title: Preporuka Komisije (EU) 2016/2125 оd 30. studenoga 2016. o smjernicama za mjere samoregulacije koje zaključuje industrija u skladu s Direktivom 2009/125/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (Tekst značajan za EGP )

text:
               3.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 329/109

         PREPORUKA KOMISIJE (EU) 2016/2125
   оd 30. studenoga 2016.
   o smjernicama za mjere samoregulacije koje zaključuje industrija u skladu s Direktivom 2009/125/EZ Europskog parlamenta i Vijeća
   (Tekst značajan za EGP)
   EUROPSKA KOMISIJA,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 292.,
   budući da:

               (1)

               Člankom 15. stavkom 1. Direktive 2009/125/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (1) propisuje se da kad proizvod ispunjava kriterije navedene u stavku 2., obuhvaćen je provedbenom mjerom ili mjerom samoregulacije.

               (2)

               U članku 15. stavku 2. Direktive 2009/125/EZ navode se kriteriji za proizvode obuhvaćene provedbenom mjerom ili mjerom samoregulacije, uključujući to da je opseg prodaje proizvoda u Uniji znatan (okvirno veći od 200 000 jedinica godišnje), da proizvod ima znatan utjecaj na okoliš i da proizvod predstavlja znatnu mogućnost za poboljšanje u smislu njegova utjecaja na okoliš, a da to ne uključuje pretjerane troškove, uzimajući u obzir nedostatak drugog relevantnog zakonodavstva Unije ili propuste tržišnih snaga i velike razlike među proizvodima jednake funkcionalnosti koji su raspoloživi na tržištu s obzirom na njihovu ekološku učinkovitost.

               (3)

               Člankom 17. Direktive 2009/125/EZ propisuje se da dobrovoljni sporazumi ili druge mjere samoregulacije mogu biti predstavljene kao alternative provedbenim mjerama za skupinu proizvoda te se ocjenjuju najmanje na temelju Priloga VIII. Direktivi.

               (4)

               Proizvodi bi umjesto obveznim provedbenim mjerama trebali biti podložni alternativnim smjerovima djelovanja, kao što su dobrovoljni sporazumi za samoregulaciju industrije navedeni u članku 17. Direktive 2009/125/EZ, ako takve aktivnosti vjerojatnije mogu isporučiti ciljeve politike brže ili jeftinije od obveznih zahtjeva.

               (5)

               Komisija je pripremila Smjernice o mjerama samoregulacije koje zaključuje industrija kako bi olakšala uspostavljanje i provedbu takvih mjera i osigurala dosljednost mjera samoregulacije.

               (6)

               U Smjernicama je posebno naveden popis okvirnih kriterija u Prilogu VIII. Direktivi 2009/125/EZ koje Komisija može koristiti kako bi ocijenila prihvatljivost inicijative za samoregulaciju kao alternative provedbenim mjerama i koji se odnose na otvorenost sudjelovanja, dodanu vrijednost, zastupljenost, kvantificirane ciljeve i ciljeve po fazama, uključenost civilnog društva, nadziranje i izvješćivanje, ekonomičnost provođenja inicijative za samoregulaciju, održivost i kompatibilnost poticaja.

               (7)

               U Prilogu VIII. Direktivi 2009/125/EZ navodi se da je taj popis kriterija nepotpun, a člankom 17. te Direktive propisuje se da se mjera samoregulacije ocjenjuje najmanje na temelju Priloga VIII. Pozornost bi u Smjernicama trebala biti posebno na tome kako bi se trebalo upravljati djelovanjem mjere samoregulacije, tko može sudjelovati, na informacijama i nadziranju, izvješćivanju i usklađenosti.

               (8)

               O Smjernicama se s državama članicama i interesnim skupinama raspravljalo na Savjetodavnom forumu osnovanom u skladu s člankom 18. Direktive 2009/125/EZ.

               (9)

               Kao što se propisuje točkom 6. Priloga VIII. Direktivi 2009/125/EZ, mjere samoregulacije trebale bi sadržavati dobro oblikovan sustav izvješćivanja i nadziranja. Komisija bi uz pomoć Savjetodavnog foruma i Odbora navedenog u članku 19. stavku 1. Direktive 2009/125/EZ, trebala nadzirati primjenu mjera samoregulacije te bi trebala razmotriti uvođenje obveznih provedbenih mjera ako se nisu postigli ciljevi mjera samoregulacije,

         DONIJELA JE OVU PREPORUKU:

               1.

               Industrija bi trebala slijediti smjernice navedene u Prilogu. Slijeđenje tih smjernica pomoći će u osiguravanju toga da će Komisija mjeru samoregulacije u pogledu ekološkog dizajna ocijeniti valjanom alternativom provedbenoj mjeri.

               2.

               Ovu bi Preporuku trebalo objaviti u Službenom listu Europske unije.

      Sastavljeno u Bruxellesu 30. studenoga 2016.

            Za Komisiju

         Miguel ARIAS CAÑETE

            Član Komisije

      (1)  Direktiva 2009/125/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o uspostavi okvira za utvrđivanje zahtjeva za ekološki dizajn proizvoda koji koriste energiju (SL L 285, 31.10.2009., str. 10.).

      PRILOG
      1.   CILJEVI
      Samoregulacijom poduzeća ili industrijski sektori izrađuju kodekse ponašanja ili operativna ograničenja na svoju inicijativu te su odgovorni za njihovu provedbu. Potpuna samoregulacija nije uobičajena i na razini Unije Komisija je u pravilu uključena u poticanje i olakšavanje mjere samoregulacije. U kontekstu Bolje regulative (1) Komisija dobro osmišljene neregulatorne pristupe ocjenjuje kao alternativna politička rješenja.
      Direktivom 2009/125/EZ („Direktiva”) predviđaju se dobrovoljni sporazumi ili druge mjere samoregulacije kao alternativa provedbenim propisima unutar njezina okvira te im se daje prednost ako takve aktivnosti vjerojatnije mogu isporučiti ciljeve politike brže ili jeftinije od obveznih zahtjeva (2). Direktivom se predviđaju okvirni kriteriji za ocjenjivanje mjera samoregulacije (3), ali, s obzirom na iskustvo s tri dobrovoljna sporazuma koje je Komisija do sada priznala (4), članovi Savjetodavnog foruma osnovanog u skladu s člankom 18. Direktive istaknuli su potrebu za smjernicama koje se odnose na te kriterije, posebno u vezi s nadziranjem i izvješćivanjem.
      Ovim se Smjernicama namjerava olakšati izrada i provedba mjera samoregulacije u skladu s Direktivom. One su osmišljene kako bi se pomoglo industriji i olakšala dosljedna provedba mjera samoregulacije. Njima se uzimaju u obzir načela za bolju samoregulaciju i koregulaciju (5).
      Slijeđenje tih smjernica pomoći će u osiguravanju toga da će Komisija mjeru samoregulacije u pogledu ekološkog dizajna ocijeniti valjanom alternativom provedbenoj mjeri. Za postojeće mjere samoregulacije u pogledu ekološkog dizajna, Komisija bi najkasnije 2018. trebala primiti prijedlog za reviziju mjere koji je u najvećoj mjeri usklađen sa Smjernicama.
      2.   PRIZNAVANJE MJERA SAMOREGULACIJE U POGLEDU EKOLOŠKOG DIZAJNA
      Komisija će dati prioritet mjerama samoregulacije za skupine proizvoda koje su uključene u radni plan za ekološki dizajn predviđen člankom 16. Direktive. Industrija bi Komisiji trebala podnijeti svaki prijedlog za mjeru samoregulacije za takve skupine proizvoda prije ili tijekom tehničke i ekonomske analize te studije utjecaja na okoliš („pripremna studija”) za predmetnu skupinu proizvoda.
      Od industrije se može tražiti da izmijeni prijedlog tako da se uzmu u obzir mogući komentari Komisije i Savjetodavnog foruma.
      Odluči li Komisija priznati mjeru samoregulacije, suzdržat će se od donošenja provedbene uredbe o ekološkom dizajnu. Međutim, ako nadziranje mjere samoregulacije ili povratna informacija interesnih skupina ukaže na nedostatke u provedbi mjere samoregulacije, Komisija će ponovno ocijeniti situaciju.
      Priznavanje mjere samoregulacije ne sprječava Komisiju u donošenju zakonodavstva u okviru drugih političkih instrumenata (npr. Direktive 2010/30/EU Europskog parlamenta i Vijeća (6), Uredbe (EZ) br. 66/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (7)) za skupinu proizvoda o kojoj je riječ.
      3.   SMJERNICE ZA MJERE SAMOREGULACIJE U POGLEDU EKOLOŠKOG DIZAJNA
      Svaka mjera samoregulacije u pogledu ekološkog dizajna koju industrija zaključi trebala bi sadržavati pravila kojima se upravlja njezinim djelovanjem. Kako bi se osigurala homogenost mjera samoregulacije koje su priznate u skladu s Direktivom i olakšala njihova uspostava i provedba, mjere samoregulacije trebale bi slijediti Smjernice navedene u nastavku. Mjerom samoregulacije mogu se predvidjeti daljnja pravila uz ona koja su navedena u Smjernicama te se njome mogu proširiti pravila sadržana u Smjernicama.
      3.1.   Otvorenost sudjelovanja

      Poduzeća zainteresirana za uspostavu mjere samoregulacije trebala bi javno objaviti svoju namjeru prije početka razvijanja mjere. Trebala bi osigurati kontaktnu točku kako bi drugim poduzećima dala priliku da sudjeluju.
      Mjera samoregulacije trebala bi sadržavati popis poduzeća koja su potpisnici mjere. Poduzeća koja posluju na istom tržištu proizvoda trebala bi se moći pridružiti mjeri samoregulacije u bilo kojem trenutku, pod uvjetom da sudjeluju u operativnim troškovima. Mjeri samoregulacije trebala bi biti priložena članska prijavnica koju treba ispuniti i potpisati poduzeće koje želi postati potpisnik. Potpisnici bi bez neopravdane odgode Komisiji trebali poslati ispunjene i potpisane izvornike članske prijavnice.
      Potpisnik koji se povlači iz mjere samoregulacije trebao bi o tome pismeno obavijestiti predsjednika upravljačkog odbora najmanje mjesec dana unaprijed (vidjeti odjeljak 3.5.). Predsjednik bi trebao obavijestiti upravljački odbor o povlačenju potpisnika u roku od tjedan dana od primitka pisane obavijesti.
      3.2.   Dodana vrijednost

      Prijedlozima za mjere samoregulacije ili za revidirane verzije postojećih mjera samoregulacije trebalo bi priložiti napomenu s objašnjenjem o tome kako se prijedlogom brže i jeftinije isporučuju ciljevi u pogledu ekološkog dizajna u usporedbi s obveznim zahtjevima i to potkrijepiti dokazima.
      Ako su neki ili svi potpisnici sklopili poseban sporazum ili stupili u udruženje bilo koje vrste u vezi s ciljevima mjere samoregulacije, svi relevantni dokumenti povezani sa sporazumom ili udruženjem moraju se spomenuti i učiniti dostupnima javnosti.
      Mjerom samoregulacije trebala bi se predvidjeti provjera svih ključnih elemenata uz navođenje datuma ili posebnih okolnosti zbog kojih je provjera provedena. Vrijeme provjere trebalo bi biti opravdano potrebom da mjera (i dalje) isporučuje dodanu vrijednost, uzimajući u obzir faze zahtjeva uključenih u mjeru i tempo tehnološkog razvoja predmetne skupine proizvoda.
      Provjerom bi se trebalo utvrditi je li potrebna nova verzija mjere. Postupak provjere i revizije trebao bi biti otvoren za sudjelovanje promatrača upravljačkog odbora. Nalaz postupka provjere i, ako je relevantno, prijedlog za revidiranu mjeru samoregulacije trebali bi se podnijeti Komisiji.
      3.3.   Zastupljenost

      U mjeri samoregulacije trebala bi se navesti pokrivenost tržišta njezinih potpisnika koja bi trebala iznositi najmanje 80 % jedinica vrsta proizvoda obuhvaćenih mjerom stavljenih na tržište Unije i/ili u uporabu (8). Potpisnici bi trebali pružiti dokaze o tome da mjera samoregulacije obuhvaća najmanje 80 % tržišta, koje je prikupila ili provjerila neovisna pravna ili fizička osoba. Komisiji to treba poslati:

                  —

                  pri podnošenju mjere samoregulacije ili revidirane verzije postojeće mjere samoregulacije, s nalazima koji su dobiveni ili ažurirani tijekom prethodnih šest mjeseci,

                  —

                  u roku od tri mjeseca od bilo koje promjene u pogledu potpisnika (npr. povlačenje potpisnika ili prodaja relevantnog dijela potpisnika nepotpisniku) osim ako se najnovijim izvješćem pokazuje da će pokrivenost tržišta ostati najmanje 80 % nakon promjene, i

                  —

                  dvije godine nakon slanja posljednjeg izvješća, kako bi se ažurirala pokrivenost uslijed promjena na tržištu.
                  Mjerom samoregulacije trebali bi se definirati precizni pokazatelji koji su korišteni za procjenu pokrivenosti tržišta. Pokazatelji bi trebali biti objektivni te bi ih neovisno tijelo trebalo moći izmjeriti i provjeriti. Pokazatelji bi se trebali odnositi na sve kategorije proizvoda koji koriste energiju obuhvaćene mjerom.

            3.4.   Kvantificirani ciljevi i ciljevi po fazama

      U mjeri samoregulacije trebalo bi navesti sve vrste proizvoda u njezinu području primjene, definicije tih proizvoda te vrste proizvoda koji pripadaju skupini proizvoda u području primjene mjere samoregulacije, ali su izuzeti od njezinih zahtjeva. Sva se izuzeća trebaju obrazložiti.
      Mjerom samoregulacije trebali bi se utvrditi zahtjevi za dizajn i, prema potrebi, zahtjevi za informacije u pogledu proizvoda u njezinu području primjene. Zahtjevi bi se trebali odnositi na značajne utjecaje na okoliš tijekom životnog ciklusa proizvoda te bi trebali biti usmjereni prema poboljšanju ekološke učinkovitosti proizvoda.
      Usklađenost sa zahtjevima trebala bi se moći izmjeriti upotrebom jasnih i pouzdanih pokazatelja. Trebalo bi navesti pojedinosti o tome kako se usklađenost mjeri i provjerava. U mjeri samoregulacije treba pružiti dokumentaciju na kojoj se temelje predloženi zahtjevi. Trebale bi se istaknuti sve velike razlike između predloženih zahtjeva i dokumentacije.
      Zahtjevi bi se trebali predstaviti s datumom primjene, a ako se mjerom samoregulacije obuhvaća dugo razdoblje, trebalo bi uključiti uzastopne razine zahtjeva. Zahtjevi bi se trebali primjenjivati na najmanje 90 % svih jedinica (obuhvaćenih mjerom samoregulacije) koje svaki potpisnik stavlja na tržište i/ili u uporabu.
      3.5.   Uključenost civilnog društva

      O svakom bi se prijedlogu mjere samoregulacije trebalo savjetovati sa Savjetodavnim forumom, koji uključuje predstavnike država članica, industriju, sindikate, trgovce na veliko i malo, uvoznike, udruge za zaštitu okoliša i udruženja potrošača.

         Upravljački odbor

      Mjerom samoregulacije trebao bi se osnovati upravljački odbor koji će upravljati djelovanjem mjere.
      Upravljački odbor trebao bi se sastojati od svih potpisnika mjere samoregulacije i Komisije. Svakoga bi od njih trebao zastupati po jedan član, od kojih svi imaju jednako pravo glasa.
      Članovi Savjetodavnog foruma i neovisni inspektor trebali bi imati status promatrača upravljačkog odbora bez prava glasa.
      Upravljački odbor trebao bi se sastajati najmanje jednom godišnje u Bruxellesu. Sastanci upravljačkog odbora trebali bi biti otvoreni zainteresiranim stranama, uključujući poduzeća iz sektora koje mjera samoregulacije obuhvaća, a nisu njezini potpisnici.
      Upravljački bi odbor trebao među svojim članovima izabrati predsjednika. Predsjednik bi u nacrt dnevnog reda sastanka upravljačkog odbora trebao uključiti sve točke o kojima članovi i promatrači žele razgovarati. Svim bi se članovima i promatračima trebale poslati pozivnice na sastanak upravljačkog odbora. Najava sastanka upravljačkog odbora, uključujući nacrt dnevnog reda, trebala bi se objaviti na internetskim stranicama mjere samoregulacije najkasnije mjesec dana prije sastanka.
      Svim bi se članovima i promatračima upravljačkog odbora trebali poslati dokumenti koji će se predstaviti i o kojima će se razgovarati na sastanku upravljačkog odbora, a na internetskim stranicama mjere samoregulacije trebali bi se objaviti najkasnije tjedan dana prije sastanka.
      Svi bi sudionici trebali imati pravo govoriti na sastancima upravljačkog odbora te zatražiti da predsjednik zabilježi njihova stajališta u zapisniku.
      Svim bi se članovima i promatračima upravljačkog odbora trebao poslati nacrt zapisnika te bi trebali imati najmanje dva tjedna da podnesu primjedbe. Konačni zapisnik trebao bi se objaviti na internetskim stranicama mjere samoregulacije u roku od mjesec dana od održanog sastanka.

         Internetske stranice

      Trebalo bi urediti internetske stranice za mjeru samoregulacije koje bi trebale sadržavati barem:

                  —

                  najnoviju verziju mjere samoregulacije i njezine prethodne verzije,

                  —

                  ažurirani popis potpisnika i informacije o nedavnim povlačenjima i isključenjima potpisnika,

                  —

                  verzije sažetaka izvješća o pokrivenosti tržišta (bez otkrivanja komercijalnih i povjerljivih podataka pojedinačnih potpisnika),

                  —

                  ažurirane popise proizvoda koje su korisnici prijavili kao usklađene (ne bi trebalo uključiti proizvode koje je neovisni inspektor ocijenio neusklađenima),

                  —

                  izvješća o usklađenosti koja sastavlja neovisni inspektor,

                  —

                  ažurirani popis neusklađenih potpisnika,

                  —

                  za svaki sastanak upravljačkog odbora: pozivnice, nacrte dnevnog reda, dokumente za sastanak i zapisnik sa sastanka, i

                  —

                  informacije o neovisnom inspektoru, uključujući podatke za kontakt.
                  Internetske stranice bi posjetiteljima trebale pružati mogućnost da podnesu pitanja o mjeri samoregulacije upućena potpisnicima ili neovisnom inspektoru. Na njih bi trebalo odgovoriti u roku od mjesec dana.

         Pritužbe

      Mjerom samoregulacije trebalo bi se osigurati da bilo koja strana može neovisnom inspektoru besplatno podnijeti potkrijepljene navode o mogućoj neusklađenosti. Neovisni bi inspektor trebao ocijeniti te navode i, prema potrebi, potom zatražiti informacije od dotičnog potpisnika u okviru ispitivanja i/ili inspekcije. Neovisni bi inspektor na svakom sastanku upravljačkog odbora trebao dati pregled svih navoda podnesenih od održavanja prethodnog sastanka i, ako bilo koji od njih nije istražio, izložiti razloge za to.

         Pristup podacima

      Mjera samoregulacije trebala bi uključivati zahtjev da potpisnici na zahtjev Komisiji i promatračima upravljačkog odbora pruže pristup tehničkim podacima o ekološkoj učinkovitosti proizvoda i modela obuhvaćenih mjerom, uključujući sve karakteristike povezane s posebnim uvjetima, kako bi Komisiji i promatračima upravljačkog odbora omogućili da ocijene ciljanu razinu i utjecaje predloženih i postojećih mjera samoregulacije. Pravila za pristup takvim podacima ne moraju se primjenjivati na komercijalno osjetljive podatke.
      Mjera samoregulacije trebala bi uključivati zahtjev da potpisnici tijelima za nadzor tržišta država članica odgovornih za ekološki dizajn na zahtjev pruže posebnu dokumentaciju i informacije koje nisu uključene u prateću dokumentaciju proizvoda, kako bi im omogućili da provjere usklađenost sa zahtjevima mjere samoregulacije, među ostalim i ispitivanjem.
      3.6.   Nadziranje i izvješćivanje

         Neovisni inspektor

      Neovisni bi inspektor trebao nadzirati usklađenost potpisnika s mjerom samoregulacije. U mjeri samoregulacije trebala bi se navesti pravila koja se primjenjuju na neovisnog inspektora, koji može biti pravna ili fizička osoba.
      Neovisni bi inspektor trebao posjedovati vještine koje su potrebne za provjeru usklađenosti sa zahtjevima i ne bi smio biti u sukobu interesa. Ugovorne obveze neovisnog inspektora ne bi trebale ograničavati njegovu ulogu u provođenju provjere usklađenosti.
      Neovisni inspektor trebao bi:

                  —

                  pažljivo obavljati svoje dužnosti i prikladno nadzirati sve zadatke za koje je odgovoran,

                  —

                  biti nepristran u svim aktivnostima te temeljiti svoja mišljenja i izvješća isključivo na činjenicama, i

                  —

                  poštivati povjerljivost, prema potrebi, kako bi zaštitio komercijalne interese potpisnika ili osjetljive podatke te u tu svrhu s potpisnicima mjere samoregulacije potpisati ugovor o povjerljivosti ako se to od njega zatraži.

            Mjerom samoregulacije trebao bi se utvrditi postupak izbora neovisnog inspektora i način na koji će se osigurati da nije u sukobu interesa te da ima vještine koje su potrebne za provjeru usklađenosti sa zahtjevima. O imenovanju izabranog neovisnog inspektora treba se dogovoriti sa službama Komisije. Upravljački bi odbor trebao biti uključen u određivanje uvjeta i aranžmana ugovora s neovisnim inspektorom.

         Izvješćivanje o usklađenosti koje provode potpisnici

      Mjerom samoregulacije trebalo bi utvrditi pravila barem za sljedeće aspekte dokumentacije koju svaki potpisnik treba podnijeti neovisnom inspektoru:

                  —

                  vrstu tržišta i tehničke podatke o kojima treba izvijestiti,

                  —

                  obrazac u kojem se trebaju podnijeti podaci,

                  —

                  način slanja dokumentacije, i

                  —

                  učestalost i vrijeme podnošenja dokumentacije.

            Svaki bi potpisnik trebao izvijestiti o svim informacijama i podacima (uključujući tržišne podatke i podatke o ekološkoj učinkovitosti proizvoda) koji su potrebni kako bi neovisni inspektor pouzdano provjerio usklađenost potpisnika sa svim obvezama iz mjere.
      Potpisnici bi trebali pružiti tržišne podatke kojima bi se neovisnom inspektoru omogućilo da utvrdi je li najmanje 90 % njihovih proizvoda usklađeno s obvezama. Obvežu li se potpisnici na osiguravanje toga da 100 % njihovih proizvoda bude usklađeno s obvezama, ne moraju pružiti posebne tržišne podatke neovisnom inspektoru.
      Izvješćivati bi trebalo o svakom modelu obuhvaćenom mjerom samoregulacije koji je stavljen na tržište Unije i/ili u uporabu. Ako razlika između određenih modela nije relevantna za mjeru samoregulacije (tj. ne odnosi se ni na jedan aspekt povezan sa zahtjevima), u izvješćima se mogu kombinirati slični modeli uz uvjet da se to navede. Informacije i podaci o kojima izvješćuju potpisnici mogu se razlikovati samo u mjeri u kojoj se razlikuju i njihove obveze.
      Obrazac u kojem se podaci trebaju podnijeti neovisnom inspektoru trebao bi biti isti za sve potpisnike.
      Podaci bi se koliko god je to moguće trebali slati elektronički uz istodobno uzimanje u obzir zahtjeva o povjerljivosti i administrativnog opterećenja za sve predmetne strane.
      Razdoblje izvješćivanja trebalo bi iznositi godinu dana. Svake bi godine svaki potpisnik trebao podnijeti dokumentaciju u roku od dva mjeseca nakon isteka razdoblja izvješćivanja. Nakon isteka tog roka dodatne bi zahtjeve neovisnog inspektora za podnošenje bilo kojih informacija koje nedostaju potpisnici trebali ispuniti u kratkom roku, koji se treba navesti u mjeri samoregulacije.

         Provjera usklađenosti

      Neovisnog bi inspektora u mjeri samoregulacije trebalo ovlastiti da provjerava usklađenost sa zahtjevima mjere samoregulacije provođenjem:

                  —

                  provjere dokumentacije koju podnose potpisnici,

                  —

                  ispitivanja proizvoda, i

                  —

                  inspekcije potpisnikova prostora.

            Neovisni bi inspektor trebao odlučiti o odgovarajućoj kombinaciji tih metoda.

         Ispitivanje

      Ispitivanje se odnosi na provjeru karakteristika proizvoda obuhvaćenih mjerom samoregulacije upotrebom fizičkih ispitivanja koja se izvode u laboratoriju. Opće je pravilo da se ona trebaju izvoditi u neovisnom laboratoriju, po mogućnosti akreditiranom. Kao alternativa, aktivnosti ispitivanja mogu se izvoditi u prostoru jednog od potpisnika pod uvjetom da se može zajamčiti potpuna objektivnost.
      Neovisni bi inspektor trebao nasumce odabrati odgovarajući broj proizvoda različitih potpisnika za ispitivanje, po mogućnosti kod trgovaca na malo u različitim državama članicama (na klasičnom ili internetskom prodajnom mjestu). Dobiju li se proizvodi izravno od potpisnika, potpisnici ne bi trebali biti uključeni u odabir uzoraka.
      Neovisni inspektor može odabrati posebne modele ili modele posebnog potpisnika ako informacije iz bilo kojeg izvora upućuju na moguću neusklađenost tih modela ili tog potpisnika.
      Potpisnici bi na zahtjev neovisnog inspektora trebali podnijeti posebnu dokumentaciju i informacije koje su potrebne za ispitivanje ako one nisu uključene u prateću dokumentaciju proizvoda.
      Detaljna bi se izvješća o ispitivanju za svaki pojedini proizvod trebala predati Komisiji i dotičnom potpisniku.

         Inspekcije

      Neovisni inspektor može provesti inspekciju posebnog potpisnika na temelju posebnih informacija kojima se obrazlaže takva inspekcija. Posebne bi se informacije trebale podijeliti s dotičnim potpisnikom.
      Inspekciju bi trebalo koristiti samo kao sredstvo provjere usklađenosti s obvezama iz mjere samoregulacije ako nema ekonomičnijeg načina. Za vrijeme inspekcije neovisni bi inspektor trebao provoditi samo one aktivnosti koje su prijeko potrebne za provjeru usklađenosti potpisnika s obvezama iz mjere samoregulacije.
      Neovisni inspektor potpisnika ne bi smio unaprijed upozoriti na inspekciju ili samo u kratkom roku. Potpisnik bi trebao pružiti svu zatraženu potporu.
      Neovisni bi inspektor trebao dotičnom potpisniku poslati nacrt izvješća o inspekciji na koji se primjedbe mogu podnijeti u roku od mjesec dana od inspekcije. Potpisnik bi svoje primjedbe trebao podnijeti u roku od dva tjedna od primitka nacrta izvješća. Ako je potrebno, neovisni bi inspektor u roku od dva tjedna trebao izmijeniti nacrt izvješća uzimajući u obzir primjedbe koje je primio od potpisnika. Izvješće, uključujući razlog inspekcije, trebalo bi se predati Komisiji i dotičnom potpisniku. Sažetak bi se trebao predstaviti na prvom sastanku upravljačkog odbora nakon finalizacije izvješća. Iz sažetka se ne bi smjelo moći saznati komercijalno osjetljive informacije osim ako je to potrebno kako bi se dokazala neusklađenost.

         Izvješćivanje koje provodi neovisni inspektor

      Neovisni bi inspektor trebao pripremiti nacrt izvješća o usklađenosti i poslati ga članovima upravljačkog odbora najkasnije tri mjeseca nakon isteka razdoblja izvješćivanja. Članovi upravljačkog odbora trebali bi imati dva tjedna za podnošenje primjedbi na izvješće. Neovisni bi inspektor trebao upravljačkom odboru podnijeti konačnu verziju izvješća o usklađenosti najkasnije četiri mjeseca nakon isteka razdoblja izvješćivanja. Izvješće o usklađenosti trebalo bi uključivati:

                  —

                  informacije o prikupljanju podataka i korištenim metodama obrade te mogućim poteškoćama do kojih je došlo pri pripremi izvješća*,

                  —

                  rezultate provjere dokumenta*,

                  —

                  pristup za odabir proizvoda za ispitivanje i podatak o tome jesu li ciljani posebni modeli ili potpisnici, te razloge za to,

                  —

                  popis ispitivanih proizvoda i sažetak pojedinačnih rezultata,

                  —

                  sažetke mogućih inspekcija koje su provedene za vrijeme razdoblja izvješćivanja,

                  —

                  popis neusklađenih potpisnika,

                  —

                  informacije o razlozima moguće neusklađenosti*, i

                  —

                  preporuke za buduća razdoblja izvješćivanja.

            U mjeri samoregulacije može se navesti da se proizvode označene zvjezdicom (*) treba predstaviti u zbirnom obliku, sažimajući rezultate za sve potpisnike kombinirano, i ne uključiti komercijalne ili povjerljive podatke pojedinačnih potpisnika. U takvim bi slučajevima pojedinačna izvješća o tim proizvodima s posebnim informacijama za svakog potpisnika odvojeno trebalo podnijeti Komisiji i dotičnom potpisniku.

         Neusklađenost

      Neusklađenost bi trebala biti podložna stupnjevanoj ljestvici sankcija.
      Potpisnik koji ne podnese svoje izvješće o usklađenosti neovisnom inspektoru trebao bi podlijegati inspekciji neovisnog inspektora u godini nakon predmetnog razdoblja izvješćivanja. Ponovljeno nepodnošenje dokumentacije o usklađenosti trebalo bi dovesti do trenutačnog isključenja potpisnika iz mjere samoregulacije.
      Od potpisnika koji prema inspekciji ili izvješću o usklađenosti neovisnog inspektora nije usklađen sa zahtjevima mjere samoregulacije trebalo bi se zahtijevati poduzimanje korektivne mjere. Neusklađenost koja se nastavi duže od šest mjeseci nakon izvješća neovisnog inspektora trebala bi dovesti do trenutačnog isključenja potpisnika iz mjere samoregulacije.
      Predsjednik bi trebao pismeno obavijestiti upravljački odbor o isključenju svakog neusklađenog potpisnika u roku od tjedan dana od primitka informacije od neovisnog inspektora o ispunjenju uvjeta za trenutačno isključenje.
      3.7.   Ekonomičnost provođenja inicijative za samoregulaciju

      Potpisnici bi trebali snositi sve troškove povezane s neovisnim inspektorom i njegovim aktivnostima, internetskim stranicama i djelovanjem upravljačkog odbora, osim troškova sudjelovanja predstavnika Komisije i promatrača koji nisu neovisni inspektor.
      Mjerom samoregulacije trebalo bi potpisnike potaknuti na dijeljenje stručnog znanja, iskustva, informacija i najbolje prakse s potpisnicima drugih mjera samoregulacije u pogledu ekološkog dizajna.
      3.8.   Održivost

      U mjeri samoregulacije trebali bi se navesti njezini ciljeve politike. Oni bi trebali biti usklađeni s ciljevima politike Direktive.
      3.9.   Kompatibilnost poticaja

      Predložena mjera samoregulacije trebala bi biti usklađena s drugim čimbenicima i poticajima na nacionalnoj razini.

         (1)  Bolja regulativa za bolje rezultate – Agenda EU-a, COM(2015) 215.

         (2)  Usp. uvodne izjave 18.–21., članak 15. stavak 3. točku (b) i članak 17. Direktive.

         (3)  Prilog VIII. Direktivi.

         (4)  COM(2012) 684, COM(2013) 23 i COM(2015) 178.

         (5)  https://ec.europa.eu/digital-agenda/best-practice-principles-better-self-and-co-regulation.

         (6)  Direktiva 2010/30/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 19. svibnja 2010. o označivanju potrošnje energije i ostalih resursaproizvoda povezanih s energijom uz pomoć oznaka i standardiziranih informacija o proizvodu (SL L 153, 18.6.2010., str. 1.).

         (7)  Uredba (EZ) br. 66/2010 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2009. o znaku za okoliš EU-a (SL L 27, 30.1.2010., str. 1.).

         (8)  „Plavim vodičem” o provedbi pravila EU-a o proizvodima objašnjava se što „stavljanje na raspolaganje” na tržištu i „stavljanje u uporabu” znače (http://ec.europa.eu/DocsRoom/documents/4942/).


               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 25.9.2017.
            COM(2017) 549 final
            Preporuka za
            ODLUKU VIJEĆA
            kojom se Komisiji odobrava sklapanje, u ime Europske zajednice za atomsku energiju, Sveobuhvatnog i pojačanog sporazuma o partnerstvu između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju i njihovih država članica, s jedne strane, i Armenije, s druge strane

               OBRAZLOŽENJE

               1.
                     KONTEKST PRIJEDLOGA

               Ovaj je prijedlog sastavljen u kontekstu predviđenog potpisivanja, privremene primjene i zaključivanja Sveobuhvatnog i pojačanog sporazuma o partnerstvu između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju i njihovih država članica, s jedne strane, i Republike Armenije, s druge strane (dalje u tekstu „Sporazum”). Svrha mu je omogućiti Vijeću da odobri Komisiji sklapanje tog Sporazuma u ime Europske zajednice za atomsku energiju (EZAE).

               S obzirom na to da je i EZAE stranka u Sveobuhvatnom i pojačanom sporazumu o partnerstvu između Europske unije i njezinih država članica, s jedne strane, i Armenije, s druge strane, Komisija daje zasebnu preporuku Vijeću da Komisiji odobri sklapanje dijelova Sporazuma koji su obuhvaćeni Ugovorom o osnivanju EZAE-a.

               Postupak EZAE-a za potpisivanje i sklapanje međunarodnih sporazuma razlikuje se od postupka koji se primjenjuje na EU. Konkretno, člankom 101. Ugovora o EZAE-u predviđa se da takve sporazume mora sklapati Komisija uz odobrenje Vijeća. Stoga je nužno da Vijeće donese dvije zasebne odluke o potpisivanju i sklapanju Sporazuma: jednu koja se primjenjuje na EU i drugu koja se primjenjuje na EZAE.

               U pogledu sklapanja Sporazuma u ime EZAE-a Komisija predlaže da Vijeće odobri sklapanje Sporazuma u skladu s člankom 101. drugim stavkom Ugovora.

               Nakon što Vijeće to odobri, a Komisija donese odgovarajuću odluku, Komisija će moći potpisati i sklopiti Sporazum u ime EZAE-a.

               2.
                     PRAVNI ELEMENTI PRIJEDLOGA

               Komisija predlaže da Vijeće odobri, u skladu s člankom 101. drugim stavkom Ugovora o EZAE-u, sklapanje Sveobuhvatnog i pojačanog sporazuma o partnerstvu između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju i njihovih država članica, s jedne strane, i Armenije, s druge strane, u pogledu pitanja u nadležnosti EZAE-a.

               Priloženi prijedlog zajedno s odlukom Komisije o sklapanju predstavlja pravni instrument za sklapanje Sveobuhvatnog i pojačanog sporazuma o partnerstvu u ime EZAE-a.

               U skladu s člankom 102. Ugovora o Euratomu Sporazum ne može stupiti na snagu za EZAE dok države članice ne obavijeste Komisiju o tome da je sporazum postao primjenjiv u skladu s odredbama njihovih nacionalnih prava.

               Preporuka za

               ODLUKU VIJEĆA

               kojom se Komisiji odobrava sklapanje, u ime Europske zajednice za atomsku energiju, Sveobuhvatnog i pojačanog sporazuma o partnerstvu između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju i njihovih država članica, s jedne strane, i Armenije, s druge strane

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice za atomsku energiju, a posebno njegov članak 101. drugi stavak,

               uzimajući u obzir preporuku Komisije,

               budući da:

               1.Vijeće je 29. rujna 2015. donijelo Odluku o ovlašćivanju Europske komisije i Visokog predstavnika Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku da započnu pregovore o Okvirnom sporazumu između Europske unije i Armenije.

               2.Pregovori o Sporazumu započeli su 7. prosinca 2015., a Europska unija i Armenija parafirale su Sporazum 21. ožujka 2017.

               3.Komisija predlaže Vijeću da se Sporazum potpiše u ime Unije i privremeno primjenjuje u skladu s člankom 385. Sporazuma, do njegova kasnijeg sklapanja.

               4.Sporazum obuhvaća i pitanja iz nadležnosti Euratoma, o kojima je riječ u člancima od 42. do 44.

               5.Potpisivanje i sklapanje Sporazuma podliježu posebnom postupku u pogledu pitanja obuhvaćenih Ugovorom o Europskoj uniji i Ugovorom o funkcioniranju Europske unije.

               6.Stoga bi Sporazum također trebalo sklopiti u ime Europske zajednice za atomsku energiju u pogledu pitanja obuhvaćenih Ugovorom o Euratomu.

               7.U skladu s člankom 102. Ugovora o Euratomu Sporazum ne može stupiti na snagu za Europsku zajednicu za atomsku energiju dok države članice ne obavijeste Europsku komisiju o tome da je sporazum postao primjenjiv u skladu s odredbama njihovih nacionalnih prava.

               8.Stoga bi Europskoj komisiji trebalo odobriti da sklopi Sporazum u ime Europske zajednice za atomsku energiju,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               Europskoj komisiji odobravaju se sklapanje, u ime Europske zajednice za atomsku energiju, Sveobuhvatnog i pojačanog sporazuma o partnerstvu između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju i njihovih država članica, s jedne strane, i Armenije, s druge strane, te njegova privremena primjena.

               Članak 2.

               Ova Odluka stupa na snagu sljedećeg dana od dana donošenja.

               Sastavljeno u Bruxellesu

                     Za Vijeće

                     Predsjednik


               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 26.2.2016.
            COM(2016) 88 final
            Preporuka za
            ODLUKU VIJEĆA
            o odobrenju sklapanja, od strane Europske komisije, u ime Europske zajednice za atomsku energiju, Protokola uz Sporazum o partnerstvu i suradnji kojim se uspostavlja partnerstvo između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Republike Tadžikistana, s druge strane, kako bi se uzelo u obzir pristupanje Republike Hrvatske Europskoj uniji

               OBRAZLOŽENJE

               Priloženi prijedlog pravni je instrument za Preporuku za Odluku Vijeća o odobrenju sklapanja, od strane Europske komisije, u ime Europske zajednice za atomsku energiju, Protokola uz Sporazum o partnerstvu i suradnji kojim se uspostavlja partnerstvo između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Republike Tadžikistana, s druge strane, kako bi se uzelo u obzir pristupanje Republike Hrvatske Europskoj uniji.

               i.Preporuka za Odluku Vijeća o odobrenju sklapanja Protokola, od strane Europske komisije, u ime Europske zajednice za atomsku energiju.

               Ovaj je prijedlog predstavljen s:

               ii.prijedlogom Odluke Vijeća o potpisivanju i privremenoj primjeni Protokola u ime Europske unije i njezinih država članica;

               iii.prijedlogom Odluke Vijeća o sklapanju Protokola u ime Europske unije i njezinih država članica.

               Prema Aktu o pristupanju Republike Hrvatske, Republika Hrvatska treba pristupiti međunarodnim sporazumima koje su potpisale ili sklopile Europska unija i njezine države članice putem protokola uz te sporazume.

               Sporazum o partnerstvu i suradnji kojim se uspostavlja partnerstvo između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Republike Tadžikistana, s druge strane, dalje u tekstu „Sporazum”, potpisan je 11. listopada 2004. i stupio je na snagu 1. listopada 2010.

               Odlukom Vijeća od 14. rujna 2012.
                  1
                Komisija je ovlaštena za otvaranje pregovora s dotičnim trećim zemljama kako bi se sklopili odgovarajući protokoli. Pregovori s Republikom Tadžikistanom uspješno su zaključeni parafiranjem Protokola.

               Predloženim Protokolom Republika Hrvatska uključuje se kao ugovorna stranka Sporazuma, a EU se obvezuje osigurati vjerodostojnu inačicu Sporazuma na hrvatskom jeziku.

               Komisija smatra rezultate pregovora zadovoljavajućima i traži od Vijeća da preporuči Odluku Vijeća o odobrenju sklapanja, od strane Europske komisije, u ime Europske zajednice za atomsku energiju, Protokola uz Sporazum o partnerstvu i suradnji kojim se uspostavlja partnerstvo između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Republike Tadžikistana, s druge strane, kako bi se uzelo u obzir pristupanje Republike Hrvatske Europskoj uniji.

               Preporuka za

               ODLUKU VIJEĆA

               o odobrenju sklapanja, od strane Europske komisije, u ime Europske zajednice za atomsku energiju, Protokola uz Sporazum o partnerstvu i suradnji kojim se uspostavlja partnerstvo između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Republike Tadžikistana, s druge strane, kako bi se uzelo u obzir pristupanje Republike Hrvatske Europskoj uniji

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice za atomsku energiju, a posebno njegov članak 101. drugi stavak,

               uzimajući u obzir preporuku Europske komisije,

               budući da:

               (1)U skladu s člankom 6. stavkom 2. Akta o pristupanju Republike Hrvatske, o pristupanju Republike Hrvatske Sporazumu o partnerstvu i suradnji kojim se uspostavlja partnerstvo između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Republike Tadžikistana, s druge strane („Sporazum”), treba se dogovoriti putem protokola uz Sporazum.

               (2)Dana 14. rujna 2012. Vijeće je ovlastilo Komisiju za otvaranje pregovora s dotičnim trećim zemljama
                  2
               . Pregovori s Republikom Tadžikistanom uspješno su zaključeni parafiranjem Protokola.

               (3)Sklapanje Protokola od strane Komisije trebalo bi odobriti u pogledu pitanja iz nadležnosti Europske zajednice za atomsku energiju.

               (4)Potpisivanje i sklapanje Protokola podliježe posebnom postupku u pogledu pitanja iz nadležnosti Unije i njezinih država članica,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Jedini članak

               Odobrava se sklapanje, od strane Europske komisije, u ime Europske zajednice za atomsku energiju, Protokola uz Sporazum o partnerstvu i suradnji kojim se uspostavlja partnerstvo između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Republike Tadžikistana, s druge strane, kako bi se uzelo u obzir pristupanje Republike Hrvatske Europskoj uniji.

               Tekst Protokola priložen je Odluci o njegovu potpisivanju.

               Sastavljeno u Bruxellesu

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)
                  Odluka Vijeća o odobrenju otvaranja pregovora za prilagodbu sporazuma potpisanih ili sklopljenih između Europske unije, ili Europske unije i njezinih država članica, s jednom ili više trećih zemalja ili međunarodnih organizacija zbog pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji (dok. Vijeća 13351/12 LIMITED).

                     (2)
                  Odluka Vijeća o odobrenju otvaranja pregovora za prilagodbu sporazuma potpisanih ili sklopljenih između Europske unije, ili Europske unije i njezinih država članica, s jednom ili više trećih zemalja ili međunarodnih organizacija zbog pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji (dok. Vijeća 13351/12 LIMITED).


               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 22.5.2017.
            COM(2017) 529 final
            Preporuka za
            ODLUKU VIJEĆA
            o stavljanju izvan snage Odluke 2014/56/EU o postojanju prekomjernog deficita u Hrvatskoj

               Preporuka za

               ODLUKU VIJEĆA

               o stavljanju izvan snage Odluke 2014/56/EU o postojanju prekomjernog deficita u Hrvatskoj

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 126. stavak 12.,

               uzimajući u obzir preporuku Komisije,

               budući da:

               (1)Vijeće je 28. siječnja 2014., na temelju preporuke Komisije Odlukom 2014/56/EU
                  1
               , u skladu s člankom 126. stavkom 6. Ugovora, odlučilo da u Hrvatskoj postoji prekomjerni deficit. Vijeće je utvrdilo da deficit opće države predviđen za 2014. iznosi 5,5 % BDP-a, što je iznad referentne vrijednosti od 3 % BDP-a utvrđene Ugovorom.  Očekivalo se da će bruto dug opće države u 2014. dosegnuti 62 % BDP-a, što je iznad referentne vrijednosti od 60 % BDP-a utvrđene Ugovorom.

               (2)U skladu s člankom 126. stavkom 7. Ugovora i člankom 3. stavkom 4. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1467/97, Vijeće je istoga datuma, na temelju preporuke Komisije, uputilo preporuku Hrvatskoj u cilju okončanja stanja prekomjernog deficita najkasnije do kraja 2016.

               (3)Komisija je 2. srpnja 2014. zaključila da je Hrvatska poduzela učinkovito djelovanje u skladu s Preporukom Vijeća od 28. siječnja 2014. na temelju članka 126. stavka 7. Ugovora.

               (4)U skladu s člankom 4. Protokola o postupku u slučaju prekomjernog deficita priloženog Ugovorima, Komisija dostavlja podatke za provedbu postupka. U okviru primjene tog Protokola, države članice moraju dvaput godišnje, odnosno do 1. travnja i do 1. listopada, dostaviti podatke o državnom deficitu i dugu te drugim povezanim varijablama u skladu s člankom 3. Uredbe Vijeća (EZ) br. 479/2009
                  2
               .

               (5)Vijeće bi trebalo na temelju dostavljenih podataka donijeti odluku o stavljanju izvan snage odluke o postojanju prekomjernog deficita. Nadalje, odluku o postojanju prekomjernog deficita trebalo bi staviti izvan snage samo ako Komisijine prognoze pokažu da tijekom razdoblja obuhvaćenog prognozom deficit neće premašiti referentnu vrijednost od 3 % BDP-a utvrđenu Ugovorom i da će se udio duga ubuduće kretati prema referentnoj vrijednosti za smanjenje duga
                  3
               .

               (6)Na temelju podataka koje je dostavila Komisija (Eurostat) u skladu s člankom 14. Uredbe (EZ) br. 479/2009, slijedom obavijesti Hrvatske iz travnja 2016. te na temelju Programa konvergencije za 2017. i Komisijine proljetne prognoze 2017., opravdano je donijeti sljedeće zaključke:

               –Deficit opće države dosegnuo je 0,8 % BDP-a u 2016. u odnosu na 3,4 % koliko je iznosio 2015. To je poboljšanje uglavnom bilo potaknuto i. povećanjem prihoda zahvaljujući snažnom rastu BDP-a te ii. smanjenjem rashoda. Stoga se u roku koji je utvrdilo Vijeće deficit smanjio ispod razine referentne vrijednosti od 3 % BDP-a utvrđene Ugovorom.

               –U Programu konvergencije za 2017. – 2019., koji je hrvatska vlada dostavila 27. travnja 2017.,  predviđa se da će se deficit opće države u 2017. povećati na 1,3 % BDP-a te u 2018. ponovno smanjiti na 0,8 % BDP-a. U Komisijinoj proljetnoj prognozi 2017. predviđa se deficit od 1,1 % BDP-a u 2017. i 0,9 % BDP-a u 2018. Stoga se očekuje da će tijekom razdoblja obuhvaćenog prognozom deficit i dalje biti manji od referentne vrijednosti od 3 % BDP-a utvrđene Ugovorom.

               –Strukturni saldo, to jest saldo opće države prilagođen gospodarskom ciklusu i bez jednokratnih i drugih privremenih mjera, poboljšao se za 3,0 % BDP-a u razdoblju 2014. – 2016.

               –Udio bruto državnog duga u BDP-u dosegnuo je vrhunac od 86,7 % u 2015. i smanjio se na 84,2 % u 2016. zbog jačanja BDP-a i prilagodbi stanja i tokova koje utječu na smanjenje duga. U Komisijinoj proljetnoj prognozi 2017. predviđa se da će se u 2018. udio duga dodatno smanjiti na 79,4 % zahvaljujući snažnom rastu nominalnog BDP-a. Iz toga proizlazi da će se udio duga zabilježen 2016. ubuduće kretati prema referentnoj vrijednosti za smanjenje duga.

               (7)U skladu s člankom 126. stavkom 12. Ugovora, Odluku Vijeća o postojanju prekomjernog deficita treba staviti izvan snage ako Vijeće smatra da je u dotičnoj državi članici prekomjerni deficit smanjen.

               (8)Vijeće smatra da je prekomjerni deficit u Hrvatskoj smanjen i stoga bi Odluku 2014/56/EU trebalo staviti izvan snage.

               (9)Na Hrvatsku se od 2017., to jest godine koja slijedi nakon smanjenja prekomjernog deficita, primjenjuje preventivni dio Pakta o stabilnosti i rastu.  Nakon što je već u 2016. ostvarila svoj srednjoročni proračunski cilj, Hrvatska bi trebala izbjeći odstupanja o tog cilja i ispuniti kriterij duga u skladu s člankom 2. stavkom 1.a Uredbe (EZ) br. 1467/97,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               Iz sveobuhvatne procjene proizlazi da je stanje prekomjernog deficita u Hrvatskoj ispravljeno.

               Članak 2.

               Odluka 2014/56/EU stavlja se izvan snage.

               Članak 3.

               Ova je Odluka upućena Republici Hrvatskoj.

               Sastavljeno u Bruxellesu,

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)
                  Odluka Vijeća 2014/56/EU od 28. siječnja 2014. o postojanju prekomjernog deficita u Hrvatskoj (SL L 36, 6.2.2014., str. 13.).

                     (2)
                  Uredba Vijeća (EZ) br. 479/2009 od 25. svibnja 2009. o primjeni Protokola o postupku u slučaju prekomjernog deficita priloženog Ugovoru o osnivanju Europske zajednice (SL L 145, 10.6.2009., str. 1.).

                     (3)
                  U skladu sa Specifikacijama za provedbu Pakta o stabilnosti i rastu i smjernicama u pogledu oblika i sadržaja programa stabilnosti i konvergencije dostupnima na:
                     http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/pdf/coc/code_of_conduct_en.pdf.


               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 9.11.2015.
            COM(2015) 556 final
            Preporuka za
            ODLUKU VIJEĆA
            o pristupanju Hrvatske Konvenciji od 18. prosinca 1997., sastavljenoj na temelju članka K.3. Ugovora o Europskoj uniji, o uzajamnoj pomoći i suradnji među carinskim upravama

               OBRAZLOŽENJE

               1.KONTEKST PRIJEDLOGA

               •Razlozi i ciljevi prijedloga

               Aktom o pristupanju Republike Hrvatske
                  1
                uveden je pojednostavnjeni sustav za pristupanje Hrvatske konvencijama i protokolima koje države članice potpisuju na temelju članka 34. UEU-a (prijašnji članak K.3. UEU-a) ili članka 293. UEZ-a. Naime, člankom 3. stavkom 4. Akta o pristupanju predviđa se pristupanje Hrvatske konvencijama i protokolima samo na osnovi tog Akta.

               2.PRAVNA OSNOVA, SUPSIDIJARNOST I PROPORCIONALNOST

               •Pravna osnova

               Člankom 3. stavcima 4. i  5. Akta o pristupanju predviđa se da Vijeće donosi odluku kako bi se utvrdio datumu na koji te konvencije i protokoli stupaju na snagu za Hrvatsku te kako bi se poduzele sve prilagodbe tih konvencija i protokola potrebne zbog pristupanja Hrvatske. Vijeće odlučuje na preporuku Komisije nakon savjetovanja s Europskim parlamentom.

               U Prilogu I. Aktu o pristupanju navodi se popis konvencija i protokola u području pravosuđa i unutarnjih poslova.

               Na tom se popisu nalazi i Konvencija, sastavljena na temelju članka K.3. Ugovora o Europskoj uniji, o uzajamnoj pomoći i suradnji među carinskim upravama
                  2
               .

               Za pristupanje Hrvatske prethodno navedenu Konvenciju nije potrebno prilagoditi

               Stoga je ova preporuka Komisije za Odluku Vijeća namijenjena samo utvrđivanju datuma na koji Konvencija od 18. prosinca 1997. stupa na snagu za Hrvatsku.

               3.REZULTATI EX POST EVALUACIJA, SAVJETOVANJA S DIONICIMA I PROCJENE UČINAKA

               •Procjena učinka

               Budući da se Aktom o pristupanju već predviđa pristupanje Hrvatske konvencijama i protokolima navedenima u Prilogu I. Aktu, nije potrebno pokrenuti ni savjetovanje sa zainteresiranim stranama ni procjenu učinka tog pristupanja.

               4.UTJECAJ NA PRORAČUN

                  Nema utjecaja na proračun.

               5.OSTALI DIJELOVI

               •Detaljno objašnjenje posebnih odredbi prijedloga

               Komisija se poziva da donese Preporuku za odluku Vijeća te je proslijedi Vijeću i Europskom parlamentu.

               Preporuka za

               ODLUKU VIJEĆA

               o pristupanju Hrvatske Konvenciji od 18. prosinca 1997., sastavljenoj na temelju članka K.3. Ugovora o Europskoj uniji, o uzajamnoj pomoći i suradnji među carinskim upravama

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o Europskoj uniji,

               uzimajući u obzir Ugovor o pristupanju Republike Hrvatske,

               uzimajući u obzir Akt o pristupanju Republike Hrvatske, a posebno njegov članak 3. stavke 4. i 5.,

               uzimajući u obzir prijedlog Komisije
                  3
               ,

               uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta
                  4
               ,

               budući da:

               (1)Konvencija, sastavljena na temelju članka K.3 Ugovora o Europskoj uniji, o uzajamnoj pomoći i suradnji među carinskim upravama („Konvencija”) potpisana je u Bruxellesu 18. prosinca 1997. Stupit će na snagu 90 dana nakon obavijesti o okončanju ustavnih postupaka potrebnih da Konvenciju donese država koja je članica Europske unije na dan na koji Vijeće donese akt o sastavljanju ove Konvencije, a koja posljednja ispuni tu formalnost.

               (2)U skladu s člankom 32. stavkom 4. Konvencije, dok Konvencija ne stupi na snagu, svaka država članica može prilikom davanja obavijesti iz članka 32. stavka 2. Konvencije ili u bilo kojem trenutku nakon toga dati izjavu da se Konvencija, u mjeri u kojoj se na nju odnosi, primjenjuje na njezine odnose s državama članicama koje su dale istu izjavu.

               (3)Člankom 3. stavkom 4. Akta o pristupanju utvrđuje se da Hrvatska pristupa konvencijama i protokolima sklopljenim između država članica navedenima u Prilogu I. Aktu o pristupanju, koji uključuje, među ostalim, Konvenciju od 18. prosinca 1997. o uzajamnoj pomoći i suradnji između carinskih uprava. Te konvencije i protokoli trebaju stupiti na snagu u odnosu na Hrvatsku na datum koji odredi Vijeće.

               (4)U skladu s člankom 3. stavkom 5. Akta o pristupanju, Vijeće odlučuje o provedbi svih prilagodbi potrebnih radi pristupanja Republike Hrvatske konvencijama i protokolima iz članka 3. stavka 4. Akta o pristupanju. Aktom o pristupanju ne zahtijeva se prilagodba Konvencije od 18. prosinca 1997. o uzajamnoj pomoći i suradnji između carinskih uprava,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               Konvencija od 18. prosinca 1997., sastavljena na temelju članka K.3 Ugovora o Europskoj uniji, o uzajamnoj pomoći i suradnji među carinskim upravama stupa na snagu u odnosu na Hrvatsku na dan kad ova Odluka počne proizvoditi učinke.

               Članak 2.

               Konvencija sastavljena na hrvatskom jeziku
                  5
                vjerodostojna je pod istim uvjetima kao i drugi tekstovi Konvencije.

               Članak 3.

               Ova Odluka proizvodi učinke od sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.

               Sastavljeno u Bruxellesu

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)
                  SL L 112, 24.4.2012., str. 21.

                     (2)
                  SL C 24, 23.1.1998., str. 2. Zadnje izmijenjena Odlukom Vijeća od 6. prosinca 2007. o pristupanju Bugarske i Rumunjske Konvenciji, SL L 9, 12.1.2008., str. 21.

                     (3)
                  SL C […], […], str. […].

                     (4)
                  Mišljenje od XX. XX. XXXX.

                     (5)
                  Hrvatska verzija Konvencije bit će naknadno objavljena u posebnom izdanju Službenog lista.


               EUROPSKA KOMISIJA
            Bruxelles, 7.7.2016.
            COM(2016) 293 final
            Preporuka za
            ODLUKU VIJEĆA
            kojom se utvrđuje da Portugal nije poduzeo učinkovito djelovanje kao odgovor na Preporuku Vijeća od 21. lipnja 2013.
            {SWD(2016) 240 final}

               Preporuka za

               ODLUKU VIJEĆA

               kojom se utvrđuje da Portugal nije poduzeo učinkovito djelovanje kao odgovor na Preporuku Vijeća od 21. lipnja 2013.

               VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 126. stavak 8.,

               uzimajući u obzir preporuku Europske komisije,

               budući da:

               (1)U skladu s člankom 126. Ugovora države članice dužne su izbjegavati prekomjerni državni deficit.

               (2)Pakt o stabilnosti i rastu temelji se na cilju zdravih državnih financija kao sredstvu jačanja uvjeta za stabilnost cijena i snažan održivi rast koji dovodi do otvaranja novih radnih mjesta. Pakt o stabilnosti i rastu uključuje Uredbu Vijeća (EZ) br. 1467/97 od 7. srpnja 1997. o ubrzanju i pojašnjenju provedbe postupka u slučaju prekomjernog deficita
                  1
               , koja je donesena radi poticanja brzog smanjenja deficita opće države.

               (3)U skladu s člankom 126. stavkom 6. Ugovora Vijeće je 2. prosinca 2009. na temelju preporuke Komisije utvrdilo da u Portugalu postoji prekomjerni deficit te je, u skladu s člankom 126. stavkom 7. Ugovora i člankom 3. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1467/97
                  2
               , izdalo preporuku za smanjenje prekomjernog deficita najkasnije do 2013. Nakon što je portugalska vlada zatražila financijsku pomoć od Europske unije, država članica čija je valuta euro i Međunarodnog monetarnog fonda (MMF), Vijeće je Portugalu odobrilo financijsku pomoć Unije.
                  3
                Komisija i portugalska vlada potpisale su 17. svibnja 2011. memorandum o razumijevanju  o posebnom uvjetovanju ekonomske politike („memorandum o razumijevanju”).  Otada je Vijeće na temelju članka 126. stavka 7. Ugovora izdalo dvije nove preporuke za Portugal (9. listopada 2012. i 21. lipnja 2013.), u kojima je rok za smanjenje prekomjernog deficita produljen do 2014. odnosno 2015. U objema preporukama Vijeće je utvrdilo da je Portugal poduzeo učinkovito djelovanje, ali je došlo do neočekivanih nepovoljnih gospodarskih događaja sa znatnim nepovoljnim posljedicama za državne financije.

               (4)Kako bi se do 2015. ukupni državni deficit smanjio ispod referentne vrijednosti od 3 % BDP-a na vjerodostojan i održiv način, Portugalu je konkretno preporučeno sljedeće: (a) smanjenje ukupnog deficita na 5,5 % BDP-a u 2013., 4,0 % BDP-a u 2014. i 2,5 % BDP-a u 2015., što se smatralo u skladu s poboljšanjem strukturnog salda od 0,6 % BDP-a u 2013., 1,4 % BDP-a u 2014. i 0,5 % BDP-a u 2015., na temelju ažuriranih podataka službi Komisije iz svibnja 2013. o ekonomskim izgledima Portugala; (b) provedba mjera u iznosu od 3,5 % BDP-a kako bi se deficit u 2013. ograničio na 5,5 % BDP-a, uključujući mjere utvrđene Zakonom o proračunu iz 2013. i dodatne mjere uključene u dodatni proračun, prije svega smanjenje rashoda za plaće, veća učinkovitost u funkcioniranju javne uprave, niža javna potrošnja i bolje iskorištavanje sredstava EU-a; (c) donošenje, na temelju revizije javnih rashoda, trajnih mjera konsolidacije u vrijednosti od najmanje 2,0 % BDP-a kako bi u 2014. ukupni deficit iznosio 4,0 % BDP-a te pojednostavnjenje i modernizacija javne uprave, uklanjanje dupliciranja među funkcijama i tijelima javnog sektora, poboljšanje održivosti mirovinskog sustava i ostvarenje ciljeva uštede troškova u pojedinačnim resornim ministarstvima; (d) donošenje potrebnih trajnih mjera konsolidacije kako bi u 2015. ciljni deficit iznosio 2,5 % BDP-a. Nadalje, preporučeno je da Portugal nastavi provoditi reforme upravljanja javnim financijama tako što će se do kraja 2013. izmijeniti Zakon o proračunskom okviru kako bi se dodatno ojačali proračunski postupci i načela proračunskog upravljanja, odgovornost, transparentnost i pojednostavnjenje te nastavila nastojanja da se ograniče nepredviđene obveze koje koje proizlaze iz državnih poduzeća i javno-privatnih partnerstava.

               (5)U ažuriranim podatcima službi Komisije iz svibnja 2013. o ekonomskim izgledima Portugala, na kojima se temelji preporuka Vijeća od 21. lipnja 2013., predviđalo se da će portugalsko gospodarstvo 2013. kontrahirati za 2,3 %, nakon čega će u sljedećim dvjema godinama zabilježiti rast od 0,6 % odnosno 1,5 %. Za 2013. i 2014. bio je predviđen rast nominalnog BDP-a od – 0,6 % odnosno 1,8 %, te 2,7 % u godini koja slijedi.

               (6)Vijeće je u svojoj preporuci od 21. lipnja 2013. utvrdilo da je rok za poduzimanje učinkovitog djelovanja 1. listopada 2013. u skladu s odredbama članka 3. stavka 4. Uredbe (EZ) br. 1467/97. U skladu s člankom 10. stavkom 2. točkom (a) Uredbe (EU) br. 472/2013 Portugal je podlijegao izuzeću od zasebnog izvješćivanja u okviru postupka u slučaju prekomjernog deficita te je izvješća dostavljao u okviru programa makroekonomske prilagodbe.

               (7)U narednim ocjenama istaknuti su rizici od neusklađenosti s preporukom Vijeća od 21. lipnja 2013.. U srpnju 2015. Vijeće je na temelju ocjene programa stabilnosti za 2015., prve nakon završetka programa gospodarske prilagodbe, zaključilo da postoji rizik da Portugal neće poštovati odredbe Pakta o stabilnosti i rastu. Slično tome, u mišljenju Komisije o nacrtu proračunskog plana Portugala za 2015. zaključeno je da postoji rizik da Portugal neće poštovati pravila Pakta o stabilnosti i rastu. Naime, Komisija je istaknula da postoji rizik da se prekomjerni deficit neće pravodobno smanjiti do 2015. Nadalje, Komisija je istaknula i nedostatak strukturnih napora u odnosu na preporuku i navela potrebu za dodatnim mjerama strukturne konsolidacije za 2015. kojima bi se osiguralo vjerodostojno i održivo smanjenje prekomjernog deficita.

               (8)Na temelju nove procjene djelovanja koje je poduzeo Portugal za smanjenje prekomjernog deficita do 2015., kao odgovor na preporuku Vijeća od 21. lipnja 2013., zaključeno je sljedeće:

               –U skladu s obavijesti o deficitu opće države za 2015. i podacima koje je potvrdila Komisija (Eurostat) deficit je 2015. iznosio 4,4 % BDP-a, što je iznad referentne vrijednosti od 3,0 % BDP-a iz Ugovora. Razlika u odnosu na referentnu vrijednost uglavnom je posljedica mjere potpore u financijskom sektorom u okviru sanacije banke Banif krajem 2015., što je imalo negativan učinak na državni deficit u iznosu od 1,4 % BDP-a. Uzimajući u obzir taj element zajedno s jednokratnim mjerama na strani prihoda, deficit bi bez jednokratnih mjera i dalje bio iznad referentne vrijednosti iz Ugovora.

               –Kumulativno poboljšanje strukturnog salda u razdoblju od 2013. do 2015. procjenjuje se na 1,1 % BDP-a, što je znatno manje od iznosa od 2,5 % BDP-a koji je preporučilo Vijeće. Nakon što se korigira za učinke revidiranog potencijalnog rasta proizvodnje i višak ili manjak prihoda u odnosu na osnovni scenarij na kojem se temelji preporuka, kumulativno se poboljšanje znatno smanjuje na – 0,1 % BDP-a.

               –Iznos mjera provedenih do lipnja 2014. bio je u skladu s ciljevima iz programa makroekonomske prilagodbe. Nadalje, iznos stalnih mjera konsolidacije na kojima se temelje proračunski ciljevi za 2014. znatno je smanjen s 2,3 % BDP-a predviđenih pri donošenju proračuna za 2014. na oko 1,5 % BDP-a iz predviđanja na kojima se temelji proračun za 2015. Stoga je iznos poduzetih mjera znatno niži u odnosu na preporuku da se u 2014. poduzmu dodatne mjere u iznosu od najmanje 2,0 % BDP-a. U proračunu za 2015. iznos trajnih mjera fiskalne konsolidacije za 2015. dodatno je smanjen na oko 0,6 % BDP-a, a ciljni deficit utvrđen je na 2,7 % BDP-a. Stoga su predviđene mjere strukturne konsolidacije bile nedostatne za ostvarivanje preporučenog ciljnog deficita za 2015. od 2,5 % BDP-a. Ostvareni deficit u 2015. potvrđuje da su planirane mjere bile nedostatne.

               –Općenito, od lipnja 2014. poboljšanje ukupnog deficita bilo je potaknuto gospodarskim oporavkom i smanjenim rashodima za kamate u okruženju niskih kamatnih stopa. Neočekivani prihodi nisu se upotrijebili za ubrzavanje smanjenja deficita, a volumen mjera strukturne konsolidacije nije bio dostatan za postizanje ciljeva.

               –Bruto dug opće države uglavnom se stabilizirao od preporuke Vijeća od 21. lipnja 2013. te je prema proljetnoj prognozi Komisije za 2016. iznosio 129,2 % BDP-a na kraju 2013., 130,2 % BDP-a u 2014. i 129,0 % BDP-a u 2015.

               –U većini područja zabilježen je napredak u pogledu fiskalno-strukturnih reformi iako je brzina provedbe različita. Zakon o proračunskom okviru revidiran je i pojačan, ali bi u potpunosti trebao stupiti na snagu tek u rujnu 2018. Uloženi su znatni napori u sprječavanje porezne prijevare i utaja poreza te reformu porezne uprave. Posljednjih godina poboljšala se dugoročna održivost mirovinskog sustava, ali kratkoročni i srednjoročni izazovi i dalje su prisutni. Provedba reforme zdravstvenog sustava u cilju osiguravanja održivosti nacionalne zdravstvene službe napreduje odgovarajućom brzinom.  Posljednjih su godina provedene reforme javne uprave kojima se želi poboljšati fiskalno upravljanje na regionalnoj i lokalnoj razini te reforme javno-privatnih partnerstava i državnih poduzeća, posebno tijekom provedbe programa gospodarske prilagodbe.

               (9)To upućuje na zaključak da je odgovor Portugala na preporuku Vijeća od 21. lipnja 2013. bio nedostatan. Portugal nije okončao stanje prekomjernog deficita do 2015. Fiskalni napor bio je na znatno nižoj razini nego što je preporučilo Vijeće,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.

               Portugal nije poduzeo učinkovito djelovanje kao odgovor na preporuku Vijeća od 21. lipnja 2013.

               Članak 2.

               Ova je Odluka upućena Portugalskoj Republici.

               Sastavljeno u Bruxellesu,

                     Za Vijeće

                     Predsjednik

                     (1)
                  SL L 209, 2.8.1997., str. 6.

                     (2)
                  Svi dokumenti koji se odnose na postupak u slučaju prekomjernog deficita za Portugal dostupni su na sljedećem web-mjestu:

                     http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/deficit/countries/portugal_en.htm

                     (3)
                  Provedbena odluka Vijeća br. 2011/344/EU od 30. svibnja 2011. o odobrenju financijske pomoći Unije Portugalu, SL L 159, 17.6.2011., str. 88.