               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 19.11.2020.
            COM(2020) 743 final
            Preporuka za
            ODLUKU VIJEĆA
            o odobrenju otvaranja pregovora o sporazumima između Europske unije i Alžira, Armenije, Bosne i Hercegovine, Egipta, Izraela, Jordana, Libanona, Maroka, Tunisa i Turske o suradnji između Agencije Europske unije za suradnju u kaznenom pravosuđu (Eurojust) i nadležnih tijela za pravosudnu suradnju u kaznenim stvarima tih trećih zemalja

               OBRAZLOŽENJE

               1.KONTEKST PREPORUKE

               U globaliziranom svijetu u kojem su teška kaznena djela i terorizam sve više transnacionalni i polivalentni, tijela za izvršavanje zakonodavstva i pravosudna tijela trebala bi biti u potpunosti opremljena za suradnju s vanjskim partnerima u cilju jamčenja sigurnosti njihovih građana. Eurojust bi stoga trebao moći surađivati i razmjenjivati osobne podatke s pravosudnim tijelima trećih zemalja u mjeri u kojoj je to potrebno za izvršavanje njegovih zadaća. Eurojust trenutačno ima sklopljene sporazume o suradnji kojima se omogućuje razmjena osobnih podataka s Crnom Gorom, Ukrajinom, Moldovom, Lihtenštajnom, Švicarskom, Sjevernom Makedonijom, SAD-om, Islandom, Norveškom, Gruzijom, Albanijom i Srbijom. Na temelju članka 80. stavka 5. Uredbe (EU) 2018/1727
                  1
                („Uredba o Eurojustu”) ti sporazumi o suradnji i dalje su valjani.

               Od početka primjene Uredbe o Eurojustu 12. prosinca 2019. te u skladu s Ugovorom Komisija je u ime Unije nadležna za pregovore o međunarodnim sporazumima s trećim zemljama za suradnju i razmjenu osobnih podataka s Eurojustom. U mjeri u kojoj je to potrebno za izvršavanje njegovih zadaća, u skladu s poglavljem V. Uredbe o Eurojustu, Eurojust može uspostavljati i održavati odnose suradnje s vanjskim partnerima putem radnih dogovora. Međutim, oni sami po sebi ne mogu biti pravna osnova za razmjenu osobnih podataka.

               Uzimajući u obzir političku strategiju, operativne potrebe pravosudnih tijela u cijelom EU-u i potencijalne koristi od pojačane suradnje u tom području, Komisija smatra da je u kratkom roku potrebno započeti pregovore s deset trećih zemalja kako bi se regulirao način na koji Eurojust s njima može surađivati.

               Komisija je napravila procjenu prioritetnih zemalja uzimajući u obzir operativne potrebe Eurojusta. U nacrtu strategije vanjskih odnosa Eurojusta, koji je dostavljen Komisiji na preispitivanje, navodi se da je Eurojust utvrdio da postoji posebna operativna potreba za suradnjom s Alžirskom Narodnom Demokratskom Republikom, Argentinskom Republikom, Bosnom i Hercegovinom, Republikom Kolumbijom, Arapskom Republikom Egiptom, Državom Izraelom, Hašemitskom Kraljevinom Jordanom, Libanonskom Republikom, Kraljevinom Marokom, Republikom Tunisom i Republikom Turskom. Ostale treće zemlje koje je Eurojust odredio kao prioritetne uključuju Saveznu Republiku Brazil, Narodnu Republiku Kinu, Kanadu, Ujedinjene Arapske Emirate, Saveznu Republiku Nigeriju, Republiku Panamu, Sjedinjene Meksičke Države i Rusku Federaciju.

               Iako Komisija priznaje te operativne potrebe, jasno je da one nisu jednakog intenziteta. Trenutačna razina suradnje ovisi o raznim čimbenicima, kao što je dostupnost kontakt točke Eurojusta u predmetnoj zemlji. S obzirom na ograničene resurse Komisija ne može istodobno započeti pregovore sa svim tim trećim zemljama te smatra da je potrebno dodatno precizirati prioritete. Smatra da bi prvi prioritet trebalo biti jačanje suradnje sa zemljama kandidatkinjama i potencijalnim zemljama kandidatkinjama jer bi te treće zemlje trebale biti najbolje pripremljene za pravosudnu suradnju na visokoj razini u kaznenim stvarima u kontekstu prilagodbe svojeg zakonodavstva pravnoj stečevini EU-a. Stajalište Komisije u pogledu Bosne i Hercegovine i Turske opisano je u redovitim izvješćima Komisije za 2020.
                  2
                Za obje je zemlje sklapanje međunarodnog sporazuma kojim se omogućuje razmjena osobnih podataka s Eurojustom podložno tome da provedu potrebne izmjene svojih zakona o zaštiti podataka.

               Drugi prioritet trebalo bi biti jačanje suradnje s ostalim trećim zemljama, koje nisu podnijele zahtjev za članstvo u Uniji, ali imaju potencijalno velik utjecaj na sigurnost Europe iz geografskih razloga, kao što su zemlje Bliskog istoka i sjeverne Afrike. Kako je prethodno navedeno, sve zemlje iz te regije Eurojust iz operativnih razloga smatra prioritetnim trećim zemljama. Osim toga, takvo je određivanje prioriteta u skladu s Globalnom strategijom EU-a za vanjsku i sigurnosnu politiku
                  3
               .

               Treći prioritet trebalo bi biti osiguravanje što veće dosljednosti u odnosima agencija za pravosuđe i unutarnje poslove (PUP), posebno Europola i Eurojusta, s trećim zemljama, čime se osigurava moguća daljnja suradnja tijela za izvršavanje zakonodavstva i pravosudna suradnja. Trenutačno Komisija, u ime Europola, nastoji sklopiti sporazume s 8 od 10 navedenih zemalja. Komisija smatra da bi bilo dobro u te buduće pregovore uključiti, u mjeri u kojoj je to moguće i izvedivo, i Eurojust i Europol, što bi ih moglo i učiniti privlačnijima za predmetne treće zemlje.

               U tom kontekstu Komisija preporučuje Vijeću da joj, kao prvi korak, dodijeli mandat za pregovore sa sljedećim trećim zemljama: Armenijom, Alžirom, Bosnom i Hercegovinom, Egiptom, Izraelom, Jordanom, Libanonom, Marokom, Tunisom i Turskom. Armenija je nedavno Eurojustu izrazila želju da uspostavi suradnju s njim.

               Politički kontekst

               Armenija

               Armenija je važan partner EU-a u okviru Istočnog partnerstva, strateški smještena na južnom Kavkazu. Sveobuhvatni i pojačani sporazum o partnerstvu s EU-om, koji uključuje usklađivanje zakonodavstva u važnim sektorima kao što su okoliš, energetika, promet i zaštita potrošača, potpisala je 2017. Armenija i EU potpisali su 2012. Sporazum o pojednostavnjenju izdavanja viza, a 2013. Sporazum o ponovnom prihvatu. Nakon mirne demokratske revolucije 2018. Armenija je pokrenula niz reformi za poboljšanje vladavine prava i životnog standarda, uključujući reformu pravosuđa i borbu protiv korupcije. Nova vlada istaknula je da ima iste vrijednosti kao Unija i sporazum s njom nazvala je putokazom za nacionalne reforme. Armenija je članica Euroazijske ekonomske unije i Organizacije ugovora o zajedničkoj sigurnosti koje predvodi Rusija. EU podupire provedbu reformi u području pravosuđa i borbe protiv korupcije putem dijaloga EU-a i Armenije o politici u području pravosuđa. Kao posljedica toga 2019. donesene su strategije reforme u skladu s europskim standardima. Provedba tih reformi poduprijet će se programom u iznosu od 30 milijuna EUR u okviru proračuna za 2020.

               Alžir

               Alžir je zbog svojeg položaja u području Magreba i uloge koju ima na regionalnoj razini i u Afričkoj uniji partner od strateške važnosti za EU. Sa strateškog gledišta Alžir je središnja točka na Sredozemlju i ključni akter za stabilizaciju regije Sahara-Sahel. Vrlo je aktivan u borbi protiv terorizma na svojem državnom području.

               Prioriteti partnerstva EU-a i Alžira doneseni u ožujku 2017. uključuju migracije i sigurnosti. U listopadu 2017. EU i Alžir održali su prvi neformalni dijalog na visokoj razini o borbi protiv terorizma i regionalnoj sigurnosti. Tom su prigodom sudionici izrazili spremnost na dodatno jačanje bilateralne suradnje u području sigurnosti i borbe protiv terorizma. Konkretno, utvrđena su sljedeća kritična područja u kojima bi suradnja bila posebno korisna: deradikalizacija, suradnja Europola i Alžira, borba protiv organiziranog kriminala, uključujući nezakonitu trgovinu vatrenim oružjem i kiberkriminalitet, borba protiv financiranja terorizma te forenzičke istrage.

               Alžir i EU članovi su Globalnog foruma za borbu protiv terorizma. Jedan od regionalnih centara izvrsnosti za ublažavanje kemijskih, bioloških, radioloških i nuklearnih rizika koji financira EU nalazi se u gradu Alžiru.

               Bosna i Hercegovina

               Bosna i Hercegovina jedan je od ključnih partnera Europske unije. Zajedno s ostalim zemljama zapadnog Balkana Bosna i Hercegovina prepoznata je kao potencijalna država kandidatkinja za članstvo u EU-u tijekom sastanka na vrhu Europskog vijeća održanog u Solunu u lipnju 2003.

               U veljači 2016. Bosna i Hercegovina podnijela je zahtjev za članstvo u EU-u, a u rujnu 2016. Europsko vijeće pozvalo je Europsku komisiju da dostavi svoje mišljenje o utemeljenosti tog zahtjeva. U svibnju 2019. Komisija je donijela mišljenje i prateće analitičko izvješće o zahtjevu Bosne i Hercegovine za članstvo u EU-u
                  4
               . U tom je mišljenju utvrđeno 14 ključnih prioriteta u području demokracije/funkcionalnosti, vladavine prava, temeljnih prava i reforme javne uprave koje Bosna i Hercegovina treba ispuniti kako bi se izdala preporuka za otvaranje pregovora o pristupanju s njom.

               Bosna i Hercegovina potpisala je 2018. Zajednički akcijski plan EU-a i zapadnog Balkana za borbu protiv terorizma, kojim se utvrđuju konkretni koraci za pojačanu suradnju u borbi protiv terorizma i sprečavanju radikalizacije u sljedeće dvije godine
                  5
               . U tom kontekstu između EU-a i Bosne i Hercegovine redovito se odvija politički dijalog o borbi protiv terorizma. Usmjeren je na provedbu strateškog okvira i unutarnju koordinaciju, posebno na prevenciju nasilnog ekstremizma, odgovarajuće kažnjavanje stranih terorističkih boraca i njihovu kasniju socijalnu reintegraciju, trgovinu oružjem, nadzor državnih granica, financiranje terorizma te regionalnu i međunarodnu suradnju na punoj provedbi sporazuma s Europolom, kao i sklapanje sporazuma s Eurojustom.

               Bosna i Hercegovina prvi je put uspostavila kontaktne točke za Eurojust 2014. kako bi pokrenula pregovore o zaključivanju sporazuma o suradnji. Kasnije je osnovana i stručna skupina za pripremu aktivnosti za pretpregovaračku fazu pregovora o sporazumu o suradnji. U travnju 2020., nakon stupanja na snagu nove Uredbe o Eurojustu u prosincu 2019., nadležna tijela Bosne i Hercegovine poslala su Eurojustu dopis u kojem su izrazila namjeru da pokrenu postupak za formalizaciju suradnje u vidu radnog dogovora.

               Egipat

               Egipat je važan partner EU-a i mogao bi imati središnju ulogu u promicanju mira, blagostanja i stabilnosti u južnom susjedstvu. Opći okvir za suradnju između EU-a i Egipta propisan je Sporazumom o pridruživanju, koji je na snazi od 2004. U okviru zajednički dogovorenih prioriteta partnerstva EU-a i Egipta za razdoblje 2017.–2020. utvrđena su najvažnija područja suradnje. To su: 1) razvoj održivog i modernog gospodarstva i socijalni razvoj Egipta; 2) jačanje suradnje u području vanjske politike; 3) jačanje suradnje u procesu stabilizacije, posebno u području dobrog upravljanja, ljudskih prava, sigurnosti i migracija
                  6
               .

               Prioriteti partnerstva odnose se na mogući razvoj pravosudne suradnje u kaznenim i građanskim stvarima. Na 7. sastanku Pododbora za pravdu i sigurnost u studenome 2019. dvije su strane vodile sveobuhvatan dijalog, koji je obuhvaćao nekoliko pitanja od zajedničkog interesa, posebno pravosudnu suradnju, borbu protiv terorizma te borbu protiv droga i organiziranog kriminala
                  7
               . Na drugom sastanku u okviru dijaloga o migracijama između EU-a i Egipta u srpnju 2019. Eurojust je utvrdio krijumčarenje migranata kao potencijalno područje suradnje s egipatskim pravosudnim tijelima i tijelima za izvršavanje zakonodavstva.

               EU prepoznaje ključnu ulogu koju Egipat ima u regionalnoj sigurnosti i stabilnosti, upravljanju migracijama i djelovanju u području borbe protiv terorizma te podsjeća na potrebu rješavanja tih pitanja uz puno poštovanje međunarodnog prava u području ljudskih prava. Na sastanku Vijeća UN-a za ljudska prava 10. ožujka 2020. EU je podsjetio na važnost poštovanja slobode izražavanja na internetu i inače, slobode medija, mirnog okupljanja i udruživanja u Egiptu te na potrebu zaustavljanja nepotrebnog ograničavanja prostora za civilno društvo, među ostalim zamrzavanjem imovine, zabranama putovanja i dugim trajanjem istražnog pritvora
                  8
               .

               Izrael

               Pravni okvir za odnose između EU-a i Izraela proizlazi iz Sporazuma o pridruživanju između EU-a i Izraela
                  9
               , koji je na snazi od 2000. Akcijski plan EU – Izrael, kojim su obuhvaćena sva područja suradnje, donesen je 2005., a jednoglasnom odlukom Vijeća obnovljen je krajem 2018.
                  10

               EU i Izrael smatraju da je borba protiv sigurnosnih prijetnji prioritet te u dijalogu izražavaju zajednički interes za učinkovitu suradnju. Borba protiv terorizma jedno je od važnih područja suradnje, pa je važno istaknuti da su se već održala tri kruga dijaloga između EU-a i Izraela o borbi protiv terorizma i sigurnosti, i to u ožujku 2015., rujnu 2016. i lipnju 2018. Na tim sastancima stranke su se složile da će surađivati u područjima kao što su borba protiv nasilnog ekstremizma, financiranja terorizma i nekonvencionalnog terorizma, sigurnost u zračnom i cestovnom prometu te kiberkriminalitet.

               Izrael je izrazio interes za jačanje suradnje s agencijama EU-a u području pravosuđa i unutarnjih poslova. EU i Izrael razgovaraju o pravosudnoj suradnji u građanskim i kaznenim stvarima u okviru godišnjeg sastanka Pododbora za pravosuđe i unutarnje poslove. Posljednji sastanak održao se u prosincu 2019.

               Izrael je dio četverogodišnje strategije suradnje, koju je Eurojust sastavio uzimajući u obzir svoje operativne potrebe. U dijalogu s EU-om Izrael je ponovio stajalište da je mreža Eurojusta vrlo važan alat.

               U skladu sa zaključcima Vijeća iz 2012.
                  11
                u sve sporazume potpisane s Izraelom treba dodati „klauzulu o teritorijalnom području primjene”, kojom se izričito ograničava područje primjene na sam Izrael i isključuju okupirana područja: „svi sporazumi između Države Izraela i Europske unije nedvosmisleno i izričito navode njihovu neprimjenjivost na područja koja je Izrael okupirao 1967.”
                  12

               Jordan

               Jordan je jedan od ključnih partnera EU-a, posebno zbog svoje uloge u promicanju stabilnosti, umjerenosti i međuvjerske tolerancije na Bliskom istoku. Jordan se suočava s teškim gospodarskim, društvenim i sigurnosnim poteškoćama. U Jordanu se, uz druge skupine izbjeglica, nalazi više od 650 000 registriranih sirijskih izbjeglica (oko 10 % jordanskog stanovništva prije sirijske krize).

               EU i Jordan imaju snažno partnerstvo u mnogim sektorima, a od 2002. povezani su i Sporazumom o pridruživanju (napredni status od 2010.).

               EU i Jordan donijeli su u prosincu 2016. prioritete partnerstva EU-a i Jordana kao okvir politike koji vrijedi do 31. prosinca 2020. te Pakt EU-a i Jordana za razdoblje 2016.–2018.
                  13
                U okviru prioriteta partnerstva EU i Jordan potvrdili su odlučnost da dodatno ojačaju suradnju u pogledu triju stupova od zajedničkog interesa: 1) vanjska i sigurnosna politika, uključujući borbu protiv terorizma i sprečavanje nasilnog ekstremizma; 2) područje gospodarstva, za održavanje makroekonomske stabilnosti Jordana i jačanje njegova društvenog i ekonomskog razvoja; 3) jačanje upravljanja, vladavine prava, demokratske reforme i ljudskih prava. Sastanak pododbora EU – Jordan za pravosuđe i sigurnost održan 15. veljače 2018. u Ammanu bio je prilika za daljnju raspravu o mogućnostima za poboljšanje pravosudne suradnje između EU-a i Jordana.

               Pakt EU-a i Jordana obuhvaća zajedničke obveze kojima obje strane ispunjavaju obećanja dana na londonskoj konferenciji o potpori Siriji i regiji u veljači 2016. Te su obveze potvrđene na briselskoj konferenciji o potpori budućnosti Sirije i regije 5. travnja 2017., uključujući u pogledu jačanja otpornosti Jordana s obzirom na utjecaj sirijske krize
                  14
               .

               Jordan je i dalje jedan od ključnih partnera EU-a na Bliskom istoku te je važno da nastavi igrati konstruktivnu ulogu u stabilnosti regije. Izložen je stalnim višestrukim pritiscima, među ostalim regionalne, gospodarske i socijalne prirode. Jordan je prihvaćao velik broj sirijskih izbjeglica tijekom duljeg vremenskog razdoblja. Pandemija bolesti COVID-19 dodatno je pojačala pritisak na zdravstveni sektor i uzrokovala dodatne znatne socijalno-ekonomske poteškoće.

               Libanon

               EU i Libanon suočavaju se sa zajedničkim izazovima povezanima s dugotrajnim krizama i nestabilnošću u regiji. Imaju čvrsto partnerstvo, koje obuhvaća mnoge sektore, kako je definirano Sporazumom o pridruživanju, koji je na snazi od 2006.
                  15
                Libanon se suočava s ozbiljnim političkim, gospodarskim, socijalnim i sigurnosnim poteškoćama, posebno nezapamćenom gospodarskom i financijskom krizom, koja je dodatno produbljena zbog posljedica pandemije bolesti COVID-19. Devetogodišnji sukob u Siriji povećao je pritisak na libanonske institucije i infrastrukturu te je negativno utjecao na socioekonomsku stabilnost zemlje, što je dodatno naglasilo nedostatke u sustavu. U Libanon je došlo više od milijun registriranih sirijskih izbjeglica, uz otprilike 300 000 palestinskih izbjeglica koje su već bile u zemlji, te je on stoga postao zemlja s najvećim udjelom izbjeglica po glavi stanovnika na svijetu.

               EU i Libanon potpisali su 2016. i Pakt koji sadržava zajedničke obveze i prioritetne akcije za poboljšanje životnih uvjeta sirijskih izbjeglica i zajednica domaćina, u skladu s Izjavom o namjeri donesenom na konferenciji u Londonu 2016.
                  16
                Obnovljene obveze preuzete na uzastopnim konferencijama u Bruxellesu (od 2017. do 2020.) o potpori budućnosti Sirije i regije potvrdile su te zajedničke odgovornosti za uklanjanje posljedica sirijske krize. Partnerstvo EU-a i Libanona čvrsto je te omogućuje suradnju u mnogim sektorima, kako je definirano Sporazumom o pridruživanju. EU i Libanon donijeli su 11. studenoga 2016. prioritete partnerstva postavljajući okvir politike za razdoblje od 2016. do 2020.
                  17

               U okviru prioriteta partnerstva izrazili su predanost daljnjem produbljivanju veza na temelju triju glavnih stupova zajedničkog interesa i izazova: 1) sigurnost i borba protiv terorizma; 2) upravljanje i vladavina prava; 3) poticanje rasta i prilika za zapošljavanje. Na sastanku skupine EU – Libanon za sigurnost i pravosuđe održanom 3. listopada 2018. u Bejrutu ponovno je istaknuta važnost pitanja sigurnosti i pravosuđa kao sastavnih dijelova partnerstva EU – Libanon. Dogovorena je daljnja pravosudna suradnja, koja će uključivati i istraživanje mogućnosti za jačanje suradnje s Eurojustom u tu svrhu.

               Libanon se trenutačno suočava s ozbiljnim socioekonomskim poteškoćama, koje pogoršavaju sirijski sukob i pandemija bolesti COVID-19.

               Maroko

               Maroko je jedna od ključnih susjednih i partnerskih zemalja EU-a. U sve nestabilnijem regionalnom kontekstu on je element stabilnosti u Magrebu te bi potencijalno mogao biti most između Europe i supsaharske Afrike. Dugotrajno partnerstvo EU-a i Kraljevine Maroka započelo je prije više od pedeset godina, a temelji se na nizu političkih i gospodarskih sporazuma. Maroko i EU potpisali su 1996. Euromediteranski sporazum o pridruživanju, koji je stupio na snagu 2000.
                  18
                Ojačali su bilateralne odnose u brojnim područjima, uključujući suradnju u području politike i sigurnosti, gospodarske i financijske odnose te društvene i ljudske odnose. Osim toga, Maroko od 2008. ima napredan status u okviru europske politike susjedstva. Akcijskim planom za provedbu naprednog statusa za razdoblje od 2013. do 2017., koji je produljen 2018. i 2019., obuhvaćen je širok spektar područja suradnje, uključujući suradnju u pitanjima pravosuđa i unutarnjih poslova, kao što su borba protiv mreža organiziranog kriminala, upravljanje državnim granicama ili pravosudna i policijska suradnja.

               Nakon zahlađenja bilateralnih odnosa kao posljedice presude Suda Europske unije iz prosinca 2015.
                  19
                o zemljopisnom području primjene Sporazuma o pridruživanju, EU i Maroko pregovarali su o predmetnim pravnim instrumentima s obzirom na sudsku praksu Suda i početkom 2019. odlučili obnoviti partnerstvo. Ta je ponovna uspostava partnerskih odnosa službeno odobrena na 14. sastanku Vijeća za pridruživanje 27. lipnja 2019., kada je donesena ambiciozna Zajednička politička deklaracija
                  20
               . U toj deklaraciji utvrđuje se niz ključnih područja u kojima Maroko i EU namjeravaju poboljšati svoju suradnju u narednim godinama. Posebno se naglašavaju četiri strateška područja: vrijednosti, gospodarska i socijalna kohezija, znanje i sigurnost, te dvije ključne horizontalne osi (mobilnost/migracija i klima/okoliš).

               Ponovnim uspostavljanjem odnosa omogućen je i nastavak dijaloških struktura koje proizlaze iz Sporazuma o pridruživanju, čiji pododbori posebno uključuju dijalog u širokom spektru područja, kao što su suradnja u području pravosuđa i sigurnosti ili politike. Istodobno je znatno poboljšana operativna suradnja u područjima povezanima sa sigurnošću i upravljanjem državnim granicama, uključujući borbu protiv krijumčarenja migranata, trgovine ljudima i drugih kriminalnih mreža. Štoviše, Maroko je s državama članicama EU-a razvio blisku bilateralnu suradnju u borbi protiv terorizma. Član je globalne koalicije za borbu protiv Daiša, a od 2016. predsjedava Globalnim forumom za borbu protiv terorizma. U Maroku se nalazi i jedan od regionalnih centara izvrsnosti u području kemijske, biološke, radiološke i nuklearne sigurnosti koji financira EU.

               Tunis

               Tunis je važan partner EU-a, primjer demokratske tranzicije i stup stabilnosti u regiji. Odnosi između EU-a i Tunisa započeli su još 1976., a znatan su zamah dobili 1995. nakon potpisivanja Sporazuma o pridruživanju između Tunisa i EU-a, kojim su uspostavljene čvršće veze u svim sektorima suradnje
                  21
               . Nakon revolucije 2011. EU i Tunis sklopili su povlašteno partnerstvo (2012.), koje obuhvaća pojačanu gospodarsku i trgovinsku integraciju i partnerstvo za mobilnost
                  22
               . Od 2011. EU znatno politički i financijski podupire Tunis te je udvostručio financijsku pomoć koju mu dodjeljuje, čime je Tunis postao jedan od najvećih korisnika potpore EU-a po glavi stanovnika. EU snažno podupire konsolidaciju demokratske tranzicije u Tunisu i provedbu relevantnih političkih i gospodarskih reformi koje su u tijeku.

               Sigurnosna situacija i dalje je osjetljiva, posebno zbog nestabilnog regionalnog okruženja. EU se obvezao unaprijediti provedbu opsežne suradnje s Tunisom u području sigurnosti, borbe protiv terorizma i sprečavanja nasilne radikalizacije i ekstremizma, među ostalim i jačanjem suradnje Tunisa s nadležnim agencijama i tijelima EU-a, posebno Europolom. Posljednjih su godina razvijena dva operativno-strateška partnerstva, prvo između nacionalne garde Tunisa i Europskih žandarmerijskih snaga (EFG) o kapacitetima za borbu protiv terorizma, a drugo između Policijske akademije Carthage Salamboand i Agencije EU-a za osposobljavanje u području izvršavanja zakonodavstva (CEPOL).

               Aktivnosti organiziranog krijumčarenja migranata povećale su se od 2017. Pokretanje sudskih postupaka protiv krijumčara/trgovaca ljudima od presudne je važnosti, a EU će i dalje pružati stručnu podršku Eurojusta i Europola. U tu svrhu i dalje je važna razmjena informacija i analiza. Štoviše, suradnja u pogledu krivotvorenja isprava, područja kriminala povezanog s krijumčarenjem migranata, sektor je u kojem bi pojačana suradnja isto tako bila od velike koristi.

               Turska

               Turska je jedan od ključnih partnera Europske unije. U prosincu 1999. Europsko vijeće dodijelilo je Turskoj status zemlje kandidatkinje, a pregovori o pristupanju započeli su u listopadu 2005.
                  23

               Na sastanku na vrhu EU-a i Turske održanom 29. studenoga 2015. dogovoreno je proširivanje i jačanje političkog dijaloga u svim područjima, uključujući vanjsku i sigurnosnu politiku, migracije i borbu protiv terorizma
                  24
               . Turska i EU potvrdili su svoju predanost suzbijanju prijetnje koju predstavlja Daiš i prijetnje koju i dalje predstavlja PKK
                  25
               . U Izjavi EU-a i Turske dogovorenoj 18. ožujka 2016. bilo je riječ o migracijskoj krizi
                  26
               . Predsjednici Europskog vijeća i Komisije sastali su se 9. ožujka 2020. s predsjednikom Turske i dogovorili se da će pojačati provedbu Izjave EU-a i Turske
                  27
               .

               Poboljšanje suradnje s Eurojustom važno je u kontekstu ispunjavanja svih preostalih zahtjeva iz Plana za liberalizaciju viznog režima. Europska unija pokrenula je 16. prosinca 2013. dijalog o liberalizaciji viznog režima s Turskom. Dijalog o liberalizaciji viznog režima temelji se na Planu kojim se utvrđuju zahtjevi koje Turska treba ispuniti kako bi se našla na popisu zemalja čijim državljanima nije potrebna viza.

               U međuvremenu su Turska i Eurojust uspostavili kontaktne točke kako bi olakšali razmjenu neosjetljivih informacija. Turske kontaktne točke sudjeluju i na sastancima Europske pravosudne mreže. Eurojust i turska nadležna tijela razmijenili su dopise o daljnjoj praktičnoj suradnji. Turska su tijela Eurojustu 2. svibnja 2016. poslala dopis kako bi formalno potvrdila namjeru da što prije zaključe sporazum o suradnji, a u međuvremenu pojačaju praktičnu suradnju. Ključno će biti da turske kontaktne točke brzo odgovaraju i ispunjavaju zahtjeve za informacije i suradnju koji im se šalju putem Eurojusta te da sudjeluju na strateškim sastancima o organiziranom kriminalu i terorizmu. Eurojust je turskim nadležnim tijelima odgovorio 3. svibnja 2016. i pozvao Tursku na taktički sastanak Eurojusta o terorizmu te usto predložio aktivno sudjelovanje turskih sudaca i državnih odvjetnika u Eurojustovim događanjima koji su posvećeni pojačanoj suradnji u pitanjima kaznenog pravosuđa, kao i razmjenu informacija i najbolje prakse. Nekoliko godina pregovori nisu napredovali, ali kontakti su ponovno uspostavljeni 2019.

               2.PRAVNI ELEMENTI PREPORUKE

               Uredbom (EU) 2018/1727 o Agenciji Europske unije za suradnju u kaznenom pravosuđu (Eurojust) utvrđuje se zakonodavni okvir za Eurojust, posebno njegovi ciljevi, zadaće, područje nadležnosti, odredbe o zaštiti podataka i načini suradnje s vanjskim partnerima.

               Ova je Preporuka u skladu s odredbama Uredbe o Eurojustu.

               Njezin je cilj da Komisija dobije odobrenje Vijeća za vođenje pregovora o budućim sporazumima u ime EU-a. Pravna osnova na temelju koje Vijeće može odobriti otvaranje pregovora jest članak 218. stavci 3. i 4. UFEU-a.

               U skladu s člankom 218. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, Komisija se imenuje pregovaračem Unije za sporazume između Europske unije i trećih zemalja utvrđenih u ovoj Preporuci o suradnji između Agencije Europske unije za suradnju u kaznenom pravosuđu (Eurojust) i nadležnih tijela za pravosudnu suradnju u kaznenim stvarima u tim trećim zemljama.

               Preporuka za

               ODLUKU VIJEĆA

               o odobrenju otvaranja pregovora o sporazumima između Europske unije i Alžira, Armenije, Bosne i Hercegovine, Egipta, Izraela, Jordana, Libanona, Maroka, Tunisa i Turske o suradnji između Agencije Europske unije za suradnju u kaznenom pravosuđu (Eurojust) i nadležnih tijela za pravosudnu suradnju u kaznenim stvarima tih trećih zemalja

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije (UFEU), a posebno njegov članak 218. stavke 3. i 4.,

               uzimajući u obzir preporuku Europske komisije,

               budući da:

               (1)Uredba (EU) 2018/1727 Europskog parlamenta i Vijeća
                  28
                donesena je 14. studenoga 2018., a primjenjuje se od 12. prosinca 2019.

               (2)Tom se uredbom, a posebno njezinim člankom 56., utvrđuju opća načela za prijenos osobnih podataka iz Agencije Europske unije za suradnju u kaznenom pravosuđu (Eurojust) trećim zemljama i međunarodnim organizacijama. Eurojust može prenositi osobne podatke trećoj zemlji na temelju međunarodnog sporazuma koji su Unija i ta treća zemlja sklopile u skladu s člankom 218. UFEU-a i kojim se osiguravaju prikladne zaštitne mjere u odnosu na zaštitu privatnosti i temeljnih prava i sloboda pojedinaca.

               (3)Pregovori bi se trebali otvoriti u cilju sklapanja takvih sporazuma između Europske unije i Alžira, Armenije, Bosne i Hercegovine, Egipta, Izraela, Jordana, Libanona, Maroka, Tunisa i Turske.

               (4)Komisija bi, prema potrebi, trebala imati mogućnost savjetovanja s Europskim nadzornikom za zaštitu podataka (EDPS) tijekom pregovora o sporazumima i, u svakom slučaju, prije sklapanja sporazumâ.

               (5)Sporazumima bi se trebala poštovati temeljna prava i načela priznata Poveljom Europske unije o temeljnim pravima, posebice pravo na privatni i obiteljski život iz članka 7. Povelje, pravo na zaštitu osobnih podataka iz članka 8. Povelje te pravo na djelotvoran pravni lijek i pošteno suđenje iz članka 47. Povelje. Sporazumi bi se trebali primjenjivati u skladu s tim pravima i načelima.

               (6)Sporazumi ne bi trebali utjecati na prijenos osobnih podataka ili druge oblike suradnje među tijelima odgovornima za zaštitu nacionalne sigurnosti niti bi ih trebali dovoditi u pitanje.

               (7)Irsku obvezuje Uredba (EU) 2018/1727 te ona stoga sudjeluje u donošenju ove Odluke.

               (8)U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 22 o stajalištu Danske, priloženog Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, Danska ne sudjeluje u donošenju ove Odluke te ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje.

               (9)O ovoj Odluci i njezinu Prilogu provedeno je savjetovanje s Europskim nadzornikom za zaštitu podataka i Europskim odborom za zaštitu podataka te su oni dostavili mišljenje (datum),

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               (1)Komisija se ovlašćuje za otvaranje pregovora o sporazumima između Europske unije i Alžira, Armenije, Bosne i Hercegovine, Egipta, Izraela, Jordana, Libanona, Maroka, Tunisa i Turske o suradnji između Agencije Europske unije za suradnju u kaznenom pravosuđu (Eurojust) i nadležnih tijela za pravosudnu suradnju u kaznenim stvarima tih trećih zemalja.

               (2)Pregovori se vode na temelju smjernica za pregovore Vijeća koje su navedene u Prilogu ovoj Odluci.

               Članak 2.

               Komisija se imenuje pregovaračem Unije.

               Članak 3.

               Pregovori se vode uz savjetovanje s odgovarajućom radnom skupinom Vijeća i u skladu sa smjernicama sadržanima u Prilogu, podložno svim smjernicama koje Vijeće može naknadno uputiti Komisiji.

               Komisija redovito izvješćuje radnu skupinu Vijeća o napretku pregovora i bez odgode joj prosljeđujesve dokumente u vezi s pregovorima.

               Članak 4.

               Ova je Odluka upućena Komisiji.

               Sastavljeno u Bruxellesu,

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)

                        Uredba (EU) 2018/1727 od 14. studenoga 2018., SL L 295, str. 138, 21.11.2018.

                     (2)

                        Bruxelles, 6. listopada 2020.: COM(2020) 660 final 2020, Komunikacija o politici proširenja EU-a za 2020.

                     (3)

                  https://eeas.europa.eu/sites/eeas/files/eugs_review_web_0.pdf

                     (4)

                        https://ec.europa.eu/neighbourhood-enlargement/sites/near/files/20190529-bosnia-and-herzegovina-opinion.pdf

                     (5)

                        https://ec.europa.eu/home-affairs/sites/homeaffairs/files/news/docs/20181005_joint-action-plan-counter-terrorism-western-balkans.pdf

                     (6)

                  https://www.consilium.europa.eu/media/23942/eu-egypt.pdf

                     (7)

                     https://eeas.europa.eu/delegations/egypt/71267/eu-egypt-stability-and-social-development-7th-cluster-meeting_en

                     (8)

                  https://eeas.europa.eu/delegations/un-geneva/75884/hrc43-item-4-human-rights-situations-require-councils-attention-eu-statement_en

                     (9)

                        http://www.eeas.europa.eu/archives/delegations/israel/documents/eu_israel/asso_agree_en.pdf

                     (10)

                        https://eur-lex.europa.eu/legal-content/HR/TXT/PDF/?uri=CELEX:32019D0105&from=EN

                     (11)

                        https://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_Data/docs/pressdata/en/foraff/130195.pdf

                     (12)

                        https://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_Data/docs/pressdata/EN/foraff/134152.pdf

                     (13)

                        https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-12384-2016-ADD-1/hr/pdf

                     (14)

                        https://www.consilium.europa.eu/hr/press/press-releases/2017/04/05/syria-conference-co-chairs-declaration/

                     (15)

                        https://ec.europa.eu/neighbourhood-enlargement/neighbourhood/countries/lebanon_en#:~:text=The%20partnership%20between%20the%20European,and%20economically%20strong%20neighbouring%20country.

                     (16)

                        http://www.businessnews.com.lb/download/LondonConferenceLebanonStatementOfIntent4Feb2016.pdf

                     (17)

                        https://www.consilium.europa.eu/hr/press/press-releases/2016/11/15/eu-lebanon-partnership/

                     (18)

                        https://eur-lex.europa.eu/legal-content/HR/TXT/HTML/?uri=CELEX:22000A0318(01)&from=EN

                     (19)

                        http://curia.europa.eu/juris/document/document.jsf?docid=172870&doclang=HR

                     (20)

                        https://www.consilium.europa.eu/hr/press/press-releases/2019/06/27/joint-declaration-by-the-european-union-and-the-kingdom-of-morocco-for-the-fourteenth-meeting-of-the-association-council/

                     (21)

                        https://eur-lex.europa.eu/resource.html?uri=cellar:d3eef257-9b3f-4adb-a4ed-941203546998.0008.02/DOC_4&format=PDF

                     (22)

                        https://eeas.europa.eu/sites/eeas/files/plan_action_tunisie_ue_2013_2017_fr_0.pdf

                     (23)

                        https://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/ec/ACFA4C.htm

                     (24)

                        https://www.consilium.europa.eu/hr/press/press-releases/2015/11/29/eu-turkey-meeting-statement/

                     (25)

                        Kurdistanska radnička stranka (na kurdskom: Partiya Karkerên Kurdistanê).

                     (26)

                        https://www.consilium.europa.eu/hr/press/press-releases/2016/03/18/eu-turkey-statement/

                     (27)

                        https://www.consilium.europa.eu/hr/meetings/international-summit/2020/03/09/

                     (28)

                        Uredba (EU) 2018/1727 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. studenoga 2018. o Agenciji Europske unije za suradnju u kaznenom pravosuđu (Eurojust) te zamjeni i stavljanju izvan snage Odluke Vijeća 2002/187/PUP (SL L 295, 21.11.2018., str. 138.).

    ---documentbreak---

               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 19.11.2020.
            COM(2020) 743 final
            PRILOG

            Preporuci zaODLUKU VIJEĆA
            o odobrenju otvaranja pregovora o sporazumima između Europske unije i Alžira, Armenije, Bosne i Hercegovine, Egipta, Izraela, Jordana, Libanona, Maroka, Tunisa i Turske o suradnji između Agencije Europske unije za suradnju u kaznenom pravosuđu (Eurojust) i nadležnih tijela za pravosudnu suradnju u kaznenim stvarima tih trećih zemalja

               PRILOG

               Smjernice za pregovore o sporazumima između Europske unije i Alžira, Armenije, Bosne i Hercegovine, Egipta, Izraela, Jordana, Libanona, Maroka, Tunisa i Turske o suradnji između Agencije Europske unije za suradnju u kaznenom pravosuđu (Eurojust) i nadležnih tijela za pravosudnu suradnju u kaznenim stvarima tih trećih zemalja

               Komisija bi u pregovorima trebala nastojati ostvariti ciljeve navedene u nastavku.

               (1)Cilj je sporazuma osigurati pravnu osnovu za suradnju između Eurojusta i nadležnih tijela predmetnih trećih zemalja, uključujući razmjenu operativnih osobnih podataka, kako bi se potpomoglo i ojačalo djelovanje nadležnih tijela tih zemalja i država članica te njihova suradnja u sprečavanju i borbi protiv kaznenih djela za koje je nadležan Eurojust u skladu s Uredbom o Eurojustu, osiguravajući pritom odgovarajuće zaštitne mjere u pogledu zaštite privatnosti, osobnih podataka te temeljnih prava i sloboda pojedinaca.

               (2)Kako bi se zajamčilo ograničenje svrhe, suradnja i razmjena osobnih podataka u okviru sporazuma odnose se samo na teška kaznena djela i s njima povezana kaznena djela koja su u nadležnosti Eurojusta u skladu s člankom 3. Uredbe (EU) 2018/1727 (zajednički „kaznena djela”). Suradnja bi posebno trebala biti usmjerena na suzbijanje i borbu protiv terorizma, suzbijanje organiziranog kriminala, posebno nezakonite trgovine vatrenim oružjem, trgovine drogom i krijumčarenja migranata, te na borbu protiv kiberkriminaliteta. U sporazumima se utvrđuju područje njihove primjene i svrhe za koje Eurojust može prenijeti podatke nadležnim tijelima predmetnih trećih zemalja.

               (3)U sporazumima se jasno i precizno utvrđuju potrebne zaštitne mjere i kontrole u pogledu zaštite osobnih podataka, temeljnih prava i sloboda pojedinaca, bez obzira na njihovo državljanstvo i mjesto boravišta, u razmjeni osobnih podataka između Eurojusta i nadležnih tijela predmetnih država članica. Osim zaštitnih mjera navedenih u nastavku sporazumi bi trebali uključivati i zahtjev da prijenos osobnih podataka podliježe obvezama povjerljivosti i da se osobni podaci ne upotrebljavaju za traženje, izricanje ili izvršenje smrtne kazne ili bilo kojeg oblika okrutnog i neljudskog postupanja, ne dovodeći u pitanje dodatne zaštitne mjere koje bi mogle biti potrebne.

               Posebno:

               (a)sporazumi sadržavaju definiciju ključnih pojmova, uključujući definiciju osobnih podataka u skladu s člankom 3. stavkom 1. Direktive (EU) 2016/680;

               (b)sporazumima se poštuje načelo specifičnosti i osigurava da će se podaci obrađivati samo za potrebe prijenosa. U tu se svrhu jasno i precizno navode svrhe obrade osobnih podataka koju vrše stranke u kontekstu sporazuma te one ne prelaze ono što je u pojedinačnom slučaju potrebno za sprečavanje i borbu protiv kaznenih djela na koje se odnose sporazumi;

               (c)osobni podaci koje Eurojust prenosi u skladu sa sporazumima obrađuju se na pošten način, na legitimnoj osnovi i samo u svrhe radi kojih su preneseni. Sporazumima se predviđa obveza da Eurojust pri prijenosu podataka naznači sva ograničenja pristupa ili upotrebe, uključujući i ona u pogledu prijenosa, brisanja, uništavanja ili daljnje obrade podataka. Sporazumima se nadležna tijela predmetnih trećih zemalja obvezuju na poštovanje tih ograničenja te se definira kako će se u praksi zajamčiti usklađenost s tim ograničenjima. Osobni podaci moraju biti primjereni, relevantni i ograničeni na ono što je nužno u tu svrhu. Moraju biti točni i ažurirani. Ne pohranjuju se dulje nego što je to potrebno u svrhe u koje su preneseni. Sporazumima se predviđa periodično preispitivanje potrebe za daljnjom pohranom prenesenih osobnih podataka. Sporazumi sadržavaju prilog s iscrpnim popisom nadležnih tijela u predmetnim trećim zemljama kojima Eurojust može prenijeti osobne podatke te kratak opis njihovih ovlasti;

               (d)zabranjuje se da Eurojust prenosi osobne podatke kojima se otkrivaju rasno ili etničko podrijetlo, politička mišljenja, religijska ili filozofska uvjerenja, članstvo u sindikatu, genetski podaci ili podaci o zdravlju i seksualnom životu osobe, osim ako je to izričito nužno i razmjerno u pojedinim slučajevima radi sprečavanja ili suzbijanja kaznenih djela obuhvaćenih sporazumima i u skladu s odgovarajućim zaštitnim mjerama. Sporazumi bi trebali sadržavati i posebne zaštitne mjere koje se odnose na prijenos osobnih podataka žrtava kaznenih djela, svjedoka ili drugih osoba koje mogu pružiti informacije o kaznenim djelima te maloljetnika;

               (e)sporazumima se osiguravaju ostvariva prava pojedinaca čiji se osobni podaci obrađuju utvrđivanjem pravila o pravu na pristup, ispravljanje i brisanje podataka, uključujući posebne razloge zbog kojih se mogu dopustiti sva potrebna i razmjerna ograničenja. Sporazumima se osiguravaju i ostvariva prava na upravnu i sudsku zaštitu svih osoba čiji se podaci obrađuju na temelju sporazuma te se jamče učinkoviti pravni lijekovi;

               (f)sporazumima se utvrđuju pravila o pohranjivanju, provjeri, ispravljanju i brisanju osobnih podataka te o vođenju evidencije za potrebe bilježenja i dokumentiranja, kao i o informacijama koje se daju na raspolaganje pojedincima. Njima bi trebalo predvidjeti i zaštitne mjere u pogledu automatizirane obrade osobnih podataka. Sporazumima bi se trebali utvrditi i kriteriji za procjenu točnosti podataka;

               (g)sporazumi uključuju obvezu jamčenja sigurnosti osobnih podataka putem odgovarajućih tehničkih i organizacijskih mjera, među ostalim dopuštajući samo ovlaštenim osobama pristup osobnim podacima. Sporazumi uključuju i obvezu obavješćivanja u slučaju povrede osobnih podataka koja se odnosi na podatke prenesene na temelju sporazuma;

               (h)daljnji prijenosi podataka iz nadležnih tijela predmetnih trećih zemalja drugim tijelima u istoj zemlji, među ostalim za upotrebu u sudskim postupcima, trebali bi biti dopušteni samo u svrhe izvornog prijenosa koji vrši Eurojust i trebali bi se obavljati u skladu s odgovarajućim uvjetima i zaštitnim mjerama, uključujući prethodno odobrenje Eurojusta;

               (i)isti uvjeti kao pod točkom (h) primjenjuju se na daljnje prijenose podataka koje vrše nadležna tijela predmetnih trećih zemalja tijelima u drugoj trećoj zemlji, uz dodatni zahtjev da se takvi daljnji prijenosi dopuštaju samo u odnosu na treće zemlje kojima Eurojust ima pravo prenositi osobne podatke na temelju članka 56. stavka 2. Uredbe (EU) 2018/1727;

               (j)sporazumima se osigurava sustav nadzora koji će obavljati neovisno javno tijelo nadležno za zaštitu podataka ili više takvih tijela s ovlastima za istragu i djelovanje u cilju provedbe nadzora nad javnim tijelima predmetnih trećih zemalja koja upotrebljavaju osobne podatke i druge informacije koje su razmijenjene u skladu sa sporazumima te za sudjelovanje u sudskim postupcima. Neovisna će tijela posebice imati ovlasti za rješavanje pritužbi pojedinaca o upotrebi njihovih osobnih podataka. Javna tijela koja upotrebljavaju osobne podatke dužna su poštovati pravila o zaštiti osobnih podataka iz sporazuma.

               (4)Sporazumima se predviđa djelotvoran mehanizam za rješavanje sporova u pogledu njihova tumačenja i primjene kako bi se osiguralo da stranke poštuju zajednički dogovorena pravila.

               (5)Sporazumi sadržavaju odredbe o njihovu praćenju i periodičnoj evaluaciji.

               (6)Sporazumi bi trebali sadržavati odredbu o stupanju na snagu i valjanosti te odredbu prema kojoj stranka može otkazati ili suspendirati sporazum, pogotovo ako treća zemlja više ne osigurava djelotvorno razinu zaštite temeljnih prava i sloboda koja se zahtijeva na temelju sporazuma. U sporazumima se usto navodi mogu li se osobni podaci koji su obuhvaćeni područjem primjene pojedinog sporazuma i koji se prenesu prije njegova otkaza ili suspenzije nastaviti obrađivati. Nastavak obrade osobnih podataka, ako je dopušten, u svakom se slučaju provodi u skladu s odredbama sporazuma u trenutku njegove suspenzije ili otkaza.

               (7)Sporazumi mogu, prema potrebi, sadržavati klauzulu o teritorijalnoj primjeni.

               (8)Sporazumi su jednako vjerodostojni na bugarskom, češkom, danskom, engleskom, estonskom, finskom, francuskom, grčkom, hrvatskom, latvijskom, litavskom, mađarskom, malteškom, nizozemskom, njemačkom, poljskom, portugalskom, rumunjskom, slovačkom, slovenskom, španjolskom, švedskom i talijanskom jeziku te sadržavaju klauzulu o jeziku u tu svrhu.


               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 2.6.2021.
            COM(2021) 514 final
            Preporuka za
            PREPORUKU VIJEĆA
            i davanje mišljenja Vijeća o Programu stabilnosti Latvije za 2021.
            {SWD(2021) 501 final}

               Preporuka za

               PREPORUKU VIJEĆA

               i davanje mišljenja Vijeća o Programu stabilnosti Latvije za 2021.

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,

               uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 1466/97 od 7. srpnja 1997. o jačanju nadzora stanja proračuna i nadzora i koordinacije ekonomskih politika
                  1
               , a posebno njezin članak 5. stavak 2.,

               uzimajući u obzir preporuku Europske komisije,

               uzimajući u obzir rezolucije Europskog parlamenta,

               nakon savjetovanja s Gospodarskim i financijskim odborom,

               budući da:

               (1)Komisija je 20. ožujka 2020. donijela Komunikaciju o aktivaciji opće klauzule o odstupanju
                  2
                iz Pakta o stabilnosti i rastu
                  3
               . U toj je komunikaciji iznijela svoje stajalište da su zbog očekivanog ozbiljnog gospodarskog pada uzrokovanog pandemijom bolesti COVID-19 ispunjeni uvjeti za aktivaciju opće klauzule o odstupanju. Ministri financija država članica složili su se 23. ožujka 2020. s tom Komisijinom procjenom. Općom klauzulom o odstupanju državama članicama omogućena je proračunska fleksibilnost za suočavanje s krizom i olakšana koordinacija proračunskih politika u vrijeme ozbiljnog gospodarskog pada. Njezinom aktivacijom svakoj državi članici dopušta se privremeno odstupanje od kretanja prilagodbe prema srednjoročnom proračunskom cilju, pod uvjetom da se time srednjoročno ne ugrozi fiskalna održivost. Komisija je 17. rujna 2020. u svojoj Godišnjoj strategiji održivog rasta najavila da će se opća klauzula o odstupanju primjenjivati i u 2021.
                  4

               (2)Vijeće je 20. srpnja 2020. Latviji preporučilo
                  5
                da u skladu s općom klauzulom o odstupanju poduzme sve potrebne mjere za djelotvoran odgovor na pandemiju, održavanje gospodarstva i potporu oporavku koji će uslijediti. Preporučilo je i da Latvija, kada to gospodarski uvjeti dopuste, nastavi provoditi fiskalne politike kako bi postigla razborite srednjoročne fiskalne pozicije i osigurala održivost duga, uz istodobno poticanje ulaganja.

               (3)Vijeće je u Preporuci o ekonomskoj politici europodručja naznačilo da bi fiskalne politike u svim državama članicama i dalje trebale ostati poticajne tijekom 2021. i da bi mjere politike trebale biti prilagođene okolnostima u pojedinim zemljama, pravodobne, privremene i ciljane
                  6
               . Kada epidemiološki i gospodarski uvjeti to dopuste, trebalo bi početi postupno ukidati izvanredne mjere, istodobno nastojeći ublažiti socijalne posljedice krize i njezin učinak na tržište rada. Fiskalne politike trebalo bi nastaviti provoditi s ciljem da se postignu razborite srednjoročne fiskalne pozicije i osigura održivost duga, uz istodobno poticanje ulaganja. Države članice trebale bi nastaviti provoditi reforme kojima se jačaju pokrivenost, primjerenost i održivost zdravstvenih sustava i sustava socijalne zaštite za sve.

               (4)Komisija je 18. studenoga 2020. donijela mišljenja o nacrtima proračunskih planova država članica europodručja za 2021., koja su se temeljila na kvalitativnoj procjeni fiskalnih mjera. Komisija smatra da je nacrt proračunskog plana Latvije općenito u skladu s preporukama za fiskalnu politiku koje je Vijeće donijelo 20. srpnja 2020. te da se većinom mjera iz plana podupire gospodarska aktivnost u kontekstu znatne neizvjesnosti.

               (5)Instrumentom Next Generation EU, uključujući Mehanizam za oporavak i otpornost, zajamčit će se održiv, uključiv i pravedan oporavak. Uredba (EU) 2021/241 o uspostavi Mehanizma za oporavak i otpornost
                  7
                stupila je na snagu 19. veljače 2021. Tim instrumentom pružit će se financijska potpora provedbi reformi i ulaganjima i generirati fiskalni impuls koji će se financirati sredstvima EU-a. Pridonijet će gospodarskom oporavku, provedbi održivih reformi i ulaganja kojima se potiče rast, posebno u cilju promicanja zelene i digitalne tranzicije te jačanju otpornosti gospodarstava i njihova potencijalnog rasta. Omogućit će i poboljšanje javnih financija u kratkoročnom razdoblju i pridonijeti jačanju njihove održivosti, rastu i otvaranju radnih mjesta u srednjoročnom i dugoročnom razdoblju.

               (6)Komisija je 3. ožujka 2021. donijela Komunikaciju s daljnjim smjernicama politike kako bi se olakšala koordinacija fiskalnih politika i izrada programa stabilnosti i konvergencije država članica
                  8
               . Opći smjer fiskalne politike, uzimajući u obzir nacionalne proračune i Mehanizam za oporavak i otpornost, trebao bi u 2021. i 2022. ostati poticajan. Istodobno bi, u kontekstu postupne normalizacije gospodarske aktivnosti u drugoj polovini 2021., fiskalne politike država članica u 2022. trebale biti diferenciranije. Države članice trebale bi u svojim fiskalnim politikama uzeti u obzir stupanj oporavka, fiskalnu održivost te potrebu za smanjenjem gospodarskih, socijalnih i teritorijalnih razlika. S obzirom na potrebu za potporom održivom oporavku u Uniji, države članice s niskim rizicima za održivost trebale bi usmjeriti proračune na održavanje poticajne fiskalne politike u 2022., uzimajući u obzir učinak Mehanizma za oporavak i otpornost. Države članice s visokim razinama duga trebale bi provoditi razborite fiskalne politike, zadržati državna ulaganja te iskoristiti bespovratna sredstva iz Mehanizma za oporavak i otpornost za financiranje dodatnih visokokvalitetnih projekata ulaganja i strukturne reforme. U razdoblju nakon 2022. pri izradi fiskalnih politika trebalo bi nastaviti uzimati u obzir snagu oporavka, stupanj ekonomske neizvjesnosti i fiskalnu održivost. Preusmjeravanje fiskalnih politika prema postizanju razboritih srednjoročnih fiskalnih pozicija, među ostalim postupnim i pravodobnim ukidanjem mjera potpore, pridonijet će srednjoročnoj fiskalnoj održivosti.

               (7)Komisija je u Komunikaciji od 3. ožujka 2021. iznijela stajalište da bi odluku o deaktivaciji ili nastavku primjene opće klauzule o odstupanju trebalo donijeti u okviru ukupne ocjene stanja gospodarstva, pri čemu bi ključni kvantitativni kriterij bio razina gospodarske aktivnosti u Uniji ili europodručju u usporedbi s razinama prije krize (krajem 2019.). Na temelju proljetne prognoze 2021. Komisija je 2. lipnja zaključila da su ispunjeni uvjeti za nastavak primjene opće klauzule o odstupanju u 2022. i njezinu deaktivaciju od 2023. Nakon deaktivacije opće klauzule o odstupanju i dalje će se u obzir uzimati konkretna situacija u pojedinoj zemlji
                  9
               .

               (8)Latvija je 15. travnja 2021. dostavila svoj Program stabilnosti za 2021., u skladu s člankom 4. Uredbe (EZ) br. 1466/97.

               (9)Na temelju podataka koje je Eurostat potvrdio, deficit opće države u Latviji je u 2020. iznosio 4,5 % BDP-a, a dug opće države povećao se na 43,5 % BDP-a. Godišnja promjena primarnog proračunskog salda iznosila je –4 % BDP-a, uključujući diskrecijske proračunske mjere u iznosu od 3,5 % BDP-a za potporu gospodarstvu te djelovanje automatskih stabilizatora. Latvija je pružila i potporu za likvidnost poduzećima i kućanstvima (kao što su jamstva i odgode plaćanja poreza koji nemaju izravan i neposredan učinak na proračun), koja se procjenjuje na 1,7 % BDP-a.

               Komisija je 2. lipnja 2021. objavila izvješće u skladu s člankom 126. stavkom 3. UFEU-a. U tom se izvješću razmatra proračunsko stanje Latvije jer je njezin deficit opće države 2020. premašio referentnu vrijednost od 3 % BDP-a utvrđenu Ugovorom. U izvješću je zaključeno da kriterij deficita nije ispunjen.

               (10)Makroekonomski scenarij na kojem se temelje proračunske projekcije oprezan je za 2021. i 2022. U Programu stabilnosti predviđaju se niže stope rasta realnog BDP-a nego u Komisijinoj proljetnoj prognozi 2021., uglavnom zbog nižeg rasta izvoza. Nadalje, u Programu stabilnosti očekuje se daljnje smanjenje zaposlenosti u 2021. i sporiji oporavak u 2022. nego u Komisijinoj prognozi.

               (11)Vlada u Programu stabilnosti za 2021. predviđa povećanje deficita opće države s 5,4 % BDP-a u 2020. na 9,3 % BDP-a u 2021. te povećanje udjela duga na 48,9 % BDP-a u 2021. Prema programu, promjena primarnog proračunskog salda u 2021. u odnosu na razinu prije krize (2019.) iznosi –8,7 % BDP-a, što odražava diskrecijske proračunske mjere u iznosu od  2,9 % BDP-a za potporu gospodarstvu te djelovanje automatskih stabilizatora. Predviđanja deficita i duga viša su od Komisijine proljetne prognoze 2021. U Programu stabilnosti očekuje se veće povećanje rashoda (posebno ostalih rashoda) nego u Komisijinoj proljetnoj prognozi 2021. Nadalje, u Komisijinoj prognozi predviđaju se povoljnija kretanja prihoda, što je u skladu s optimističnijim makroekonomskim scenarijem iz Komisijine prognoze.

               (12)Kao odgovor na pandemiju bolesti COVID-19 i posljedični gospodarski pad, Latvija je donijela proračunske mjere za povećanje kapaciteta svojeg zdravstvenog sustava, ograničenje pandemije i pružanje pomoći osobito pogođenim građanima i sektorima. Tim snažnim političkim odgovorom ublaženo je smanjenje BDP-a, što je pak ograničilo povećanje državnog deficita i javnog duga. Fiskalne mjere trebale bi pružiti najveću moguću potporu bez prejudiciranja budućih fiskalnih kretanja. Stoga se njima ne bi smjelo trajno opteretiti javne financije. Ako države članice uvedu trajne mjere, trebaju ih na odgovarajući način financirati kako bi se u srednjoročnom razdoblju postigla proračunska neutralnost. Mjere koje je Latvija poduzela u 2020. i 2021. u skladu su s Preporukom Vijeća od 20. srpnja 2020. Čini se da neke diskrecijske mjere koje je vlada donijela 2020. i 2021. nisu privremene ni popraćene kompenzacijskim mjerama. Nakon razdoblja obuhvaćenog Komisijinom prognozom, tj. 2023., preostali učinak tih trajnih mjera, koje se uglavnom odnose na povećanje plaća u javnom sektoru, posebno za zdravstvene radnike, preliminarno se procjenjuje na oko 1 % BDP-a.

               (13)Program stabilnosti za 2021. sadržava pretpostavku da ulaganja i reforme financirani bespovratnim sredstvima iz Mehanizma za oporavak i otpornost iznose 0,1 % u 2021., 0,8 % u 2022. i 0,8 % u 2023. Program sadržava pretpostavku nešto kasnijeg financiranja rashoda sredstvima iz Mehanizma za oporavak i otpornost, pri čemu se povećanje rashoda planira u 2024. i 2025. U Komisijinoj proljetnoj prognozi ta su bespovratna sredstva uključena u proračunske projekcije.

               (14)U trenutačnim okolnostima potrebno je razmotriti utvrđene pokazatelje fiskalne prilagodbe iz Uredbe (EZ) br. 1466/97. Prvo, postoji znatna neizvjesnost u pogledu procjena proizvodnog jaza. Drugo, fiskalna politika treba biti spremna za brzu prilagodbu razvoju pandemije, kako bi se nakon smanjenja zdravstvenih rizika preusmjerila s hitnih na ciljane mjere. Treće, trenutačne okolnosti obilježene su znatnim odgovorom politika za potporu gospodarskoj aktivnosti. Zbog znatnih prijenosa sredstava iz proračuna EU-a (npr. iz Mehanizma za oporavak i otpornost), utvrđeni pokazatelji ne odražavaju u cijelosti poticaj fiskalnih politika gospodarstvu. U tom se kontekstu strukturni saldo ne čini primjerenim u trenutačnim okolnostima. Referentno mjerilo za rashode potrebno je prilagoditi
                  10
                i dopuniti dodatnim informacijama kako bi se u potpunosti ocijenio smjer fiskalne politike.

               Prvo, privremene hitne mjere isključene su iz ukupnog iznosa rashoda, što je slično pristupu iz procjene nacrta proračunskih planova za 2021. Hitnim privremenim mjerama uvedenima zbog krize podupiru se zdravstveni sustavi te radnicima i poduzećima nadoknađuje gubitak prihoda zbog ograničenja kretanja i poremećaja u lancima opskrbe. Tijela javne vlasti mogu ih ukinuti ovisno o normalizaciji gospodarstva i javnog zdravlja.

               Drugo, kako bi se u ovom trenutku ocijenio opći smjer fiskalne politike, znatne prijenose iz proračuna EU-a (kao što su oni iz Mehanizma za oporavak i otpornost) trebalo bi uključiti u relevantne ukupne rashode.

               U skladu s tim, smjer fiskalne politike mjeri se promjenom primarnih rashoda (bez diskrecijskih mjera na strani prihoda i bez hitnih privremenih mjera uvedenih zbog krize), uključujući rashode koji se financiraju bespovratnim sredstvima iz Mehanizma za oporavak i otpornost i sredstvima drugih fondova EU-a.

               Osim općeg smjera fiskalne politike, cilj je analize procijeniti je li nacionalna fiskalna politika razborita i potiče li se njezinim sastavom održiv oporavak u skladu sa zelenom i digitalnom tranzicijom. Zato se posebna pozornost posvećuje kretanjima primarnih tekućih rashoda i ulaganja koje financira država.

               (15)U Programu stabilnosti za 2021. Latvije predviđa se da će se deficit opće države smanjiti na 2,7 % BDP-a u 2022., uglavnom zbog prestanka primjene privremenih mjera potpore donesenih 2020. i 2021. Predviđa se povećanje udjela duga opće države na 50,3 % BDP-a u 2022. Ta su predviđanja viša od Komisijine proljetne prognoze 2021., uglavnom zbog povoljnijeg makroekonomskog scenarija u Komisijinoj prognozi.

               Na temelju Komisijine prognoze procjenjuje se da opći smjer fiskalne politike kako je prethodno definiran (uključujući i učinak ulaganja koja se financiraju iz nacionalnih proračuna i proračuna EU-a, osobito iz Mehanizma za oporavak i otpornost, na ukupnu potražnju u 2022.) iznosi –0,8 % BDP-a.
                  11
                Predviđa se da će se pozitivan učinak rashoda financiranih bespovratnim sredstvima iz Mehanizma za oporavak i otpornost i sredstvima drugih fondova EU-a povećati za 0,6 postotnih bodova BDP-a. Predviđa se da će učinak ulaganja koja financira država biti kontrakcijski i iznositi 0,3 postotna boda BDP-a
                  12
               . Predviđa se da će učinak primarnih tekućih rashoda koje financira država (bez diskrecijskih mjera na prihodovnoj strani) biti ekspanzivan i iznositi 0,5 postotnih bodova BDP-a.

               (16)Po svemu sudeći, kvaliteta proračunskih mjera država članica posebno je važna. Fiskalne strukturne reforme usmjerene na poboljšanje sastava nacionalnih proračuna mogu poduprijeti potencijalni rast, stvoriti prijeko potreban fiskalni prostor i pridonijeti dugoročnoj fiskalnoj održivosti, među ostalim zbog klimatskih promjena i zdravstvenih izazova. Na prihodovnoj je strani zbog krize uzrokovane bolešću COVID-19 došla do izražaja važnost reformi za učinkovitije i pravednije sustave javnih prihoda. Na rashodovnoj je strani još više naglašena nužnost povećanja obujma i kvalitete održivih ulaganja koja potiču rast, u skladu s ciljevima jačanja potencijala rasta, gospodarske i socijalne otpornosti te zelene i digitalne tranzicije. Planovi za oporavak i otpornost omogućit će poboljšanje sastava nacionalnih proračuna.

               (17)Prema srednjoročnom proračunskom planu iz programa predviđa se smanjenje deficita opće države s 1,3 % u 2023. na 0,3 % BDP-a u 2024.

               Na temelju programa opći smjer fiskalne politike (uključujući i učinak na ukupnu potražnju ulaganja koja se financiraju iz nacionalnih proračuna i proračuna EU-a, posebno iz Mehanizma za oporavak i otpornost) procijenjen je na prosječno +1,4 % BDP-a u 2023. i 2024. Predviđa se da će se pozitivan učinak rashoda financiranih bespovratnim sredstvima iz Mehanizma za oporavak i otpornost i sredstvima drugih fondova EU-a smanjiti za prosječno 0,3 postotna boda BDP-a u 2023. i 2024. Predviđa se da će učinak ulaganja koja financira država biti kontrakcijski i iznositi 0,1 postotni bod BDP-a
                  13
               . Predviđa se da će učinak primarnih tekućih rashoda koje financira država (bez diskrecijskih mjera na prihodovnoj strani) biti kontrakcijski i iznositi 1 postotni bod BDP-a.

               Trenutačno se prosječni desetogodišnji nominalni potencijalni rast procjenjuje na 4,75 %
                  14
               . Međutim, ta procjena ne uključuje učinak reformi u okviru Plana za oporavak i otpornost koje mogu potaknuti potencijalni gospodarski rast Latvije.

               (18)Predviđa se smanjenje udjela duga opće države s 48,8 % BDP-a u 2023. na 48,5 % BDP-a u 2024. Latvija se u srednjoročnom razdoblju suočava s niskim rizicima za fiskalnu održivost, kao što je vidljivo iz najnovije analize održivosti duga
                  15
               .

               (19)S obzirom na trenutačno iznimno visok stupanj neizvjesnosti, smjernice za fiskalnu politiku trebale bi ostati uglavnom kvalitativne. Preciznije kvantificirane smjernice za naredne godine izradit će se 2022., nakon što se stupanj neizvjesnosti u dovoljnoj mjeri smanji.

               Vijeće je ocijenilo Program stabilnosti za 2021. i daljnje postupanje Latvije po Preporuci Vijeća od 20. srpnja 2020.

               PREPORUČUJE LATVIJI DA:

               1.U 2022. zadrži poticajan smjer fiskalne politike, uključujući poticaj Mehanizma za oporavak i otpornost, te očuva ulaganja koja financira država. Zadrži pod kontrolom rast tekućih rashoda koje financira država.

               2.Kada to gospodarski uvjeti dopuste, provodi fiskalnu politiku s ciljem postizanja razboritih srednjoročnih fiskalnih pozicija i osiguravanja srednjoročne fiskalne održivosti duga. Istodobno poveća ulaganja kako bi se potaknuo potencijal rasta.

               3.Obrati posebnu pozornost na sastav javnih financija na prihodovnoj i rashodovnoj strani proračuna te na kvalitetu proračunskih mjera kako bi se osigurao održiv i uključiv oporavak. Daje prednost održivim ulaganjima kojima se potiče rast, osobito onima koja podupiru zelenu i digitalnu tranziciju. Daje prednost fiskalno-strukturnim reformama koje će pridonijeti financiranju prioriteta javne politike i dugoročnoj održivosti javnih financija, među ostalim jačanjem pokrivenosti, primjerenosti i održivosti zdravstvenih sustava i sustava socijalne zaštite za sve.

               Sastavljeno u Bruxellesu

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)

                        SL L 209, 2.8.1997., str. 1.

                     (2)

                        Tom se klauzulom olakšava koordinacija proračunskih politika u vrijeme ozbiljnog gospodarskog pada, kako je utvrđeno u članku 5. stavku 1., članku 6. stavku 3., članku 9. stavku 1. i članku 10. stavku 3. Uredbe (EZ) 1466/97 te članku 3. stavku 5. i članku 5. stavku 2. Uredbe (EZ) 1467/97.

                     (3)

                        Komunikacija Komisije Vijeću o aktivaciji opće klauzule o odstupanju Pakta o stabilnosti i rastu, Bruxelles, 20.3.2020., COM(2020) 123 final.

                     (4)

                        Komunikacija Komisije o godišnjoj strategiji održivog rasta 2021., Bruxelles, 17.9.2020., COM(2020) 575 final.

                     (5)

                        Preporuka Vijeća od 20. srpnja 2020. o Nacionalnom programu reformi Latvije i davanje mišljenja Vijeća o Programu stabilizacije Latvije za 2020., SL C 282, 26.8.2020., str. 89.

                     (6)

                        Čeka se konačno donošenje u Vijeću, nakon potvrde Europskog vijeća. Tekst koji je 16. prosinca 2020. dogovorila Euroskupina dostupan je na:
                  https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-14356-2020-INIT/hr/pdf

                     (7)

                     SL
                      L 57, 18.2.2021., str. 17.

                     (8)

                        Komunikacija Komisije Vijeću „Godinu dana od izbijanja pandemije bolesti COVID-19: odgovor u okviru fiskalne politike”, Bruxelles, 3.3.2021., COM(2021) 105 final.

                     (9)

                        Komunikacija Komisije „Koordinacija ekonomskih politika u 2021.: prevladavanje pandemije bolesti COVID-19, potpora oporavku i modernizacija gospodarstva”, Bruxelles, 2.6.2021., COM(2021) 500 final.

                     (10)

                        Konkretno, zbog izglađivanja ulaganja u razdoblju od četiri godine primijenjenog u referentnom mjerilu za rashode nije moguće pravilno procijeniti fiskalnu potporu oporavku ulaganjima koja financira država.

                     (11)

                        Negativan predznak pokazatelja odgovara prekomjernom rastu primarnih rashoda u usporedbi sa srednjoročnim gospodarskim rastom, što upućuje na ekspanzivnu fiskalnu politiku.

                     (12)

                        Predviđa se da će učinak ostalih kapitalnih rashoda koje financira država biti neutralan.

                     (13)

                        Predviđa se da će učinak ostalih kapitalnih rashoda koje financira država biti neutralan.

                     (14)

                        Procjena Komisije u skladu sa zajednički dogovorenom metodologijom.

                     (15)

                        Vidjeti Radni dokument službi Komisije – Statistički prilog s popratnim podacima relevantnima za ocjenu Programa stabilnosti i konvergencije za 2021.


               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 2.6.2021.
            COM(2021) 512 final
            Preporuka za
            PREPORUKU VIJEĆA
            i davanje mišljenja Vijeća o Programu stabilnosti Italije za 2021.
            {SWD(2021) 501 final}

               Preporuka za

               PREPORUKU VIJEĆA

               i davanje mišljenja Vijeća o Programu stabilnosti Italije za 2021.

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,

               uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 1466/97 od 7. srpnja 1997. o jačanju nadzora stanja proračuna i nadzora i koordinacije ekonomskih politika
                  1
               , a posebno njezin članak 5. stavak 2.,

               uzimajući u obzir preporuku Europske komisije,

               uzimajući u obzir rezolucije Europskog parlamenta,

               nakon savjetovanja s Gospodarskim i financijskim odborom,

               budući da:

               (1)Komisija je 20. ožujka 2020. donijela Komunikaciju o aktivaciji opće klauzule o odstupanju
                  2
                iz Pakta o stabilnosti i rastu
                  3
               . U toj je komunikaciji iznijela svoje stajalište da su zbog očekivanog ozbiljnog gospodarskog pada uzrokovanog pandemijom bolesti COVID-19 ispunjeni uvjeti za aktivaciju opće klauzule o odstupanju. Ministri financija država članica složili su se 23. ožujka 2020. s tom Komisijinom procjenom. Općom klauzulom o odstupanju državama članicama omogućena je proračunska fleksibilnost za suočavanje s krizom i olakšana koordinacija proračunskih politika u vrijeme ozbiljnog gospodarskog pada. Njezinom aktivacijom svakoj državi članici dopušta se privremeno odstupanje od kretanja prilagodbe prema srednjoročnom proračunskom cilju, pod uvjetom da se time srednjoročno ne ugrozi fiskalna održivost. Komisija je 17. rujna 2020. u svojoj Godišnjoj strategiji održivog rasta najavila da će se opća klauzula o odstupanju primjenjivati i u 2021.
                  4

               (2)Vijeće je 20. srpnja 2020. Italiji
                  5
                preporučilo da u skladu s općom klauzulom o odstupanju poduzme sve potrebne mjere za djelotvoran odgovor na pandemiju, održavanje gospodarstva i potporu oporavku koji će uslijediti. Preporučilo je i da Italija, kada to gospodarski uvjeti dopuste, nastavi provoditi fiskalne politike kako bi postigla razborite srednjoročne fiskalne pozicije i osigurala održivost duga, uz istodobno poticanje ulaganja.

               (3)Vijeće je u Preporuci o ekonomskoj politici europodručja naznačilo da bi fiskalne politike u svim državama članicama i dalje trebale ostati poticajne tijekom 2021. i da bi mjere politike trebale biti prilagođene okolnostima u pojedinim zemljama, pravodobne, privremene i ciljane
                  6
               . Kada epidemiološki i gospodarski uvjeti to dopuste, trebalo bi početi postupno ukidati izvanredne mjere, istodobno nastojeći ublažiti socijalne posljedice krize i njezin učinak na tržište rada. Fiskalne politike trebalo bi nastaviti provoditi s ciljem da se postignu razborite srednjoročne fiskalne pozicije i osigura održivost duga, uz istodobno poticanje ulaganja. Države članice trebale bi nastaviti provoditi reforme kojima se jačaju pokrivenost, primjerenost i održivost zdravstvenih sustava i sustava socijalne zaštite za sve.

               (4)Komisija je 18. studenoga 2020. donijela mišljenja o nacrtima proračunskih planova država članica europodručja za 2021., koja su se temeljila na kvalitativnoj procjeni fiskalnih mjera. Komisija smatra da je nacrt proračunskog plana Italije općenito u skladu s preporukama za fiskalnu politiku koje je Vijeće donijelo 20. srpnja 2020. te da se većinom mjera iz planova podupire gospodarska aktivnost u kontekstu znatne neizvjesnosti. Međutim, čini se da neke mjere nisu bile privremene niti su bile popraćene kompenzacijskim mjerama.

               (5)Instrumentom Next Generation EU, uključujući Mehanizam za oporavak i otpornost, zajamčit će se održiv, uključiv i pravedan oporavak. Uredba (EU) 2021/241 o uspostavi Mehanizma za oporavak i otpornost
                  7
                stupila je na snagu 19. veljače 2021. Tim instrumentom pružit će se financijska potpora provedbi reformi i ulaganjima i generirati fiskalni impuls koji će se financirati sredstvima EU-a. Pridonijet će gospodarskom oporavku, provedbi održivih reformi i ulaganja kojima se potiče rast, posebno u cilju promicanja zelene i digitalne tranzicije te jačanju otpornosti gospodarstava i njihova potencijalnog rasta. Omogućit će i poboljšanje javnih financija u kratkoročnom razdoblju i pridonijeti jačanju njihove održivosti, rastu i otvaranju radnih mjesta u srednjoročnom i dugoročnom razdoblju.

               (6)Komisija je 3. ožujka 2021. donijela Komunikaciju s daljnjim smjernicama politike kako bi se olakšala koordinacija fiskalnih politika i izrada programa stabilnosti i konvergencije država članica
                  8
               . Opći smjer fiskalne politike, uzimajući u obzir nacionalne proračune i Mehanizam za oporavak i otpornost, trebao bi u 2021. i 2022. ostati poticajan. Istodobno bi, u kontekstu postupne normalizacije gospodarske aktivnosti u drugoj polovini 2021., fiskalne politike država članica u 2022. trebale biti diferenciranije. Države članice trebale bi u svojim fiskalnim politikama uzeti u obzir stupanj oporavka, fiskalnu održivost te potrebu za smanjenjem gospodarskih, socijalnih i teritorijalnih razlika. S obzirom na potrebu za potporom održivom oporavku u Uniji, države članice s niskim rizicima za održivost trebale bi usmjeriti proračune na održavanje poticajne fiskalne politike u 2022., uzimajući u obzir učinak Mehanizma za oporavak i otpornost. Države članice s visokim razinama duga trebale bi provoditi razborite fiskalne politike, zadržati državna ulaganja te iskoristiti bespovratna sredstva iz Mehanizma za oporavak i otpornost za financiranje dodatnih visokokvalitetnih projekata ulaganja i strukturne reforme. U razdoblju nakon 2022. pri izradi fiskalnih politika trebalo bi nastaviti uzimati u obzir snagu oporavka, stupanj ekonomske neizvjesnosti i fiskalnu održivost. Preusmjeravanje fiskalnih politika prema postizanju razboritih srednjoročnih fiskalnih pozicija, među ostalim postupnim i pravodobnim ukidanjem mjera potpore, pridonijet će srednjoročnoj fiskalnoj održivosti.

               (7)Komisija je u Komunikaciji od 3. ožujka 2021. iznijela stajalište da bi odluku o deaktivaciji ili nastavku primjene opće klauzule o odstupanju trebalo donijeti u okviru ukupne ocjene stanja gospodarstva, pri čemu bi ključni kvantitativni kriterij bio razina gospodarske aktivnosti u Uniji ili europodručju u usporedbi s razinama prije krize (krajem 2019.). Na temelju proljetne prognoze za 2021. Komisija je 2. lipnja zaključila da su ispunjeni uvjeti za nastavak primjene opće klauzule o odstupanju u 2022. i njezinu deaktivaciju od 2023. Nakon deaktivacije opće klauzule o odstupanju i dalje će se u obzir uzimati konkretna situacija u pojedinoj zemlji
                  9
               .

               (8)Italija je 30. travnja 2021. dostavila svoj Program stabilnosti za 2021., u skladu s člankom 4. Uredbe (EZ) br. 1466/97.

               (9)Na temelju podataka koje je Eurostat potvrdio, deficit opće države u Italiji iznosio je u 2020. 9,5 % BDP-a, a dug opće države povećao se na 155,8 % BDP-a. Godišnja promjena primarnog proračunskog salda iznosila je 8,0 % BDP-a, uključujući diskrecijske proračunske mjere za potporu gospodarstvu te djelovanje automatskih stabilizatora. Italija je pružila i potporu za likvidnost poduzećima i kućanstvima (kao što su jamstva i odgode plaćanja poreza koji nemaju izravan i neposredan učinak na proračun), koja se procjenjuje na 24,8 % BDP-a.

               Komisija je 2. lipnja 2021. objavila izvješće u skladu s člankom 126. stavkom 3. UFEU-a. U tom se izvješću razmatra proračunsko stanje Italije jer je njezin deficit opće države 2020. premašio referentnu vrijednost od 3 % BDP-a utvrđenu Ugovorom, dok je njezin dug opće države premašio referentnu vrijednost od 60 % BDP-a utvrđenu Ugovorom i nije se smanjio zadovoljavajućim tempom. U izvješću je zaključeno da nije ispunjen kriterij deficita i da nije poštovan kriterij duga.

               (10)Makroekonomski scenarij na kojem se temelje proračunske projekcije nadležnih tijela realan je za 2021. i 2022. U Programu stabilnosti za 2021. predviđa se da će se realni BDP povećati za 4,5 % u 2021. i za 4,8 % u 2022. Za usporedbu, u Komisijinoj proljetnoj prognozi 2021. predviđa se umjereno niži rast realnog BDP-a od 4,2 % u 2021. i 4,4 % u 2022., uglavnom zbog manje očekivane upotrebe bespovratnih sredstava u okviru Instrumenta za oporavak i otpornost u 2021. i 2022., što je temeljeno na novijim pokazateljima iz Nacionalnog plana za oporavak i otpornost.

               (11)Vlada u Programu stabilnosti za 2021. predviđa povećanje deficita opće države s 9,5 % BDP-a u 2020. na 11,8 % BDP-a u 2021. te povećanje udjela duga na 159,8 % BDP-a u 2021. Prema programu, promjena primarnog proračunskog salda u 2021. u odnosu na razinu prije krize (2019.) iznosi 10,4 % BDP-a, što odražava diskrecijske proračunske mjere za potporu gospodarstvu te djelovanje automatskih stabilizatora. Ta su predviđanja u skladu s Komisijinom proljetnom prognozom 2021.

               (12)Kao odgovor na pandemiju bolesti COVID-19 i posljedični gospodarski pad, Italija je donijela proračunske mjere za povećanje kapaciteta svojeg zdravstvenog sustava, ograničenje pandemije i pružanje pomoći osobito pogođenim građanima i sektorima. Tim snažnim političkim odgovorom ublaženo je smanjenje BDP-a, što je pak ograničilo povećanje državnog deficita i javnog duga. Fiskalne mjere trebale bi pružiti najveću moguću potporu bez prejudiciranja budućih fiskalnih kretanja. Stoga se njima ne bi smjelo trajno opteretiti javne financije. Ako države članice uvedu trajne mjere, trebaju ih na odgovarajući način financirati kako bi se u srednjoročnom razdoblju postigla proračunska neutralnost. Mjere koje je Italija poduzela u 2020. i 2021. u skladu su s Preporukom Vijeća od 20. srpnja 2020. Čini se da neke diskrecijske mjere koje je vlada donijela 2020. i 2021. nisu privremene niti popraćene kompenzacijskim mjerama. Nakon razdoblja obuhvaćenog Komisijinom prognozom, tj. 2023., preostali učinak tih trajnih mjera preliminarno se procjenjuje na oko 1 % BDP-a, a riječ je uglavnom o sljedećim mjerama: smanjenje doprinosa za socijalno osiguranje u siromašnijim regijama, produljenje poreznog odbitka na dohodak od nesamostalnog rada i uvođenje obiteljske naknade. Te trajne mjere uključuju i ulaganja od oko ⅓ % BDP-a, za koja se očekuje da će pridonijeti srednjoročnom potencijalnom rastu, a time i održivosti.

               (13)Program stabilnosti za 2021. sadržava pretpostavku da ulaganja i reforme financirani bespovratnim sredstvima iz Mehanizma za oporavak i otpornost iznose 0,6 % BDP-a u 2021., 0,9 % u 2022., 1,4 % u 2023., 0,5 % u 2024. i 0,2 % u 2025. Program sadržava pretpostavku i da ulaganja i reforme financirani bespovratnim sredstvima iz Mehanizma za oporavak i otpornost iznose 0,3 % BDP-a u 2020., 0,8 % u 2021., 0,9 % u 2022., 0,7 % u 2023., 1,3 % u 2024., 1,2 % u 2025. i 1,0 % u 2026. U proljetnoj prognozi Komisije ta bespovratna sredstva nisu u potpunosti uključena u proračunske projekcije, što je u skladu s novijim naznakama iz Nacionalnog plana za oporavak i otpornost, koji je dovršen nakon Programa stabilizacije. Umjesto toga, Komisijina prognoza sadržava pretpostavku da će ulaganja i reforme financirani bespovratnim sredstvima iz Mehanizma za oporavak i otpornost iznositi 0,3 % BDP-a u 2021. i 0,7 % BDP-a u 2022.

               (14)U trenutačnim okolnostima potrebno je razmotriti utvrđene pokazatelje fiskalne prilagodbe iz Uredbe (EZ) br. 1466/97. Prvo, postoji znatna neizvjesnost u pogledu procjena proizvodnog jaza. Drugo, fiskalna politika treba biti spremna za brzu prilagodbu razvoju pandemije, kako bi se nakon smanjenja zdravstvenih rizika preusmjerila s hitnih na ciljane mjere. Treće, trenutačne okolnosti obilježene su znatnim odgovorom politika za potporu gospodarskoj aktivnosti. Zbog znatnih prijenosa sredstava iz proračuna EU-a (npr. iz Mehanizma za oporavak i otpornost), utvrđeni pokazatelji ne odražavaju u cijelosti poticaj fiskalnih politika gospodarstvu. U tom se kontekstu strukturni saldo ne čini primjerenim u trenutačnim okolnostima. Referentno mjerilo za rashode potrebno je prilagoditi
                  10
                i dopuniti dodatnim informacijama kako bi se u potpunosti ocijenio smjer fiskalne politike.

               Prvo, privremene hitne mjere isključene su iz ukupnog iznosa rashoda, što je slično pristupu iz procjene nacrta proračunskih planova za 2021. Hitnim privremenim mjerama uvedenima zbog krize podupiru se zdravstveni sustavi te radnicima i poduzećima nadoknađuje gubitak prihoda zbog ograničenja kretanja i poremećaja u lancima opskrbe. Tijela javne vlasti mogu ih ukinuti ovisno o normalizaciji gospodarstva i javnog zdravlja.

               Drugo, kako bi se u ovom trenutku ocijenio opći smjer fiskalne politike, znatne prijenose iz proračuna EU-a (kao što su oni iz Mehanizma za oporavak i otpornost) trebalo bi uključiti u relevantne ukupne rashode.

               U skladu s tim, smjer fiskalne politike mjeri se promjenom primarnih rashoda (bez diskrecijskih mjera na strani prihoda i bez hitnih privremenih mjera uvedenih zbog krize), uključujući rashode koji se financiraju bespovratnim sredstvima iz Mehanizma za oporavak i otpornost i sredstvima drugih fondova EU-a.

               Osim općeg smjera fiskalne politike, cilj je analize procijeniti je li nacionalna fiskalna politika razborita i potiče li se njezinim sastavom održiv oporavak u skladu sa zelenom i digitalnom tranzicijom. Zato se posebna pozornost posvećuje kretanjima primarnih tekućih rashoda i ulaganja koje financira država.

               (15)U Programu stabilnosti Italije za 2021. predviđa se smanjenje deficita opće države na 5,9 % BDP-a u 2022., uglavnom zbog prestanka primjene privremenih mjera potpore donesenih 2020. i 2021. te manje potpore automatskih stabilizatora. Predviđa se smanjenje udjela duga opće države na 156,3 % BDP-a u 2022. Ta su predviđanja u skladu s Komisijinom proljetnom prognozom 2021.

               Na temelju Komisijine prognoze procjenjuje se da opći smjer fiskalne politike kako je prethodno definiran (uključujući i učinak ulaganja koja se financiraju iz nacionalnih proračuna i proračuna EU-a, osobito iz Mehanizma za oporavak i otpornost, na ukupnu potražnju u 2022.) iznosi -2,2 % BDP-a
                  11
               . Predviđa se da će se pozitivan učinak rashoda financiranih bespovratnim sredstvima iz Mehanizma za oporavak i otpornost i sredstvima drugih fondova EU-a povećati za 0,4 postotna boda BDP-a. Predviđa se da će učinak ulaganja koja financira država biti ekspanzivan i iznositi 0,3 postotna boda BDP-a
                  12
               . Predviđa se da će učinak primarnih tekućih rashoda koje financira država (bez diskrecijskih mjera na prihodovnoj strani) biti ekspanzivan i iznositi 1,3 postotna boda BDP-a.

               (16)Po svemu sudeći, kvaliteta proračunskih mjera država članica posebno je važna. Fiskalne strukturne reforme usmjerene na poboljšanje sastava nacionalnih proračuna mogu poduprijeti potencijalni rast, stvoriti prijeko potreban fiskalni prostor i pridonijeti dugoročnoj fiskalnoj održivosti, među ostalim zbog klimatskih promjena i zdravstvenih izazova. Na prihodovnoj je strani zbog krize uzrokovane bolešću COVID-19 došla do izražaja važnost reformi za učinkovitije i pravednije sustave javnih prihoda. Na rashodovnoj je strani još više naglašena nužnost povećanja obujma i kvalitete održivih ulaganja koja potiču rast, u skladu s ciljevima jačanja potencijala rasta, gospodarske i socijalne otpornosti te zelene i digitalne tranzicije. Planovi za oporavak i otpornost omogućit će poboljšanje sastava nacionalnih proračuna.

               (17)Prema srednjoročnom proračunskom planu iz Programa predviđa se smanjenje deficita opće države s 4,3 % u 2023. na 3,4 % BDP-a u 2024. Stoga se ne predviđa da će deficit opće države tijekom trajanja Programa ponovno pasti ispod 3 % BDP-a.

               Na temelju Programa opći smjer fiskalne politike (uključujući i učinak na ukupnu potražnju ulaganja koja se financiraju iz nacionalnih proračuna i proračuna EU-a, posebno iz Mehanizma za oporavak i otpornost) procijenjen je na prosječno 0,4 % BDP-a u 2023. i 2024.
                  13
               . Predviđa se da će se pozitivan učinak rashoda financiranih bespovratnim sredstvima iz Mehanizma za oporavak i otpornost i sredstvima drugih fondova EU-a smanjiti za 0,4 postotna boda BDP-a. Predviđa se da će učinak ulaganja koja financira država biti ekspanzivan i iznositi 0,2 postotna boda BDP-a
                  14
               . Predviđa se da će učinak primarnih tekućih rashoda koje financira država (bez diskrecijskih mjera na prihodovnoj strani) biti neutralan.

               Trenutačno se prosječni desetogodišnji nominalni potencijalni rast procjenjuje na 2 %
                  15
               . Međutim, ta procjena ne uključuje učinak reformi u okviru Plana za oporavak i otpornost koje mogu potaknuti potencijalni gospodarski rast Italije.

               (18)Predviđa se smanjenje udjela duga opće države sa 155 % BDP-a u 2023. na 152,7 % BDP-a u 2024. S obzirom na visoki udio duga, za koji se predviđa da će se s vremenom tek postupno smanjivati, smatra se da se Italija suočava s visokim rizicima za fiskalnu održivost u srednjoročnom razdoblju, kao što je vidljivo iz najnovije analize održivosti duga
                  16
               .

               (19)S obzirom na trenutačno iznimno visok stupanj neizvjesnosti, smjernice za fiskalnu politiku trebale bi ostati uglavnom kvalitativne. Preciznije kvantificirane smjernice za naredne godine izradit će se 2022., nakon što se stupanj neizvjesnosti u dovoljnoj mjeri smanji.

               Vijeće je ocijenilo Program stabilnosti za 2021. i daljnje postupanje Italije po Preporuci Vijeća od 20. srpnja 2020.

               PREPORUČUJE ITALIJI DA:

               1.U 2022. iskoristi Mehanizam za oporavak i otpornost za financiranje dodatnih ulaganja radi potpore oporavku uz provedbu razborite fiskalne politike. Zadrži ulaganja koja financira država. Ograniči rast tekućih rashoda koje financira država.

               2.Kada to gospodarski uvjeti dopuste, provodi fiskalnu politiku s ciljem postizanja razboritih srednjoročnih fiskalnih pozicija i osiguravanja srednjoročne fiskalne održivosti duga. Istodobno poveća ulaganja kako bi se potaknuo potencijal rasta.

               3.Obrati posebnu pozornost na sastav javnih financija na prihodovnoj i rashodovnoj strani proračuna te na kvalitetu proračunskih mjera kako bi se osigurao održiv i uključiv oporavak. Daje prednost održivim ulaganjima kojima se potiče rast, osobito onima koja podupiru zelenu i digitalnu tranziciju. Daje prednost fiskalno-strukturnim reformama koje će pridonijeti financiranju prioriteta javne politike i dugoročnoj održivosti javnih financija, među ostalim jačanjem pokrivenosti, primjerenosti i održivosti zdravstvenih sustava i sustava socijalne zaštite za sve.

               Sastavljeno u Bruxellesu

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)

                        SL L 209, 2.8.1997., str. 1.

                     (2)

                        Tom se klauzulom olakšava koordinacija proračunskih politika u vrijeme ozbiljnog gospodarskog pada, kako je utvrđeno u članku 5. stavku 1., članku 6. stavku 3., članku 9. stavku 1. i članku 10. stavku 3. Uredbe (EZ) 1466/97 te članku 3. stavku 5. i članku 5. stavku 2. Uredbe (EZ) 1467/97.

                     (3)

                        Komunikacija Komisije Vijeću o aktivaciji opće klauzule o odstupanju Pakta o stabilnosti i rastu, Bruxelles, 20.3.2020., COM(2020) 123 final.

                     (4)

                        Komunikacija Komisije o godišnjoj strategiji održivog rasta 2021., Bruxelles, 17.9.2020., COM(2020) 575 final.

                     (5)

                        Preporuka Vijeća od 20. srpnja 2020. o Nacionalnom programu reformi Italije i davanje mišljenja Vijeća o Programu stabilnosti Italije za 2020., SL C 282, 26.8.2020., str. 74.

                     (6)

                        Čeka se konačno donošenje u Vijeću, nakon potvrde Europskog vijeća. Tekst koji je 16. prosinca 2020. dogovorila Euroskupina dostupan je na:
                  https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-14356-2020-INIT/hr/pdf

                     (7)

                     SL
                      L57, 18.2.2021., str.17.

                     (8)

                        Komunikacija Komisije Vijeću „Godinu dana od izbijanja pandemije bolesti COVID-19: odgovor u okviru fiskalne politike”, Bruxelles, 3.3.2021., COM(2021) 105 final.

                     (9)

                        Komunikacija Komisije „Koordinacija ekonomskih politika u 2021.: prevladavanje pandemije bolesti COVID-19, potpora oporavku i modernizacija gospodarstva”, Bruxelles, 2.6.2021., COM(2021) 500 final.

                     (10)

                        Konkretno, zbog izglađivanja ulaganja u razdoblju od četiri godine primijenjenog u referentnom mjerilu za rashode nije moguće pravilno procijeniti fiskalnu potporu oporavku ulaganjima koja financira država.

                     (11)

                        Negativan predznak pokazatelja odgovara prekomjernom rastu primarnih rashoda u usporedbi sa srednjoročnim gospodarskim rastom, što upućuje na ekspanzivnu fiskalnu politiku.

                     (12)

                        Predviđa se da će učinak ostalih kapitalnih rashoda koje financira država biti ekspanzivan i iznositi 0,2 postotna boda BDP-a.

                     (13)

                        Procjene navedene u ovom stavku temelje se na detaljnim proračunskim projekcijama koje je Italija dostavila s Programom stabilnosti za 2021. Osim ukupnih podataka o deficitu i dugu opće države, u projekcijama koje je dostavila Italija ne uzima se u obzir fiskalni paket najavljen za svibanj 2021. Taj paket, donesen 20. svibnja 2021., obuhvatio je dodatnu hitnu potporu u 2021. i više sredstava za projekte državnih ulaganja u nadolazećim godinama.

                     (14)

                        Predviđa se da će učinak ostalih kapitalnih rashoda koje financira država biti kontrakcijski i iznositi 0,2 postotna boda BDP-a.

                     (15)

                        Procjena Komisije u skladu sa zajednički dogovorenom metodologijom.

                     (16)

                        Vidjeti Radni dokument službi Komisije – Statistički prilog s popratnim podacima relevantnima za ocjenu Programa stabilnosti i konvergencije za 2021.