, kad ji turėtų numatyti ribojamąsias priemones nustatydama leidimo atvykti apribojimus Tarybos nustatytiems ir I priede išvardytiems įtakingiausiems Sirijoje veiklą vykdantiems verslininkams ir įšaldydama visas jiems priklausančias, jų nuosavybės teise turimas, valdomas ar kontroliuojamas lėšas ir ekonominius išteklius, kad jie negalėtų teikti materialinės ar finansinės paramos režimui, ir pasinaudodama jų įtaka padidinti spaudimą pačiam režimui, kad jis pakeistų savo represinę politiką;

               (7)

               Taryba nustatė, kad atsižvelgiant į tai, jog Sirijoje valdžia tradiciškai yra vykdoma šeimos pagrindu, dabartinio Sirijos režimo valdžia yra sukoncentruota įtakingų Assado ir Makhloufo šeimų narių rankose. Taryba mano, kad ji turėtų numatyti ribojamąsias priemones, kurias taikant būtų įšaldytos visos tam tikriems Assado ir Makhloufo šeimų nariams priklausančios, jų nuosavybės teise turimos, valdomos ar kontroliuojamos lėšos ir ekonominiai ištekliai ir būtų nustatyti leidimo atvykti apribojimai šiems Tarybos nustatytiems ir I priede išvardytiems asmenims, siekiant tiek daryti tiesioginę įtaką režimui per tų šeimų narius, kad būtų pakeista režimo represinė politika, tiek išvengti ribojamųjų priemonių apėjimo pasitelkiant šeimos narius rizikos;

               (8)

               Sirijos vyriausybės ministrai turėtų būti laikomi solidariai atsakingais už Sirijos režimo vykdomą represinę politiką. Taryba nustatė, kad tikėtina, jog buvę Sirijos vyriausybės ministrai, visų pirma kalbant apie dabartinį Sirijos režimą, toliau daro įtaką šiam režimui. Todėl Taryba mano, kad ji turėtų numatyti ribojamąsias priemones, kurias taikant būtų įšaldytos visos tiek Sirijos vyriausybės ministrams, tiek ministrams, kurie šias pareigas ėjo po 2011 m. gegužės mėn., priklausančios, jų nuosavybės teise turimos, valdomos ar kontroliuojamos lėšos ir ekonominiai ištekliai ir būtų nustatyti leidimo atvykti apribojimai šiems Tarybos nustatytiems ir I priede išvardytiems asmenims;

               (9)

               Sirijos ginkluotosios pajėgos yra viena iš pagrindinių priemonių, kuria naudodamasis režimas vykdo savo represinę politiką ir žmogaus teisių bei tarptautinės humanitarinės teisės pažeidimus, o jose tarnaujantys pareigūnai kelia rimtą pavojų, kad tokie pažeidimai bus toliau daromi. Be to, šiuo konkrečiu Sirijos karinių pajėgų klausimu Taryba nustatė, kad tikėtina, jog buvę vyresnieji ginkluotųjų pajėgų pareigūnai toliau daro įtaką režimui. Todėl Taryba mano, kad ji turėtų numatyti ribojamąsias priemones, kurias taikant būtų įšaldytos visos tiek Sirijos ginkluotųjų pajėgų vyresniesiems pareigūnams, tiek buvusiems Sirijos ginkluotųjų pajėgų vyresniesiems pareigūnams, kurie šias pareigas ėjo po 2011 m. gegužės mėn., priklausančios, jų nuosavybės teise turimos, valdomos ar kontroliuojamos lėšos ir ekonominiai ištekliai ir būtų nustatyti leidimo atvykti apribojimai šiems Tarybos nustatytiems ir I priede išvardytiems asmenims;

               (10)

               Sirijos saugumo ir žvalgybos tarnybos yra viena iš pagrindinių priemonių, kuria naudodamasis režimas vykdo savo represinę politiką ir žmogaus teisių bei tarptautinės humanitarinės teisės pažeidimus, o jose tarnaujantys pareigūnai kelia rimtą pavojų, kad tokie pažeidimai bus toliau daromi. Be to, šiuo konkrečiu saugumo ir žvalgybos tarnybų klausimu Taryba nustatė, kad tikėtina, jog buvę šių tarnybų pareigūnai toliau daro įtaką režimui. Todėl Taryba mano, kad ji turėtų numatyti ribojamąsias priemones, kurias taikant būtų įšaldytos visos Sirijos saugumo ir žvalgybos tarnybų nariams ir buvusiems šių tarnybų nariams, kurie šias pareigas ėjo po 2011 m. gegužės mėn., priklausančios, jų nuosavybės teise turimos, valdomos ar kontroliuojamos lėšos ir ekonominiai ištekliai ir būtų nustatyti leidimo atvykti apribojimai šiems Tarybos nustatytiems ir I priede išvardytiems asmenims;

               (11)

               Taryba nustatė, kad su režimu susijusios karinės grupuotės remia Sirijos režimą jam vykdant represinę politiką, vykdo žmogaus teisių ir tarptautinės humanitarinės teisės pažeidimus Sirijos režimo nurodymu ir jo vardu, o jų nariai kelia rimtą pavojų, kad tokie pažeidimai bus toliau daromi. Todėl Taryba mano, kad ji turėtų numatyti ribojamąsias priemones, kurias taikant būtų įšaldytos visos su režimu susijusių Sirijos karinių grupuočių nariams priklausančios, jų nuosavybės teise turimos, valdomos ar kontroliuojamos lėšos ir ekonominiai ištekliai ir būtų nustatyti leidimo atvykti apribojimai šiems Tarybos nustatytiems ir I priede išvardytiems asmenims;

               (12)

               siekdama užkirsti kelią žmogaus teisių ir tarptautinės humanitarinės teisės pažeidimams dėl cheminio ginklo naudojimo Sirijoje, Taryba mano, kad ji turėtų numatyti ribojamąsias priemones šiame sektoriuje veikiantiems Tarybos nustatytiems ir I priede išvardytiems asmenims, subjektams, padaliniams, agentūroms, įstaigoms ar institucijoms;

               (13)

               ribojamosios priemonės neturi poveikio privilegijoms ir imunitetams, kuriais naudojasi diplomatinių atstovybių ir konsulinių įstaigų nariai, akredituoti ES valstybėje narėje, pagal tarptautinę teisę, įskaitant 1961 m. Vienos konvenciją dėl diplomatinių santykių ir 1963 m. Vienos konvenciją dėl konsulinių santykių. Be to, ribojamosios priemonės neturi poveikio valstybių narių diplomatinių funkcijų vykdymui ir konsulinės pagalbos teikimui Sirijoje;

               (14)

               asmenims ar subjektams, patenkantiems į vieną iš 6-12 konstatuojamosiose dalyse nurodytų kategorijų, ribojamosios priemonės neturėtų būti taikomos, jei yra pakankamai informacijos, kad jie nėra ar nebėra susiję su režimu arba nedaro ar nebedaro jam įtakos, arba nekelia realios grėsmės, jog bus išvengta taikomų priemonių;

               (15)

               visi sprendimai dėl įtraukimo į sąrašus turėtų būti priimami individualiu pagrindu ir kiekvienu atveju atskirai, atsižvelgiant į priemonės proporcingumą;

               (16)

               todėl Sprendimas 2013/255/BUSP (2), kuriuo buvo pakeistas Sprendimas 2011/273/BUSP, turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Sprendimas 2013/255/BUSP iš dalies keičiamas taip:

               1)

               pridedamos šios konstatuojamosios dalys:

                           „(3)

                           Taryba ne kartą su dideliu susirūpinimu atkreipė dėmesį į pastangas, kurių ėmėsi Sirijos režimas, kad apeitų ES ribojamąsias priemones ir galėtų toliau finansuoti bei remti režimo smurtinių represijų prieš civilius gyventojus politiką;

                           (4)

                           Taryba atkreipia dėmesį, kad Sirijos režimas toliau vykdo savo represinę politiką, ir atsižvelgdama į toliau išliekančią sunkią padėtį Taryba mano, kad reikia palikti taikomas ribojamąsias priemones ir užtikrinti jų veiksmingumą toliau jas plėtojant, kartu toliau vadovautis tiksliniu bei diferencijuotu požiūriu ir atkreipti dėmesį į humanitarines sąlygas, kuriomis gyvena Sirijos gyventojai. Taryba mano, kad atsižvelgiant į konkrečias Sirijoje vyraujančias sąlygas, šių ribojamųjų priemonių veiksmingumas yra ypač aktualus veiksnys tam tikrų kategorijų asmenų ir subjektų atžvilgiu;

                           (5)

                           Taryba nustatė, kad dėl Sirijos režimo vykdomos griežtos ekonomikos kontrolės, Sirijoje veiklą vykdančių įtakingiausių verslininkų vidinis ratas šį statusą gali išlaikyti tik palaikydamas glaudžius ryšius su režimu ir jo remiamas, taip pat darydamas įtaką režimui. Taryba mano, kad ji turėtų numatyti ribojamąsias priemones nustatydama leidimo atvykti apribojimus Tarybos nustatytiems ir I priede išvardytiems įtakingiausiems Sirijoje veiklą vykdantiems verslininkams ir įšaldydama visas jiems priklausančias, jų nuosavybės teise turimas, valdomas ar kontroliuojamas lėšas ir ekonominius išteklius, kad jie negalėtų teikti materialinės ar finansinės paramos režimui, ir pasinaudodama jų įtaka padidinti spaudimą pačiam režimui, kad jis pakeistų savo represinę politiką;

                           (6)

                           Taryba nustatė, kad atsižvelgiant į tai, jog Sirijoje valdžia tradiciškai yra vykdoma šeimos pagrindu, dabartinio Sirijos režimo valdžia yra sutelkta įtakingų Assado ir Makhloufo šeimų narių rankose. Taryba mano, kad ji turėtų numatyti ribojamąsias priemones, kurias taikant būtų įšaldytos visos tam tikriems Assado ir Makhloufo šeimų nariams priklausančios, jų nuosavybės teise turimos, valdomos ar kontroliuojamos lėšos ir ekonominiai ištekliai ir būtų nustatyti leidimo atvykti apribojimai šiems Tarybos nustatytiems ir I priede išvardytiems asmenims, siekiant daryti tiesioginę įtaką režimui per tų šeimų narius, kad būtų pakeista represinė politika, ir išvengti ribojamųjų priemonių apėjimo pasitelkiant šeimos narius rizikos;

                           (7)

                           Sirijos vyriausybės ministrai turėtų būti laikomi solidariai atsakingais už Sirijos režimo vykdomą represinę politiką. Taryba nustatė, kad tikėtina, jog buvę Sirijos vyriausybės ministrai, visų pirma kalbant apie dabartinį Sirijos režimą, toliau daro įtaką šiam režimui. Todėl Taryba mano, kad ji turėtų numatyti ribojamąsias priemones, kurias taikant būtų įšaldytos visos tiek Sirijos vyriausybės ministrams, tiek ministrams, kurie šias pareigas ėjo po 2011 m. gegužės mėn., priklausančios, jų nuosavybės teise turimos, valdomos ar kontroliuojamos lėšos ir ekonominiai ištekliai ir būtų nustatyti leidimo atvykti apribojimai šiems Tarybos nustatytiems ir I priede išvardytiems asmenims;

                           (8)

                           Sirijos ginkluotosios pajėgos yra viena iš pagrindinių priemonių, kuria naudodamasis režimas vykdo savo represinę politiką ir žmogaus teisių bei tarptautinės humanitarinės teisės pažeidimus, o jose tarnaujantys pareigūnai kelia rimtą pavojų, kad tokie pažeidimai bus toliau daromi. Be to, šiuo konkrečiu Sirijos ginkluotųjų pajėgų klausimu Taryba nustatė, kad tikėtina, jog buvę vyresnieji ginkluotųjų pajėgų pareigūnai toliau daro įtaką režimui. Todėl Taryba mano, kad ji turėtų numatyti ribojamąsias priemones, kurias taikant būtų įšaldytos visos tiek Sirijos ginkluotųjų pajėgų vyresniesiems pareigūnams, tiek buvusiems Sirijos ginkluotųjų pajėgų vyresniesiems pareigūnams, kurie šias pareigas ėjo po 2011 m. gegužės mėn., priklausančios, jų nuosavybės teise turimos, valdomos ar kontroliuojamos lėšos ir ekonominiai ištekliai ir būtų nustatyti leidimo atvykti apribojimai šiems Tarybos nustatytiems ir I priede išvardytiems asmenims;

                           (9)

                           Sirijos saugumo ir žvalgybos tarnybos yra viena iš pagrindinių priemonių, kuria naudodamasis režimas vykdo savo represinę politiką ir žmogaus teisių bei tarptautinės humanitarinės teisės pažeidimus, o jose tarnaujantys pareigūnai kelia rimtą pavojų, kad tokie pažeidimai bus toliau daromi. Be to, šiuo konkrečiu Sirijos saugumo ir žvalgybos tarnybų klausimu Taryba nustatė, kad tikėtina, jog buvę šių tarnybų pareigūnai toliau daro įtaką režimui. Todėl Taryba mano, kad ji turėtų numatyti ribojamąsias priemones, kurias taikant būtų įšaldytos visos Sirijos saugumo ir žvalgybos tarnybų nariams ir buvusiems šių tarnybų nariams, kurie šias pareigas ėjo po 2011 m. gegužės mėn., priklausančios, jų nuosavybės teise turimos, valdomos ar kontroliuojamos lėšos ir ekonominiai ištekliai ir būtų nustatyti leidimo atvykti apribojimai šiems Tarybos nustatytiems ir I priede išvardytiems asmenims;

                           (10)

                           Taryba nustatė, kad su režimu susijusios karinės grupuotės remia Sirijos režimą jam vykdant represinę politiką, vykdo žmogaus teisių ir tarptautinės humanitarinės teisės pažeidimus Sirijos režimo nurodymu ir jo vardu, o jų nariai kelia rimtą pavojų, kad tokie pažeidimai bus toliau daromi. Todėl Taryba mano, kad ji turėtų numatyti ribojamąsias priemones, kurias taikant būtų įšaldytos visos su režimu susijusių Sirijos karinių grupuočių nariams priklausančios, jų nuosavybės teise turimos, valdomos ar kontroliuojamos lėšos ir ekonominiai ištekliai ir būtų nustatyti leidimo atvykti apribojimai šiems Tarybos nustatytiems ir I priede išvardytiems asmenims;

                           (11)

                           siekdama užkirsti kelią žmogaus teisių ir tarptautinės humanitarinės teisės pažeidimams dėl cheminio ginklo naudojimo Sirijoje, Taryba mano, kad ji turėtų numatyti ribojamąsias priemones šiame sektoriuje veikiantiems Tarybos nustatytiems ir I priede išvardytiems asmenims, subjektams, padaliniams, agentūroms, įstaigoms ar institucijoms;

                           (12)

                           ribojamosios priemonės neturi poveikio privilegijoms ir imunitetams, kuriais naudojasi diplomatinių atstovybių ir konsulinių įstaigų nariai, akredituoti ES valstybėje narėje, pagal tarptautinę teisę, įskaitant 1961 m. Vienos konvenciją dėl diplomatinių santykių ir 1963 m. Vienos konvenciją dėl konsulinių santykių. Be to, ribojamosios priemonės neturi poveikio valstybių narių diplomatinių funkcijų vykdymui ir konsulinės pagalbos teikimui Sirijoje;

                           (13)

                           asmenims ar subjektams, patenkantiems į vieną iš 5-11 konstatuojamosiose dalyse nurodytų kategorijų, ribojamosios priemonės neturėtų būti taikomos, jei yra pakankamai informacijos, kad jie nėra ar nebėra susiję su režimu arba nedaro ar nebedaro jam įtakos, arba nekelia realios grėsmės, jog bus išvengta taikomų priemonių;

                           (14)

                           visi sprendimai dėl įtraukimo į sąrašus turėtų būti priimami individualiu pagrindu ir kiekvienu atveju atskirai, atsižvelgiant į priemonės proporcingumą;“;

               2)

               3 konstatuojamoji dalis pernumeruojama į 15 konstatuojamąją dalį;

               3)

               27 straipsnis pakeičiamas taip:
               „27 straipsnis
               1.   Valstybės narės imasi būtinų priemonių, kad užkirstų kelią atvykti į jų teritoriją ar vykti per ją tranzitu I priede išvardytiems asmenims, kurie yra atsakingi už smurtines represijas prieš civilius gyventojus Sirijoje, taip pat iš režimo naudos gaunantiems arba jį remiantiems asmenims ir su jais susijusiems asmenims.
               2.   Remiantis Tarybos įvertinimais ir sprendimais situacijos Sirijoje kontekste, kaip nustatyta 5–11 konstatuojamosiose dalyse, valstybės narės taip pat imasi būtinų priemonių, kad užkirstų kelią atvykti į jų teritoriją ar vykti per ją tranzitu:

                           a)

                           įtakingiausiems Sirijoje veiklą vykdantiems verslininkams;

                           b)

                           Assado arba Makhloufo šeimų nariams;

                           c)

                           Sirijos vyriausybės ministrams, ėjusiems ir einantiems pareigas po 2011 m. gegužės mėn.;

                           d)

                           Sirijos ginkluotųjų pajėgų pulkininko ir lygiaverčio arba aukštesnio rango karininkams, ėjusiems ir einantiems pareigas po 2011 m. gegužės mėn.;

                           e)

                           Sirijos saugumo ir žvalgybos tarnybų nariams, ėjusiems ir einantiems pareigas po 2011 m. gegužės mėn.;

                           f)

                           su režimu susijusių karinių grupuočių nariams; arba

                           g)

                           cheminių ginklų platinimo sektoriuje veikiantiems asmenims,
                           ir su jais susijusiems asmenims, išvardytiems I priede.

                     3.   Vienai iš 2 dalyje nurodytų kategorijų priklausantys asmenys neįtraukiami į I priede nurodytus asmenų ir subjektų sąrašus ir nepaliekami įtraukti į tuos sąrašus, jeigu esama pakankamai informacijos, kad jie nėra arba nebėra susiję su režimu, arba nedaro jam įtakos arba nekelia realios apėjimo rizikos.
               4.   Visi sprendimai dėl įtraukimo į sąrašus priimami individualiu pagrindu ir kiekvienu atveju atskirai, atsižvelgiant į priemonės proporcingumą.
               5.   1 ir 2 dalys neįpareigoja valstybės narės atsisakyti įleisti į savo teritoriją savo piliečių.
               6.   1 ir 2 dalys neturi poveikio atvejams, kai valstybė narė turi laikytis įsipareigojimo pagal tarptautinę teisę, būtent:

                           a)

                           kaip tarptautinės tarpvyriausybinės organizacijos priimančioji šalis;

                           b)

                           kaip JT rengiamos ar globojamos tarptautinės konferencijos priimančioji šalis;

                           c)

                           pagal daugiašalį susitarimą dėl privilegijų ir imunitetų suteikimo; arba

                           d)

                           pagal 1929 m. Šventojo Sosto (Vatikano Miesto Valstybės) ir Italijos sudarytą Taikinimo sutartį (Laterano paktą).

                     7.   6 dalis taikoma ir tais atvejais, kai valstybė narė yra Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacijos (ESBO) priimančioji šalis.
               8.   Taryba tinkamai informuojama apie visus atvejus, kai valstybė narė taiko išimtį pagal 6 ar 7 dalį.
               9.   Valstybės narės gali taikyti pagal 1 ir 2 dalis nustatytų priemonių išimtis, kai kelionė yra pateisinama dėl skubaus humanitarinio poreikio arba dėl dalyvavimo tarpvyriausybiniuose susitikimuose, įskaitant tuos, kuriuos remia Sąjunga arba kurių priimančioji šalis yra ESBO pirmininkaujanti valstybė narė, kuriuose vyksta politinis dialogas, kuriuo tiesiogiai propaguojami demokratija, žmogaus teisės ir teisinės valstybės principai Sirijoje.
               10.   Valstybė narė, ketinanti taikyti 9 dalyje nurodytas išimtis, apie tai Tarybai praneša raštu. Laikoma, kad išimtį leidžiama taikyti, jeigu viena ar daugiau Tarybos narių per dvi darbo dienas nuo tada, kai buvo gautas pranešimas apie siūlomą išimtį, raštu nepareiškia prieštaravimo. Jeigu viena ar kelios Tarybos narės pareikštų prieštaravimą, Taryba kvalifikuota balsų dauguma gali nuspręsti leisti taikyti siūlomą išimtį.
               11.   Kai pagal 6–10 dalis valstybė narė leidžia I priede išvardytiems asmenims atvykti į savo teritoriją arba vykti per ją tranzitu, leidimas galioja tik tuo tikslu, kuriam jis buvo suteiktas, ir tik tam asmeniui, kuriam jis suteiktas.“;

               4)

               28 straipsnis pakeičiamas taip:
               „28 straipsnis
               1.   Įšaldomos visos I ir II prieduose išvardytiems asmenims, kurie yra atsakingi už smurtines represijas prieš civilius gyventojus Sirijoje, taip pat iš režimo naudos gaunantiems arba jį remiantiems asmenims bei subjektams ir su jais susijusiems asmenims ir subjektams priklausančios arba jų nuosavybės teise turimos, valdomos arba kontroliuojamos lėšos ir ekonominiai ištekliai.
               2.   Remiantis Tarybos įvertinimais ir sprendimais situacijos Sirijoje kontekste, kaip nustatyta 5–11 konstatuojamosiose dalyse, įšaldomos visos lėšos ir ekonominiai ištekliai, kurie priklauso arba kuriuos nuosavybės teise turi, valdo arba kontroliuoja:

                           a)

                           įtakingiausi Sirijoje veiklą vykdantys verslininkai;

                           b)

                           Assado arba Makhloufo šeimų nariai;

                           c)

                           Sirijos vyriausybės ministrai, ėję ir einantys pareigas po 2011 m. gegužės mėn.;

                           d)

                           Sirijos ginkluotųjų pajėgų pulkininko ir lygiaverčio arba aukštesnio rango karininkai, ėję ir einantys pareigas po 2011 m. gegužės mėn.;

                           e)

                           Sirijos saugumo ir žvalgybos tarnybų nariai, ėję ir einantys pareigas po 2011 m. gegužės mėn.;

                           f)

                           su režimu susijusių karinių grupuočių nariai; arba

                           g)

                           cheminių ginklų platinimo sektoriuje veikiančių subjektų, padalinių, agentūrų, įstaigų ar institucijų nariai,
                           ir su jais susiję asmenys, išvardyti I priede.

                     3.   Vienai iš 2 dalyje nurodytų kategorijų priklausantys asmenys, subjektai ar organizacijos neįtraukiami į I priede nurodytų asmenų ir subjektų sąrašą ir nepaliekami įtraukti į tą sąrašą, jeigu esama pakankamai informacijos, kad jie nėra arba nebėra susiję su režimu, arba nedaro jam įtakos arba nekelia realios apėjimo rizikos.
               4.   Visi sprendimai dėl įtraukimo į sąrašus priimami individualiu pagrindu ir kiekvienu atveju atskirai, atsižvelgiant į priemonės proporcingumą.
               5.   Lėšos ar ekonominiai ištekliai negali būti tiesiogiai ar netiesiogiai atiduoti naudotis I ir II prieduose išvardytiems fiziniams ar juridiniams asmenims arba subjektams arba jų naudai.
               6.   Valstybės narės kompetentinga valdžios institucija gali leisti nutraukti tam tikrų lėšų arba ekonominių išteklių įšaldymą arba leisti jais naudotis tokiomis sąlygomis, kurios, jos nuomone, yra tinkamos, nustačiusi, kad atitinkamos lėšos ar ekonominiai ištekliai yra:

                           a)

                           būtini I ir II prieduose išvardytų asmenų ir jų išlaikomų šeimos narių pagrindiniams poreikiams tenkinti, įskaitant mokėjimus už maisto produktus, nuomą ar hipoteką, vaistus ir medicininį gydymą, mokesčius, draudimo įmokas ir mokesčius už komunalines paslaugas;

                           b)

                           skirti išimtinai pagrįstiems mokesčiams už profesines paslaugas sumokėti ir su teisinių paslaugų teikimu susijusioms išlaidoms kompensuoti;

                           c)

                           skirti išimtinai mokesčiams ar aptarnavimo mokesčiams už įprastą įšaldytų lėšų arba ekonominių išteklių laikymą ar tvarkymą sumokėti; arba

                           d)

                           būtini nenumatytoms išlaidoms padengti, su sąlyga, kad kompetentinga institucija apie priežastis, dėl kurių, jos nuomone, turėtų būti suteiktas specialus leidimas, kitų valstybių narių kompetentingoms institucijoms ir Komisijai pranešė ne vėliau kaip prieš dvi savaites iki leidimo suteikimo;

                           e)

                           būtini humanitariniais tikslais, pavyzdžiui, teikiant pagalbą, įskaitant medicinos priemones, maistą, humanitarinius darbuotojus ir susijusią pagalbą, arba sudarant palankesnes sąlygas tokios pagalbos teikimui, su sąlyga, kad, kai lėšų ar ekonominių išteklių įšaldymas yra nutraukiamas, lėšos ar ekonominiai ištekliai perduodami JT, siekiant teikti pagalbą Sirijai arba sudaryti palankesnes sąlygas jos teikimui vadovaujantis humanitarinės pagalbos teikimo Sirijai planu (SHARP);

                           f)

                           pervedami į diplomatinės atstovybės, konsulinės įstaigos arba tarptautinės organizacijos, kuri pagal tarptautinę teisę naudojasi imunitetais, sąskaitą arba iš jos, jeigu tokie mokėjimai skirti naudoti oficialiais diplomatinės atstovybės, konsulinės įstaigos arba tarptautinės organizacijos tikslais;

                           g)

                           reikalingi vykdant evakuaciją iš Sirijos;

                           h)

                           skirti Sirijos centriniam bankui ar Sirijos valstybei nuosavybės teise priklausantiems subjektams, išvardytiems I ir II prieduose, atlikti mokėjimus Sirijos Arabų Respublikos vardu CGUO dėl veiklos, susijusios su CGUO tikrinimo misija ir Sirijos cheminio ginklo sunaikinimu, ir ypač CGUO Sirijos specialiam patikos fondui dėl veiklos, susijusios su visišku Sirijos cheminio ginklo sunaikinimu už Sirijos Arabų Respublikos teritorijos ribų.

                     Valstybė narė informuoja kitas valstybes nares ir Komisiją apie pagal šią dalį suteiktus leidimus.
               7.   Nukrypstant nuo 1 ir 2 dalių, valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos gali leisti nutraukti tam tikrų lėšų arba ekonominių išteklių įšaldymą, jei laikomasi šių sąlygų:

                           a)

                           lėšoms ar ekonominiams ištekliams taikomas arbitražinis sprendimas, priimtas iki tos dienos, kurią 1 ar 2 dalyje nurodytas asmuo arba subjektas buvo įtrauktas į I arba II priede pateiktą sąrašą, arba Sąjungos priimtas teisminės institucijos ar administracinis sprendimas, arba atitinkamoje valstybėje narėje vykdytinas teisminės institucijos sprendimas, priimtas iki tos dienos arba po jos;

                           b)

                           lėšos ar ekonominiai ištekliai bus naudojami išimtinai reikalavimams, kurių vykdymas užtikrintas tokiu sprendimu arba kurie pripažinti teisėtais tokiu sprendimu, tenkinti, laikantis taikomais įstatymais ir kitais teisės aktais, kuriais reglamentuojamos tokius reikalavimus keliančių asmenų teisės, nustatytų ribų;

                           c)

                           toks sprendimas nėra I arba II priede išvardytų asmenų ar subjektų naudai; ir

                           d)

                           tokio sprendimo pripažinimas neprieštarauja atitinkamos valstybės narės viešajai tvarkai.

                     Valstybė narė informuoja kitas valstybes nares ir Komisiją apie pagal šią dalį suteiktus leidimus.
               8.   1 ir 2 dalimis neužkertamas kelias tam, kad į sąrašą įtrauktas asmuo arba subjektas pervestų mokėtiną sumą pagal sutartį, sudarytą iki tokio asmens arba subjekto įtraukimo į priede pateiktą sąrašą, jeigu atitinkama valstybė narė nustatė, kad to mokėjimo tiesiogiai ar netiesiogiai negauna 1 ar 2 dalyje nurodytas asmuo arba subjektas.
               9.   1 ir 2 dalimis neužkertamas kelias į II priedo sąrašą įtrauktam subjektui dviejų mėnesių po jo įtraukimo į sąrašą dienos laikotarpiu atlikti mokėjimą iš įšaldytų lėšų ar ekonominių išteklių, kuriuos tas subjektas gavo po jo įtraukimo į sąrašą dienos, kai tokį mokėjimą reikia atlikti pagal sutartį, susijusią su prekybos finansavimu, su sąlyga, kad atitinkama valstybė narė nustatė, kad to mokėjimo tiesiogiai ar netiesiogiai negauna 1 ar 2 dalyje nurodytas asmuo arba subjektas.
               10.   5 dalis netaikoma į įšaldytas sąskaitas pervedamiems:

                           a)

                           palūkanoms arba kitoms su tomis sąskaitomis susijusioms pajamoms; arba

                           b)

                           mokėjimams pagal sutartis, susitarimus ar prievoles, sudarytas arba kilusias iki dienos, kurią toms sąskaitoms pradėtas taikyti šis sprendimas,
                           jeigu tokioms palūkanoms, kitoms pajamoms ir mokėjimams toliau taikomos 1 ir 2 dalys.

                     11.   1, 2 ir 5 dalys netaikomos Sirijos centrinio banko arba per jį atliekamam lėšų ar ekonominių išteklių, gautų ir įšaldytų po jo įtraukimo į sąrašą dienos, pervedimui, arba Sirijos centriniam bankui arba per jį atliekamam lėšų ar ekonominių išteklių pervedimui po jo įtraukimo į sąrašą dienos, jei toks pervedimas susijęs su mokėjimu, kurį pagal konkrečią prekybos sutartį vykdo į sąrašą neįtraukta finansų įstaiga, su sąlyga, kad atitinkama valstybė narė kiekvienu konkrečiu atveju nustato, kad to mokėjimo tiesiogiai ar netiesiogiai negauna 1 arba 2 dalyje nurodytas asmuo arba subjektas.
               12.   1 ir 2 dalys netaikomos Sirijos centriniam banko arba per jį atliekamam įšaldytų lėšų ar ekonominių išteklių pervedimui, jei toks pervedimas skirtas valstybių narių jurisdikcijoje esančioms finansų įstaigoms suteikti likvidumo prekybai finansuoti, su sąlyga, kad tokį pervedimą atlikti leido atitinkama valstybė narė.
               13.   1, 2 ir 5 dalys netaikomos I arba II priede nurodyto finansų subjekto ar per jį atliekamam įšaldytų lėšų ar ekonominių išteklių pervedimui, jeigu pervedimas yra susijęs su asmens ar subjekto, nenurodyto I arba II priede, atliekamu mokėjimu, susijusiu su finansinės paramos teikimu Sirijos piliečiams, kurie studijuoja, dalyvauja profesiniuose mokymuose ar akademiniuose moksliniuose tyrimuose Sąjungoje, jeigu atitinkama valstybė narė kiekvienu konkrečiu atveju nustato, kad to mokėjimo tiesiogiai ar netiesiogiai negauna 1 arba 2 dalyje nurodytas asmuo ar subjektas.
               14.   1, 2 ir 5 dalys netaikomos veiksmams ar sandoriams, susijusiems su bendrove „Syrian Arab Airlines“, kurių vienintelis tikslas – vykdyti Sąjungos piliečių ir jų šeimos narių evakuaciją iš Sirijos.
               15.   1, 2 ir 5 dalys netaikomos Sirijos komercinio banko ar per jį atliekamam lėšų ar ekonominių išteklių, gautų ne Sąjungoje ir įšaldytų po jo įtraukimo į sąrašą dienos, pervedimui, arba lėšų ar ekonominių išteklių, gautų ne Sąjungoje, pervedimui Sirijos komerciniam bankui ar per jį po jo įtraukimo į sąrašą dienos, kai toks pervedimas susijęs su mokėjimu, kurį į sąrašą neįtraukta finansų įstaiga turi atlikti pagal konkrečią prekybos sutartį dėl medicinos priemonių, maisto, pastogės, sanitarijos ar higienos priemonių civiliniam naudojimui, jeigu susijusi valstybė narė kiekvienu konkrečiu atveju yra nustačiusi, kad mokėjimo tiesiogiai ar netiesiogiai negauna 1 arba 2 dalyje nurodytas asmuo ar subjektas.“;

               5)

               30 straipsnio 2 dalis pakeičiama taip:
               „2.   Taryba apie savo sprendimą įtraukti į sąrašą bei to sprendimo motyvus praneša atitinkamam asmeniui, subjektui ar organizacijai tiesiogiai, jei adresas žinomas, arba paskelbdama pranešimą, suteikdama tokiam asmeniui, subjektui ar organizacijai galimybę pareikšti pastabas. Visų pirma, jei asmuo, subjektas ar organizacija yra įtraukiami į I priede pateiktą sąrašą remiantis tuo, kad jie priklauso vienai iš 27 straipsnio 2 dalyje ir 28 straipsnio 2 dalyje nurodytų asmenų, subjektų ar organizacijų kategorijų, asmuo, subjektas arba organizacija gali pateikti įrodymų ir pastabų, dėl ko jis mano, kad jo įtraukimas į sąrašą yra nepagrįstas, nors jis ir priklauso tai kategorijai.“.

         2 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

      Priimta Liuksemburge 2015 m. spalio 12 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkė

         F. MOGHERINI

      (1)  2011 m. gegužės 9 d. Tarybos sprendimas 2011/273/BUSP dėl ribojamųjų priemonių Sirijai (OL L 121, 2011 5 10, p. 11).

      (2)  2013 m. gegužės 31 d. Tarybos sprendimas 2013/255/BUSP dėl ribojamųjų priemonių Sirijai (OL L 147, 2013 6 1, p. 14).