title: 2015 m. liepos 10 d. Tarybos sprendimas (BUSP) 2015/1130, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2010/413/BUSP dėl ribojamųjų priemonių Iranui

text:
11.7.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 184/18

         TARYBOS SPRENDIMAS (BUSP) 2015/1130
   2015 m. liepos 10 d.
   kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2010/413/BUSP dėl ribojamųjų priemonių Iranui
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos Sąjungos sutartį, ypač į jos 29 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               2010 m. liepos 26 d. Taryba priėmė Sprendimą 2010/413/BUSP (1) dėl ribojamųjų priemonių Iranui;

               (2)

               2013 m. lapkričio 24 d. Kinija, Prancūzija, Vokietija, Rusijos Federacija, Jungtinė Karalystė ir Jungtinės Amerikos Valstijos, kurias parėmė Sąjungos vyriausiasis įgaliotinis užsienio reikalams ir saugumo politikai, pasiekė susitarimą su Iranu dėl Bendro veiksmų plano, kuriame nustatomas požiūris siekiant rasti ilgalaikį ir visapusišką Irano branduolinio klausimo sprendimą. Buvo susitarta, kad procesas siekiant rasti šį visapusišką sprendimą pirmuoju etapu apims pradines bendrai sutartas priemones, kurių šešių mėnesių laikotarpiu turi imtis abi šalys ir kurių taikymas pratęsiamas abipusiu sutarimu;

               (3)

               2015 m. liepos 7 d. Taryba Sprendimu (BUSP) 2015/1099 (2) nusprendė pratęsti Bendrame veiksmų plane nurodytų priemonių įgyvendinimą iki 2015 m. liepos 10 d.;

               (4)

               2015 m. liepos 10 d. Kinija, Prancūzija, Vokietija, Rusijos Federacija, Jungtinė Karalystė ir Jungtinės Amerikos Valstijos, kurias parėmė Sąjungos vyriausiasis įgaliotinis užsienio reikalams ir saugumo politikai, susitarė su Iranu pratęsti Bendrame veiksmų plane nurodytų priemonių įgyvendinimą iki 2015 m. liepos 13 d., kad būtų suteikta daugiau laiko deryboms tęsti siekiant susitarti dėl Bendro visapusiško veiksmų plano;

               (5)

               todėl Bendrame veiksmų plane nurodytų Sąjungos ribojamųjų priemonių taikymo sustabdymas turėtų būti pratęstas iki 2015 m. liepos 13 d. Susijusios sutartys turėtų būti įvykdytos iki tos dienos;

               (6)

               todėl Sprendimas 2010/413/BUSP turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Sprendimo 2010/413/BUSP 26a straipsnis pakeičiamas taip:

      „26a straipsnis
      1.   3a straipsnio 1 dalyje nustatyto draudimo taikymas sustabdomas iki 2015 m. liepos 13 d. tiek, kiek jis susijęs su Irano žalios naftos įvežimu.
      2.   3a straipsnio 2 dalyje nustatyto draudimo taikymas sustabdomas iki 2015 m. liepos 13 d. tiek, kiek jis susijęs su draudimo ir perdraudimo paslaugų, susijusių su Irano žalios naftos importu, pirkimu ar įvežimu, teikimu.
      3.   3b straipsnyje nustatyto draudimo taikymas sustabdomas iki 2015 m. liepos 13 d.
      4.   4c straipsnyje nustatyto draudimo taikymas sustabdomas iki 2015 m. liepos 13 d. tiek, kiek jis susijęs su auksu ir tauriaisiais metalais.
      5.   10 straipsnio 3 dalies a, b ir c punktai iki 2015 m. liepos 13 d. pakeičiami šiais punktais:

                  „a)

                  pervedimai vykdant su maisto produktais, sveikatos priežiūra, medicinos įranga susijusius sandorius arba sandorius žemės ūkio ar humanitariniais tikslais, kurių suma mažesnė nei 1 000 000 EUR, taip pat pervedimai, susiję su asmeninėmis perlaidomis, kurių suma mažesnė nei 400 000 EUR, atliekami be išankstinio leidimo. Apie pervedimą pranešama atitinkamos valstybės narės kompetentingai valdžios institucijai, jei suma viršija 10 000 EUR;

                  b)

                  pervedimams vykdant su maisto produktais, sveikatos priežiūra, medicinos įranga susijusius sandorius arba sandorius žemės ūkio ar humanitariniais tikslais, kurių suma viršija 1 000 000 EUR, taip pat pervedimams, susijusiems su asmeninėmis perlaidomis, kurių suma viršija 400 000 EUR, būtina gauti atitinkamos valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos išankstinį leidimą. Atitinkama valstybė narė praneša kitoms valstybėms narėms apie visus suteiktus leidimus;

                  c)

                  atliekant visus kitus pervedimus, kurių suma viršija 100 000 EUR, būtina gauti atitinkamos valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos išankstinį leidimą. Atitinkama valstybė narė praneša kitoms valstybėms narėms apie visus suteiktus leidimus.“.

            6.   10 straipsnio 4 dalies b ir c punktai iki 2015 m. liepos 13 d. pakeičiami šiais punktais:

                  „b)

                  bet kuris kitas pervedimas, kurio suma mažesnė nei 400 000 EUR, atliekamas be išankstinio leidimo. Apie pervedimą pranešama atitinkamos valstybės narės kompetentingai valdžios institucijai, jei suma viršija 10 000 EUR;

                  c)

                  atliekant bet kurį kitą pervedimą, kurio suma viršija 400 000 EUR, būtina gauti atitinkamos valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos išankstinį leidimą. Laikoma, kad leidimas suteiktas per keturias savaites, nebent atitinkamos valstybės narės kompetentinga valdžios institucija per šį laikotarpį priima neigiamą sprendimą. Atitinkama valstybė narė praneša kitoms valstybėms narėms apie visus nesuteiktus leidimus.“.

            7.   18b straipsnyje nustatytų draudimų taikymas sustabdomas iki 2015 m. liepos 13 d.
      8.   20 straipsnio 1 dalies b ir c punktuose ir 20 straipsnio 2 dalyje nustatytų draudimų taikymas į II priede pateiktą sąrašą įtrauktai Naftos ministerijai sustabdomas iki 2015 m. liepos 13 d. tiek, kiek reikia sutarčių dėl Irano naftos chemijos produktų importo arba pirkimo vykdymo iki 2015 m. liepos 13 d. tikslais.“.

   2 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dieną.

      Priimta Briuselyje 2015 m. liepos 10 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         J. ASSELBORN

      (1)  2010 m. liepos 26 d. Tarybos sprendimas 2010/413/BUSP dėl ribojamųjų priemonių Iranui, kuriuo panaikinama Bendroji pozicija 2007/140/BUSP (OL L 195, 2010 7 27, p. 39).

      (2)  2015 m. liepos 7 d. Tarybos sprendimas (BUSP) 2015/1099, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2010/413/BUSP dėl ribojamųjų priemonių Iranui (OL L 180, 2015 7 8, p. 4).


title: 2004/496/EB:2004 m. gegužės 17 d. Tarybos Sprendimas dėl Europos bendrijos ir Jungtinių Amerikos Valstijų susitarimo dėl oro vežėjų PNR duomenų tvarkymo ir perdavimo Jungtinių Valstijų vidaus saugumo departamento Muitinių ir sienos apsaugos biurui sudarymo

text:
20.5.2004

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 183/83

         TARYBOS SPRENDIMAS
   2004 m. gegužės 17 d.
   dėl Europos bendrijos ir Jungtinių Amerikos Valstijų susitarimo dėl oro vežėjų PNR duomenų tvarkymo ir perdavimo Jungtinių Valstijų vidaus saugumo departamento Muitinių ir sienos apsaugos biurui sudarymo
   (2004/496/EB)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 95 straipsnį kartu su 300 straipsnio 2 dalies pirmos pastraipos pirmu sakiniu,
   atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,
   kadangi:

               (1)

               2004 vasario 23 d. Taryba suteikė įgaliojimus Komisijai Bendrijos vardu derėtis dėl Susitarimo su Jungtinėmis Amerikos Valstijomis dėl oro vežėjų PNR duomenų tvarkymo ir perdavimo Jungtinių Valstijų vidaus saugumo departamento Muitinių ir sienos apsaugos biurui.

               (2)

               Europos Parlamentas nepateikė nuomonės per laikotarpį, kurį, vadovaudamasi Sutarties 300 straipsnio 3 dalies pirma pastraipa, nustatė Taryba, atsižvelgdama į skubų poreikį ištaisyti neapibrėžtumą, į kurį pateko oro transporto įmonės ir keleiviai, taip pat apsaugoti su tuo susijusiųjų finansinius interesus.

               (3)

               šis Susitarimas turėtų būti patvirtintas,

         NUSPRENDĖ:
   1 straipsnis
   Europos bendrijos ir Jungtinių Amerikos Valstijų susitarimas dėl oro vežėjų PNR duomenų tvarkymo ir perdavimo Jungtinių Valstijų vidaus saugumo departamento Muitinių ir sienos apsaugos biurui yra patvirtinamas Bendrijos vardu.
   Susitarimo tekstas yra pridedamas prie šio sprendimo.
   2 straipsnis
   Tarybos pirmininkas yra įgaliojamas paskirti asmenį(-is), įgaliotą(-us) Europos bendrijos vardu pasirašyti susitarimą.

      Priimta Briuselyje, 2004 m. gegužės 17 d.

            Tarybos vardu

         B. COWEN

            Pirmininkas

   SUSITARIMAS
   Europos bendrijos ir Jungtinių Amerikos Valstijų susitarimo dėl oro vežėjų PNR duomenų tvarkymo ir perdavimo Jungtinių Valstijų vidaus saugumo departamento Muitinių ir sienos apsaugos biurui
   EUROPOS BENDRIJA IR JUNGTINĖS AMERIKOS VALSTIJOS,
   PRIPAŽINDAMOS, kaip svarbu yra gerbti pagrindines teises ir laisves, ypač privatumo teisę, ir kaip svarbu vadovaujantis šiomis vertybėmis, tuo pačiu kovoti su terorizmu ir susijusiais nusikaltimais bei kitais sunkiais nusikaltimais, kurie savo pobūdžiu peržengia atskirų valstybių sienas, įskaitant organizuotą nusikalstamumą, ir juos užkardyti;
   ATSIŽVELGDAMOS į JAV įstatymus ir nuostatus, pagal kuriuos kiekvienas oro vežėjas, vykdantis tarptautinio keleivių pervežimo skrydžius į Jungtines Valstijas ar iš jų, turi suteikti Vidaus saugumo departamento (toliau – DHS) Muitinės ir sienos apsaugos biurui (toliau – CBP) elektroninę prieigą prie keleivių asmens bylų (toliau – PNR) duomenų, surinktų ir laikomų oro vežėjų automatinėse užsakymų ir išvykimo kontrolės sistemose;
   ATSIŽVELGDAMOS į 1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 95/46/EB dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo, ypač į jos 7 straipsnio c punktą;
   ATSIŽVELGDAMOS į CBP 2004 m. gegužės 11 d.,prisiimtus įsipareigojimus, kurie bus paskelbti Federaliniame registre (toliau – įsipareigojimai);
   ATSIŽVELGDAMOS į pagal Direktyvos 95/46/EB 25 straipsnio 6 dalį 2004 m. gegužės 17 d. priimtą Komisijos sprendimą C (2004) 1799, pagal kurį laikoma, kad CBP suteikia tinkamą Europos bendrijos (toliau – Bendrija) perduodamų PNR duomenų dėl skrydžių į JAV ir iš JAV apsaugą, vadovaujantis prie jo pridedamais įsipareigojimais (toliau – Sprendimas);
   PAŽYMĖDAMOS, kad automatines užsakymų ir išvykimo kontrolės sistemas Europos bendrijos valstybių narių teritorijose turintys oro vežėjai turėtų organizuoti PNR duomenų perdavimą CBP kai tik tai taps techniškai įmanoma, tačiau iki to laiko, vadovaujantis šio Susitarimo nuostatomis, JAV valdžios institucijoms turėtų būti leidžiama tiesiogiai prieiti prie duomenų;
   PATVIRTINDAMOS, kad šis Susitarimas nėra precedentu jokioms Jungtinių Valstijų ir Europos bendrijos, ar kurios nors iš Šalių ir kurios nors valstybės diskusijoms ir deryboms ateityje dėl duomenų bet kokiu kitu pavidalu perdavimo;
   ATSIŽVELGDAMOS į abiejų šalių įsipareigojimą dirbti kartu, nedelsiant siekiant tinkamo ir abipusiai patenkinamo sprendimo dėl išplėstinės informacijos apie keleivius (toliau – API) duomenų iš Bendrijos į JAV tvarkymo;
   SUSITARĖ:

               1.

               CBP gali elektroniniu būdu prieiti prie PNR duomenų, laikomų oro vežėjų užsakymų ir išvykimo kontrolės sistemose (toliau – užsakymų sistemos), kurios yra Europos bendrijos valstybių narių teritorijoje, griežtai vadovaujantis Sprendimu, ir tol, kol Sprendimas yra taikomas bei tik iki tol, kol bus sukurta patenkinama sistema, per kurią oro vežėjai galėtų tokius duomenis perduoti.

               2.

               Oro vežėjai, vykdantys tarptautinio keleivių pervežimo skrydžius į Jungtines Valstijas ar iš jų, tvarko savo automatinėse užsakymų sistemose turimus PNR duomenis, kaip to reikalauja CBP pagal JAV teisę ir griežtai pagal Sprendimą, bei tol, kol Sprendimas yra taikomas.

               3.

               CBP atkreipia dėmesį į Sprendimą ir pareiškia, kad CBP įgyvendina prie jo pridedamus įsipareigojimus.

               4.

               CBP tvarko gautus PNR duomenis ir subjektams, su kuriais susijęs toks duomenų tvarkymas, taiko atitinkamus JAV įstatymus ir konstitucinius reikalavimus neteisėtai jų nediskriminuojant, pirmiausia, pilietybės ar gyvenamosios šalies pagrindu.

               5.

               CBP ir Europos Komisija kartu ir reguliariai peržiūri šio Susitarimo vykdymą.

               6.

               Jei Europos Sąjungoje yra įgyvendinama oro keleivių identifikavimo sistema, reikalaujanti, kad oro vežėjai suteiktų valdžios institucijoms prieigą prie PNR duomenų apie asmenis, kurių esamas kelionės maršrutas apima skrydį į Europos Sąjungą ar iš jos, tuomet DHS aktyviai skatina jo jurisdikcijai priklausančių oro transporto įmonių bendradarbiavimą tiek, kiek tai yra praktiškai naudinga bei griežtai pagal abipusiškumo principą.

               7.

               Šis Susitarimas įsigalioja jį pasirašius. Bet kuri Šalis bet kuriuo metu gali nutraukti šį Susitarimą, apie tai pranešdama diplomatiniais kanalais. Nutraukimas įsigalioja po devyniasdešimties (90) dienų nuo pranešimo kitai Šaliai apie nutraukimą dienos. Šis Susitarimas gali būti iš dalies pakeistas bet kuriuo metu abipusiu raštišku susitarimu.

               8.

               Šiuo Susitarimu neketinama nukrypti nuo Šalių teisės aktų ar juos iš dalies keisti; taip pat šis Susitarimas kitam privačiam ar viešajam asmeniui ar organizacijai nesuteikia ar neperduoda kokių nors teisių ar lengvatų.

      Pasirašyta …, … d.
      Šis Susitarimas sudarytas dviem egzemplioriais, kurių tekstai anglų, čekų, danų, estų, graikų, ispanų, italų, latvių, lenkų, lietuvių, maltiečių, olandų, portugalų, prancūzų, slovakų, slovėnų, suomių, švedų, vengrų ir vokiečių kalbomis yra autentiški. Kilus nesutarimui, remiamasi tekstu anglų kalba.

            Europos bendrijos vardu

         …
         …

            Jungtinių Amerikos Valstijų vardu

         Tom RIDGE

            Jungtinių Amerikos Valstijų Vidaus saugumo departamento sekretorius


title: 2015 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimas (ES) 2015/2457 dėl Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondo lėšų mobilizavimo (Suomijos paraiška „EGF/2015/005 FI/Computer Programming“)

text:
24.12.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 339/44

         EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS SPRENDIMAS (ES) 2015/2457
   2015 m. gruodžio 16 d.
   dėl Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondo lėšų mobilizavimo (Suomijos paraiška „EGF/2015/005 FI/Computer Programming“)
   EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdami į 2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1309/2013 dėl Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondo (2014–2020 m.), kuriuo panaikinamas Reglamentas (EB) Nr. 1927/2006 (1), ypač į jo 15 straipsnio 4 dalį,
   atsižvelgdami į 2013 m. gruodžio 2 d. Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos tarpinstitucinį susitarimą dėl biudžetinės drausmės, bendradarbiavimo biudžeto klausimais ir patikimo finansų valdymo (2), ypač į jo 13 punktą,
   atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
   kadangi:

               (1)

               Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondo (toliau – EGF) tikslas – teikti paramą atleistiems darbuotojams ir savarankiškai dirbantiems asmenims, nutraukusiems darbo veiklą dėl su globalizacija susijusių esminių pasaulio prekybos sistemos struktūrinių pokyčių, atsiradusių dėl tebesitęsiančios pasaulinės finansų ir ekonomikos krizės arba dėl naujos pasaulinės finansų ir ekonomikos krizės, ir padėti jiems vėl integruotis į darbo rinką;

               (2)

               EGF didžiausia metinė suma neviršija 150 mln. EUR (2011 m. kainomis), kaip nustatyta Tarybos reglamento (ES, Euratomas) Nr. 1311/2013 (3) 12 straipsnyje;

               (3)

               2015 m. birželio 12 d. Suomija pateikė paraišką „EGF/2015/005 FI/Computer programming“ dėl finansinės paramos iš EGF atleidus darbuotojus ekonomikos sektoriuje, kuris priskiriamas NACE 2 red. 62 skyriui (Kompiuterių programavimo, konsultacinė ir susijusi veikla) NUTS 2 lygmens Suomijos regionuose – Länsi-Suomi (FI19), Helsinki-Uusimaa (FI1B), Etelä-Suomi (FI1C) ir Pohjois- ja Itä-Suomi (FI1D). Paraiška buvo papildyta papildoma informacija pagal Reglamento (ES) Nr. 1309/2013 8 straipsnio 3 dalį. Ta paraiška atitinka EGF finansinės paramos sumai nustatyti taikomus reikalavimus, kaip nustatyta Reglamento (ES) Nr. 1309/2013 13 straipsnyje;

               (4)

               todėl iš EGF turėtų būti mobilizuota 2 623 200 EUR suma finansinei paramai pagal Suomijos pateiktą paraišką suteikti;

               (5)

               siekiant kuo greičiau mobilizuoti EGF lėšas, šis sprendimas turėtų būti taikomas nuo jo priėmimo dienos,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   2015 finansinių metų Europos Sąjungos bendrajame biudžete Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondo lėšos mobilizuojamos siekiant skirti 2 623 200 EUR įsipareigojimų ir mokėjimų asignavimų sumą.
   2 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dieną.
   Jis taikomas nuo 2015 m. gruodžio 16 d.

      Priimta Strasbūre 2015 m. gruodžio 16 d.

            Europos Parlamento vardu

            Pirmininkas

         M. SCHULZ

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         N. SCHMIT

      (1)  OL L 347, 2013 12 20, p. 855.

      (2)  OL C 373, 2013 12 20, p. 1.

      (3)  2013 m. gruodžio 2 d. Tarybos reglamentas (ES, Euratomas) Nr. 1311/2013, kuriuo nustatoma 2014–2020 m. daugiametė finansinė programa (OL L 347, 2013 12 20, p. 884).


title: 2011 m. lapkričio 28 d. Komisijos sprendimas dėl Europos Sąjungos ir Monako Kunigaikštystės susitarimo dėl pinigų sudarymo Europos Sąjungos vardu

text:
28.1.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 23/13

         KOMISIJOS SPRENDIMAS
   2011 m. lapkričio 28 d.
   dėl Europos Sąjungos ir Monako Kunigaikštystės susitarimo dėl pinigų sudarymo Europos Sąjungos vardu
   2012/C 23/07
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į 2011 m. vasario 25 d. Tarybos sprendimą dėl Europos bendrijos vardu veikiančios Prancūzijos Respublikos Vyriausybės ir Jo Šviesybės Monako Kunigaikščio Vyriausybės susitarimo dėl pinigų persvarstymo tvarkos (1), ypač į jo 4 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               2001 m. gruodžio 26 d. sudarytas Europos bendrijos vardu veikiančios Prancūzijos Respublikos Vyriausybės ir Jo Šviesybės Monako Kunigaikščio Vyriausybės susitarimas dėl pinigų (2) (toliau – susitarimas);

               (2)

               2009 m. vasario 10 d. išvadoje Taryba paprašė Komisiją peržiūrėti, kaip veikia galiojantys susitarimai dėl pinigų, ir apsvarstyti galimybę padidinti viršutines išleidžiamų monetų skaičiaus ribas;

               (3)

               Komunikate dėl piniginių susitarimų su Monako Kunigaikštyste (toliau – Monakas), San Marinu ir Vatikanu veikimo Komisija priėjo prie išvados, kad reikia iš dalies pakeisti dabartinį susitarimą tam, kad būtų užtikrinti nuoseklesni Sąjungos ir susitarimą dėl pinigų pasirašiusių šalių santykiai;

               (4)

               vadovaudamosi 2011 m. vasario 25 d. Tarybos sprendimu, ypač jo 4 straipsniu, Prancūzija ir Komisija sėkmingai Sąjungos vardu vedė derybas dėl naujo susitarimo su Monaku. Europos centrinis bankas (ECB) dalyvavo derybose kaip visateisis dalyvis, ir jo kompetencijai priskirtais klausimais buvo gautas jo pritarimas;

               (5)

               Komisija pateikė naujo susitarimo projektą Ekonomikos ir finansų komitetui (EFK), kad šis pareikštų savo nuomonę;

               (6)

               nei ECB, nei EFK nemano, kad susitarimas turėtų būti pateiktas Tarybai,

         NUSPRENDĖ:
   1 straipsnis
   Patvirtinamas Europos Sąjungos ir Monako Kunigaikštystės susitarimas.
   Susitarimo tekstas pateikiamas I priede.
   2 straipsnis
   Komisijos pirmininko pavaduotojas, atsakingas už ekonomikos ir pinigų reikalus ir eurą, įgaliojamas pasirašyti Europos Sąjungą įpareigojantį susitarimą.
   3 straipsnis
   Susitarimas įsigalioja 2011 m. gruodžio 1 d. Jis skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   4 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja 2011 m. lapkričio 28 d.

      Priimta Briuselyje 2011 m. lapkričio 28 d.

            Komisijos vardu

         Olli REHN

            Pirmininko pavaduotojas

      (1)  OL L 81, 2011 3 29, p. 3.

      (2)  OL L 142, 2002 5 31, p. 59.

      PRIEDAS

         Europos Sąjungos ir Monako Kunigaikštystės
         SUSITARIMAS DĖL PINIGŲ
         EUROPOS SĄJUNGA, atstovaujama Prancūzijos Respublikos ir Europos Komisijos,
         ir
         MONAKO KUNIGAIKŠTYSTĖ,
         kadangi:

                     (1)

                     pagal 1998 m. gegužės 3 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 974/98 1999 m. sausio 1 d. euro pakeitė kiekvienos trečiajame Ekonominės ir pinigų sąjungos etape dalyvaujančios valstybės narės, tarp jų ir Prancūzijos, valiutą;

                     (2)

                     Prancūzija ir Monako Kunigaikštystė dar prieš įvedant eurą buvo sudariusios dvišalius susitarimus dėl pinigų ir bankų, visų pirma 1945 m. balandžio 14 d. Prancūzijos ir Monako konvenciją dėl prekybos kontrolės ir 1963 m. gegužės 18 d. Kaimynystės konvenciją;

                     (3)

                     nuo 1999 m. sausio 1 d. Monako Kunigaikštystei buvo leista naudoti eurą kaip oficialią valiutą remiantis 1998 m. gruodžio 31 d. Tarybos sprendimu (1);

                     (4)

                     Europos Sąjunga, atstovaujama Prancūzijos Respublikos kartu su Komisija ir Europos Centriniu Banku, 2001 m. gruodžio 24 d. su Monako Kunigaikštyste sudarė susitarimą dėl pinigų. Todėl buvo atnaujintas Prancūzijos Respublikos ir Monako Kunigaikštystės Kaimynystės susitarimas;

                     (5)

                     remiantis šiuo susitarimu, Monako Kunigaikštystė turi teisę ir toliau naudoti eurą kaip oficialią valiutą ir suteikti eurų banknotams ir monetoms teisėtos atsiskaitymo priemonės statusą. Šio susitarimo priede išvardytos Europos Sąjungos taisyklės Kunigaikštystės teritorijoje taikomos šiame susitarime nustatytomis sąlygomis;

                     (6)

                     Monako Kunigaikštystė turi užtikrinti, kad eurų banknotams ir monetoms taikomos Sąjungos nuostatos būtų taikomos jos teritorijoje; banknotai ir monetos turi būti deramai apsaugoti nuo padirbinėjimo; svarbu, kad Monako Kunigaikštystė imtųsi visų priemonių, būtinų kovai su padirbinėjimu ir šioje srityje bendradarbiautų su Komisija, Europos Centriniu Banku, Prancūzija ir Europos policijos biuru (Europolu).

                     (7)

                     šiuo susitarimu dėl pinigų Monako Kunigaikštystės teritorijoje įsisteigusioms kredito įstaigoms ir, reikalui esant, kitoms finansinėms įstaigoms nesuteikiama įsisteigimo ir paslaugų teikimo laisvės teisė Europos Sąjungoje. Įsisteigimo ir paslaugų teikimo laisvės teisė Monako Kunigaikštystėje taip pat nesuteikiama kredito įstaigoms ir, reikalui esant, kitoms finansinėms įstaigoms, įsisteigusioms Europos Sąjungos teritorijoje;

                     (8)

                     šiuo susitarimu dėl pinigų Europos Centrinis Bankas ir nacionaliniai centriniai bankai neįpareigojami įtraukti Monako Kunigaikštystės finansinių priemonių į vertybinių popierių, tinkamų centrinių bankų eurosistemos pinigų politikos operacijoms, sąrašą (-us);

                     (9)

                     nepažeidžiant 11 straipsnio 6 dalyje nustatytų prievolių, Monako Kunigaikštystės teritorijoje veikia lėšų valdymo įstaigų, kurios reglamentuojamos tik Monako teisės ir valdo lėšas arba perduoda pavedimus trečiųjų asmenų vardu. Tokioms įstaigoms neturėtų būti suteikiama prieiga prie mokėjimo ir vertybinių popierių atsiskaitymo sistemų;

                     (10)

                     tęsiant Prancūzijos ir Monako Kunigaikštystės istorinius ryšius bei laikantis 2001 m. gruodžio 24 d. susitarimo dėl pinigų principų Europos Sąjunga ir Monako Kunigaikštystė įsipareigoja sąžiningai bendradarbiauti, kad būtų užtikrintas veiksmingas viso šio susitarimo įgyvendinimas;

                     (11)

                     iš Monako Kunigaikštystės, Prancūzijos Respublikos, Europos Komisijos ir Europos Centrinio Banko atstovų sudaromas jungtinis komitetas, kuris stebi šio susitarimo taikymą, 3 straipsnyje nustatytomis sąlygomis nustato metinį maksimalų išleidžiamų monetų kiekį, nagrinėja minimalios išleidžiamų nominalios vertės monetų proporcijos adekvatumą ir vertina Monako Kunigaikštystės priemones, priimtas atitinkamiems Europos Sąjungos teisės aktams įgyvendinti;

                     (12)

                     ginčus, kurie kiltų dėl šiame susitarime numatytos kokios nors prievolės nevykdymo ar nuostatos nepripažinimo, kurių šalims nepasisektų išspręsti, turėtų spręsti Europos Sąjungos Teisingumo Teismas,

               SUSITARĖ:
         1 straipsnis
         Laikantis iš dalies pakeistų reglamentų (EB) Nr. 1103/97 ir (EB) Nr. 974/98 Monako Kunigaikštystei suteikiama teisė naudoti euro kaip oficialią valiutą. Monako Kunigaikštystė suteikia eurų banknotams ir monetoms teisėtos atsiskaitymo priemonės statusą.
         2 straipsnis
         Monako Kunigaikštystė nei banknotų, nei monetų į apyvartą neleidžia, nebent kartu su Europos Sąjunga nustatomos tokio išleidimo sąlygos. Euro monetų išleidimo į apyvartą nuo 2011 m. sausio 1 d. sąlygos išdėstytos tolesniuose straipsniuose.
         3 straipsnis
         1.   Didžiausią metinį verte išreikštą Monako Kunigaikštystės išleidžiamų euro monetų kiekį sudaro:

                     fiksuota dalis, kurios pradinė 2011 metams nustatyta suma yra 2 340 000 EUR;

                     kintama dalis, atitinkanti vienam Prancūzijos gyventojui tenkančių per n-1 metus išleistų monetų kiekį (išreikštą verte), padaugintą iš Monako Kunigaikštystės gyventojų skaičiaus.

               Atsižvelgdamas į infliaciją (pagal Prancūzijos suderintą vartotojų kainų indeksą per n-1 metus) ir į galimus reikšmingus pokyčius, turinčius įtakos kolekcinių euro monetų rinkai, jungtinis komitetas gali fiksuotą dalį kasmet persvarstyti.
         2.   Kunigaikštystei svarbių įvykių proga Monako Kunigaikštystė taip pat gali išleisti specialias progines ir (arba) kolekcines monetas. Jei dėl specialios emisijos būtų viršyta 1 dalyje nustatyta bendros emisijos riba, į tos emisijos vertę atsižvelgiama naudojant praėjusių metų dalies likutį ir (arba) išskaičiuojant iš ateinančių metų dalies.
         4 straipsnis
         1.   Monako Kunigaikštystės išleistos euro monetos yra identiškos euro įvedusių Europos Sąjungos valstybių narių išleistoms monetoms nominalios vertės, teisėtos atsiskaitymo priemonės statuso, techninių charakteristikų, bendrosios pusės meninių savybių ir bendrų nacionalinės pusės meninių savybių aspektais.
         2.   Monako Kunigaikštystė iš anksto pateikia savo euro monetų nacionalinių pusių projektus Komisijai, kuri patikrina, ar jie atitinka Europos Sąjungos taisykles.
         5 straipsnis
         Pagal Prancūzijos ir Monako Kunigaikštystės 1963 m. gegužės 18 d. Kaimynystės konvencijos 18 straipsnį Prancūzija Monako Kunigaikštystei savo monetoms kaldinti leidžia naudotis Paryžiaus monetų kalykla.
         6 straipsnis
         1.   Kad Europos Centrinis Bankas patvirtintų emisijos apimtį, kaip numatyta Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 128 straipsnio 2 dalyje, Monako Kunigaikštystės išleidžiamų euro monetų kiekis pridedamas prie Prancūzijos išleidžiamų monetų kiekio.
         2.   Ne vėliau kaip kiekvienų metų rugsėjo 1 d. Monako Kunigaikštystė Prancūzijos Respublikai praneša, kokia bus euro monetų, kurias ji numato išleisti kitais metais, nominali vertė ir kiekis. Ji taip pat Komisijai praneša apie planuojamas savo monetų emisijos sąlygas.
         3.   2 dalyje minimą informaciją 2011 m. Monako Kunigaikštystė pateikia pasirašydama šį susitarimą.
         4.   Nepažeidžiant teisės į kolekcinių monetų emisiją, ne mažiau kaip 80 proc. Monako Kunigaikštystės išleidžiamų monetų yra nominalios vertės monetos. Jungtinis komitetas kas 5 metus išnagrinėja minimalią išleidžiamų nominalios vertės monetų proporcijos adekvatumą ir gali nuspręsti ją pakeisti.
         7 straipsnis
         1.   Monako Kunigaikštystė gali išleisti kolekcines eurų monetas. Jos įtraukiamos į 3 straipsnyje nurodytą kiekį. Monako Kunigaikštystė leidžia kolekcines euro monetas laikydamasi ES kolekcinių euro monetų gairių, pagal kurias, visų pirma, kolekcinių euro monetų techninės charakteristikos, meninės savybės ir nominalai turėtų leistų tas monetas atskirti nuo apyvartinių monetų.
         2.   Monako Kunigaikštystės išleistos kolekcinės monetos Europos Sąjungoje nėra teisėta atsiskaitymo priemonė.
         8 straipsnis
         Monako Kunigaikštystė imasi visų priemonių, būtinų kovai su padirbinėjimu ir šioje srityje bendradarbiauti su Komisija, Europos Centriniu Banku, Prancūzija ir Europos policijos biuru (Europolu).
         9 straipsnis
         Monako Kunigaikštystė įsipareigoja:

                     a)

                     taikyti A priede išvardytus Europos Sąjungos teisės aktus ir taisykles, kurie patenka į 11 straipsnio 2 dalies taikymo sritį ir kuriuos Prancūzija taiko tiesiogiai, ir nuostatas, kurias Prancūzija priėmė, kad tie teisės aktai ir taisyklės būtų perkelti į jos teisę, kaip nustatyta 11 straipsnio 2 ir 3 dalyse;

                     b)

                     patvirtinti priemones, prilygstančias B priede išvardytiems Europos Sąjungos teisės aktams ir taisyklėms, kurios tiesiogiai taikomos valstybėse narėse arba perkeltos į nacionalinę jų teisę, kaip nustatyta 11 straipsnio 4, 5 ir 6 dalyse, toliau išvardytose srityse:

                                 —

                                 bankų ir finansų srities teisė, pinigų plovimo prevencija 11 straipsnyje numatytose srityse ir pagal 11 straipsnio taisykles,

                                 —

                                 sukčiavimo ir grynųjų ir negrynųjų mokėjimo priemonių, medalių bei žetonų padirbinėjimo prevencija;

                     c)

                     savo teritorijoje tiesiogiai taikyti su euro banknotais ir monetomis susijusius Europos Sąjungos teisės aktus ir taisykles bei priemones, reikalingas naudoti eurą kaip bendrą valiutą ir priimtas remiantis Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 133 straipsniu, nebent šiame susitarime aiškiai numatytos kitokios nuostatos. Komisija per jungtinį komitetą Monako valdžios atstovams pateikia atitinkamų aktų ir taisyklių sąrašą.

               10 straipsnis
         1.   Kredito įstaigos ir prireikus kitos finansų įstaigos, kurioms leista vykdyti veiklą Monako Kunigaikštystėje, gali 11 straipsnyje nustatytomis sąlygomis naudotis Europos Sąjungos tarpbankinio atsiskaitymo, mokėjimo ir vertybinių popierių atsiskaitymo sistemomis laikydamosi tų pačių taisyklių, kaip ir Prancūzijos teritorijoje esančios kredito įstaigos ir prireikus kitos finansų įstaigos, jei jos tenkina nustatytas prieigos prie tokių sistemų sąlygas.
         2.   Monako Kunigaikštystėje įsisteigusioms kredito įstaigoms ir prireikus kitoms finansų įstaigoms 11 straipsnyje nurodytomis sąlygomis taikomos tokios pačios ECB priimtos pinigų politikos priemonių ir tvarkos nuostatų, kurias įgyvendina Prancūzijos Bankas, įgyvendinimo taisyklės, kaip ir Prancūzijos teritorijoje įsisteigusioms kredito įstaigoms ir prireikus kitoms finansų įstaigoms.
         11 straipsnis
         1.   Monako Kunigaikštystės teritorijoje taikomi Tarybos taikant Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 129 straipsnio ketvirtą pastraipą kartu su Europos centrinių bankų sistemos ir Europos Centrinio Banko statuto (toliau – statuto) 5 straipsnio 4 dalimi arba 19 straipsnio 1 dalimi arba 34 straipsnio 3 dalimi priimti teisės aktai; taikant minėtus Tarybos priimtus teisės aktus arba taikant statuto 5, 16, 18, 19, 20, 22 straipsnius arba 34 straipsnio 3 dalį Europos Centrinio Banko priimti teisės aktai; arba Prancūzijos Banko priimti teisės aktai Europos Centrinio Banko priimtiems teisės aktams įgyvendinti. Lygiai taip pat galioja tų teisės aktų daliniai pakeitimai, jeigu jie būtų priimti.
         2.   Monako Kunigaikštystė taiko Prancūzijos priimtas nuostatas, skirtas A priede išvardytiems su kredito įstaigų veikla ir riziką ribojančia priežiūra bei mokėjimo ir vertybinių popierių atsiskaitymo sistemų sisteminės rizikos prevencija susijusiems Sąjungos teisės aktams į nacionalinę teisę perkelti. Tuo tikslu Monako Kunigaikštystė visų pirma taiko su kredito įstaigų veikla ir kontrole susijusias Prancūzijos piniginio ir finansinio kodekso nuostatas bei teisės aktus, priimtus toms nuostatoms įgyvendinti, kaip numatyta 1945 m. balandžio 14 d. Prancūzijos ir Monako konvencijoje dėl valiutų naudojimo kontrolės ir vėlesniu 1963 m. gegužės 18 d., 2001 m. gegužės 10 d., 2005 m. lapkričio 8 d. ir 2010 m. spalio 20 d. Prancūzijos Vyriausybės ir Jo Šviesybės Monako Kunigaikščio pasikeitimu aiškinamaisiais raštais; antra, su riziką ribojančia priežiūra bei mokėjimo ir vertybinių popierių atsiskaitymo sistemų sisteminės rizikos prevencija susijusias Prancūzijos piniginio ir finansinio kodekso nuostatas.
         3.   A priede esantį sąrašą Komisija pakoreguos kiekvieną kartą, kai bus iš dalies keičiami atitinkami teisės aktai, ir kiekvieną kartą, kai Europos Sąjunga priims naują teisės aktą, atsižvelgdama į teisės aktų įsigaliojimo ir į perkėlimo į nacionalinę teisę datas. A priede išvardyti teisės aktai ir taisyklės Monako Kunigaikštystėje taikomi nuo tada, kai yra įtraukiami į Prancūzijos teisę pagal 2 dalies nuostatas. Po kiekvieno pakeitimo atnaujintas sąrašas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
         4.   Monako Kunigaikštystė patvirtina valstybių narių taikant Sąjungos teisės aktus priimtoms ir B priede išvardytoms priemonėms prilygstančias priemones, būtinas šiam susitarimui įgyvendinti. 13 straipsnyje numatytas jungtinis komitetas pagal savo paties nustatytą tvarką svarsto Monako patvirtintų priemonių ir valstybių narių priemonių, kurias jos priėmė taikydamos minėtus Sąjungos teisės aktus, atitikimą.
         5.   Nepažeidžiant šio straipsnio 9 dalyje numatytos tvarkos B priede esantis sąrašas iš dalies keičiamas jungtinio komiteto sprendimu. Tuo tikslu Komisija, parengusi naują su šio susitarimo sritimi susijusį teisės aktą ir manydama, kad toks teisės aktas turi būti įtrauktas į B priedo sąrašą, apie tai praneša Monako Kunigaikštystei. Monako Kunigaikštystė įvairiais teisėkūros etapais gauna Europos Sąjungos institucijų ir organų parengtas dokumentų kopijas. Iš dalies pakeistą B priedą Komisija skelbia Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (ESOL).
         Jungtinis komitetas taip pat nustato tinkamus ir pagrįstus terminus, iki kada Monako Kunigaikštystė turi įgyvendinti į B priedą įtrauktus naujuosius teisės aktus ir taisykles.
         6.   Monako Kunigaikštystė imasi priemonių, kurių poveikis lygiavertis B priede išvardytoms Europos Sąjungos direktyvoms dėl kovos su pinigų plovimu remiantis tarptautinės Finansinių veiksmų darbo grupės (FATF) rekomendacijomis dėl pinigų plovimo. Dėl Europos Sąjungos reglamentų, susijusių su kova su pinigu plovimu, įtraukimo į B priedą jungtinis komitetas sprendžia kiekvienu konkrečiu atveju atskirai. Monako Kunigaikštystės ir Europos Sąjungos valstybių narių finansinės žvalgybos padaliniai aktyviai bendradarbiauja kovodami su pinigų plovimu.
         7.   Kredito įstaigoms ir, prireikus, kitoms finansų įstaigoms, kitiems atskaitingiesiems ūkio subjektams, įsisteigusiems Monako Kunigaikštystėje minėtų teisės aktų pažeidimo atvejais taikomos sankcijos ir drausminės procedūros. Remdamasi šiuo straipsniu Monako Kunigaikštystė užtikrina, kad kompetentingų institucijų paskirtos sankcijos būtų taikomos.
         8.   Šio straipsnio pirmoje dalyje nurodyti teisės aktai, skelbiami ESOL, Monako Kunigaikštystėje įsigalioja tą pačią dieną, kaip Europos Sąjungoje, o skelbiami Prancūzijos Respublikos Oficialiajame leidinyje (PROL) – tą pačią dieną, kaip Prancūzijoje. Šio straipsnio pirmoje dalyje nurodyti bendro pobūdžio teisės aktai, kurie nėra skelbiami ESOL ar PROL, įsigalioja juos perdavus Monako valdžios institucijoms. Šio straipsnio pirmoje dalyje nurodyti individualaus pobūdžio teisės aktai taikomi apie juos pranešus jų gavėjui.
         9.   Prieš suteikdama pripažinimą investicinėms įmonėms, pageidaujančioms įsisteigti Monako Kunigaikštystėje ir norinčioms teikti kitokias investicines paslaugas, nei lėšų valdymas ir pavedimų perdavimas trečiųjų asmenų vardu, ir nepažeisdama šio straipsnio 6 dalies, Monako Kunigaikštystė įsipareigoja imtis priemonių, lygiaverčių galiojantiems Sąjungos teisės aktams, kurie reglamentuoja tokių paslaugų teikimą. Nukrypstant nuo šio straipsnio 5 dalyje numatytos tvarkos, tokius teisės aktus Komisija įtraukia į B priedą.
         12 straipsnis
         1.   Išskirtinė kompetencija spręsti visus šalių ginčus, kurie galėtų kilti dėl kurios nors šiame susitarime numatytos prievolės nevykdymo ar nuostatos nepripažinimo ir kurių nepavyktų išspręsti jungtiniame komitete, priklauso Europos Sąjungos Teisingumo Teismui. Šalys įsipareigoja visokeriopai stengtis išspręsti ginčą draugiškai jungtiniame komitete.
         2.   Jei ginčo tokiu būdu draugiškai išspręsti nepavyksta, Europos Sąjunga, veikdama pagal Komisijos rekomendaciją, išklausiusi Prancūzijos nuomonę ir Europos Centrinio Banko nuomonę apie sritis, kurios priklauso jo kompetencijai, arba Monakas gali kreiptis į Teisingumo Teismą, jei jungtiniam komitetui atlikus išankstinį tyrimą paaiškėja, kad kita šalis neįvykdė kokio nors susitarime numatyto įsipareigojimo arba nesilaikė kokios nors jo nuostatos. Teismo sprendimas šalims yra privalomas, ir jos imasi būtinų priemonių, kad jį įvykdytų per Teismo sprendime nustatytą laikotarpį.
         3.   Jeigu per minėtą laikotarpį Europos Sąjunga arba Monakas nesiima sprendimui įvykdyti būtinų priemonių, kita šalis susitarimą gali nedelsdama nutraukti.
         4.   Visi su Europos Sąjungos institucijų ar organų sprendimų, priimtų taikant šį susitarimą, teisėtumu susiję klausimai priklauso išskirtinei Europos Sąjungos Teisingumo Teismo kompetencijai. Bet kuris fizinis ar juridinis Monako Kunigaikštystės teritorijoje nuolat gyvenantis ar įsisteigęs asmuo gali pasinaudoti apeliacijos teise, kurią turi bet kuris fizinis ar juridinis Prancūzijos Respublikos teritorijoje nuolat gyvenantis ar įsisteigęs asmuo, ir užginčyti jam skirtus teisės aktus nepriklausomai nuo jų formos ar pobūdžio.
         13 straipsnis
         1.   Jungtinį komitetą sudaro Monako Kunigaikštystės ir Europos Sąjungos atstovai. Jungtinis komitetas keičiasi nuomonėmis ir informacija ir priima 3, 6 ir 11 straipsniuose minėtus sprendimus. Jungtinis komitetas svarsto Monako Kunigaikštystės priimtas priemones ir stengiasi išspręsti ginčus, jeigu jie kiltų įgyvendinant šį susitarimą. Jis priima savo darbo tvarkos taisykles.
         2.   Europos Sąjungos delegaciją sudaro Prancūzijos Respublikos atstovai (jie delegacijai pirmininkauja), Europos Komisijos atstovai ir Europos Centrinio Banko atstovai. Europos Sąjungos delegacija savo taisykles ir tvarką priima bendru sutarimu.
         3.   Monako delegaciją sudaro valstybės sekretoriaus paskirti atstovai, jai vadovauja Vyriausybės patarėjas finansų ir ekonomikos klausimais ar jo atstovas.
         4.   Jungtinis komitetas posėdžiauja ne rečiau kaip kartą per metus, taip pat visada, kai vienas jo narių mano, kad būtina sušaukti posėdį, kad komitetas galėtų vykdyti jam šiuo susitarimu priskirtas užduotis, ypač atsižvelgiant į Europos, Prancūzijos ir Monako teisės aktų pokyčius. Komitetui kasmet paeiliui vadovauja Europos Sąjungos delegacijos ir Monako delegacijos vadovai. Jungtinis komitetas sprendimus priima vieningai.
         5.   Komiteto sekretoriatą sudaro du paskirti asmenys, kurių vieną paskiria Europos Sąjungos delegacijos vadovas, o kitą – Monako delegacijos vadovas. Sekretoriatas taip pat dalyvauja komiteto posėdžiuose.
         14 straipsnis
         Kiekviena šalis šį susitarimą gali nuspręsti nutraukti, iš anksto perspėjusi kitą šalį prieš vienerius metus.
         15 straipsnis
         Šis susitarimas sudarytas prancūzų kalba ir, reikalui esant, galės būti išverstas į kitų Europos Sąjungos valstybių kalbas. Tačiau tekstas autentiškas tik prancūzų kalba.
         16 straipsnis
         Šis susitarimas įsigalioja 2011 m. gruodžio 1 d.
         17 straipsnis
         Įsigaliojus šiam susitarimui, panaikinamas 2001 m. gruodžio 24 d. susitarimas dėl pinigų. Nuorodos į 2001 m. gruodžio 24 d. susitarimą suprantamos kaip nuorodos į šį susitarimą.

            Priimta Briuselyje 2011 m. lapkričio 29 d. trimis originalais prancūzų kalba.

                  Europos Sąjungos vardu

               Olli REHN

                  Pirmininko pavaduotojas

               François BAROIN

                  Prancūzijos Respublikos ekonomikos, finansų ir pramonės ministras

                  Monako Kunigaikštystės vardu

               Michel ROGER

                  Valstybės sekretorius

         A PRIEDAS

            Bankų ir finansų srities teisės aktai

         1986 m. gruodžio 8 d. Tarybos direktyva 86/635/EEB dėl bankų ir kitų finansų įstaigų metinės finansinės atskaitomybės ir konsoliduotos finansinės atskaitomybės: kredito įstaigoms taikomos nuostatos, OL L 372, 1986 12 31, p. 1,
         su pakeitimais, padarytais:
         2001 m. rugsėjo 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2001/65/EB, iš dalies keičiančia direktyvas 78/660/EEB, 83/349/EEB ir 86/635/EEB, dėl vertinimo taisyklių rengiant tam tikrų bendrovių, taip pat bankų ir kitų finansų įstaigų metinę ir konsoliduotą atskaitomybę, OL L 283, 2001 10 27, p. 28,
         2003 m. birželio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/51/EB, iš dalies keičianti direktyvas 78/660/EEB, 83/349/EEB, 86/635/EEB ir 91/674/EEB dėl tam tikrų tipų bendrovių, bankų ir kitų finansų įstaigų bei draudimo įmonių metinės finansinės atskaitomybės ir konsoliduotos finansinės atskaitomybės, OL L 178, 2003 7 17, p. 16,
         2006 m. birželio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/46/EB, iš dalies keičiančia Tarybos direktyvas 78/660/EEB dėl tam tikrų tipų bendrovių metinių atskaitomybių, 83/349/EEB dėl konsoliduotos atskaitomybės, 86/635/EEB dėl bankų ir kitų finansų įstaigų metinės finansinės atskaitomybės ir konsoliduotos finansinės atskaitomybės ir 91/674/EEB dėl draudimo įmonių metinės finansinės atskaitomybės ir konsoliduotos finansinės atskaitomybės, OL L 224, 2006 8 16, p. 1,
         1989 m. vasario 13 d. Tarybos direktyva 89/117/EEB dėl valstybėje narėje įsteigtų kredito ir finansų įstaigų, kurių pagrindinės buveinės yra kitoje valstybėje narėje, filialų prievolių, susijusių su metinės finansinės atskaitomybės dokumentų skelbimu, OL L 44, 1989 2 16, p. 40,
         2006 m. birželio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/49/EB dėl investicinių įmonių ir kredito įstaigų kapitalo pakankamumo (nauja redakcija): kredito įstaigoms taikomos nuostatos, OL L 177, 2006 6 30, p. 201,
         su pakeitimais, padarytais:
         2008 m. kovo 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/23/EB, iš dalies keičianti Direktyvos 2006/49/EB dėl investicinių įmonių ir kredito įstaigų kapitalo pakankamumo nuostatas, susijusias su Komisijai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais, OL L 76, 2008 3 19, p. 54,
         2009 m. balandžio 7 d. Komisijos direktyva 2009/27/EB, iš dalies keičiančia tam tikrų Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/49/EB priedų technines nuostatas dėl rizikos valdymo, OL L 94, 2009 4 8, p. 97,
         2009 m. rugsėjo 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/111/EB, iš dalies keičiančia direktyvų 2006/48/EB, 2006/49/EB ir 2007/64/EB nuostatas dėl centrinių įstaigų kontroliuojamų bankų, tam tikrų nuosavų lėšų straipsnių, didelių pozicijų, priežiūros priemonių ir krizių valdymo, OL L 302, 2009 11 17, p. 97,
         2010 m. lapkričio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2010/76/ES, kuria iš dalies keičiamos direktyvų 2006/48/EB ir 2006/49/EB nuostatos, susijusios su kapitalo poreikiu prekybos knygai ir pakartotiniam pakeitimui vertybiniais popieriais, taip pat su atlyginimų nustatymo politikos priežiūriniu tikrinimu, OL L 329, 2010 12 14, p. 3,
         2010 m. lapkričio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2010/78/ES, kuria iš dalies keičiamos direktyvos 98/26/EB, 2002/87/EB, 2003/6/EB, 2003/41/EB, 2003/71/EB, 2004/39/EB, 2004/109/EB, 2005/60/EB, 2006/48/EB, 2006/49/EB ir 2009/65/EB dėl Europos priežiūros institucijos (Europos bankininkystės institucijos), Europos priežiūros institucijos (Europos draudimo ir profesinių pensijų institucijos) ir Europos priežiūros institucijos (Europos vertybinių popierių ir rinkų institucijos) įgaliojimų, OL L 331, 2010 12 15, p. 120,
         1994 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 94/19/EB dėl indėlių garantijų sistemų, OL L 135, 1994 5 31, p. 5,
         su pakeitimais, padarytais:
         2005 m. kovo 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2005/1/EB, iš dalies keičiančia Tarybos direktyvas 73/239/EEB, 85/611/EEB, 91/675/EEB, 92/49/EEB bei 93/6/EEB, taip pat Europos Parlamento ir Tarybos direktyvas 94/19/EB, 98/78/EB, 2000/12/EB, 2001/34/EB, 2002/83/EB ir 2002/87/EB, siekiant sukurti naują finansinių paslaugų komitetų organizacinę struktūrą, OL L 79, 2005 3 24, p. 9,
         2009 m. kovo 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/14/EB, iš dalies keičiančia Direktyvos 94/19/EB dėl indėlių garantijų sistemų nuostatas dėl kompensacijų lygio ir išmokėjimo termino, OL L 68, 2009 3 13, p. 3,
         1998 m. gegužės 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 98/26/EB dėl atsiskaitymų baigtinumo mokėjimų ir vertybinių popierių atsiskaitymų sistemose, OL L 166, 1998 6 11, p. 45,
         su pakeitimais, padarytais:
         2009 m. gegužės 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/44/EB, iš dalies keičiančia Direktyvos 98/26/EB dėl atsiskaitymų baigtinumo mokėjimų ir vertybinių popierių atsiskaitymų sistemose ir Direktyvos 2002/47/EB dėl susitarimų dėl finansinio įkaito nuostatas dėl susietųjų sistemų ir kredito reikalavimų, OL L 146, 2009 6 10, p. 37,
         2010 m. lapkričio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2010/78/ES, kuria iš dalies keičiamos direktyvos 98/26/EB, 2002/87/EB, 2003/6/EB, 2003/41/EB, 2003/71/EB, 2004/39/EB, 2004/109/EB, 2005/60/EB, 2006/48/EB, 2006/49/EB ir 2009/65/EB dėl Europos priežiūros institucijos (Europos bankininkystės institucijos), Europos priežiūros institucijos (Europos draudimo ir profesinių pensijų institucijos) ir Europos priežiūros institucijos (Europos vertybinių popierių ir rinkų institucijos) įgaliojimų, OL L 331, 2010 12 15, p. 120,
         2006 m. birželio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/48/EB dėl kredito įstaigų veiklos pradėjimo ir vykdymo (nauja redakcija): išskyrus III ir IV antraštines dalis, OL L 177, 2006 6 30, p. 1,
         su pakeitimais, padarytais:
         2007 m. kovo 27 d. Komisijos direktyva 2007/18/EB, iš dalies keičiančia Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2006/48/EB dėl tam tikrų įstaigų išbraukimo iš įstaigų, kurioms ši direktyva netaikoma, sąrašo ar įtraukimo į jį ir dėl daugiašalių plėtros bankų pozicijų vertinimo, OL L 87, 2007 3 28, p. 9,
         2007 m. rugsėjo 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2007/44/EB, iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 92/49/EEB ir direktyvas 2002/83/EB, 2004/39/EB, 2005/68/EB ir 2006/48/EB dėl riziką ribojančio vertinimo tvarkos taisyklių ir vertinimo kriterijų, taikomų akcijų paketų įsigijimui ir didinimui finansų sektoriuje, OL L 247, 2007 9 21, p. 1,
         2007 m. lapkričio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2007/64/EB dėl mokėjimo paslaugų vidaus rinkoje, iš dalies keičianti direktyvas 97/7/EB, 2002/65/EB, 2005/60/EB ir 2006/48/EB ir panaikinanti Direktyvą 97/5/EB, OL L 319, 2007 12 5, p. 1, Direktyvos 2007/64/EB I ir II antraštinių dalių nuostatos,
         2008 m. kovo 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/24/EB, iš dalies keičianti Direktyvos 2006/48/EB dėl kredito įstaigų veiklos pradėjimo ir vykdymo nuostatas, susijusias su Komisijai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais, OL L 81, 2008 3 20, p. 38,
         2009 m. liepos 27 d. Komisijos direktyva 2009/83/B, iš dalies keičiančia tam tikrų Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/48/EB priedų technines nuostatas dėl rizikos valdymo, OL L 196, 2009 7 28, p. 14,
         2009 m. rugsėjo 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/110/EB dėl elektroninių pinigų įstaigų steigimosi, veiklos ir riziką ribojančios priežiūros, iš dalies keičianti direktyvas 2005/60/EB ir 2006/48/EB ir panaikinanti direktyvą 2000/46/EB, OL L 267, 2009 10 10, p. 7, išskyrus Direktyvos 2009/110/EB III antraštinės dalies nuostatas,
         2009 m. rugsėjo 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/111/EB, iš dalies keičiančia direktyvų 2006/48/EB, 2006/49/EB ir 2007/64/EB nuostatas dėl centrinių įstaigų kontroliuojamų bankų, tam tikrų nuosavų lėšų straipsnių, didelių pozicijų, priežiūros priemonių ir krizių valdymo, OL L 302, 2009 11 17, p. 97,
         2010 m. kovo 9 d. Komisijos direktyva 2010/16/ES, iš dalies keičiančia Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2006/48/EB dėl jos netaikymo konkrečiai įstaigai, OL L 60, 2010 3 10, p. 15,
         2010 m. lapkričio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2010/76/ES, kuria iš dalies keičiamos direktyvų 2006/48/EB ir 2006/49/EB nuostatos, susijusios su kapitalo poreikiu prekybos knygai ir pakartotiniam pakeitimui vertybiniais popieriais, taip pat su atlyginimų nustatymo politikos priežiūriniu tikrinimu, OL L 329, 2010 12 14, p. 3,
         2010 m. lapkričio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2010/78/ES, kuria iš dalies keičiamos direktyvos 98/26/EB, 2002/87/EB, 2003/6/EB, 2003/41/EB, 2003/71/EB, 2004/39/EB, 2004/109/EB, 2005/60/EB, 2006/48/EB, 2006/49/EB ir 2009/65/EB dėl Europos priežiūros institucijos (Europos bankininkystės institucijos), Europos priežiūros institucijos (Europos draudimo ir profesinių pensijų institucijos) ir Europos priežiūros institucijos (Europos vertybinių popierių ir rinkų institucijos) įgaliojimų, OL L 331, 2010 12 15, p. 120,
         2001 m. balandžio 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2001/24/EB dėl kredito įstaigų veiklos pradėjimo ir vykdymo, OL L 125, 2001 5 5, p. 15,
         2002 m. birželio 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/47/EB dėl susitarimų dėl finansinio įkaito, OL L 168, 2002 6 27, p. 43,
         su pakeitimais, padarytais:
         2009 m. gegužės 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/44/EB, iš dalies keičiančia Direktyvos 98/26/EB dėl atsiskaitymų baigtinumo mokėjimų ir vertybinių popierių atsiskaitymų sistemose ir Direktyvos 2002/47/EB dėl susitarimų dėl finansinio įkaito nuostatas dėl susietųjų sistemų ir kredito reikalavimų, OL L 146, 2009 6 10, p. 37,
         2002 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/87/EB dėl finansiniam konglomeratui priklausančių kredito įstaigų, draudimo įmonių ir investicinių firmų papildomos priežiūros, ir iš dalies keičianti Tarybos direktyvas 73/239/EEB, 79/267/EEB, 92/49/EEB, 92/96/EEB, 93/6/EEB ir 93/22/EEB bei Europos Parlamento ir Tarybos direktyvas 98/78/EB ir 2000/12/EB, OL L 35, 2003 2 11, p. 1,
         su pakeitimais, padarytais:
         2005 m. kovo 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2005/1/EB, iš dalies keičiančia Tarybos direktyvas 73/239/EEB, 85/611/EEB, 91/675/EEB, 92/49/EEB bei 93/6/EEB, taip pat Europos Parlamento ir Tarybos direktyvas 94/19/EB, 98/78/EB, 2000/12/EB, 2001/34/EB, 2002/83/EB ir 2002/87/EB, siekiant sukurti naują finansinių paslaugų komitetų organizacinę struktūrą, OL L 79, 2005 3 24, p. 9,
         2008 m. kovo 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/25/EB, iš dalies keičiančia Direktyvos 2002/87/EB dėl finansiniam konglomeratui priklausančių kredito įstaigų, draudimo įmonių ir investicinių firmų papildomos priežiūros nuostatas, susijusias su Komisijai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais, OL L 81, 2008 3 20, p. 40,
         2010 m. lapkričio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2010/78/ES, kuria iš dalies keičiamos direktyvos 98/26/EB, 2002/87/EB, 2003/6/EB, 2003/41/EB, 2003/71/EB, 2004/39/EB, 2004/109/EB, 2005/60/EB, 2006/48/EB, 2006/49/EB ir 2009/65/EB dėl Europos priežiūros institucijos (Europos bankininkystės institucijos), Europos priežiūros institucijos (Europos draudimo ir profesinių pensijų institucijos) ir Europos priežiūros institucijos (Europos vertybinių popierių ir rinkų institucijos) įgaliojimų, OL L 331, 2010 12 15, p. 120,
         2004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/39/EB dėl finansinių priemonių rinkų, iš dalies keičianti Tarybos direktyvas 85/611/EEB, 93/6/EEB ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2000/12/EB bei panaikinanti Tarybos direktyvą 93/22/EEB: su kredito įstaigomis susijusios nuostatos, išskyrus 15, 31–33 straipsnius ir III antraštinę dalį, OL L 145, 2004 4 30, p. 1,
         2004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/39/EB dėl finansinių priemonių rinkų, iš dalies keičiančios Tarybos direktyvas 85/611/EEB, 93/6/EEB ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2000/12/EB bei panaikinančios Tarybos direktyvą 93/22/EEB, klaidų ištaisymas, OL L 45, 2005 2 16, p. 18,
         su pakeitimais, padarytais:
         2006 m. balandžio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/31/EB, iš dalies keičiančia Direktyvą 2004/39/EB dėl finansinių priemonių rinkų dėl tam tikrų galutinių terminų, OL L 114, 2006 4 27, p. 60,
         2007 m. rugsėjo 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2007/44/EB, iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 92/49/EEB ir direktyvas 2002/83/EB, 2004/39/EB, 2005/68/EB ir 2006/48/EB dėl riziką ribojančio vertinimo tvarkos taisyklių ir vertinimo kriterijų, taikomų akcijų paketų įsigijimui ir didinimui finansų sektoriuje, OL L 247, 2007 9 21, p. 1,
         2008 m. kovo 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/10/EB, iš dalies keičiančia Direktyvos 2004/39/EB dėl finansinių priemonių rinkų nuostatas, susijusias su Komisijai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais, OL L 76, 2008 3 19, p. 33,
         2010 m. lapkričio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2010/78/ES, kuria iš dalies keičiamos direktyvos 98/26/EB, 2002/87/EB, 2003/6/EB, 2003/41/EB, 2003/71/EB, 2004/39/EB, 2004/109/EB, 2005/60/EB, 2006/48/EB, 2006/49/EB ir 2009/65/EB dėl Europos priežiūros institucijos (Europos bankininkystės institucijos), Europos priežiūros institucijos (Europos draudimo ir profesinių pensijų institucijos) ir Europos priežiūros institucijos (Europos vertybinių popierių ir rinkų institucijos) įgaliojimų, OL L 331, 2010 12 15, p. 120,
         ir papildyta:
         2006 m. rugpjūčio 10 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1287/2006, įgyvendinantis Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2004/39/EB dėl investicinėms įmonėms taikomų apskaitos dokumentų tvarkymo reikalavimų, informacijos apie sandorius pateikimo, rinkos skaidrumo, leidimų prekiauti finansinėmis priemonėmis ir toje direktyvoje apibrėžtų sąlygų, OL L 241, 2006 9 2, p. 1,
         2006 m. rugpjūčio 10 d. Komisijos direktyva 2006/73/EB, kuria įgyvendinama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/39/EB dėl investicinių įmonių organizacinių reikalavimų ir veiklos sąlygų bei toje direktyvoje apibrėžti terminai, OL L 241, 2006 9 2, p. 26,
         2009 m. rugsėjo 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/110/EB dėl elektroninių pinigų įstaigų steigimosi, veiklos ir riziką ribojančios priežiūros, iš dalies keičianti direktyvas 2005/60/EB ir 2006/48/EB ir panaikinanti direktyvą 2000/46/EB, OL L 267, 2009 10 10, p. 7, išskyrus Direktyvos 2009/110/EB III antraštinę dalį,
         2007 m. lapkričio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2007/64/EB dėl mokėjimo paslaugų vidaus rinkoje, iš dalies keičianti direktyvas 97/7/EB, 2002/65/EB, 2005/60/EB ir 2006/48/EB ir panaikinanti Direktyvą 97/5/EB: direktyvos 2007/64/EB I ir II antraštinių dalių nuostatos, OL L 319, 2007 12 5, p. 1,
         2007 m. lapkričio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2007/64/EB dėl mokėjimo paslaugų vidaus rinkoje, iš dalies keičiančios direktyvas 97/7/EB, 2002/65/EB, 2005/60/EB ir 2006/48/EB ir panaikinančios Direktyvą 97/5/EB, klaidų ištaisymas, OL L 187, 2009 7 18, p. 5,
         su pakeitimais, padarytais:
         2009 m. rugsėjo 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/111/EB, iš dalies keičiančia direktyvų 2006/48/EB, 2006/49/EB ir 2007/64/EB nuostatas dėl centrinių įstaigų kontroliuojamų bankų, tam tikrų nuosavų lėšų straipsnių, didelių pozicijų, priežiūros priemonių ir krizių valdymo, OL L 302, 2009 11 17, p. 97,
         2010 m. lapkričio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1093/2010, kuriuo įsteigiama Europos priežiūros institucija (Europos bankininkystės institucija) ir iš dalies keičiamas Sprendimas 716/2009/EB bei panaikinamas Komisijos sprendimas 2009/78/EB, OL L 331, 2010 12 15, p. 12.

         B PRIEDAS

            Pinigų plovimo prevencija

         2005 m. spalio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2005/60/EB dėl finansų sistemos apsaugos nuo jos panaudojimo pinigų plovimui ir teroristų finansavimui (OL L 309, 2005 11 25, p. 15),
         su pakeitimais, padarytais:
         2007 m. lapkričio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2007/64/EB dėl mokėjimo paslaugų vidaus rinkoje, iš dalies keičianti direktyvas 97/7/EB, 2002/65/EB, 2005/60/EB ir 2006/48/EB ir panaikinanti Direktyvą 97/5/EB, OL L 319, 2007 12 5, p. 1,
         2008 m. kovo 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/20/EB, iš dalies keičiančia Direktyvos 2005/60/EB dėl finansų sistemos apsaugos nuo jos panaudojimo pinigų plovimui ir teroristų finansavimui nuostatas, susijusias su Komisijai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais, OL L 76, 2008 3 19, p. 46,
         2009 m. rugsėjo 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/110/EB dėl elektroninių pinigų įstaigų steigimosi, veiklos ir riziką ribojančios priežiūros, iš dalies keičianti Direktyvas 2005/60/EB ir 2006/48/EB ir panaikinanti direktyvą 2000/46/EB, OL L 267, 2009 10 10, p. 7, išskyrus Direktyvos 2009/110/EB III antraštinės dalies nuostatas,
         2010 m. lapkričio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2010/78/ES, kuria iš dalies keičiamos direktyvos 98/26/EB, 2002/87/EB, 2003/6/EB, 2003/41/EB, 2003/71/EB, 2004/39/EB, 2004/109/EB, 2005/60/EB, 2006/48/EB, 2006/49/EB ir 2009/65/EB dėl Europos priežiūros institucijos (Europos bankininkystės institucijos), Europos priežiūros institucijos (Europos draudimo ir profesinių pensijų institucijos) ir Europos priežiūros institucijos (Europos vertybinių popierių ir rinkų institucijos) įgaliojimų, OL L 331, 2010 12 15, p. 120,
         su papildymais, padarytais:
         2006 m. rugpjūčio 1 d. Komisijos direktyva 2006/70/EB, nustatančia Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2005/60/EB įgyvendinimo priemones, susijusias su „politikoje dalyvaujančių asmenų“ apibrėžimu, ir supaprastinto deramo klientų tikrinimo procedūroms taikomus techninius kriterijus bei išimtis, suteikiamas dėl to, kad finansine veikla verčiamasi retai arba labai ribotai, OL L 214, 2006 8 4, p. 29,
         2006 m. lapkričio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1781/2006 dėl mokėtojo informacijos, pateikiamos pervedant lėšas, OL L 345, 2006 12 8, p. 1,
         Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1889/2005 dėl grynųjų pinigų, įvežamų į Bendriją ar išvežamų iš jos, kontrolės, OL L 309, 2005 11 25, p. 9,

            Sukčiavimo ir pinigų padirbinėjimo prevencija

         2001 m. gegužės 28 d. Tarybos pamatinis sprendimas 2001/413/TVR, skirtas kovai su sukčiavimu negrynosiomis mokėjimo priemonėmis ir jų klastojimu, OL L 149 2001 6 2, p. 1,
         2004 m. gruodžio 6 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2182/2004 dėl į euro monetas panašių medalių ir žetonų, OL L 373, 2004 12 21, p. 1,
         su pakeitimais, padarytais:
         2008 m. gruodžio 18 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 46/2009, iš dalies keičiančiu Reglamentą (EB) Nr. 2183/2004, išplečiantį Reglamento (EB) Nr. 2182/2004 dėl į euro monetas panašių medalių ir žetonų taikymą nedalyvaujančioms valstybėms narėms, OL L 17, 2009 1 22, p. 5,
         2001 m. birželio 28 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1338/2001, nustatantis priemones, būtinas euro apsaugai nuo padirbinėjimo, OL L 181, 2001 7 4, p. 6,
         su pakeitimais, padarytais:
         2008 m. gruodžio 18 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 44/2009, iš dalies keičiančiu Reglamentą (EB) Nr. 1338/2001, nustatantį priemones, būtinas euro apsaugai nuo padirbinėjimo, OL L 17, 2009 1 22, p. 1,
         2000 m. gegužės 29 d. Tarybos pamatinis sprendimas 2000/383/TVR dėl apsaugos nuo padirbinėjimo griežtinimo kriminalinėmis bausmėmis ir kitokiomis sankcijomis ryšium su euro įvedimu, OL L 140, 2000 6 14, p. 1,
         su pakeitimais, padarytais:
         2001 m. gruodžio 6 d. Tarybos pamatiniu sprendimu 2001/888/TVR, iš dalies keičiančiu Pamatinį sprendimą 2000/383/TVR dėl apsaugos nuo padirbinėjimo griežtinimo kriminalinėmis bausmėmis ir kitokiomis sankcijomis ryšium su euro įvedimu, OL L 329, 2001 12 14, p. 3,
         2001 m. gruodžio 6 d. Tarybos sprendimu 2001/887/TVR dėl euro apsaugos nuo klastojimo, OL L 329, 2001 12 14, p. 1,
         2009 m. balandžio 6 d. Tarybos sprendimas 2009/371/TVR dėl Europos policijos biuro (Europolo) įsteigimo, OL L 121, 2009 5 15, p. 37,
         2001 m. gruodžio 17 d. Tarybos sprendimas 2001/923/EB, nustatantis mainų, paramos ir mokymo programą, skirtą euro apsaugai nuo klastojimo (Periklio programą), OL L 339, 2001 12 21, p. 50,
         su pakeitimais, padarytais:
         2006 m. sausio 30 d. Tarybos sprendimu 2006/75/EB, iš dalies keičiančiu ir pratęsiančiu Sprendimą 2001/923/EB, nustatantį mainų, paramos ir mokymo programą, skirtą euro apsaugai nuo klastojimo (Periklio programą), OL L 36, 2006 2 8, p. 40,
         2006 m. lapkričio 20 d. Tarybos sprendimu 2006/849/EB, iš dalies keičiančiu ir pratęsiančiu Sprendimą 2001/923/EB, nustatantį mainų, paramos ir mokymo programą, skirtą euro apsaugai nuo klastojimo (Periklio programą), OL L 330, 2006 11 28, p. 28.

            Bankų ir finansų srities teisės aktai

         1997 m. kovo 3 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 97/9/EB dėl investuotojų kompensavimo sistemų, OL L 84, 1997 3 26, p. 22.

         (1)  OL L 30, 1999 2 4, p. 31.


title: 2014 m. kovo 14 d. Tarybos sprendimas 2014/141/BUSP, kuriuo iš dalies keičiama Bendroji pozicija 2008/109/BUSP dėl ribojančių priemonių Liberijai

text:
15.3.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 76/45

      TARYBOS SPRENDIMAS 2014/141/BUSP
   2014 m. kovo 14 d.
   kuriuo iš dalies keičiama Bendroji pozicija 2008/109/BUSP dėl ribojančių priemonių Liberijai
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Europos Sąjungos sutartį, ypač į jos 29 straipsnį,
   kadangi:

               (1)

               2008 m. vasario 12 d. Taryba priėmė Bendrąją poziciją 2008/109/BUSP (1);

               (2)

               2013 m. gruodžio 10 d. Jungtinių Tautų Saugumo Taryba (JT ST) priėmė rezoliuciją 2128 (2013) dėl Liberijos, kuria atnaujinamos ribojamosios priemonės dėl kelionių ir ginklų bei keičiami susiję pranešimo reikalavimai;

               (3)

               todėl Bendroji pozicija 2008/109/BUSP turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeista;

               (4)

               tam tikroms priemonėms įgyvendinti reikia tolesnių Sąjungos veiksmų,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Bendrosios pozicijos 2008/109/BUSP 2 straipsnis iš dalies keičiamas taip:

               1.

               1 dalies c punktas pakeičiamas taip:

                           „c)

                           kitai žudyti nepritaikytai karinei įrangai, skirtai naudoti tik humanitariniais arba apsaugos tikslais, ir susijusiai techninei pagalbai bei mokymui.“;

               2.

               3 dalis pakeičiama taip:
               „3.   Pagrindinė atsakomybė už išankstinį pranešimą Sankcijų komitetui apie bet kokį žudyti pritaikytų ginklų ir su jais susijusių reikmenų siuntimą, bet kokį pagalbos teikimą, konsultavimą ar mokymus, susijusius su karine ar kita saugumo sektoriaus veikla, Liberijos Vyriausybei, išskyrus 1 dalyje nurodytus atvejus, tenka Liberijos Vyriausybei. Savo ruožtu, pagalbą teikiančios valstybės narės, pasikonsultavusios su Liberijos Vyriausybe, gali apie tai pranešti Sankcijų komitetui pagal JT ST rezoliucijos 2128 (2013) 2 dalies b punkto ii ir iii papunkčius. Tais atvejais, kai valstybė narė nusprendžia pranešti apie tai Sankcijų komitetui, pranešime pateikiama visa reikiama informacija, įskaitant, atitinkamais atvejais, tikslą ir galutinį vartotoją, įrangos, kuri bus siunčiama, technines specifikacijas ir kiekį, tiekėją, siūlomą pristatymo dieną, transportavimo būdą ir siuntų vežimo maršrutą.“.

         2 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dieną.

      Priimta Briuselyje 2014 m. kovo 14 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         M. CHRISOCHOIDIS

      (1)  OL L 38, 2008 2 13, p. 26.


title: 2014/311/ES: 2014 m. gegužės 26 d. Tarybos sprendimas, kuriuo skiriami Regionų komiteto du Belgijai atstovaujantys nariai ir Belgijai atstovaujantis pakaitinis narys

text:
3.6.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 164/44

         TARYBOS SPRENDIMAS
   2014 m. gegužės 26 d.
   kuriuo skiriami Regionų komiteto du Belgijai atstovaujantys nariai ir Belgijai atstovaujantis pakaitinis narys

      (2014/311/ES)

   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 305 straipsnį,
   atsižvelgdama į Belgijos Vyriausybės pasiūlymą,
   kadangi:

               (1)

               2009 m. gruodžio 22 d. ir 2010 m. sausio 18 d. Taryba priėmė sprendimus 2009/1014/ES (1) ir 2010/29/ES (2), kuriais skiriami Regionų komiteto nariai ir pakaitiniai nariai laikotarpiui nuo 2010 m. sausio 26 d. iki 2015 m. sausio 25 d.2012 m. lapkričio 26 d. Tarybos sprendimu 2012/736/ES (3), pasibaigus Charles PICQUÉ kadencijai, nariu iki 2015 m. sausio 25 d. buvo paskirtas Alain HUTCHINSON, o Charles PICQUÉ paskirtas pakaitiniu nariu. 2013 m. sausio 28 d. Tarybos sprendimu 2013/68/ES (4), pasibaigus Jos CHABERT kadencijai, nariu iki 2015 m. sausio 25 d. buvo paskirtas Jean-Luc VANRAES;

               (2)

               pasibaigus rinkimais suteiktiems įgaliojimams, kurių pagrindu buvo paskirti Jean-Luc VANRAES ir Alain HUTCHINSON, tapo laisvos dviejų Regionų komiteto narių vietos; pasibaigus rinkimais suteiktiems įgaliojimams, kurių pagrindu buvo paskirtas Charles PICQUÉ, tapo laisva pakaitinio nario vieta,

         PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
   1 straipsnis
   Nuo 2014 m. gegužės 26 d. likusiam kadencijos laikui iki 2015 m. sausio 25 d. į Regionų komitetą skiriami:

               a)

               nariais:

                           —

                           Jean-Luc VANRAES, Gemeenteraadslid in Ukkel

                           —

                           Alain HUTCHINSON, Conseiller communal à Saint-Gilles

                     ir

               b)

               pakaitiniu nariu:

                           —

                           Charles PICQUÉ, Bourgmestre de la commune de Saint-Gilles.

         2 straipsnis
   Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

      Priimta Briuselyje 2014 m. gegužės 26 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         Ch. VASILAKOS

      (1)  OL L 348, 2009 12 29, p. 22.

      (2)  OL L 12, 2010 1 19, p. 11.

      (3)  OL L 329, 2012 11 29, p. 18.

      (4)  OL L 32, 2013 2 1, p. 16.