               21.1.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 23/152

      P8_TA(2019)0187
      Popratne mjere koje je ESVD poduzeo dvije godine nakon izvješća EP-a o strateškoj komunikaciji EU-a za borbu protiv propagande koju protiv njega provode treće strane
      Preporuka Europskog parlamenta od 13. ožujka 2019. Vijeću i potpredsjednici Komisije / Visokoj predstavnici Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku o analizi popratnih mjera koje je ESVD poduzeo dvije godine nakon izvješća Europskog parlamenta o strateškoj komunikaciji Europske unije za borbu protiv propagande koju protiv nje provode treće strane 2018/2115(INI))
      (2021/C 23/24)

         Europski parlament,

                  —

                  uzimajući u obzir zaključke Europskog vijeća od 28. lipnja i 18. listopada 2018.,

                  —

                  uzimajući u obzir komunikaciju Komisije od 26. travnja 2018. naslovljenu „Suzbijanje dezinformacija na internetu: europski pristup” (COM(2018)0236),

                  —

                  uzimajući u obzir Kodeks prakse EU-a za borbu protiv dezinformiranja, objavljen 26. rujna 2018.,

                  —

                  uzimajući u obzir svoju Rezoluciju od 23. studenoga 2016. o strateškoj komunikaciji EU-a za borbu protiv propagande koju protiv nje provode treće strane (1),

                  —

                  uzimajući u obzir zajedničku komunikaciju Visoke predstavnice Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku i Komisije od 6. travnja 2016. naslovljenu „Zajednički okvir za suzbijanje hibridnih prijetnji: odgovor Europske unije” (JOIN(2016)0018),

                  —

                  uzimajući u obzir komunikaciju Komisije od 20. travnja 2016. naslovljenu „Provedba Europskog programa sigurnosti za borbu protiv terorizma i stvaranje uvjeta za uspostavu učinkovite i istinske sigurnosne unije” (COM(2016)0230),

                  —

                  uzimajući u obzir studiju izvedivosti Europske zaklade za demokraciju o inicijativama medija na ruskome jeziku u Istočnome partnerstvu i šire naslovljenu „Bringing Plurality and Balance to the Russian Language Media Space” (Unošenje pluralnosti i ravnoteže u prostor medija na ruskome jeziku),

                  —

                  uzimajući u obzir izvješće potpredsjednice Komisije / Visoke predstavnice Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku od 18. svibnja 2015. naslovljeno „EU u globalnom okruženju koje se mijenja – povezaniji, konfliktniji i kompleksniji svijet” i aktualni rad na novoj Globalnoj strategiji EU-a za sigurnost,

                  —

                  uzimajući u obzir svoju preporuku od 15. studenoga 2017. Vijeću, Komisiji i ESVD-u o Istočnom partnerstvu uoči sastanka na vrhu u studenome 2017. (2),

                  —

                  uzimajući u obzir zajedničku komunikaciju Visoke predstavnice Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku te Komisije Europskom parlamentu i Vijeću od 13. rujna 2017., naslovljenu „Otpornost, odvraćanje i obrana: jačanje kibersigurnosti EU-a” (JOIN(2017)0450),

                  —

                  uzimajući u obzir zajedničku komunikaciju Visoke predstavnice Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku te Komisije Europskom parlamentu i Vijeću od 7. lipnja 2017., naslovljenu „Strateški pristup otpornosti u vanjskom djelovanju EU-a” (JOIN(2017)0021),

                  —

                  uzimajući u obzir članak 19. Opće deklaracije o ljudskim pravima, kojim se štiti opće pravo na zadržavanje mišljenja bez uplitanja i sloboda traženja, primanja i širenja informacija i ideja putem bilo kojeg medija i bez obzira na granice,

                  —

                  uzimajući u obzir zajedničku deklaraciju o suradnji EU-a i NATO-a od 10. srpnja 2018.,

                  —

                  uzimajući u obzir zajedničku izjavu od 3. ožujka 2017. o slobodi izražavanja i „lažnim vijestima”, dezinformacijama i propagandi koju su izdali posebni izvjestitelj UN-a za slobodu mišljenja i izražavanja, predstavnica Organizacije za europsku sigurnost i suradnju (OESS) za slobodu medija, posebni izvjestitelj za slobodu izražavanja Organizacije američkih država (OAS) i posebni izvjestitelj za slobodu izražavanja i pristup informacijama Afričke komisije za ljudska prava i prava naroda (ACHPR),

                  —

                  uzimajući u obzir izvješće od 6. travnja 2018. posebnog izvjestitelja UN-a o promicanju i zaštiti prava na slobodu mišljenja i izražavanja,

                  —

                  uzimajući u obzir svoju preporuku od 29. studenoga 2018. Vijeću, Komisiji i potpredsjednici Komisije / Visokoj predstavnici Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku o obrani akademske slobode u vanjskom djelovanju EU-a (3),

                  —

                  uzimajući u obzir nedavno izvješće Europola naslovljeno „Situacija i trendovi u području terorizma u EU-u” iz 2018. u kojem su istaknute pojačane aktivnosti terorističkih skupina u kiberprostoru i njihova potencijalna konvergencija s drugim kriminalnim skupinama,

                  —

                  uzimajući u obzir zajedničku komunikaciju od 5. prosinca 2018. Visoke predstavnice Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku te Komisije Europskom parlamentu, Europskom vijeću, Europskom gospodarskom i socijalnom odboru i Odboru regija naslovljenu „Akcijski plan za borbu protiv dezinformiranja” (JOIN(2018)0036), kao i izvješće Komisije o provedbi komunikacije naslovljene „Suzbijanje dezinformacija na internetu: europski pristup” (COM(2018)0794), donesenu istoga dana,

                  —

                  uzimajući u obzir rad Transatlantskog povjerenstva za integritet izbora,

                  —

                  uzimajući u obzir načela iz Santa Clare o transparentnosti i odgovornosti praksi moderiranja sadržaja,

                  —

                  uzimajući u obzir Akcijski plan EU-a o strateškom komuniciranju od 22. lipnja 2015.,

                  —

                  uzimajući u obzir članak 113. Poslovnika,

                  —

                  uzimajući u obzir izvješće Odbora za vanjske poslove (A8-0031/2019),

                  1.

                  preporučuje Vijeću i potpredsjednici Komisije / Visokoj predstavnici Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku:

            Stanje u 2018. – borba protiv hibridnog ratovanja

                  (a)

                  da istaknu da su sloboda govora i izražavanja, kao i medijski pluralizam, u središtu stabilnih demokratskih društava, te da pruže najbolju zaštitu protiv kampanji dezinformiranja i neprijateljske propagande; izražava zabrinutost zbog sve lošijeg stanja medijskih sloboda i slučajeva napada na novinare; napominje da treba poduzeti dodatne korake sa svim relevantnim dionicima kako bi se zajamčili transparentnost vlasništva nad medijima i medijski pluralizam, a da se pritom ne uvodi cenzura, te zaštitilo povoljno okruženje za širok raspon informacija, ideja, različitih medija i civilnog društva, kao i nastojanja usmjerena na identificiranje i podizanje razine osviještenosti o dezinformiranju i propagandi; da u te procese uključe sve relevantne dionike, uključujući glavna novinarska i medijska udruženja; ističe važnost funkcionalnog sustava javne radiodifuzije, koji predstavlja standard za pružanje nepristranih i objektivnih informacija u skladu s najboljom novinarskom praksom i etikom;

                  (b)

                  da razmotre izradu pravnog okvira i na razini EU-a i na međunarodnoj razini za borbu protiv hibridnih prijetnji, među ostalim kiberratovanja i ratovanja informacijama, što bi omogućilo snažan odgovor Unije koji bi obuhvaćao i ciljane sankcije protiv osoba odgovornih za orkestriranje i provedbu tih kampanji, dodajući da su sankcije potrebne zbog neprijateljskih postupaka državnih i nedržavnih aktera na tim područjima;

                  (c)

                  da povedu računa o tome da Daiš mijenja svoju taktiku i s internetskih stranica prelazi na platforme za šifriranu razmjenu poruka popularne među islamističkim skupinama;

                  (d)

                  da pruže potporu ne samo sve većem broju državnih institucija, skupina za strateško promišljanje i nevladinih organizacija koje se bave pitanjima propagande i dezinformiranja, nego i lokalnim kiberaktivnostima; poziva potpredsjednicu Komisije / Visoku predstavnicu i Komisiju da se više uključe u spomenuto područje i pripreme temeljitu ocjenu novih propisa, što podrazumijeva i Opću uredbu o zaštiti podataka i predstojeću Uredbu o e-privatnosti, kao zaštite od zlonamjerne upotrebe društvenih platformi; da se pobrinu da strateško komuniciranje EU-a postane izrazit europski prioritet te da institucije EU-a i države članice blisko surađuju na sprečavanju takvih pojava, imajući pritom na umu da dezinformiranje i propaganda imaju uspjeha u polariziranom okruženju u kojemu je razina povjerenja u medije sve manja;

                  (e)

                  da potaknu države članice koje i dalje poriču postojanje dezinformiranja i neprijateljske propagande, kao i glavnih izvora dezinformacija u Europi i utjecaja koji dezinformiranje i propaganda imaju na javno mišljenje, da to učine, te da potaknu spomenute države članice da poduzmu proaktivne mjere kako bi suzbile i razotkrile takvu propagandu, među ostalim i dokazane slučajeve špijunaže od strane trećih zemalja; poziva sve države članice da ocijene situaciju na vlastitom teritoriju te da izvrše relevantna ulaganja u vlastite kapacitete borbe protiv strateške komunikacije neprijateljskih trećih strana te da poboljšaju sposobnost građana da prepoznaju dezinformacije, kao i da potaknu države članice da osiguraju učinkovitu razmjenu informacija o tom pitanju; poziva one europske čelnike koji još uvijek nisu obratili dovoljnu pozornost na tu prijetnju da prepoznaju da ju je hitno potrebno osvijestiti na strateškoj razini kako bi se suprotstavilo neprijateljskom informacijskom ratovanju;

                  (f)

                  da potaknu države članice da proaktivno ulažu u obrazovne mjere kojima se objašnjavaju različiti načini stvaranja i širenja dezinformacija kako bi se poboljšala sposobnost građana da otkriju i reagiraju na dezinformacije;

                  (g)

                  da potaknu države članice da se pobrinu za učinkovitu razmjenu informacija među svim njihovim relevantnim tijelima za borbu protiv propagande, manipuliranja i dezinformiranja, što se odnosi i na kiberratovanje i informacijsko ratovanje;

                  (h)

                  da podignu razinu svijesti o ruskim kampanjama dezinformiranja, s obzirom na to da je ta kampanja glavni izvor dezinformacija u Europi;

            Vrste pogrešnog i lažnog informiranja te propagande usmjerene na EU i njegove susjede

                  (i)

                  da prepoznaju rad ostvaren na različitim razinama kako bi se utvrdile vrste utjecaja i instrumenata koji se koriste protiv EU-a i njegovih susjeda; da povećaju razinu osviještenosti o aktualnim kampanjama dezinformiranja te da preusmjere pozornost na dubinsku analizu i istraživanje njihova utjecaja i djelotvornosti kako bi se osmislile mjere borbe protiv njih, žurno i na proaktivan način; da potaknu države članice na uspostavu stalnih struktura za utvrđivanje, sprečavanje i suzbijanje dezinformacija; ističe da su kampanje dezinformiranja dio šire strategije te su obično popraćene drugim neprijateljskim aktivnostima, kao i da posebno treba ozbiljno uzeti u obzir informacijsko ratovanje koje prati vojnu ofenzivu te se boriti protiv njega odlučno i zajedničkim snagama;

                  (j)

                  da upozore na utjecaj umjetne inteligencije i njezina brzog razvoja na širenje lažnih vijesti te sa zabrinutošću napominje da će umjetna inteligencija uskoro moći samostalno stvarati dodatne sposobnosti umjetne inteligencije; da stoga ulože znatna financijska sredstva u istraživanje i razvoj u sjecištu umjetne inteligencije i informacijskog ratovanja, s obzirom na brzo rastuće sposobnosti umjetne inteligencije u području širenja propagande i dezinformacija, među ostalim i s pomoću uvjerljivo krivotvorenih videozapisa (deep fakes);

                  (k)

                  da se usredotoče na tekuću uporabu dezinformacija od strane autoritarnih aktera, primjerice Irana, čije širenje lažnih vijesti potiče i raspiruje dodatne napetosti u nestabilnim područjima zahvaćenima sukobima, a istovremeno cilja europsko stanovništvo radi skrivanja zle namjere; da potaknu države članice da protiv takvih aktivnosti djeluju jačanjem suradnje i korištenjem iskustava zemalja i nevladinih organizacija u sličnom položaju;

                  (l)

                  da usredotoče i prilagode odgovor EU-a i država članica na sve veću sofisticiranost alata koji se upotrebljavaju za stvaranje i širenje dezinformacija, uključujući nove načine širenja propagande korištenjem više internetskih stranica niske kvalitete, aplikacija za privatnu razmjenu poruka, optimizacije internetskih pretraživača, manipuliranih zvukova, slika ili videozapisa, umjetne inteligencije, internetskih portala za vijesti i TV postaja za širenje glavnih narativa, posebno od strane osoba koje formiraju mišljenja te institucija koje država kontrolira ili financira a koje šire ključne poruke i narative privlačne autoritarnim akterima; snažno osuđuje sve agresivnije djelovanje Rusije, Kine, Irana, Sjeverne Koreje i drugih u tom kontekstu, koji žele ugroziti ili stati na kraj normativnim temeljima i načelima europskih demokracija i suverenosti svih zemalja Istočnog partnerstva, kao i utjecati na izbore i podupirati ekstremističke pokrete, vodeći računa o tome da razmjer kibernapada neprestano raste;

                  (m)

                  da posebnu pozornost posvete porukama i sadržajima koji su otvoreno usmjereni na poticanje nasilja, rasizma, samoubilačkih napada, novačenja „stranih boraca”, raznih kaznenih djela ili otvorenog poticanja na jednu ili više tih aktivnosti;

            Industrija i društveni mediji

                  (n)

                  premda uzima u obzir trud koji društveni mediji ulažu u borbu protiv dezinformiranja, poziva ih da obrate posebnu pozornost na djelotvornu provedbu Kodeksa prakse EU-a za borbu protiv dezinformiranja te da pozovu susjedne i partnerske zemlje EU-a da potpišu spomenuti Kodeks, kao i da obrate posebnu pozornost na novu taktiku korištenja platformi za šifriranu razmjenu poruka i društvenih medija koji se usprkos svojim naporima ubrajaju među najčešće instrumente širenja dezinformacija, neprijateljske propagande i sadržaja koji potiče na mržnju i nasilje;

                  (o)

                  da zajedno s državama članicama reguliraju djelovanje poduzeća u području društvenih medija, platformi za razmjenu poruka i internetskih pretraživača i osiguraju njihovu potpunu transparentnost i, posebice, odgovornost, zauzimanjem pristupa na razini EU-a i omogućivanjem otkrivanja identiteta i lokacije ne samo autora nego i sponzora dotičnog političkog sadržaja, te da poduzeća smatraju odgovornima za društveni učinak automatskih sustava za preporuku koje promiču dezinformacije, ističući da su poduzeća odgovorna za brzo uklanjanje sustavnih „lažnih vijesti”; potiče države članice, države kandidatkinje i pridružene zemlje da donesu učinkovito i jasno zakonodavstvo kojime se osigurava transparentnost vlasništva nad medijima; da posebno obrate pozornost na financiranje, transparentnost i ciljeve nevladinih organizacija koje su povezane s autoritarnim državama i djeluju u EU-u i u njegovim partnerskim zemljama;

                  (p)

                  da se pobrinu da sektor i internetske platforme ispune obveze preuzete u okviru Kodeksa prakse za borbu protiv dezinformiranja i djelotvorno se suoče s problemom dezinformiranja na način da: i. zajamče transparentnost političkog oglašavanja učinkovitim provjerama s dužnom pažnjom identiteta naručitelja, ii. poduzmu odlučne mjere protiv lažnih korisničkih računa na njihovim mrežama, iii. utvrde slučajeve zloporabe automatiziranih botova i iv. djelotvorno surađuju sa neovisnim osobama koje provjeravaju činjenice;

                  (q)

                  da potaknu poduzeća u području društvenih medija i platformi za razmjenu poruka da se pobrinu za punu usklađenost s pravom EU-a o zaštiti podataka i drugim propisima, da djeluju bez odgode i da usko surađuju s nadležnim tijelima u svim istragama navodnog korištenja njihovih platformi u neprijateljske svrhe te da provode transparentne revizije subjekata osumnjičenih za širenje dezinformacija; poziva tehnološke kompanije da više sredstava ulože u alate za otkrivanje propagande, poboljšanje odgovornosti na internetu, osiguranje bolje provjere identiteta korisnika prije učlanjivanja u pojedinu platformu radi uklanjanja botnet mreža, kao i smanjenje financijskih poticaja za one koji imaju koristi od dezinformacija; da potaknu poduzeća u području društvenih medija na to da hitno reagiraju na širenje sumnjivih sadržaja političke prirode, posebno ako se njima potiče na mržnju ili kazneno djelo;

                  (r)

                  da vode računa o tome da se ukidanje sumnjivih korisničkih računa može smatrati cenzurom te se stoga pobrinuti da takve radnje budu opravdane ako su propisane zakonom i izvedene transparentno, u suradnji s nadležnim tijelima i civilnim društvom u državama članicama i partnerskim zemljama, uz potpun uvid u razloge za to, među ostalim poticanjem poduzeća u području društvenih medija da svim korisnicima daju jasno upozorenje o tome koji je sadržaj zabranjen te da svim korisnicima čiji je sadržan uklonjen ili kojima je korisnički račun blokiran daju jasnu obavijest o razlozima za to; poziva na usklađivanje internih pravila društvenih medija za korisnike s pravnim poretkom države u kojoj djeluju;

            Najbolje prakse

                  (s)

                  da nastave razvijati veću otpornost zauzimanjem pristupa na razini vlasti i društva, kao i sposobnost pravovremenog reagiranja na prijetnje, osmišljavati preventivne i proaktivne mjere i razmišljati korak unaprijed, a ne samo reagirati na njih i analizirati kibernapade i informacijske napade koji su se već zbili; da usmjere pozornost na tehnički napredak u tom području i razmjenjuju najbolje primjere iz prakse u obliku mjera koje su već poduzele pojedinačne države članice, uključujući provođenje revizije funkcioniranja nacionalnih pristupa koje su uvele države članice, uz razvoj načina poticanja bliske suradnje s Ujedinjenom Kraljevinom nakon Brexita, te da surađuju s obavještajnom zajednicom i saveznicima kao što su SAD i Kanada, NATO i Obavještajni i situacijski centar EU-a (INTCEN);

                  (t)

                  da osobito obrate pozornost na jačanje istražnih radnji u pogledu činjenice da su neprijateljske treće strane trenutačno u postupku eksternalizacije propagande i da koriste niz instrumenata za pojačavanje učinka, kao i na važnost ne samo njihova razotkrivanja i prokazivanja te povećanja sposobnosti utvrđivanja odgovornosti, nego i jamčenja utvrđivanja odgovornosti za njih, među ostalim javnog imenovanja počinitelja, njihovih sponzora i ciljeva koje žele postići, kao i mjerenja utjecaja tih napada na ciljnu publiku; da objave sve razotkrivene slučajeve neprijateljske propagande, popraćene detaljnim informacijama, kako bi se upozorila javnost koja je bila cilj predmetnog primjera neprijateljske propagande;

                  (u)

                  da podrže i uključe civilno društvo, zajednicu stručnjaka, privatne institucije, akademsku zajednicu, lokalne kiberaktiviste, mainstream medije, novinarska i medijska udruženja te sve veći broj ciljanih i zahvaćenih aktera, u dodatno poboljšanje mjera usmjerenih na provjeravanje činjenica i razotkrivanje informacija, produbljenje istraživanja, uključujući dubinske studije i sociološka istraživanja te učinkovitiju analizu manipuliranja informacijama; da daju potporu profesionalnom novinarstvu, istraživačkom izvještavanju i projektima kojima se razotkrivaju dezinformacije, kao i visokotehnološkim start-upovima koji stvaraju digitalne alate kojima se građani osposobljavaju za suočavanje s napadima dezinformacijama; da istaknu važnost i potrebu financiranja i edukacije, uključujući seminare i tečajeve u suradnji s državama članicama i civilnim društvom, kao što su internetska knjižnica za medijsko opismenjivanje te centar za učenje, usmjerenih na podizanje razine osviještenosti, borbu protiv dezinformiranja i povećanje medijske pismenosti;

                  (v)

                  da pozdrave niz mjera NATO-a za suzbijanje novih vrsti hibridnih prijetnji i zajedničko priopćenje o suradnji EU-a i NATO-a o tom pitanju; da pozovu EU da se pobrine za efektivnu i brzu provedbu tih preporuka, između ostalog u području zajedničke sigurnosne i obrambene politike;

            Europski pristup

                  (w)

                  da pozdrave uspostavu novih radnih skupina ESVD-a za stratešku komunikaciju koje će se sastojati od stručnjaka s odgovarajućim jezičnim vještinama i znanjem, konkretno radne skupine za zapadni Balkan i radne skupine South, za zemlje Bliskog istoka, sjeverne Afrike i Perzijskog zaljeva, čiji su zadatak koordinirana i koherentna komunikacija EU-a u tim regijama i borba protiv dezinformacija i propagande protiv EU-a;

                  (x)

                  da prime na znanje opipljive rezultate koje je ostvarila radna skupina East StratCom, uključujući stvaranje internetske stranice euvsdisinfo.eu i računa @EUmythbuster na Twitteru; naglašava da je ona od svojeg osnivanja razotkrila više od četiri tisuća slučajeva kampanja dezinformiranja o različitim temama; da nastave podupirati zajedničke napore Komisije, ESVD-a i radne skupine East StratCom EU-a nakon analize njezinih snaga, nedostataka i potrebnih poboljšanja, među ostalim poboljšanje sposobnosti utvrđivanja, analiziranja i razotkrivanja dezinformacija dajući radnim skupinama ESVD-a za stratešku komunikaciju i delegacijama EU-a u susjedstvu novo osoblje, instrumente i vještine, što obuhvaća i nove alate za analizu podataka, kao i zapošljavanje dodatnih podatkovnih znanstvenika i stručnjaka za dezinformacije te obuhvaćanje većeg opsega izvora i jezika kad je riječ o dosegu i utjecaju dezinformacija;

                  (y)

                  da hitno pretvore radnu skupinu East StratCom u punopravni odjel ili čak i veću strukturu u okviru ESVD-a te da u okviru predstojećeg izdvajanja sredstava Europskog parlamenta pruže potporu svim trima radnim skupinama ESVD-a za stratešku komunikaciju time da im pruže odgovarajuće financijske i ljudske resurse koji su im i dalje potrebni te usmjereni na znatno povećanje njihova potencijala, učinkovitosti, stručnosti, institucijskog kontinuiteta i kvalitete rada, kao i njihove zaštite od političkog uplitanja dužnosnika i zemalja koji podupiru rusko dezinformiranje;

                  (z)

                  da isprave trenutačne nedostatke radne skupine East StratCom, uključujući manjak regionalnih stručnjaka, veliku fluktuaciju osoblja i nedostatak institucijskog kontinuiteta, te da osiguraju adekvatna financijska sredstva i organizacijsku strukturu, jer je to jedini način da se zajamče potpuni profesionalizam, učinkovitost i rezultati;

                  (aa)

                  da pozovu države članice koje to još nisu učinile da u tri radne skupine za stratešku komunikaciju upute svoje nacionalne stručnjake, osiguravajući da stručnjaci koje EU angažira za borbu protiv dezinformiranja nisu politički pristrani ili aktivni sudionici u unutarnjim političkim sporovima unutar određene zemlje; da, osim toga, pozovu zemlje koje su im bliski partneri da savjetuju radnu skupinu o taktici koju imaju zajednički državni i nedržavni protivnici te da priznaju važnost i potrebu za boljom koordinacijom unutar EU-a;

                  (ab)

                  da poboljšaju suradnju između radne skupine East StratCom i svih institucija EU-a, država članica i partnera koji slično razmišljaju; da potiču predstavništva EU-a unutar EU-a i delegacije EU-a izvan EU-a u pružanju potpore radnoj skupini East StratCom, radnoj skupini South i radnoj skupini za zapadni Balkan, među ostalim razmjenom međunarodnih iskustava i najboljih praksi te prevođenjem njihovih publikacija na lokalne jezike; poziva da više namjenskog osoblja radi na strateškoj komunikaciji, posebno u delegacijama EU-a u zemljama istočnog i zapadnog susjedstva i zapadnog Balkana;

                  (ac)

                  da se usredotoče na zemlje pristupnice i partnere u okviru susjedstva EU-a tako da im pomognu u njihovim naporima za suzbijanje neprijateljske propagande i dezinformiranja te uključenja stručnjaka iz trećih zemalja u susjedstvu EU-a koje su izložene istim prijetnjama, kao i davanje prednosti razvoju dugoročnog strateškog pristupa i pomoći, osobito prema zemljama Istočnog partnerstva; da ojačaju sposobnost delegacija EU-a u inozemstvu, predstavništava Komisije i ureda za vezu Europskog parlamenta u državama članicama u cilju lokalnog razvoja sposobnosti detektiranja i razotkrivanja dezinformacija, djelotvornog komuniciranja o vrijednostima i politikama EU-a te šireg komuniciranja na temelju kampanje, bolje koordinacije i povećanja pozitivnih narativa diljem institucija i država članica EU-a; da razmotre postojeće širenje dezinformacija i njihove buduće prijetnje, čija je svrha ugrožavanje neovisnosti, suverenosti i teritorijalnog integriteta svih zemalja Istočnog partnerstva u njihovim međunarodno priznatim granicama; da osobito daju prioritet razvoju dugoročnog strateškog pristupa i pomoći zemljama Istočnog partnerstva, s naglaskom na razmjeni među ljudima te u suradnji s postojećim mrežama civilnog društva koje već čine izvor otpornosti koja se temelji na zajednici;

                  (ad)

                  da daju prednost strateškim komunikacijama i da periodično provode evaluaciju politike EU-a o tom pitanju; da i dalje podupiru rad Europske zaklade za demokraciju na praktičnim rješenjima za potporu i jačanje demokratskih, neovisnih i raznolikih medija na ruskom jeziku u zemljama Istočnog partnerstva i šire; poziva Komisiju i sve države članice i zemlje istomišljenice da se pozitivno uključe u taj projekt i podrže ga; da vode računa o svakom međunarodnom dioniku koji trenutačno djeluje na sličan način;

                  (ae)

                  da Europskom vijeću predlože da borba protiv dezinformiranja i neprijateljske propagande bude prioritetna, s dovoljno sredstava i instrumenata kako bi se zajamčilo objektivno izvješćivanje i širenje informacija;

                  (af)

                  da povežu postojeće nacionalne i lokalne specijalizirane centre, medije, skupine za strateško promišljanje, nevladine organizacije i druge aktere i institucije, osobito NATO, koje se bave hibridnim ratovanjem u mrežu na razini EU-a koja bi pomogla u koordiniranju njihovih aktivnosti i okupljanju njihovih zaključaka; da izdvoje dovoljno sredstava za tu mjeru; ističe da ta mreža treba biti otvorena za partnere EU-a sa sličnim stavom, koji bi kao ciljevi dezinformiranja i neprijateljske propagande mogli dijeliti svoja iskustva, ali i iskustva u njihovu suzbijanju; da osiguraju efektivnu i brzu provedbu preporuka EU-a i NATO-a o borbi protiv novih vrsta hibridnih prijetnji, među ostalim na razini ZSOP-a, te da uvedu temu borbe protiv strateške propagande u program Europske akademije za sigurnost i obranu i njezine mreže;

            Zaštita izbora od neprijateljske propagande

                  (ag)

                  da čvrsto osude bilo kakvo miješanje trećih strana, uključujući privatna poduzeća, u izbore i referendume te zloupotrebu botova, algoritama, umjetne inteligencije, trolova, uvjerljivo krivotvorenog sadržaja (deep fakes) i lažnih korisničkih računa u političkim kampanjama i da pozovu pogođene države članice da hitno provedu, temeljite istrage tih neprijateljskih kampanja; izražava zabrinutost zbog nedavnog razvoja algoritama velikih društvenih mreža i njihove potencijalno štetne uloge u isticanju sadržaja koji se sastoji od lažnih informacija ili govora mržnje; da istaknu legitimnu sposobnost neovisnih demokratskih društava da donose vlastite suverene političke izbore;

                  (ah)

                  da pozovu države članice i zemlje istomišljenice da dijele podatke o bilo kakvom stranom ili unutarnjem miješanju u izborne procese i da razmijene najbolje primjere iz prakse u borbi protiv toga kako bi se povećala otpornost na takvo miješanje;

                  (ai)

                  da pozovu države članice da se pobrinu da se u izbornim zakonima vodi računa o mogućim prijetnjama koje dolaze od dezinformacijskih kampanji, kibernapada, kiberkriminaliteta i kršenja slobode izražavanja prilikom glasovanja te ističe da bi te zakone trebalo izmijeniti na odgovarajući način kako bi se omogućila učinkovita i proaktivna zaštita protiv takvih prijetnji; u tom pogledu pozdravlja inicijative poput onih Švedske agencije za civilnu zaštitu; da zemljama koje su pridružene EU-u te zemljama Zapadnog Balkana pruže potporu u vidu najboljih praksi i ljudskih resursa i tehnologije kako bi im se zajamčila snažna zaštita izbornih procesa od zlonamjernih kibernetičkih dezinformacija i propagandnih aktivnosti koje dolaze iz Rusije i drugih neprijateljskih aktera;

                  (aj)

                  da pozovu države članice da prilagode vlastite izborne propise o internetskim kampanjama te da prate i ocijene postavke transparentnosti u pogledu političkog oglašavanja koje su uvele mrežne platforme;

                  (ak)

                  da predlože zakonodavstvo kojim će se riješiti pitanje upotrebe podataka u izbornim kampanjama s obzirom na razotkrivanje zloupotrebe podataka od strane društva Cambridge Analytica u referendumu u Ujedinjenoj Kraljevini 2016. godine, a kako bi se buduće izborne kampanje dodatno zaštitile od neželjenog utjecaja;

                  (al)

                  da razmotre inicijative kao što su bilateralno Transatlantsko povjerenstvo za integritet izbora, koje okuplja predstavnike politike, tehnologije, medija i poslovnog sektora s ciljem da se zajamči siguran izborni proces bez vanjskog miješanja;

                  2.

                  nalaže svojem predsjedniku da ovu preporuku proslijedi Vijeću, Komisiji i potpredsjednici Komisije / Visokoj predstavnici Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku te, radi obavijesti, ESVD-u i NATO-u, kao i predsjedniku, vladi i parlamentu Rusije.

         (1)  SL C 224, 27.6.2018., str. 58.

         (2)  SL C 356, 4.10.2018., str. 130.

         (3)  Usvojeni tekstovi, P8_TA(2018)0483.


               21.1.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 23/159

      P8_TA(2019)0188
      Sporazum o pridruživanju između EU-a i Monaka, Andore i San Marina
      Preporuka Europskog parlamenta od 13. ožujka 2019. Vijeću, Komisiji i potpredsjednici Komisije / Visokoj predstavnici Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku o pregovorima o sporazumu o pridruživanju između EU-a i Andore, Monaka i San Marina (2018/2246(INI))
      (2021/C 23/25)

         Europski parlament,

                  —

                  uzimajući u obzir Odluku Vijeća (EU) br. 2014/… od 22. prosinca 2014. kojom se Komisija ovlašćuje da u ime država članica u pregovorima dogovori odredbe jednog ili više sporazuma o pridruživanju s Kneževinom Andorom, Kneževinom Monakom i Republikom San Marinom koje su u nadležnosti država članica,

                  —

                  uzimajući u obzir članak 218. Ugovora o funkcioniranju Europske unije,

                  —

                  uzimajući u obzir članak 8. Ugovora o Europskoj uniji i Izjavu o članku 8. Ugovora o Europskoj uniji u kojoj se navodi da će Unija uzeti u obzir poseban položaj malih zemalja koje s njom održavaju posebne susjedske odnose,

                  —

                  uzimajući u obzir Komunikaciju Komisije od 20. studenoga 2012. naslovljenu „Odnosi EU-a s Kneževinom Andorom, Kneževinom Monako i Republikom San Marino: mogućnosti jače integracije s EU-om” (COM(2012)0680),

                  —

                  uzimajući u obzir radni dokument službi Komisije od 20. studenoga 2012. naslovljen „Prepreke za pristup Andore, Monaka i San Marina unutarnjem tržištu EU-a i suradnja u drugim područjima” (SWD(2012)0388),

                  —

                  uzimajući u obzir izvješće Komisije od 18. studenoga 2013. naslovljeno „Odnosi EU-a s Kneževinom Andorom, Kneževinom Monako i Republikom San Marino: mogućnosti njihova sudjelovanja na unutarnjem tržištu” (COM(2013)0793),

                  —

                  uzimajući u obzir zaključke Vijeća od 11. prosinca 2018. o homogenom proširenom unutarnjem tržištu i odnosima između EU-a i zapadnoeuropskih zemalja koje nisu članice EU-a,

                  —

                  uzimajući u obzir članak 113. Poslovnika,

                  —

                  uzimajući u obzir izvješće Odbora za vanjske poslove (A8-0074/2019),

                  A.

                  budući da Kneževina Andora (Andora), Kneževina Monako (Monako) i Republika San Marino (San Marino) imaju dugotrajnu povijest državnosti; budući da su oduvijek bile u središtu europske povijesti i imaju duboke, dugotrajne političke, gospodarske, socijalne i kulturne odnose s državama članicama u svojoj neposrednoj blizini i s EU-om u cijelosti; budući da se partnerstvo EU-a s tim zemljama temelji na našim zajedničkim političkim i kulturnim vrijednostima;

                  B.

                  budući da su Andora, Monako i San Marino iskazali snažno političko, gospodarsko i kulturno europsko usmjerenje te snažnu želju za boljim političkim, gospodarskim i kulturnim odnosima s Europskom unijom; budući da je u interesu Andore, Monaka i San Marina, s jedne strane, i EU-a, s druge strane, važno pravodobno pozitivno odgovoriti na tu želju i omogućiti brzo zaključivanje pregovora o novom Sporazumu o pridruživanju koji će predstavljati novi referentni okvir za odnose između EU-a i tih zemalja;

                  C.

                  budući da je također u interesu država članica koje tradicionalno imaju bliske povijesne, političke i gospodarske veze s Andorom, Monakom i San Marinom promicati produbljivanje odnosa tih država s Europskom unijom općenito; budući da je u tom pogledu važno uzeti u obzir posebne bilateralne odnose koje te države već održavaju s Andorom, Monakom i San Marinom, osobito radi pravne sigurnosti;

                  D.

                  budući da Andora, Monako i San Marino imaju dugotrajnu praksu pružanja potpore stajalištu politike Europske unije u Ujedinjenim narodima;

                  E.

                  budući da su Andora, Monako i San Marino zasebno relevantni gospodarski partneri država članica u njihovoj neposrednoj blizini i pružaju prilike za zapošljavanje velikog broja građana EU-a; budući da bi bolja povezanost između Andore, Monaka i San Marina i EU-a svim stranama pružila veliku priliku za daljnji gospodarski razvoj, s pozitivnim učinkom ekonomskog prelijevanja na regije država članica u neposrednoj blizini, uključujući dodatne mogućnosti zapošljavanja i poboljšanje međunarodnih poslovnih vještina;

                  F.

                  budući da je u vođenju pregovora o Sporazumu o pridruživanju važno u cijelosti uzeti u obzir posebnosti Andore, Monaka i San Marina kao malih država, u skladu s Izjavom 3. o članku 8. Ugovora o Europskoj uniji; budući da je stoga važno prepoznati malu teritorijalnu površinu i veličinu stanovništva Andore, Monaka i San Marina te posljedice toga u pogledu zaštite odgovarajućeg socioekonomskog pristupa i uključenosti građana tih država; budući da su takav pristup i uključenost ključni za očuvanje kulture, tradicija i specifičnih vrijednosti tih triju zajednica; budući da je bez takvog mehanizma za pristup i uključenost nekim građanima teško steći sredstva potrebna za život u njihovoj zemlji porijekla; budući da je stoga nužno očuvati, uključujući i odgovarajućim odredbama Sporazuma o pridruživanju, političku, socioekonomsku, kulturnu i identitetsku strukturu Andore, Monaka i San Marina i prilagoditi ih stvarnom stanju europske integracije;

                  G.

                  budući da Andora, Monako i San Marino pojedinačno imaju dugotrajne bilateralne sporazume sa svojim susjednim zemljama, koji obuhvaćaju pitanja od zajedničkog interesa, uzimaju u obzir posebnosti i osjetljivosti triju zemalja te odražavaju potrebu za očuvanjem održivost takvih država; budući da Parlamentarna skupština Vijeća Europe priznaje takve posebnosti i osjetljivosti;

                  H.

                  budući da su Andora, Monako i San Marino svaki zasebno proveli važne reforme i regulatorno usklađivanje s EU-om, posebno u pogledu reguliranja bankarskog i financijskog sektora;

                  I.

                  budući da je na svojoj sjednici od 4. prosinca 2018. Vijeće odlučilo ukloniti Andoru i San Marino iz Priloga II. zaključcima Vijeća od 5. prosinca 2017., čime se potvrđuje da su ispunile sve preostale obveze povezane s transparentnošću, poštenim oporezivanjem i mjerama protiv smanjenja porezne osnovice i prijenosa dobiti; budući da Monako nikada nije bio uključen u taj prilog i da je Vijeće već 5. prosinca 2017. utvrdilo da monegaška država poštuje te iste obveze; budući da je Svjetski forum o transparentnosti i razmjeni informacija u porezne svrhe OECD-a na sastancima održanima u travnju i srpnju 2018. proglasio Andoru, Monako i San Marino „usklađenima” s međunarodnim standardom u pogledu razmjene informacija na zahtjev;

                  J.

                  budući da bi trebalo pohvaliti važne reforme i postupno usklađivanje sa zakonodavstvom EU-a koje provodi Andora u pogledu financijskih propisa; budući da su EU i Andora sklopili važan sporazum o duhanu i budući da će Andora sada moći dodatno ojačati prijelaz na diversificirano gospodarstvo; budući da će taj dugotrajan postupak predstavljati znatne izazove te će stoga radnicima u Andori biti potrebna odgovarajuća zaštita pri prelasku na diversificiranije gospodarstvo; budući da će pristup unutarnjem tržištu dugoročno poduprijeti gospodarski razvoj i stvoriti nove gospodarske prilike i mogućnosti zapošljavanja u Andori;

                  K.

                  budući da San Marino zasada ima teškoća pri izvozu u države članice, osim Italije, zbog dodatne potrebne dokumentacije u pogledu PDV-a (T2); budući da bi se Sporazumom o pridruživanju trebali pružiti jednaki uvjeti u cijelom EU-u, što bi mnogo značilo izvoznicima iz San Marina; budući da bi se Sporazumom o pridruživanju trebalo omogućiti da banke Andore i San Marina imaju potpuni pristup sustavu putovnica EU-a za banke i poduzeća koja pružaju financijske usluge;

                  L.

                  budući da su građani Monaka manjina u svojoj vlastitoj zemlji i da su tržišta nekretninama i rada takvi da je važno pružiti aktivnu potporu građanima Monaka kako bi mogli nastaviti živjeti u zemlji; budući da se odredbe o pojednostavljenom pristupu radnim mjestima jednako primjenjuju na građane Monaka i na stanovnike gradova u neposrednom susjedstvu Monaka; budući da 92 % radnika u Monaku čine državljani EU-a;

                  M.

                  budući da se Sporazumom o pridruživanju s EU-om otvara mogućnost razvoja suradnje u područjima od zajedničkog interesa i sudjelovanja u nekim horizontalnim politikama EU-a o pitanjima kao što su istraživanje, zaštita okoliša i obrazovanje (Erasmus+);

                  N.

                  budući da će biti potrebna suglasnost Parlamenta da bi sveobuhvatni sporazum stupio na snagu;

                  1.

                  preporučuje Vijeću, Komisiji i potpredsjednici Komisije / Visokoj predstavnici Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku:

                              (a)

                              iskoristiti priliku koju predstavljaju pregovori o Sporazumu o pridruživanju kako bi se dokazala vrijednost bližih odnosa i integracije s EU-om – uzimajući u obzir javno mnijenje u Andori, Monaku, San Marinu i EU-u – i dodatno potvrditi dugoročnu važnost uključivanja u tijela i politike EU-a za takve države;

                              (b)

                              spriječiti rizik odbijanja Sporazuma o pridruživanju nakon završetka pregovora i ponovno uložiti napore u informiranje o Sporazumu o pridruživanju dijela javnosti u Andori, Monaku i San Marinu koji se osjećaja ranjivim kako bi mu se potpuno transparentno objasnilo, u suradnji s tijelima tih triju država, područje primjene, nadležnosti i moguće nedostatke Sporazuma u cilju političkog jedinstva i najšire moguće javne potpore u svakoj od triju država; potiče Andoru, Monako i San Marino da učine isto i podupire ih u tom nastojanju;

                              (c)

                              u cijelosti uzeti u obzir malu teritorijalnu površinu i ograničene administrativne resurse, u relativnom smislu, Andore, Monaka i San Marina te u skladu s time u pregovaračkom postupku prilagoditi potrebno usvajanje i provedbu pravne stečevine kako bi se umanjilo pretjerano administrativno opterećenje, što bi imalo negativne posljedice na raspoloživa proračunska sredstva i javno mnijenje; po potrebi pružiti pomoć Andori, Monaku i San Marinu uspostavom potrebnih administrativnih kapaciteta kako bi se zajamčilo brzo, dinamično i ujednačeno preuzimanje pravne stečevine;

                              (d)

                              pozvati na uspostavljanje, u svakoj od tri države, dosljednog, učinkovitog i djelotvornog institucionalnog okvira za provedbu Sporazuma o pridruživanju kako bi se zajamčilo da sve tri zemlje aktivno preuzmu pravnu stečevinu, kao i ujednačenu primjenu i dosljedno tumačenje odredbi Sporazuma, koje moraju uključivati i forum za savjetovanje i mehanizam za rješavanje sporova;

                              (e)

                              naglasiti Andori, Monaku i San Marinu važnost ukupne cjelovitosti i homogenosti unutarnjeg tržišta i poštovanja temeljnih odrednica svih četiriju sloboda povezanih s unutarnjim tržištem; podsjetiti na prednosti i gospodarske koristi potpunog pristupa, uključujući pristup proizvoda i usluga, unutarnjem tržištu te na potrebu za time da se na unutarnjem tržištu očuvaju jednaki uvjeti te snažni, otporni i učinkoviti institucionalni temelji za dobrobit svih uključenih;

                              (f)

                              pružiti odgovarajuću potporu EU-a Andori, Monaku i San Marinu u pogledu njihove sposobnosti da u potpunosti usvoje i dugoročno provedu pravnu stečevinu, među ostalim bližom institucionalnom suradnjom s državama članicama u neposrednoj blizini; pružiti pristup sredstvima EU-a za ciljane projekte i mogućnost oslanjanja na postojeća upravna tijela u državama članicama koja su namijenjena provedbi pravne stečevine;

                              (g)

                              povećati kapacitete za primjereno usvajanje i provedbu pravne stečevine upućivanjem dužnosnika iz javnih uprava Andore, Monaka i San Marina relevantnim institucijama i tijelima EU-a i njegovih država članica;

                              (h)

                              razmotriti, u svjetlu potrebe za usklađivanjem slobode poslovnog nastana predviđene Sporazumom o pridruživanju i nacionalnim odredbama u Andori, Monaku i San Marinu kojim se nastoji očuvati socijalno-ekonomska uključenost njihovih građana, mogućnost privremenih odstupanja, na temelju procjene stvarnih potreba tih triju država, na temelju klauzula o preispitivanju i specifičnim socioekonomskim kriterijima za svaku državu pregovarača te prilagođeno vremenskom okviru potrebnom kako bi se u svakoj državi postupnim pristupom osigurali istinski jednaki uvjeti i odgovarajući konkurentni kapacitet za radnike i poduzeća; primiti na znanje da je zbog male veličine tih zemalja dogovoreni utjecaj privremenih odstupanja u pogledu pravne stečevine bio bi zanemariv;

                              (i)

                              iskoristiti mogućnosti Sporazuma o pridruživanju u pogledu daljnje suradnje s Andorom, Monakom i San Marinom u okviru Direktive (EU) 2015/849 od 20. svibnja 2015. o sprečavanju korištenja financijskog sustava u svrhu pranja novca ili financiranja terorizma (1);

                              (j)

                              prilagoditi veličini Andore, Monaka i San Marina zahtjeve u vezi s odredbom o statističkim podacima u okviru Sporazuma o pridruživanju;

                              (k)

                              ispitati mogućnost, usporedno s pregovorima o Sporazumu o pridruživanju, jamčenja pristupa likvidnosti sustava Eurosystem za Andoru, i San Marino, u cilju jačanja sposobnosti otpornosti i stabilnosti njihovih nacionalnih bankarskih sustava u slučaju unutarnjeg ili vanjskog sistemskog šoka, jamčeći ispravan nadzor Europske središnje banke; potaknuti Andoru i Monako da postanu članice Međunarodnog monetarnog fonda i po potrebi im u tu svrhu pružiti tehničku pomoć; potaknuti Andoru, Monako i San Marino da nastave sa svojim pozitivnim naporima u konvergenciji s EU-om u pogledu financijske regulacije, upravljanja porezima i borbe protiv pranja novca;

                              (l)

                              ubrzati pregovore o Sporazumu o pridruživanju s Andorom, Monakom i San Marinom te pregovaračkim strankama pravodobno pružiti svu potrebnu institucionalnu i političku potporu, uključujući procjene i stručno znanje nadležnih glavnih uprava Komisije, kako bi se pregovori mogli završiti što prije i u svakom slučaju u sljedeće dvije godine;

                              (m)

                              donijeti do kraja trenutačnog mandata zajedničku političku izjavu s Andorom, Monakom i San Marinom o okviru Sporazuma o pridruživanju kako bi se sagledao i očuvao napredak do sada postignut u pregovorima jer će tako nova Komisija i Europska služba za vanjsko djelovanje moći uzeti u obzir zajednički dogovor i dodatno unaprijediti pregovore;

                              (n)

                              smatrati pregovore o Sporazumu o pridruživanju prilikom za osiguravanje mjera za zajednička ulaganja u infrastrukturu od zajedničkog interesa, kao i mjera čija je svrha poticanje zajedničkog akademskog istraživanja između Andore, Monaka, San Marina i država članica EU-a;

                  2.

                  smatra da bi sljedeći saziv Europskog parlamenta mogao poslužiti kao vrijedna prilika za osnivanje novog međuparlamentarnog izaslanstva koje će biti posvećeno međuparlamentarnom dijalogu i suradnji s Andorom, Monakom i San Marinom; vjeruje, nadalje, da bi Parlament trebao nastaviti blisku suradnju između svojih službi i relevantnih službi parlamenata Andore, Monaka i San Marina te redovito primati mlade političare, poslovne ljude i predvodnike civilnog društva iz tih triju zemalja kako bi se ojačao pozitivan narativ o bliskom političkom, gospodarskom i političkom povezivanju s EU-om u okviru pregovora o Sporazumu o pridruživanju; smatra da bi Parlament trebao poticati redovitu razmjenu stajališta s nacionalnim parlamentarnim izaslanstvima Andore, Monaka i San Marina tijekom cjelokupnog trajanja pregovora; vjeruje da bi Europski parlament trebao razmjenjivati stajališta s nacionalnim parlamentarnim izaslanstvima Andore, Monaka i San Marina u pogledu pitanja kojima se bavi Europski parlament, što bi moglo imati izravni učinak na gospodarstvo tih zemalja, na njihov odnos s EU-om ili na učinkovitost Sporazuma o pridruživanju;

                  3.

                  nalaže svojem predsjedniku da ovu preporuku proslijedi Vijeću, Komisiji, potpredsjednici Komisije / Visokoj predstavnici Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku, sukneževima, vladi i Općem vijeću Andore, knezu, državnom ministru i Narodnom vijeću Monaka i kapetanima regentima, Državnom kongresu i Velikom i općem vijeću San Marina.

         (1)  SL L 141, 5.6.2015., str. 73.


title: Preporuka Komisije (EU) 2020/518 оd 8. travnja 2020. o zajedničkom Unijinom paketu mjera za primjenu tehnologije i podataka radi suzbijanja i prevladavanja krize prouzročene bolešću COVID-19, posebno u vezi s mobilnim aplikacijama i upotrebom anonimiziranih podataka o mobilnosti

text:
               14.4.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 114/7

      PREPORUKA KOMISIJE (EU) 2020/518
      оd 8. travnja 2020.
      o zajedničkom Unijinom paketu mjera za primjenu tehnologije i podataka radi suzbijanja i prevladavanja krize prouzročene bolešću COVID-19, posebno u vezi s mobilnim aplikacijama i upotrebom anonimiziranih podataka o mobilnosti
      EUROPSKA KOMISIJA,
      uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 292.,
      budući da:

                  (1)

                  Javnozdravstvena kriza prouzročena aktualnom pandemijom bolesti COVID-19 (dalje u tekstu „kriza prouzročena bolešću COVID-19”) nezabilježen je izazov za zdravstvene sustave, način života, gospodarsku stabilnost i vrijednosti Unije i njezinih država članica. Ni jedna država članica ne može joj se othrvati sama. U tako velikoj i nezabilježenoj krizi sve države članice te institucije i tijela EU-a moraju blisko surađivati u duhu istinske solidarnosti.

                  (2)

                  Budući da se mnogi Europljani povezuju na internet preko svojih mobilnih uređaja, u suzbijanju krize prouzročene bolešću COVID-19 važnu ulogu imaju digitalne tehnologije i podaci. Važni su jer mogu poslužiti za informiranje javnosti, javnim tijelima pomoći u nastojanjima da zaustave širenje virusa, a zdravstvenim organizacijama omogućiti razmjenu zdravstvenih podataka. Međutim, rascjepkanim i nekoordiniranim pristupom mogla bi se umanjiti učinkovitost mjera za suzbijanje krize prouzročene bolešću COVID-19 te bi se moglo ozbiljno narušiti jedinstveno tržište i temeljna prava i slobode.

                  (3)

                  Stoga je potrebno osmisliti zajednički pristup za primjenu digitalnih tehnologija i podataka radi suzbijanja aktualne krize. U okviru tog pristupa trebalo bi pružiti učinkovitu potporu nacionalnim nadležnim tijelima, naročito zdravstvenim tijelima i oblikovateljima politika, tako da im se osigura dovoljno točnih podataka za praćenje razvoja i širenja bolesti COVID-19 te njezinih posljedica. Osim toga, te bi tehnologije građanima mogle olakšati učinkovito i ciljano ograničavanje socijalnih kontakata. S druge strane, cilj je predloženog pristupa očuvati cjelovitost jedinstvenog tržišta i zaštititi temeljna prava i slobode, a posebno prava na privatnost i zaštitu osobnih podataka.

                  (4)

                  U praćenju i zaustavljanju aktualne pandemije bolesti COVID-19 zdravstvenim tijelima na nacionalnoj razini i razini EU-a mogu pomoći mobilne aplikacije. Može ih se iskoristiti za davanje uputa građanima i olakšavanje organizacije medicinskog praćenja pacijenata. Aplikacije za upozoravanje i praćenje mogu biti korisne za praćenje kontakata, ograničavanje širenja bolesti te zaustavljanje prijenosa zaraze. Stoga te aplikacije, u kombinaciji s primjerenim strategijama testiranja i praćenja kontakata, mogu biti posebno važne za prikupljanje informacija o širenju virusa, za ocjenjivanje učinkovitosti mjera držanja fizičke udaljenosti i izolacije te za oblikovanje strategija za postupno ukidanje mjera.

                  (5)

                  U Odluci br. 1082/2013/EU (1) Europskog parlamenta i Vijeća utvrđena su konkretna pravila o epidemiološkom nadzoru, praćenju, ranom upozoravanju te suzbijanju ozbiljnih prekograničnih prijetnji zdravlju. U skladu s člankom 2. stavkom 5. te odluke Komisija je, u suradnji s državama članicama, dužna osigurati usklađivanje i razmjenu informacija između mehanizama i struktura osnovanih tom odlukom i sličnih mehanizama i struktura osnovanih na razini Unije ili na temelju Ugovora o Euratomu čije su aktivnosti značajne za planiranje pripravnosti i odgovora, praćenje, rano upozoravanje i suzbijanje ozbiljnih prekograničnih prijetnji zdravlju. U kontekstu ozbiljnih prekograničnih prijetnji zdravlju kao forum za koordinaciju služi Odbor za zdravstvenu sigurnost, uspostavljen člankom 17. te odluke. Osim toga, člankom 6. stavkom 1. te odluke osnovana je mreža za epidemiološki nadzor zaraznih bolesti, kojom upravlja i koju koordinira Europski centar za sprečavanje i kontrolu bolesti.

                  (6)

                  U skladu s Direktivom 2011/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća (2) o primjeni prava pacijenata u prekograničnoj zdravstvenoj skrbi mreža e-zdravstva mora djelovati u smjeru pružanja održivih ekonomskih i socijalnih naknada europskih sustava e-zdravstva te usluga i interoperabilnih aplikacija radi postizanja visoke razine povjerenja i sigurnosti, unapređenja kontinuiteta zdravstvene zaštite i osiguranja pristupačnosti sigurne i kvalitetne zdravstvene zaštite.

                  (7)

                  U Uredbi (EU) 2016/679 Europskog parlamenta i Vijeća (3) o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom kretanju takvih podataka utvrđeni su uvjeti za obradu osobnih podataka, uključujući podatke koji se odnose na zdravlje. Takvi se podaci, među ostalim, smiju obrađivati ako je ispitanik dao izričitu privolu ili ako je obrada u javnom interesu kako je utvrđeno u zakonodavstvu države članice ili Unije, a posebno za potrebe praćenja i upozoravanja, za sprečavanje i kontrolu zaraznih bolesti te u slučaju drugih ozbiljnih prijetnji zdravlju.

                  (8)

                  Nekoliko je država članica donijelo konkretne zakonodavne akte u skladu s kojima smiju obrađivati zdravstvene podatke ako je to u javnom interesu (članak 6. stavak 1. točka (c) ili točka (e) te članak 9. stavak 2. točka (i) Uredbe (EU) 2016/679). U svakom slučaju, mora biti jasno i konkretno navedeno koje su svrhe i načini obrade podataka te koji se podaci obrađuju i tko to čini.

                  (9)

                  U skladu s člankom 42. Uredbe (EU) 2018/1725 Europskog parlamenta i Vijeća (4) i člankom 70. Uredbe (EU) 2016/679 Komisija se može savjetovati s Europskim nadzornikom za zaštitu podataka i Europskim odborom za zaštitu podataka.

                  (10)

                  U Direktivi 2002/58/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (5) utvrđena su pravila koja se primjenjuju na podatke o prometu i podatke o lokaciji, na pohranu informacija na terminalnu opremu korisnika ili pretplatnika, primjerice mobilni uređaj, te na pristup ondje pohranjenim informacijama. U skladu s člankom 5. stavkom 3. te direktive, takva pohrana ili pristup dozvoljeni su samo u strogo definiranim okolnostima ili ako je korisnik ili pretplatnik dao svoj pristanak nakon što su mu predočene razumljive i iscrpne informacije u skladu sa zahtjevima iz Uredbe (EU) 2016/679. Osim toga, u skladu s člankom 15. stavkom 1. te direktive države članice smiju donijeti zakonske mjere kojima se ograničavaju određena prava i obveze iz te direktive, uključujući prava i obveze iz članka 5., ako takvo ograničenje predstavlja nužnu, prikladnu i razmjernu mjeru unutar demokratskog društva radi ostvarenja određenih ciljeva.

                  (11)

                  U svojoj komunikaciji pod naslovom „Europska strategija za podatke” (6) Europska komisija najavila je da će EU uspostaviti jedinstveno tržište na kojem će se podaci slobodno razmjenjivati unutar EU-a i među sektorima, od čega će koristi imati svi, gdje će se u potpunosti poštovati europska pravila, osobito pravila o zaštiti privatnosti i osobnih podataka te pravo tržišnog natjecanja i na kojem će vrijediti poštena, praktična i jasna pravila za pristup podacima i njihovu upotrebu. Komisija je posebno navela da će razmotriti potrebu za zakonodavnim mjerama za poticanje razmjene podataka između poduzeća i javnih tijela u interesu javnosti.

                  (12)

                  Od početka krize prouzročene bolešću COVID-19 razvijaju se brojne mobilne aplikacije, a neke od njih razvila su javna tijela. Uz to, države članice i privatni sektor pozivaju na koordinaciju na razini Unije, među ostalim radi rješavanja pitanja kibersigurnosti, sigurnosti i privatnosti. Te aplikacije uglavnom imaju tri opće funkcije: i. informiranje i savjetovanje građana i lakša organizacija medicinskog praćenja pacijenata, često u kombinaciji s upitnikom za samodijagnozu; ii. upozoravanje osoba koje su bile u blizini zaražene osobe radi prekidanja prijenosa zaraze i sprečavanja njezine ponovne pojave nakon ukidanja mjera; te iii. praćenje i provedba karantene za zaražene osobe, eventualno u kombinaciji s funkcijama za procjenu njihova zdravstvenog stanja tijekom karantene. Određene su aplikacije dostupne široj javnosti, dok su druge namijenjene samo zatvorenim skupinama korisnika i cilj im je praćenje kontakata na radnom mjestu. Učinkovitost tih aplikacija općenito nije ocijenjena. Aplikacije za informiranje i provjeru simptoma mogu biti korisne za bolje upoznavanje građana sa situacijom. Međutim, prema mišljenju stručnjaka aplikacije za informiranje i upozoravanje korisnika vjerojatno imaju najviše potencijala za sprečavanje širenje bolesti, pri čemu se uzima u obzir i njihov manji utjecaj na privatnost. Nekoliko država članica trenutačno istražuje njihovu upotrebu.

                  (13)

                  Neke od tih mobilnih aplikacija mogle bi se smatrati medicinskim proizvodima ako ih je proizvođač namijenio za, među ostalim, dijagnosticiranje, sprečavanje, praćenje, predviđanje, prognozu, liječenje ili ublažavanje bolesti te bi stoga bile obuhvaćene područjem primjene Uredbe (EU) 2017/745 Europskog parlamenta i Vijeća (7) ili Direktive Vijeća 93/42/EEZ (8). Kad je riječ o aplikacijama za samodijagnozu i provjeru simptoma koje dostavljaju podatke o dijagnozi, prevenciji, praćenju, predviđanju ili prognozi, potrebno je procijeniti njihovo moguće uvrštavanje među medicinske proizvode u skladu s regulatornim okvirom za medicinske proizvode (Direktiva 93/42/EEZ ili Uredba (EU) 2017/745).

                  (14)

                  Učinkovitost tih mobilnih aplikacija ovisi o nizu čimbenika, a jedan od njih raširenost je među korisnicima, odnosno postotak stanovnika koji upotrebljava mobilni uređaj i među njima postotak koji je preuzeo tu aplikaciju, dao privolu za obradu osobnih podataka koji se na njih odnose i nije je povukao. Drugi važni čimbenici su povjerenje javnosti u to da će podaci biti zaštićeni odgovarajućim sigurnosnim mjerama i da će se upotrebljavati isključivo za upozoravanje osoba koje su možda bile izložene virusu, odobrenje javnozdravstvenih tijela, kapacitet zdravstvenih tijela za poduzimanje mjera na temelju podataka dobivenih iz aplikacije, integracija i razmjena podataka s drugim sustavima i aplikacijama, prekogranična i međuregionalna interoperabilnost drugih sustava.

                  (15)

                  Aplikacije za upozoravanje i praćenje korisne su za države članice pri praćenju kontakata i mogle bi biti važne za suzbijanje bolesti tijekom postupnog ukidanja mjera. Mogu biti važne i za građane kao alat za učinkovito i ciljano ograničavanje socijalnih kontakata, a njihov učinak moguće je poboljšati strategijom koja podržava šire testiranje. Praćenje kontakata znači da javnozdravstvena tijela brzo identificiraju sve kontakte pacijenata kod kojih je potvrđena bolest COVID-19, zatraže od njih da se samoizoliraju te ih brzo testiraju i izoliraju ako razviju simptome. Osim toga, anonimizirani i agregirani podaci prikupljeni iz takvih aplikacija mogu se u kombinaciji s informacijama o incidenciji bolesti upotrijebiti za ocjenjivanje učinkovitosti mjera ograničavanja socijalnih kontakata i držanja fizičke udaljenosti. Te su aplikacije nedvojbeno korisne za države članice, a mogu pridonijeti i radu ECDC-a.

                  (16)

                  Aplikacije za samodijagnozu i provjeru simptoma mogle bi pružiti relevantne informacije o broju osoba sa simptomima bolesti COVID-19, podijeljene po dobi i tjednu, iz dobro definiranih područja u kojima je pokrivenost aplikacijom velika. Ako se u tome uspije, nacionalna javnozdravstvena tijela mogu odlučiti da će podatke iz aplikacija upotrebljavati za epidemiološki nadzor bolesti COVID-19 u okviru primarne zdravstvene skrbi. Ti bi se podaci ECDC-u mogli dostavljati tjedno u agregiranom obliku (npr. broj slučajeva bolesti sličnih gripi ili akutnih respiratornih infekcija tjedno, po dobnim skupinama, u ukupnom stanovništvu koje pokrivaju obiteljski liječnici). To bi nacionalnim tijelima i ECDC-u omogućilo da procijene pozitivnu prediktivnu vrijednost respiratornih simptoma u određenoj skupini i na taj način pruže informacije o širenju virusa na temelju podataka iz aplikacije.

                  (17)

                  S obzirom na već opisane funkcije aplikacija za pametne telefone, njihova upotreba može utjecati na ostvarivanje određenih temeljnih prava, kao što je, među ostalim, pravo na poštovanje privatnog i obiteljskog života. Budući da bi narušavanje tih prava trebalo biti u skladu sa zakonom, zakoni država članica kojima bi se utvrdila ili dopustila ograničenja u ostvarivanju određenih temeljnih prava trebali bi biti u skladu s općim načelima prava Unije iz članka 6. Ugovora o Europskoj uniji te njihovim ustavnim tradicijama i obvezama u skladu s međunarodnim pravom.

                  (18)

                  Da bi se olakšalo prihvaćanje različitih vrsta aplikacija (i temeljnih informacijskih sustava o prijenosu zaraze) i zajamčilo postizanje cilja epidemiološkog nadzora, nadležna nacionalna zdravstvena tijela moraju koordinirano uskladiti i provoditi osnovne politike, zahtjeve i kontrole. Na temelju iskustva nekoliko država članica koje su počele uvoditi aplikacije za praćenje kontakata, da bi se poboljšalo prihvaćanje, tijekom pripreme i provedbe mjera korisno je primijeniti integrirano upravljanje u kojem sudjeluju zdravstvena i druga tijela (uključujući tijela za zaštitu podataka) te privatni sektor, stručnjaci, članovi akademske zajednice i dionici kao što su skupine pacijenata. Za primjenu i uspjeh aplikacija važna je i sveobuhvatna komunikacija o njima.

                  (19)

                  Kako bi se otkrili bliski susreti korisnika različitih aplikacija za praćenje (scenarij koji je najvjerojatniji među osobama koje putuju preko nacionalnih/regionalnih granica), trebalo bi predvidjeti interoperabilnost aplikacija. Nacionalna zdravstvena tijela koja nadziru lance prijenosa infekcija trebala bi moći s drugim državama članicama ili regijama razmjenjivati interoperabilne informacije o korisnicima koji su bili pozitivni na bolest COVID-19 radi rješavanja problema prekograničnog prijenosa zaraze.

                  (20)

                  Određena poduzeća, uključujući pružatelje telekomunikacijskih usluga i glavne tehnološke platforme, objavila su ili stavila na raspolaganje javnim tijelima anonimizirane i agregirane podatke o lokacijama. Ti su podaci nužni za istraživanja koja se provode radi suzbijanja virusa te izrade modela kojima se može protumačiti način širenja virusa i modela za predviđanja gospodarskih učinaka krize. Konkretno, podaci će pomoći u razumijevanju i modeliranju prostorne dinamike epidemije te procjeni učinka mjera za ograničavanje socijalnih kontakata (ograničenja putovanja, zabrane aktivnosti koje nisu ključne, potpuno zatvaranje itd.) na mobilnost. To je od ključne važnosti da se, prije svega, ograniče učinci virusa i procijene potrebe za osobnom zaštitnom opremom i jedinicama intenzivne njege te da se, s druge strane, podrži izlazna strategija za modele temeljene na podacima koji upućuju na potencijalne učinke ublažavanja mjera za ograničavanje socijalnih kontakata.

                  (21)

                  Aktualna je kriza pokazala da bi povećani pristup osnovnim informacijama javnozdravstvenim tijelima i istraživačkim ustanovama koristio za analizu razvoja virusa i procjenu djelotvornosti mjera javnog zdravstva.

                  (22)

                  Određene države članice poduzele su mjere za pojednostavnjenje pristupa potrebnim podacima. Međutim, zajednički napori EU-a u borbi protiv virusa otežani su zbog trenutačne rascjepkanosti pristupâ.

                  (23)

                  Zajednički je pristup Unije u ublažavanju krize prouzročene bolešću COVID-19 nužan i zato što mjere koje se poduzimaju u određenim zemljama, kao što su praćenje pojedinaca na temelju geolociranja, upotreba tehnologije za procjenu razine rizika za zdravlje pojedinca i centralizacija osjetljivih podataka, izazivaju zabrinutost u pogledu određenih temeljnih prava i sloboda zajamčenih pravnim poretkom EU-a, uključujući pravo na privatnost i pravo na zaštitu osobnih podataka. U svakom slučaju, u skladu s Poveljom Europske unije o temeljnim pravima ograničenja ostvarivanja njome predviđenih temeljnih prava i sloboda moraju biti opravdana i proporcionalna. Svako bi takvo ograničenje trebalo biti privremeno, odnosno trebalo bi biti strogo ograničeno na ono što je nužno za suzbijanje krize te bi se, ako za njegov nastavak ne postoji odgovarajuće obrazloženje, nakon završetka krize trebalo ukinuti.

                  (24)

                  Nadalje, Svjetska zdravstvena organizacija i druga tijela upozorila su na rizik da bi aplikacije i netočni podaci mogli dovesti do stigmatizacije osoba koje imaju neke zajedničke osobine zbog pretpostavljene povezanosti s tom bolešću.

                  (25)

                  U skladu s načelom smanjenja količine podataka, javnozdravstvena tijela i istraživačke ustanove trebale bi obrađivati osobne podatke samo ako je to primjereno, relevantno i ograničeno na ono što je nužno te primjenjivati odgovarajuće zaštitne mjere, kao što su pseudonimizacija, agregiranje, šifriranje i decentralizacija.

                  (26)

                  Djelotvorne mjere za kibersigurnost i sigurnost podataka ključne su za zaštitu dostupnosti, autentičnosti, cjelovitosti i povjerljivosti podataka.

                  (27)

                  Savjetovanje s tijelima za zaštitu podataka, u skladu sa zahtjevima utvrđenima u pravu Unije o zaštiti osobnih podataka, od ključne je važnosti kako bi se osigurala zakonita obrada osobnih podataka i poštovanje prava predmetnih osoba.

                  (28)

                  Člankom 14. Direktive 2011/24/EU Uniji je dodijeljen zadatak podupiranja i olakšavanja suradnje i razmjene informacija među državama članicama koje djeluju u sklopu dobrovoljne mreže koja povezuje državna tijela odgovorna za e-zdravstvo koja su imenovale države članice („mreža e-zdravstva”). Njezini ciljevi uključuju djelovanje u smjeru pružanja održivih ekonomskih i socijalnih naknada europskih sustava e-zdravstva te usluga i interoperabilnih aplikacija radi postizanja visoke razine povjerenja i sigurnosti, unapređenja kontinuiteta zdravstvene zaštite i osiguranja pristupačnosti sigurne i kvalitetne zdravstvene zaštite. Provedbenom odlukom Komisije (EU) 2019/1765 (9) utvrđena su pravila za uspostavu, upravljanje i transparentno funkcioniranje mreže e-zdravstva. Zbog svojeg sastava i područja stručnosti mreža e-zdravstva trebala bi biti glavni forum za rasprave o potrebama javnozdravstvenih tijela i istraživačkih ustanova za podacima i u njoj bi trebali sudjelovati i službenici iz nacionalnih regulatornih tijela za elektroničku komunikaciju, ministarstava nadležnih za digitalna pitanja i tijela za zaštitu podataka.

                  (29)

                  Osim toga, mreža e-zdravstva i Komisija trebale bi blisko surađivati s drugim tijelima i mrežama koje mogu pružiti informacije potrebne za provedbu ove Preporuke, uključujući Odbor za zdravstvenu sigurnost, mrežu za epidemiološki nadzor zaraznih bolesti, ECDC, Europski odbor za zaštitu podataka, Tijelo europskih regulatora za elektroničke komunikacije i Skupinu za suradnju u području mrežnih informacijskih sustava.

                  (30)

                  Transparentnost te jasna i redovita komunikacija, uz uvažavanje mišljenja najteže pogođenih osoba i zajednica, bit će od ključne važnosti da se stekne povjerenje javnosti u suzbijanju krize prouzročene bolešću COVID-19.

                  (31)

                  S obzirom na brzi razvoj situacije u raznim državama članicama u vezi s krizom prouzročenom bolešću COVID-19, ključno je da države članice brzo i redovito izvješćuju, a Komisija preispituje pristup iz ove Preporuke sve dok kriza traje.

                  (32)

                  Ova bi Preporuka trebala, prema potrebi, biti dopunjena dodatnim smjernicama Komisije, uključujući smjernice o zaštiti podataka i utjecaju upotrebe mobilnih aplikacija za upozoravanje i prevenciju na privatnost,

            DONIJELA JE OVU PREPORUKU:

         SVRHA PREPORUKE

                  (1)

                  Ovom se Preporukom uspostavlja postupak za razvoj zajedničkog pristupa, nazvanog paket mjera, radi primjene digitalnih alata za ublažavanje aktualne krize. Paket će se sastojati od praktičnih mjera za djelotvornu primjenu tehnologija i podataka, pri čemu su u prvom planu:

                              (1)

                              paneuropski pristup primjeni mobilnih aplikacija, koordiniranoj na razini Unije, kao sredstva kojim će građani moći učinkovito i ciljano ograničavati socijalne kontakte i kao sredstva za upozoravanje, prevenciju i praćenje socijalnih kontakata kako bi se obuzdalo širenje bolesti COVID-19. Pristup će obuhvaćati praćenje metodologije i razmjenu ocjena djelotvornosti tih aplikacija, njihove interoperabilnosti i prekograničnih implikacija te pitanja sigurnosti, privatnosti i zaštite podataka pri njihovu korištenju; i

                              (2)

                              zajednički sustav za korištenje anonimiziranih i agregiranih podataka o mobilnosti populacija za i. izradu modela i predviđanje razvoja bolesti, ii. praćenje djelotvornosti postupka odlučivanja tijela u državama članicama o mjerama kao što su ograničavanje socijalnih kontakata i izolacija, te iii. izradu koordinirane strategije izlaska iz krize prouzročene bolešću COVID-19.

                  (2)

                  Države članice te bi mjere trebale poduzeti hitno i u bliskoj suradnji s drugim državama članicama, Komisijom i drugim relevantnim dionicima te ne dovodeći u pitanje nadležnosti država članica u području javnog zdravstva. Trebale bi osigurati da se sve mjere poduzimaju u skladu s pravom Unije, osobito propisima o medicinskim proizvodima i o pravu na privatnost i zaštitu osobnih podataka te u skladu s drugim pravima i slobodama utvrđenima u Povelji Europske unije o temeljnim pravima. Paketu mjera dodat će se smjernice Komisije, među njima i one o zaštiti podataka i utjecaju korištenja mobilnih aplikacija za upozoravanje i prevenciju na privatnost.

         DEFINICIJE

                  (3)

                  Za potrebe ove Preporuke:

                              (a)

                              „mobilne aplikacije” znači softverske aplikacije koje rade na pametnim uređajima, osobito pametnim telefonima, i obično su namijenjene za opsežnu i ciljanu interakciju s web-resursima, koji obrađuju proksimitetne podatke i druge kontekstualne informacije koje prikupljaju mnogobrojni senzori u svakom pametnom uređaju i koji mogu razmjenjivati informacije s drugim povezanim uređajima putem mnogo mrežnih sučelja;

                              (b)

                              „mreža e-zdravstva” znači mreža koja je uspostavljena člankom 14. Direktive 2011/24/EU i čije su zadaće razjašnjene Provedbenom uredbom (EU) 2019/1765;

                              (c)

                              „Odbor za zdravstvenu sigurnost” znači tijelo koje se sastoji od predstavnika država članica osnovano na temelju članka 17. Odluke br. 1082/2013/EU;

                              (d)

                              „mreža za epidemiološki nadzor” znači mreža za epidemiološki nadzor zaraznih bolesti i povezanih posebnih zdravstvenih pitanja koja je osnovana člankom 6. Odluke br. 1082/2013/EU i koju vodi i koordinira ECDC te kojom se uspostavlja stalna komunikacija Komisije, ECDC-a i nadležnih tijela odgovornih za epidemiološki nadzor na nacionalnoj razini.

         POSTUPAK IZRADE PAKETA MJERA ZA PRIMJENU TEHNOLOGIJE I PODATAKA

                  (4)

                  Taj bi postupak državama članicama i Komisiji trebao olakšati hitnu izradu i donošenje paketa praktičnih mjera, uključujući europski pristup mobilnim aplikacijama za praćenje bolesti COVID-19 i korištenje podataka o mobilnosti za izradu modela i predviđanje razvoja virusa.

                  (5)

                  Radi izrade paketa predstavnici država članica u mreži e-zdravstva trebali bi održavati česte sastanke, a prvi hitno, s predstavnicima Komisije i Europskog centra za kontrolu bolesti. Trebali bi razmjenjivati mišljenja i najbolje primjere iz prakse o tome kako najbolje koristiti podatke iz raznih izvora za ublažavanje krize prouzročene bolešću COVID-19, a da se pritom postigne visoka razina povjerenja i sigurnosti u skladu s pravom Unije, ponajprije kad je riječ o zaštiti osobnih podataka i privatnosti, te u tom smislu olakšati primjenu zajedničkih pristupa.

                  (6)

                  Mreža e-zdravstva trebala bi se žurno sastati kako bi operacionalizirala ovu Preporuku.

                  (7)

                  Države članice zastupljene u mreži e-zdravstva trebale bi pri provedbi ove Preporuke, prema potrebi, razmjenjivati informacije s Odborom za zdravstvenu sigurnost, Tijelom europskih regulatora za elektroničke komunikacije, Skupinom za suradnju NIS i relevantnim agencijama Komisije, uključujući ENISA-u i Europol, te radnim skupinama Vijeća.

                  (8)

                  Intenzivno bi trebali biti uključeni i Europski odbor za zaštitu podataka te Europski nadzornik za zaštitu podataka kako bi se osiguralo da u paket mjera budu ugrađena načela integrirane privatnosti i zaštite podataka.

                  (9)

                  Tijela država članica i Komisija trebali bi se pobrinuti da javnost dobiva redovite, jasne i cjelovite informacije o mjerama poduzetima na temelju ove Preporuke te omogućiti javnosti da komunicira i sudjeluje u raspravama.

                  (10)

                  U cijelom bi postupku od ključne važnosti trebalo biti poštovanje svih temeljnih prava, osobito prava na privatnost i zaštitu podataka, te sprečavanje nadziranja i stigmatizacije. Stoga bi u vezi s tim konkretnim pitanjima u paketu trebalo:

                              (1)

                              strogo ograničiti obradu osobnih podataka za potrebe ublažavanja krize prouzročene bolešću COVID-19 i osigurati da se osobni podaci ne koriste ni u kakve druge svrhe, primjerice komercijalne ili za kazneni progon;

                              (2)

                              osigurati redovito preispitivanje kontinuirane potrebe za obradom osobnih podataka u svrhu ublažavanja krize prouzročene bolešću COVID-19 i utvrditi odgovarajuće klauzule o vremenskom ograničenju kako obrada ne bi trajala dulje nego što je nužno za tu svrhu;

                              (3)

                              poduzeti mjere kojima će se osigurati da se obrada, nakon što više ne bude nužna, doista obustavi i predmetni osobni podaci nepovratno unište, osim ako je, prema savjetu etičkih odbora i tijela za zaštitu podataka, njihova znanstvena vrijednost za javni interes veća od učinka na predmetna prava, uz primjenu odgovarajućih zaštitnih mjera.

                  (11)

                  Paket mjera trebalo bi razvijati postupno, uvažavajući rasprave sa svim zainteresiranim stranama i praćenje stanja, najbolje primjere iz prakse te probleme i rješenja u vezi s izvorima i vrstama podataka koji su javnozdravstvenim tijelima i javnozdravstvenim istraživačkim ustanovama potrebni i dostupni za suzbijanje pandemije bolesti COVID-19.

                  (12)

                  Paket bi trebalo podijeliti s međunarodnim partnerima Europske unije kako bi se razmijenili najbolji primjeri iz prakse i pridonijelo zaustavljanju širenja virusa u svijetu.

         PANEUROPSKI PRISTUP ZA MOBILNE APLIKACIJE ZA PRAĆENJE BOLESTI COVID-19

                  (13)

                  Prvi prioritet paketa mjera trebao bi biti paneuropski pristup mobilnim aplikacijama za praćenje bolesti COVID-19, koji bi do 15. travnja 2020. zajedno trebale razviti države članice i Komisija. U taj postupak bit će uključeni i Europski odbor za zaštitu podataka i Europski nadzornik za zaštitu podataka. Taj bi pristup trebao uključivati:

                              (1)

                              specifikacije kojima se osigurava učinkovitost mobilnih informacija te aplikacija za upozoravanje i praćenje radi suzbijanja bolesti COVID-19 s medicinskog i tehničkog gledišta;

                              (2)

                              mjere za sprječavanje nekontroliranog širenja aplikacija koje nisu usklađene s pravom Unije te za uvođenje zahtjeva za dostupnost osobama s invaliditetom, interoperabilnost te promicanje zajedničkih rješenja, pri čemu nije isključena mogućnost paneuropske primjene;

                              (3)

                              upravljačke mehanizme koje bi primjenjivala javnozdravstvena tijela te suradnju s ECDC-om;

                              (4)

                              identifikaciju najboljih primjera iz prakse i mehanizme za razmjenu informacija o funkcioniranju aplikacija; i

                              (5)

                              razmjenu podataka s relevantnim epidemiološkim javnim tijelima i javnozdravstvenim istraživačkim ustanovama, uključujući dostavu agregiranih podataka ECDC-u.

                  (14)

                  Nadležna tijela država članica, koja predstavlja mreža e-zdravstva, trebala bi uspostaviti postupak za razmjenu informacija i osiguranje interoperabilnosti aplikacija u predviđenim prekograničnim situacijama.

         ASPEKTI PRIVATNOSTI I ZAŠTITE PODATAKA PRI UPOTREBI MOBILNIH APLIKACIJA

                  (15)

                  Razvoj paketa mjera trebao bi se temeljiti na načelima privatnosti i zaštite podataka.

                  (16)

                  Pri upotrebi mobilnih aplikacija za upozoravanje i prevenciju bolesti COVID-19 trebalo bi voditi računa o sljedećim načelima:

                              (1)

                              zaštitne mjere kojima se osigurava poštovanje temeljnih prava i sprječava stigmatizacija, osobito primjenjivi propisi o zaštiti osobnih podataka i povjerljivosti komunikacija;

                              (2)

                              prednost treba dati najmanje nametljivim, ali učinkovitim mjerama, uključujući upotrebu proksimitetnih podataka i izbjegavanje obrade podataka o lokaciji ili kretanju osoba, te upotrebu anonimiziranih i agregiranih podataka kada je to moguće;

                              (3)

                              tehnički zahtjevi za odgovarajuće tehnologije (npr. sustav Bluetooth niske razine energije – eng. Bluetooth Low Energy) radi utvrđivanja proksimiteta uređaja, šifriranja, sigurnosti podataka, pohrane podataka na mobilnom uređaju te mogućnosti pristupa i pohrane podataka za zdravstvena tijela;

                              (4)

                              djelotvorni zahtjevi za kibersigurnost radi zaštite dostupnosti, autentičnosti, cjelovitosti i povjerljivosti podataka;

                              (5)

                              prestanak primjene poduzetih mjera i brisanje osobnih podataka prikupljenih tim mjerama, najkasnije nakon što se objavi da je pandemija pod kontrolom;

                              (6)

                              učitavanje proksimitetnih podataka u slučaju potvrđene zaraze te odgovarajuće metode upozoravanja osoba koje su bile u bliskom kontaktu sa zaraženom osobom, koja mora ostati anonimna; i

                              (7)

                              transparentnost postavki privatnosti kako bi se osiguralo povjerenje u aplikacije.

                  (17)

                  Komisija će objaviti smjernice u kojima će detaljnije razraditi načela privatnosti i zaštite podataka vodeći računa o praktičnim pitanjima razvoja i provedbe paketa mjera.

         UPOTREBA PODATAKA O MOBILNOSTI RADI IZRADE MJERA I STRATEGIJE IZLASKA IZ KRIZE

                  (18)

                  Drugi prioritet paketa mjera trebao bi biti zajednički pristup upotrebi anonimiziranih i agregiranih podataka o mobilnosti potrebnih za:

                              (1)

                              izradu modela radi mapiranja i predviđanja širenja bolesti te utjecaja na potrebe zdravstvenih sustava u državama članicama, među ostalim za jedinicama intenzivne njege u bolnicama i za osobnom zaštitnom opremom; i

                              (2)

                              optimizaciju učinkovitosti mjera poduzetih radi ograničenja širenja bolesti COVID-19 i ublažavanja njezinih posljedica, uključujući izolaciju (i izlazak iz izolacije) te radi prikupljanja i upotrebe tih podataka.

                  (19)

                  Pri razvoju tog pristupa države članice (koje predstavlja mreža e-zdravstva, koja će surađivati s Odborom za zdravstvenu sigurnost, epidemiološkom mrežom, ECDC-om i, prema potrebi, ENISA-om) trebale bi razmjenjivati najbolje primjere iz prakse o upotrebi podataka o mobilnosti, razmjenjivati i uspoređivati izrađene modele i predviđanja širenja virusa te pratiti učinak mjera na ograničavanje njegova širenja.

                  (20)

                  Taj bi pristup trebao uključivati:

                              (1)

                              odgovarajuću upotrebu anonimiziranih i agregiranih podataka o mobilnosti za izradu modela kojima se može protumačiti način širenja virusa i modela predviđanja gospodarskih posljedica krize;

                              (2)

                              savjet javnim tijelima da od davatelja podataka zatraže informacije o primijenjenoj metodi anonimizacije podataka te da testiraju vjerodostojnost primijenjene metode;

                              (3)

                              uvođenje zaštitnih mjera radi sprječavanja deanonimizacije podataka i utvrđivanja identiteta osoba, uključujući jamstva odgovarajuće razine sigurnosti podataka i informacijske tehnologije, te ocjenjivanje rizika utvrđivanja identiteta osoba pri koreliranju anonimiziranih podataka s drugim podacima;

                              (4)

                              trenutačno i nepovratno brisanje svih slučajno obrađenih podataka na temelju kojih bi se mogao utvrditi identitet osoba te obavijest davateljima podataka i nadležnim tijelima o slučajnoj obradi i brisanju podataka;

                              (5)

                              brisanje podataka u načelu nakon 90 dana ili, u svakom slučaju i najkasnije, kada se objavi da je pandemija pod kontrolom; i

                              (6)

                              ograničenje obrade podataka isključivo za prethodno navedene potrebe te zabranu razmjene podataka s trećim stranama.

         IZVJEŠTAVANJE I PREISPITIVANJE

                  (21)

                  Paneuropski pristup mobilnim aplikacijama za praćenje bolesti COVID-19 bit će objavljen 15. travnja i dopunit će se Komisijinim smjernicama o privatnosti i zaštiti podataka.

                  (22)

                  Države članice trebale bi do 31. svibnja 2020. izvijestiti Komisiju o mjerama koje su poduzele na temelju ove Preporuke i trebale bi je redovito izvještavati sve dok traje kriza prouzročena bolešću COVID-19.

                  (23)

                  Od 8. travnja 2020. države članice trebale bi se pobrinuti da mjere koje su primijenile u područjima na koja se ova Preporuka odnosi budu dostupne drugim državama članicama i Komisiji radi istorazinske ocjene. Države članice i Komisija mogu u roku od tjedan dana dostaviti mišljenja o tim mjerama. Predmetne države članice trebale bi ta mišljenja uzeti u obzir u najvećoj mogućoj mjeri.

                  (24)

                  Komisija će od lipnja 2020. na temelju izvješća država članica početi ocjenjivati postignuti napredak i učinke ove Preporuke. Komisija državama članicama može dati i dodatne preporuke, među ostalim o tome kad bi trebale provesti mjere u područjima obuhvaćenima ovom Preporukom.

         Sastavljeno u Bruxellesu 8. travnja 2020.

               Za Komisiju

            Thierry BRETON

               Član Komisije

         (1)  Odluka br. 1082/2013/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2013. o ozbiljnim prekograničnim prijetnjama zdravlju i stavljanju izvan snage Odluke br. 2119/98/EZ (SL L 293, 5.11.2013., str. 1.).

         (2)  Direktiva 2011/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 9. ožujka 2011. o primjeni prava pacijenata u prekograničnoj zdravstvenoj skrbi (SL L 88, 4.4.2011., str. 45.).

         (3)  Uredba (EU) 2016/679 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. travnja 2016. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Direktive 95/46/EZ (Opća uredba o zaštiti podataka) (SL L 119, 4.5.2016., str. 1.).

         (4)  Uredba (EU) 2018/1725 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2018. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka u institucijama, tijelima, uredima i agencijama Unije i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 45/2001 i Odluke br. 1247/2002/EZ (SL L 295, 21.11.2018., str. 39.).

         (5)  Direktiva 2002/58/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. srpnja 2002. o obradi osobnih podataka i zaštiti privatnosti u području elektroničkih komunikacija (Direktiva o privatnosti i elektroničkim komunikacijama) (SL L 201, 31.7.2002., str. 37.).

         (6)  Komunikacija Komisije Europskom parlamentu, Vijeću, Europskom gospodarskom i socijalnom odboru i Odboru regija, „Europska strategija za podatke”, COM(2020) 66 final.

         (7)  Uredba (EU) 2017/745 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. travnja 2017. o medicinskim proizvodima, o izmjeni Direktive 2001/83/EZ, Uredbe (EZ) br. 178/2002 i Uredbe (EZ) br. 1223/2009 te o stavljanju izvan snage direktiva Vijeća 90/385/EEZ i 93/42/EEZ (SL L 117, 5.5.2017., str. 1.).

         (8)  Direktiva Vijeća 93/42/EEZ od 14. lipnja 1993. o medicinskim proizvodima (SL L 169, 12.7.1993., str. 1.).

         (9)  Provedbena odluka Komisije (EU) 2019/1765 оd 22. listopada 2019. o utvrđivanju pravila za uspostavu, upravljanje i funkcioniranje mreže nacionalnih tijela odgovornih za e-zdravstvo i o stavljanju izvan snage Provedbene odluke 2011/890/EU (SL L 270, 24.10.2019., str. 83.).


title: Preporuka Vijeća (EU) 2020/1186 od 7. kolovoza 2020. o izmjeni Preporuke Vijeća (EU) 2020/912 o privremenom ograničenju neobveznih putovanja u EU i mogućem ukidanju takvog ograničenja

text:
                  11.8.2020

                  HR

                  Službeni list Europske unije

                  L 261/83

         PREPORUKA VIJEĆA (EU) 2020/1186
         od 7. kolovoza 2020.
         o izmjeni Preporuke Vijeća (EU) 2020/912 o privremenom ograničenju neobveznih putovanja u EU i mogućem ukidanju takvog ograničenja
         VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
         uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 77. stavak 2. točke (b) i (e) te članak 292. prvu i drugu rečenicu,
         budući da:

                     (1)

                     Vijeće je 30. lipnja 2020. donijelo Preporuku o privremenom ograničenju neobveznih putovanja u EU i mogućem ukidanju takvog ograničenja (1) („Preporuka Vijeća”). Vijeće je 16. srpnja 2020. donijelo Preporuku (EU) 2020/1052 od 16. srpnja 2020. o izmjeni Preporuke Vijeća (EU) 2020/912 o privremenom ograničenju neobveznih putovanja u EU i mogućem ukidanju takvog ograničenja (2). Vijeće je 30. srpnja 2020. donijelo Preporuku (EU) 2020/1144 od 30. srpnja 2020. o izmjeni Preporuke Vijeća (EU) 2020/912 o privremenom ograničenju neobveznih putovanja u EU i mogućem ukidanju takvog ograničenja (3).

                     (2)

                     Preporukom Vijeća predviđa se da bi države članice od 1. srpnja 2020. trebale koordinirano i postupno ukidati privremeno ograničenje neobveznih putovanja u EU u odnosu na osobe s boravištem u trećim zemljama navedenima u Prilogu I. Preporuci Vijeća. Vijeće bi svaka dva tjedna trebalo preispitati i, prema potrebi, ažurirati popis trećih zemalja iz Priloga I. nakon bliskog savjetovanja s Komisijom i relevantnim agencijama i službama EU-a i slijedom ukupne procjene na temelju metodologije, kriterija i informacija iz Preporuke Vijeća.

                     (3)

                     Otad su u okviru Vijeća, uz blisko savjetovanje s Komisijom i relevantnim agencijama i službama EU-a, održane rasprave o preispitivanju popisa trećih zemalja navedenog u Prilogu I. Preporuci Vijeća i uz primjenu kriterija i metodologije utvrđenih u Preporuci Vijeća. Kao rezultat tih rasprava trebalo bi izmijeniti popis trećih zemalja naveden u Prilogu I. Osobito, Maroko bi trebalo izbrisati s popisa.

                     (4)

                     Nadzor državne granice nije samo u interesu one države članice na čijim se vanjskim granicama provodi, već je u interesu svih država članica koje su ukinule nadzor unutarnjih granica. Stoga bi države članice trebale osigurati koordinaciju mjera poduzetih na vanjskim granicama kako bi se osiguralo dobro funkcioniranje schengenskog područja. U tu bi svrhu države članice od 8. kolovoza 2020. trebale nastaviti koordinirano ukidati privremeno ograničenje neobveznih putovanja u EU u odnosu na osobe s boravištem u trećim zemljama navedenima u Prilogu I. Preporuci Vijeća kako je izmijenjena ovom Preporukom.

                     (5)

                     U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 22 o stajalištu Danske, priloženog Ugovoru o Europskoj uniji i UFEU-u, Danska ne sudjeluje u donošenju ove Preporuke te ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje. S obzirom na to da ova Preporuka predstavlja daljnji razvoj schengenske pravne stečevine, Danska, u skladu s člankom 4. navedenog protokola, u roku od šest mjeseci nakon što Vijeće odluči o ovoj Preporuci odlučuje hoće li je provesti.

                     (6)

                     Ova Preporuka predstavlja razvoj odredaba schengenske pravne stečevine u kojima Irska ne sudjeluje, u skladu s Odlukom Vijeća 2002/192/EZ (4); Irska stoga ne sudjeluje u njezinu donošenju te ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje.

                     (7)

                     U pogledu Islanda i Norveške ova Preporuka predstavlja razvoj odredaba schengenske pravne stečevine u smislu Sporazuma između Vijeća Europske unije i Republike Islanda i Kraljevine Norveške o pridruživanju tih država provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine, koje pripadaju području iz članka 1. točke A Odluke Vijeća 1999/437/EZ (5).

                     (8)

                     U pogledu Švicarske ova Preporuka predstavlja razvoj odredaba schengenske pravne stečevine u smislu Sporazuma između Europske unije, Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o pridruživanju Švicarske Konfederacije provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine, koje pripadaju području iz članka 1. točke A Odluke 1999/437/EZ (6) u vezi s člankom 3. Odluke Vijeća 2008/146/EZ (7).

                     (9)

                     U pogledu Lihtenštajna ova Preporuka predstavlja razvoj odredaba schengenske pravne stečevine u smislu Protokola između Europske unije, Europske zajednice, Švicarske Konfederacije i Kneževine Lihtenštajna o pristupanju Kneževine Lihtenštajna Sporazumu između Europske unije, Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o pridruživanju Švicarske Konfederacije provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine, koje pripadaju području iz članka 1. točke A Odluke 1999/437/EZ (8) u vezi s člankom 3. Odluke 2011/350/EU (9),

               DONIJELO JE OVU PREPORUKU:
         Preporuka Vijeća (EU) 2020/912, kako je izmijenjena Preporukom (EU) 2020/1052 i Preporukom (EU) 2020/1144, o privremenom ograničenju neobveznih putovanja u EU i mogućem ukidanju takvog ograničenja mijenja se kako slijedi:

                     1.

                     Prvi stavak točke 1. Preporuke Vijeća zamjenjuje se sljedećim:

                                 „1.

                                 Države članice trebale bi od 8. kolovoza 2020. koordinirano i postupno ukidati privremeno ograničenje neobveznih putovanja u EU u odnosu na osobe s boravištem u trećim zemljama navedenima u Prilogu I.”

                     2.

                     Prilog I. Preporuci zamjenjuje se sljedećim:

                           „PRILOG I.
                           Treće zemlje u kojima boravište imaju osobe na koje ne bi trebalo utjecati privremeno ograničenje neobveznih putovanja u EU koje se primjenjuje na vanjskim granicama

                                       1.

                                       AUSTRALIJA

                                       2.

                                       KANADA

                                       3.

                                       GRUZIJA

                                       4.

                                       JAPAN

                                       5.

                                       NOVI ZELAND

                                       6.

                                       RUANDA

                                       7.

                                       JUŽNA KOREJA

                                       8.

                                       TAJLAND

                                       9.

                                       TUNIS

                                       10.

                                       URUGVAJ

                                       11.

                                       KINA (*1)

                        (*1)  Podložno potvrdi o reciprocitetu."

            Sastavljeno u Bruxellesu 7. kolovoza 2020.

                  Za Vijeće

                  Predsjednik

               M. ROTH

            (1)  SL L 208I, 1.7.2020., str. 1.

            (2)  SL L 230, 17.7.2020., str. 26.

            (3)  SL L 248, 31.7.2020., str. 26.

            (4)  Odluka Vijeća 2002/192/EZ od 28. veljače 2002. o zahtjevu Irske za sudjelovanje u pojedinim odredbama schengenske pravne stečevine (SL L 64, 7.3.2002., str. 20.).

            (5)  SL L 176, 10.7.1999., str. 36.

            (6)  SL L 53, 27.2.2008., str. 52.

            (7)  Odluka Vijeća 2008/146/EZ od 28. siječnja 2008. o sklapanju, u ime Europske zajednice, Sporazuma između Europske unije, Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o pridruživanju Švicarske Konfederacije provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine (SL L 53, 27.2.2008., str. 1.).

            (8)  SL L 160, 18.6.2011., str. 21.

            (9)  Odluka Vijeća 2011/350/EU od 7. ožujka 2011. o sklapanju Protokola između Europske unije, Europske zajednice, Švicarske Konfederacije i Kneževine Lihtenštajna o pristupanju Kneževine Lihtenštajna Sporazumu Europske unije, Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o pristupanju Švicarske Konfederacije provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine, u vezi s ukidanjem kontrola na unutarnjim granicama i kretanju osoba, u ime Europske unije (SL L 160, 18.6.2011., str. 19.).