title: Preporuka Vijeća od 9. srpnja 2013. o nacionalnom programu reforme Finske za 2013. i davanje mišljenja Vijeća o programu stabilnosti Finske za razdoblje 2012.-2017.

text:
               30.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 217/24

      PREPORUKA VIJEĆA

   od 9. srpnja 2013.
   o nacionalnom programu reforme Finske za 2013. i davanje mišljenja Vijeća o programu stabilnosti Finske za razdoblje 2012.-2017.
   2013/C 217/07
   Ovaj tekst još nije preveden na hrvatski jezik i stoga se prvo objavljuje na engleskom jeziku. Objava na hrvatskom jeziku uslijedit će čim prijevod bude dostupan.
   THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
   Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Articles 121(2) and 148(4) thereof,
   Having regard to Council Regulation (EC) No 1466/97 of 7 July 1997 on the strengthening of the surveillance of budgetary positions and the surveillance and coordination of economic policies (1), and in particular Article 5(2) thereof,
   Having regard to Regulation (EU) No 1176/2011 of the European Parliament and of the Council of 16 November 2011 on the prevention and correction of macroeconomic imbalances (2), and in particular Article 6(1) thereof,
   Having regard to the recommendation of the European Commission,
   Having regard to the conclusions of the European Council,
   Having regard to the opinion of the Employment Committee,
   Having regard to the opinion of the Economic and Financial Committee,
   Having regard to the opinion of the Social Protection Committee,
   Having regard to the opinion of the Economic Policy Committee,
   Whereas:

               (1)

               On 26 March 2010, the European Council agreed to the Commission’s proposal to launch a new strategy for jobs and growth, Europe 2020, based on enhanced coordination of economic policies, which focuses on the key areas where action is needed to boost Europe’s potential for sustainable growth and competitiveness.

               (2)

               On 13 July 2010, the Council adopted a recommendation on the broad guidelines for the economic policies of the Member States and the Union (2010 to 2014) and, on 21 October 2010, it adopted a decision on guidelines for the employment policies of the Member States (3), which together form the ‘integrated guidelines’. Member States were invited to take the integrated guidelines into account in their national economic and employment policies.

               (3)

               On 29 June 2012, the Member States’ Heads of State or Government decided on a Compact for Growth and Jobs, providing a coherent framework for action at national, EU and euro area levels using all possible levers, instruments and policies. They decided on action to be taken at the level of the Member States, in particular expressing full commitment to achieving the objectives of the Europe 2020 strategy and to implementing the country-specific recommendations.

               (4)

               On 10 July 2012, the Council adopted a recommendation (4) on Finland’s National Reform Programme for 2012 and delivered its opinion on Finland’s Stability Programme for 2012-2015.

               (5)

               On 28 November 2012, the Commission adopted the Annual Growth Survey, marking the start of the 2013 European Semester for economic policy coordination. Also on 28 November 2012, the Commission, on the basis of Regulation (EU) No 1176/2011, adopted the Alert Mechanism Report, in which it identified Finland as one of the Member States for which an in-depth review would be carried out.

               (6)

               The European Parliament has been duly involved in the European Semester, in accordance with Regulation (EC) No 1466/97, and, on 7 February 2013, adopted a resolution on employment and social aspects in the Annual Growth Survey 2013 and a resolution on the contribution to the Annual Growth Survey 2013.

               (7)

               On 14 March 2013, the European Council endorsed the priorities for ensuring financial stability, fiscal consolidation and action to foster growth. It underscored the need to pursue differentiated, growth-friendly fiscal consolidation, to restore normal lending conditions to the economy, to promote growth and competitiveness, to tackle unemployment and the social consequences of the crisis, and to modernise public administration.

               (8)

               On 10 April 2013, the Commission published the results of its in-depth review for Finland, under Article 5 of Regulation (EU) No 1176/2011. The Commission’s analysis leads it to conclude that Finland is experiencing macroeconomic imbalances, which deserve monitoring and require policy action. In particular, the substantial deterioration in the current account position and the weak export performance, driven by industrial restructuring, as well as cost and non-cost competitiveness factors, deserve continued attention.

               (9)

               On 18 April 2013, Finland submitted its 2013 National Reform Programme and its Stability Programme for the period 2012-2017. In order to take account of their interlinkages, the two Programmes have been assessed at the same time.

               (10)

               Based on the assessment of the Stability Programme pursuant to Regulation (EC) No 1466/97, the Council is of the opinion that the public finances in Finland have been overall sound and efforts have been made to increase revenues and to control expenditures in order to move towards the medium-term objective (MTO). The macroeconomic scenario underpinning the budgetary projections in the Stability Programme is plausible. The growth projection for 2013 is similar to the Commission services 2013 spring forecast, whereas the one for 2014 is 0,6 percentage points higher than in the Commission services 2013 spring forecast. The objective of the budgetary strategy outlined in the Stability Programme is to balance the central government finances and to bring the central government debt to GDP ratio on a declining path by 2015. The Stability Programme incorporates a change in the MTO from 0,5 % to – 0,5 %. The new MTO is in line with the requirements of the Stability and Growth Pact. The Stability Programme foresees reaching the MTO by 2014 and staying at the MTO until 2017. Based on the (recalculated) structural balance on the basis of information in the Stability Programme, in 2012 Finland did not meet the previously applicable MTO and would not meet the new MTO in 2013.
               The Stability Programme projects the (recalculated) structural budget balance to improve from – 1 % of GDP in 2012 to – 0,9 % of GDP in 2013. Between 2014 and 2017, it would remain between – 0,6 % and – 0,7 % of GDP. In 2012, Finland’s net expenditure increased by 0,4 %, which remains below the applicable reference rate of the expenditure benchmark of the Stability and Growth Pact. Due to the negative real GDP growth in 2012, the low structural adjustment is deemed sufficient. In 2013, Finland’s (recalculated) structural budget balance is improving and its net expenditure is projected to deviate by only 0,1 % of GDP from the expenditure benchmark. In the light of Finland’s large negative output gap, this is deemed to be appropriate. In 2014, Finland’s (recalculated) structural budget balance is forecast to improve further, reaching – 0,6 % of GDP, thus getting sufficiently close to the MTO. Moreover, according to the Commission services 2013 spring forecast, Finland would fully reach it in 2014. Overall, this would entail compliance with the preventive arm of the Stability and Growth Pact. General government gross consolidated debt was 53 % of GDP in 2012 and will remain, according to the Stability Programme, below 60 % of GDP over the Programme horizon. The Stability Programme foresees reductions in the debt level in 2016 and 2017. Long-term sustainability continues to be the most important challenge for fiscal policy. The ageing related sustainability gap, concerning pensions, healthcare and long-term care, has been recognised and needs constant monitoring.

               (11)

               The productivity growth in public services has not matched the productivity growth in the wider economy whilst the burden linked to an ageing population is increasing. Whereas the principles for reforming municipalities have been established, mergers will remain voluntary although financial incentives from central government will be available. It is expected that the ongoing reform of social and health services will not lead to any significant reduction in the current number of healthcare districts.

               (12)

               Measures have been implemented to reduce youth and long-term unemployment such as the Youth Guarantee, the temporary skills programme for young adults and the pilot programme for the long-term unemployed. These programmes were supplemented in 2013 by additional financial support for apprenticeships as part of the Youth Guarantee and are welcome in the context of an expected increase in the rate of unemployment. These measures now need to be implemented with a clear focus on improving the skills level and labour-market position of the target groups. Raising the employment rate of older workers is important to ensure sustainable public finances and to meet the demand for labour in the future. The size of the working age population is declining in Finland. Several measures have been agreed to address pathways to early retirement such as raising the age for access to part-time pension, removal of the reduced pension possibility and raising the age for retirement following unemployment. However, the increase in life expectancy has been more rapid than was envisaged during the 2005 pension reform, and over time the current statutory retirement age range could turn out to be too low and pensions insufficient. In its Stability Programme, the Government committed itself to increasing the effective retirement age to 62,4 years by 2025, which remains low in the context of life expectancy and demographic challenges. Implementing these agreed lines of action remains a priority in the short term.

               (13)

               Regulatory barriers in the services sector in Finland are still restrictive and market concentrations are high in important sectors such as retail. The envisaged changes to the Competition Act in respect of the dominant position of grocery trade operators, the objectives of the programme on healthy competition in terms of greater supervision of this sector, and the removal of unnecessary restrictions on competition in existing legislation, such as that on spatial planning and construction, should help tackle current problems. The merger of the Competition Authority with the Consumer Agency, along with an increase in its budget and wider powers to cover competition neutrality between public and private actors, should also improve the effectiveness and benefits of competition policy, more generally. Competition law fines in Finland have traditionally been low and the survey planned for 2013 should provide a basis for further reforms to improve their deterrent effect.

               (14)

               Productivity growth in Finland continues to lag behind the growth in wages while international competitiveness has weakened, as is shown by a decreasing market share for Finnish exports. Whilst investment in research, development and innovation continues to be high, a critical issue remains the efficiency with which this research is translated into innovations and new high-growth companies, which can penetrate fast-growing export markets and strengthen international competitiveness. In the short term, Finland should implement recently adopted policies and measures to improve the research and innovation system such as the new action plan, and propose further reforms, where relevant, based upon existing evaluations and the foresight report currently under preparation. Prices for energy and labour have been identified among the input prices increasing the costs for the Finnish producers. Wage growth in recent years has been modest due to the current tripartite wage agreement which expires in 2013. It is of concern, therefore, that no new agreement has yet been concluded by the social partners.

               (15)

               In the context of the European Semester, the Commission has carried out a comprehensive analysis of Finland’s economic policy. It has assessed the National Reform Programme and Stability Programme, and presented an in-depth review. It has taken into account not only their relevance for sustainable fiscal and socioeconomic policy but also their compliance with EU rules and guidance, given the need to reinforce the overall economic governance of the Union by providing EU-level input into future national decisions. Its recommendations under the European Semester are reflected in recommendations (1) to (5) below.

               (16)

               In the light of this assessment, the Council has examined the Stability Programme, and its opinion (5) is reflected in particular in recommendation (1) below.

               (17)

               In the light of the Commission’s in-depth review and this assessment, the Council has examined the National Reform Programme and Stability Programme. Its recommendations under Article 6 of Regulation (EU) No 1176/2011 are reflected in recommendations (3) to (5) below,

               (18)

               In the context of the European Semester the Commission has also carried out an analysis of the economic policy of the euro area as a whole. On this basis, the Council has issued specific recommendations addressed to the Member States whose currency is the euro (6). As a country whose currency is the euro, Finland should also ensure the full and timely implementation of those recommendations,

         HEREBY RECOMMENDS that Finland take action within the period 2013-2014 to:

               1.

               Pursue a growth-friendly fiscal policy and preserve a sound fiscal position as envisaged, ensuring compliance with the MTO over the Programme horizon. Continue to carry out annual assessments of the size of the ageing-related sustainability gap and adjust public revenue and expenditure in accordance with long-term objectives and needs. Ensure the cost-effectiveness and sustainability of long-term care and put a stronger focus on prevention, rehabilitation and independent living.

               2.

               Ensure effective implementation of the on-going administrative reforms concerning the municipal structure, in order to deliver productivity gains and cost savings in the provision of public services, including social and healthcare services.

               3.

               Take further steps to increase the employment rate of older workers, including by improving their employability and reducing early exit pathways, increasing the effective retirement age by aligning the retirement age or pension benefits to changes in life expectancy. Implement and monitor closely the impact of ongoing measures to improve the labour-market position of young people and the long-term unemployed, with a particular focus on the development of job-relevant skills.

               4.

               Continue efforts to enhance competition in product and service markets, especially in the retail sector, by implementing the new programme on promoting healthy competition.

               5.

               Boost Finland’s capacity to deliver innovative products, services and high-growth companies in a rapidly changing environment, and continue the diversification of the industry; continue to improve overall energy efficiency in the economy. In the current low-growth environment, support the alignment of real wage and productivity developments whilst fully respecting the role of social partners, and in line with national practices.

      Done at Brussels, 9 July 2013.

            For the Council

            The President

         R. ŠADŽIUS

      (1)  OJ L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  OJ L 306, 23.11.2011, p. 25.

      (3)  Maintained for 2013 by Council Decision 2013/208/EU of 22 April 2013 on guidelines for the employment policies of the Member States (OJ L 118, 30.4.2013, p. 21).

      (4)  OJ C 219, 24.7.2012, p. 28.

      (5)  Under Article 5(2) of Regulation (EC) No 1466/97.

      (6)  See page 97 of the current Official Journal.


				|

		52014PC0100

			Preporuka za ODLUKU VIJEĆA o odobrenju sklapanja Protokola uz Sporazum o partnerstvu i suradnji o uspostavljanju partnerstva između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Ruske Federacije, s druge strane, od strane Europske komisije u ime Europske zajednice za atomsku energiju, kako bi se uzelo u obzir pristupanje Republike Hrvatske Europskoj Uniji /* COM/2014/0100 final - 2014/ () */

			   	OBRAZLOŽENJE
Prijedlog u prilogu pravni je instrument za
Preporuku Europske komisije za Odluku Vijeća o odobrenju sklapanja
Protokola, u ime Europske zajednice za atomsku energiju, uz Sporazum o
partnerstvu i suradnji o uspostavljanju partnerstva između Europskih
zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Ruske Federacije, s
druge strane, kako bi se uzelo u obzir pristupanje Republike Hrvatske Europskoj
Uniji:
i.       Preporukom za Odluku Vijeća o
odobrenju sklapanja Protokola od strane Europske komisije u ime Europske
zajednice za atomsku energiju.
Ovaj je prijedlog predstavljen zajedno s:
ii.      Prijedlogom Odluke Vijeća o
potpisivanju i privremenoj primjeni Protokola u ime Europske unije i njezinih
država članica;
iii.     Prijedlogom Odluke Vijeća o sklapanju
Protokola u ime Europske unije i njezinih država članica;
prema Aktu o pristupanju
Republike Hrvatske, Republika Hrvatska treba pristupiti međunarodnim
sporazumima potpisanim ili sklopljenim od strane Europske unije i njezinih
država članica putem Protokola za te sporazume.
Sporazum o partnerstvu i suradnji o
uspostavljanju partnerstva između Europskih zajednica i njihovih država
članica, s jedne strane, i Ruske Federacije, s druge strane potpisan je
24. lipnja 1994. Sporazum je stupio na snagu 1. prosinca 1997.
Odlukom Vijeća od 14.
rujna 2012.[1]
Komisiji se odobrilo otvaranje pregovora s dotičnim trećim zemljama
kako bi se sklopili odgovarajući protokoli. Pregovori s Rusijom uspješno
su zaključeni. Ruska Federacija prihvatila je tekst Protokola u svojoj
verbalnoj noti od 4. rujna, a ESVD u verbalnoj noti od 24. rujna. Ova razmjena
verbalnih nota koju je zatražila Ruska Federacija zamijenila je parafiranje
Protokola.
Predloženim
Protokolom uključuje se Republika Hrvatska kao ugovorna stranka Sporazuma,
a EU obvezuje se na dostavu vjerodostojne inačice Sporazuma na novom
službenom jeziku EU-a.
Protokolom je
obuhvaćena odredba kojom se određuje da se Sporazum mijenja nakon
stupanja na snagu Ugovora o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji 1.
srpnja 2013.
Sporazum o
partnerstvu i suradnji s Ruskom Federacijom posebno je usmjeren na promicanje
trgovine i ulaganja, uključujući trgovinu u području usluga
prijevoza te se njime uspostavlja okvir za suradnju u različitim sektorima
koji je ograničen na sveobuhvatnu gospodarsku, financijsku i tehničku
suradnju. Stoga, osim primjenjivih osnova pravnog postupka, Protokol treba
potpisati i sklopiti Europska unija na temelju članka 6. stavka 2. Akta o
pristupanju Republike Hrvatske, s jedne strane, i članka 91., članka
100. stavka 2., članaka 207. i 212. Ugovora o funkcioniranju Europske
unije, s druge strane.
Komisija je dala
zadovoljavajuću ocjenu rezultatima pregovora i od Vijeća zatražila:
–
da preporuči Odluku Vijeća o odobrenju
sklapanja Protokola uz Sporazum o partnerstvu i suradnji o uspostavljanju partnerstva
između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane,
i Ruske Federacije, s druge strane, od strane Europske komisije u ime Europske
zajednice za atomsku energiju, kako bi se uzelo u obzir pristupanje Republike
Hrvatske Europskoj Uniji.
Europski parlament
pozvat će se na davanje svoje suglasnosti ovome Protokolu.
Preporuka za
ODLUKU VIJEĆA
o odobrenju sklapanja Protokola uz Sporazum o
partnerstvu i suradnji o uspostavljanju partnerstva između Europskih
zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Ruske Federacije, s
druge strane, od strane Europske komisije u ime Europske zajednice za atomsku
energiju, kako bi se uzelo u obzir pristupanje Republike Hrvatske Europskoj
Uniji

VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju
Europske zajednice za atomsku energiju, a posebno drugi stavak njegova
članka 101.,
uzimajući u obzir preporuku Europske
komisije,
budući da:
(1)       Sukladno uvjetima iz
članka 6. stavka 2. Akta o pristupanju Republike Hrvatske, o pristupanju
Republike Hrvatske Sporazumu o partnerstvu i suradnji o uspostavljanju
partnerstva između Europskih zajednica i njihovih država članica, s
jedne strane, i Ruske Federacije, s druge strane[2],
(„Sporazum”) odlučit će se putem Protokola uz Sporazum („Protokol”).
(2)       Dana 14. rujna 2012.
Vijeće je ovlastilo Komisiju da otvori pregovore s dotičnim
trećim zemljama[3].
Pregovori s Ruskom Federacijom uspješno su zaključeni. To je
potvrđeno u razmjeni pisama 24. rujna 2013.
(3)       Sklapanje Protokola od strane
Komisije trebalo bi odobriti u pogledu pitanja iz nadležnosti Europske
zajednice za atomsku energiju.
(4)       Potpisivanje i sklapanje
Protokola podliježu posebnom postupku u pogledu pitanja iz nadležnosti Unije i
njezinih država članica.
DONIJELA JE OVU ODLUKU:
Jedini
članak
Ovim se odobrava sklapanje Protokola uz
Sporazum o partnerstvu i suradnji o uspostavljanju partnerstva između
Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Ruske
Federacije, s druge strane, od strane Europske komisije u ime Europske zajednice
za atomsku energiju, kako bi se uzelo u obzir pristupanje Republike Hrvatske
Europskoj Uniji.
Tekst Protokola
priložen je Odluci o njegovu potpisivanju.
Sastavljeno u Bruxellesu
                                                                       Za
Vijeće
                                                                       Predsjednik
[1]               Odluka Vijeća o odobrenju otvaranja pregovora za
prilagodbu sporazuma potpisanih ili sklopljenih između Europske unije, ili
Europske unije i njezinih država članica, s jednom ili više trećih
zemalja ili međunarodnih organizacija, radi pristupanja Republike Hrvatske
Europskoj Uniji (dok. Vijeća 13351/12 LIMITED)
[2]               SL L 327, 28.11.1997., str. 3.
[3]               Odluka Vijeća o odobrenju otvaranja pregovora za
prilagodbu sporazuma potpisanih ili sklopljenih između Europske unije, ili
Europske unije i njezinih država članica, s jednom ili više trećih
zemalja ili međunarodnih organizacija, radi pristupanja Republike Hrvatske
Europskoj Uniji (dok. Vijeća 13351/12 LIMITED)


title: Preporuka Vijeća od 9. srpnja 2013. o nacionalnom programu reforme Francuske za 2013. i davanje mišljenja Vijeća o programu stabilnosti Francuske za razdoblje 2012.-2017.

text:
               30.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 217/27

      PREPORUKA VIJEĆA

   od 9. srpnja 2013.
   o nacionalnom programu reforme Francuske za 2013. i davanje mišljenja Vijeća o programu stabilnosti Francuske za razdoblje 2012.-2017.
   2013/C 217/08
   Ovaj tekst još nije preveden na hrvatski jezik i stoga se prvo objavljuje na engleskom jeziku. Objava na hrvatskom jeziku uslijedit će čim prijevod bude dostupan.
   THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
   Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Articles 121(2) and 148(4) thereof,
   Having regard to Council Regulation (EC) No 1466/97 of 7 July 1997 on the strengthening of the surveillance of budgetary positions and the surveillance and coordination of economic policies (1), and in particular Article 5(2) thereof,
   Having regard to Regulation (EU) No 1176/2011 of the European Parliament and of the Council of 16 November 2011 on the prevention and correction of macroeconomic imbalances (2), and in particular Article 6(1) thereof,
   Having regard to the recommendation of the European Commission,
   Having regard to the conclusions of the European Council,
   Having regard to the opinion of the Employment Committee,
   Having regard to the opinion of the Economic and Financial Committee,
   Having regard to the opinion of the Social Protection Committee,
   Having regard to the opinion of the Economic Policy Committee,
   Whereas:

               (1)

               On 26 March 2010, the European Council agreed to the Commission’s proposal to launch a new strategy for jobs and growth, Europe 2020, based on enhanced coordination of economic policies, which focuses on the key areas where action is needed to boost Europe’s potential for sustainable growth and competitiveness.

               (2)

               On 13 July 2010, the Council adopted a recommendation on the broad guidelines for the economic policies of the Member States and the Union (2010 to 2014) and, on 21 October 2010, it adopted a decision on guidelines for the employment policies of the Member States (3), which together form the ‘integrated guidelines’. Member States were invited to take the integrated guidelines into account in their national economic and employment policies.

               (3)

               On 29 June 2012, the Member States’ Heads of State or Government decided on a Compact for Growth and Jobs, providing a coherent framework for action at national, EU and euro area levels using all possible levers, instruments and policies. They decided on action to be taken at the level of the Member States, in particular expressing full commitment to achieving the objectives of the Europe 2020 strategy and to implementing the country-specific recommendations.

               (4)

               On 10 July 2012, the Council adopted a Recommendation (4) (‘the 2012 Recommendation’) on France’s National Reform Programme for 2012 and delivered its opinion on France’s Stability Programme for 2012-2016.

               (5)

               On 28 November 2012, the Commission adopted the Annual Growth Survey, marking the start of the 2013 European Semester for economic policy coordination. Also on 28 November 2012, the Commission, on the basis of Regulation (EU) No 1176/2011, adopted the Alert Mechanism Report, in which it identified France as one of the Member States for which an in-depth review would be carried out.

               (6)

               The European Parliament has been duly involved in the European Semester, in accordance with Regulation (EC) No 1466/97, and, on 7 February 2013, adopted a resolution on employment and social aspects in the Annual Growth Survey 2013 and a resolution on the contribution to the Annual Growth Survey 2013.

               (7)

               On 14 March 2013, the European Council endorsed the priorities for ensuring financial stability, fiscal consolidation and action to foster growth. It underscored the need to pursue differentiated, growth-friendly fiscal consolidation, to restore normal lending conditions to the economy, to promote growth and competitiveness, to tackle unemployment and the social consequences of the crisis, and to modernise public administration.

               (8)

               On 10 April 2013, the Commission published the results of its in-depth review for France, under Article 5 of Regulation (EU) No 1176/2011. The Commission’s analysis leads it to conclude that France is experiencing macroeconomic imbalances, which require monitoring and decisive policy action. In particular, developments related to a deterioration in the trade balance and competitiveness, driven both by cost and non-cost factors, also in the context of a deteriorating external position and high public debt deserves continued attention so as to reduce the risk of adverse effects on the functioning of the French economy and of the Economic and Monetary Union, in particular given the size of the French economy.

               (9)

               On 30 April 2013, France submitted its 2013 National Reform Programme and its Stability Programme for the period 2012-2017. In order to take account of their interlinkages, the two Programmes have been assessed at the same time.

               (10)

               Based on the assessment of the Stability Programme pursuant to Regulation (EC) No 1466/97, the Council is of the opinion that despite considerable consolidation efforts that brought the headline deficit down from 7,5 % of GDP in 2009 to 4,8 % in 2012, France is not expected to correct its excessive deficit by 2013 as recommended by the Council on 2 December 2009. This is linked in particular to a worse economic environment than expected at the time the Council Recommendation of 2 December 2009 was adopted which was only partly compensated by windfall revenues, while the effort was somewhat backloaded. The macroeconomic scenario underpinning the budgetary projections in the Stability Programme is plausible for 2013 but overly optimistic for 2014. In particular, the authorities anticipate that after a standstill in 2012 (0 %) and in 2013 (+0,1 %), GDP will grow by 1,2 % in 2014 while assuming that fiscal measures are taken to bring the general government deficit to 2,9 % of GDP in 2014. By comparison, the Commission forecasts that GDP will grow by 1,1 % in 2014 based on a no-policy-change assumption, a scenario which only takes into account measures that have been adopted or sufficiently specified and hence forecasts a deficit of 4,2 % of GDP in 2014. The main objective of the budgetary strategy outlined in the Stability Programme is to achieve the medium-term objective (MTO), which is a balanced budget in structural terms, as in Stability Programme for 2012-2016. This is more ambitious than required by the Stability and Growth Pact. The target year for reaching the MTO is 2016, compared with 2015 in the Stability Programme for 2012-2016.
               The planned headline deficit set by the Stability Programme is consistent with a correction of the excessive deficit by 2014, one year after the revised deadline set by the Council under the excessive deficit procedure (EDP) on 2 December 2009. Given the overly optimistic growth forecast in the Stability Programme for 2014, unless additional measures are taken to substantially reinforce the effort for that year, the Council considers that the fiscal effort envisaged by the authorities is not compatible with an actual correction of the excessive deficit by 2014. Planned savings and additional revenue also lack specifics. In these circumstances, measures need to be specified for both 2014 and 2015 to credibly ensure that the excessive deficit is corrected by 2015 at the latest as recommended by the Council. In 2016, the structural balance, as recalculated by the Commission, is expected to be -0,4 % of GDP (-0,3 % in 2017) and thus the MTO would not be reached by the end of the programme horizon. Progress towards the MTO in 2016 is expected to represent 0,3 % of GDP, which is below the 0,5 % of GDP benchmark. The general government debt has increased substantially since the beginning of the crisis. Starting from 64,2 % in 2007, the ratio of debt-to-GDP reached 90,2 % in 2012 and is projected to increase further to 96,2 % by 2014 according to the Commission services 2013 spring forecast. The authorities expect the debt ratio to peak at 94,3 % of GDP in 2014 and then to drop to 88,2 % in 2017. France will be in a transitional period from 2016 regarding compliance with the debt criterion.

               (11)

               Given the high and still increasing debt and the fact that the deadline to correct the excessive deficit is postponed again, to 2015, it is all the more important that the 2013 budget is strictly implemented and substantial consolidation efforts are firmly pursued in subsequent years. In particular, it is crucial that France’s public spending grows significantly less rapidly than potential GDP as improvements in the structural deficit have so far been mainly revenue based. In this respect, the on-going public spending review (‘Modernisation de l’action publique’), whose scope includes local governments and social security administrations in addition to central government, should provide indications to further improve the efficiency of public expenditure. There is also room for further streamlining of the different administrative layers and competences in order to achieve further synergies, efficiency gains and savings. The planned new Decentralisation Law should address this issue. In view of the expected increase over the medium and long term in public healthcare expenditure, future public expenditure on healthcare requires greater scrutiny and efficiency, in particular in pharmaceutical spending. The most recent projections by the Pensions Advisory Council (‘Conseil d’orientation des retraites’) point to persistent deficits of the pensions system by 2018, contrary to the 2010 reform objective to achieve a balanced system by that time. In addition, the partial rollback of the 2010 reform goes against the 2012 Recommendation. Hence, the pension system will still face large deficits by 2020 and new policy measures are urgently needed to remedy this situation while preserving the adequacy of the system.
               Such measures could include further increasing both the minimum and the full-pension retirement ages as well as the contribution period to obtain a full pension, adapting the indexation rules and reviewing the currently numerous exemptions to the general scheme for specific categories of workers. The French Government has decided to fully associate the social partners to design the reform and enhance its ownership. Given its negative impact on the cost of labour, an increase in the level of social security contributions should be avoided. In light of the public finance challenge faced by France, it is of critical importance that fiscal measures are complemented by increased efforts to pursue structural reforms in order to support and increase the long-term growth potential of the French economy.

               (12)

               As shown by the 2013 in-depth review, competitiveness of France remains a significant challenge, as the strong erosion of its export markets shares in recent years shows. The Government proposed in November 2012 several policy measures in the context of the ‘Competitiveness Pact’. The introduction of a corporate income tax credit (crédit d’impôt pour la compétitivité et l’emploi — CICE), with a planned full-year impact of EUR 20 billion, is a significant step which should contribute to lowering labour costs. There is room for further action as the new tax credit does no more than halve the gap between the French tax wedge and the OECD average at the level of the median wage. In addition, the fiscal measures affecting companies, including reductions in tax expenditures, adopted since 2010 result in an overall increase in business taxation, even when corrected for CICE. The increase in the minimum wage decided in July 2012, while limited, may have a negative impact on job creation and competitiveness, as stressed by the 2012 Recommendation. Between 2002 and 2012, the hourly minimum wage increased by 38% (16% in real terms). The high level of the minimum wage, which represents 60% of the median wage, is compensated for employers by a number of social security contribution exemptions for employers. The related cost for public finances has increased rapidly between 1992 and 2002 and stabilised since then at close to 1 % of GDP. In addition, alternative instruments such as income support schemes (the ‘Prime pour l’emploi’ and the ‘Revenu de solidarité active’) are more efficient instruments than the minimum wage to address in-work poverty.

               (13)

               As regards non-price competitiveness, while the Government has recently renewed its export strategy, supporting the development of export-oriented networks and partnerships would promote the internationalisation of small and medium-sized enterprises (SMEs). More generally, measures could be taken to ensure that the business environment is conducive to SMEs’ growth. Despite considerable efforts deployed by firms in research and development-intensive sectors and sizeable government support (namely, the research tax credit), high and medium-high-tech sectors represent only a modest and declining share of the French economy. Hence, there is a need to further foster the creation and growth of SMEs and mid-tier companies (ETI) in these sectors by improving the framework conditions that encourage innovation and entrepreneurship. The cluster policy that has been developed to link public research and private companies might also be further geared towards commercial exploitation of research, development and innovation (R&D&I), positive externalities between private companies located closely to one another and internationalisation of SMEs. In addition, PhD studies and research experience should be made sufficiently attractive to further foster linkages between private companies and research institutions.

               (14)

               With regard to services, only limited progress was seen in the course of 2012. In particular, no horizontal reform was initiated to remove unjustified restrictions in regulated sectors and professions. Many professional service providers still face restrictions as regards their legal form and shareholding structure (such as restrictions on capital ownership for veterinarians and lawyers). Other significant barriers to entry or practice (such as commercial communications, quotas or territorial restrictions) remain in a number of sectors (such as taxis, certain health professions, notaries and other legal professions). The retail sector is still subject to a number of regulations, such as cumbersome and time-consuming authorisation procedures for the establishment of retail outlets. In addition, the existing ban on selling below costs induces a number of distortions while the objective of supporting producers and small distribution outlets could be effectively achieved through less distortionary measures. These excessive restrictions in regulated sectors and professions weigh on competition and tend to raise their prices. As the in-depth review shows, higher prices in intermediary services, which account for close to a quarter of production costs in the manufacturing sector, ultimately impact on the external competitiveness of French firms. Limited progress was achieved in 2012 on network industries. The French electricity market remains one of the most concentrated in the Union. Regulated prices in electricity and gas distort competition and continue to act as a barrier for new entrants. Regulated tariffs for non-household customers should be removed according to the timetable agreed with the French authorities. More interconnection capacity with neighbouring countries and the launch of the tenders for hydro-concessions would also contribute to fostering competition in the electricity market.
               In the railway sector, the rail-freight market has been in decline for several years (such as volume in tones/km contracted by 17 % between 2006 and 2011), while rail passenger transport is not open to competition, except for international services. The forthcoming reform should ensure that any new ‘unified infrastructure manager’ remains independent of the incumbent operator to guarantee new entrants fair and non-discriminatory access.

               (15)

               The French tax system remains complex and lacks efficiency due to the wide range of exemptions, special allowances, but also frequent changes in legislation. Despite efforts to reduce and streamline tax expenditures, the amount of foregone revenue from these remains high. The choice of a broad base-low rate approach for corporate and personal income taxation would be more conducive to growth and social welfare. The intermediate value added tax (VAT) rate is set to increase from 7 % to 10 % from January 2014. This is a move in the right direction but additional efforts are necessary. Overall, the cost of tax and social-security exemptions remains very high up to 10 % of GDP. Despite the demonstrated ineffectiveness of some reduced VAT rates, such as those for restaurant services, no sufficiently differentiated policy measures have been taken. The introduction of the CICE tax credit, financed partly through the above-mentioned increase in the intermediate but also standard VAT rates, shifts the tax burden away from labour. Further scope for action is however needed, in particular to rebalance the share of environmental taxes. Last year, France adopted some measures to address tax incentives to indebtedness in corporate taxation. Interest deduction is limited above EUR 3 million and 15 % of the interest above that limit will be disallowed for tax deductibility in 2013, a share which will be brought to 25% in 2014. However, there is scope for further improvement.

               (16)

               The unemployment rate increased from 9,7 % in 2010 to 10,2 % in 2012. The Commission forecasts that the unemployment rate will increase to 10,6 % in 2013 and 10,9 % in 2014 due to persistently weak economic growth. Against this background, the segmentation of the French labour market continues to be a source of concern. The likelihood of moving from a temporary to a permanent job was only 10,6 % in 2010, as against 25,9 % on average in the EU. As a result, low-skilled workers in precarious forms of employment tend to bear the brunt of any adjustment process in the labour market. A law was adopted in May 2013, based on the inter-professional agreement (ANI) on securing jobs concluded between the social partners in January 2013. It foresees increased rights for workers, addresses the legal uncertainty of dismissals and provides greater flexibility for employers. The law is a positive step towards a more fluid labour market. On some specific issues the actual implementation of this reform, as well as its impact, is linked to the adoption of further branch/enterprises agreements which will be needed before the agreement can fully enter into force.

               (17)

               A sixth of young people in France leave education and training without a qualification. This is particularly worrying as the unemployment rate of young people was of 25,4 % at the end of 2012 and as the risk of being unemployed was almost two times higher for the least qualified young people. Schemes to promote apprenticeships should reach in particular the least qualified young people. The alignment of national schemes to the Youth Guarantee established by the Council Recommendation of 22 April 2013 (5) should play a structuring role in responding to these challenges. Despite reforms initiated in 2009, the French participation rate of adults in lifelong learning (5,7 % in 2012, for low-skilled adults: 2,5 %) is below the EU average. The planned transfer of competences to the regional Councils might provide an opportunity to address the weaknesses of the current system. Despite its significant rising trend, the employment rate for workers aged 55-64 is still low, at the median of the EU Member States (45,7 % in the fourth quarter of 2012), and it has closed by only half the gap with EU average since 2008 (from 7,4 points in 2008 to 3,8 points in 2012). Unemployment is rising among older people, at the same rate as overall unemployment. Although a step in the right direction, it is not clear to what extent the ‘generation contracts’ will contribute to the employment of older workers and facilitate a return to work by older jobseekers. French public spending on unemployment benefits rose by 5,3 % in 2012 and are expected to further increase by 6,1 % in 2013 according to the Stability Programme. The cumulated deficit of the unemployment regime, which would be close to 1 % of GDP by 2013, calls for a reform of the unemployment benefit system.
               In particular, some elements, such as the eligibility conditions, the degressivity of benefits over time or the replacement rates for workers with the highest wages should be adapted to ensure that incentives to work are adequate. The new tripartite convention of the public employment service (Pôle emploi) foresees a differentiated follow-up of jobseekers. The job counsellor’s portfolio has however further increased due to the rising unemployment level and the reorientation of the Pôle emploi strategy is hampered by the weak economic situation. All in all, there is a need to take further action in view of the negative economic prospects and the expected further increase in unemployment in France.

               (18)

               In the context of the European Semester, the Commission has carried out a comprehensive analysis of France’s economic policy. It has assessed the National Reform Programme and the Stability Programme, and has presented an in-depth review. It has taken into account not only their relevance for sustainable fiscal and socioeconomic policy in France but also their compliance with EU rules and guidance, given the need to reinforce the overall economic governance of the Union by providing EU-level input into future national decisions. Its recommendations under the European Semester are reflected in recommendations (1) to (6) below.

               (19)

               In the light of this assessment, the Council has examined the Stability Programme, and its opinion (6) is reflected in particular in recommendation (1) below.

               (20)

               In the light of the Commission’s in-depth review and this assessment, the Council has examined the National Reform Programme and the Stability Programme. Its recommendations under Article 6 of Regulation (EU) No 1176/2011 are reflected in recommendations (1), (2), (3), (4), (5) and (6) below.

               (21)

               In the context of the European Semester the Commission has also carried out an analysis of the economic policy of the euro area as a whole. On this basis the Council has issued specific recommendations addressed to the Member States whose currency is the euro (7). As a country whose currency is the euro, France should also ensure the full and timely implementation of those recommendations,

         HEREBY RECOMMENDS that France take action within the period 2013-2014 to:

               1.

               Reinforce and pursue the budgetary strategy in 2013. Enhance the credibility of the adjustment by specifying, by autumn 2013, and implementing the necessary measures for the year 2014 and beyond to ensure a correction of the excessive deficit in a sustainable manner by 2015 at the latest and the achievement of the structural adjustment effort specified in the Council recommendations under the EDP. Use all windfall gains for deficit reduction. A durable correction of the fiscal imbalances requires a credible implementation of ambitious structural reforms to increase the adjustment capacity and boost growth and employment. Maintain a growth-friendly fiscal consolidation course and further increase the efficiency of public expenditure, in particular by proceeding as planned with a review of spending categories across all sub-sectors of general government. Take action through the forthcoming Decentralisation Law to achieve better synergies and savings between central and local government levels. After the correction of the excessive deficit, pursue the structural adjustment effort at an adequate pace so as to reach the MTO by 2016. Take measures by the end of 2013 to bring the pension system into balance in a sustainable manner no later than 2020, for example by adapting indexation rules, by increasing the full-pension contribution period, by further increasing the effective retirement age, by aligning the retirement age or pension benefits to changes in life expectancy and by reviewing special schemes, while avoiding an increase in employers’ social contributions, and increase the cost-effectiveness of healthcare expenditure, including in the areas of pharmaceutical spending.

               2.

               Ensure that the reduction in the labour cost resulting from the ‘credit d’impôt pour la compétitivité et l’emploi yields the planned amount and that no other measure will offset its effect. Take further action to lower the cost of labour, in particular through further measures to reduce employers’ social-security contributions, in association with social partners. Ensure that developments in the minimum wage are supportive of competitiveness and job creation, taking into account the existence of wage support schemes and social contribution exemptions.

               3.

               Take further measures to improve the business environment and develop the innovation and export capacity of firms, in particular SMEs and enterprises of intermediate size. In particular, launch the announced simplification initiative of the regulatory framework, and improve the framework conditions for innovation, by enhancing technology transfer and the commercial exploitation of research, including through a reorientation of the competitiveness poles.

               4.

               Take action to enhance competition in services; remove unjustified restrictions in the access to and exercise of professional services, notably regarding legal form, shareholding structure, quotas and territorial restrictions; take action to simplify authorisation for the opening of trade outlets and to remove the ban of sales at a loss; remove regulated gas and electricity tariffs for non-household customers and strengthen interconnection capacity with neighbouring countries; in the railway sector, open domestic passenger transport to competition.

               5.

               Pursue efforts to simplify the tax system and improve its efficiency, while ensuring continuity of tax rules over time. Take additional measures to remove the debt bias in corporate taxation. Step up efforts to reduce and streamline personal and corporate income tax expenditures while reducing statutory rates; bring reduced VAT rates closer to the standard rate and remove inefficient reduced rates. Take further measures shifting the tax burden from labour to environmental taxation or consumption.

               6.

               Implement fully, without delay and in consultation with the social partners the inter-professional agreement of January 2013. Take further action to combat labour-market segmentation, in particular to address the situation of interim agency workers. Launch urgently a reform of the unemployment benefit system in association with the social partners and in accordance with national practices to ensure sustainability of the system while ensuring that it provides adequate incentives to return to work. Enhance the employment rate of older workers and stimulate their participation in the labour market. Take specific action to improve the employment perspective of older unemployed people in particular through specific counselling and training. Increase adult participation in lifelong learning, especially of the least qualified and of the unemployed. Ensure that public employment services effectively deliver individualised support to the unemployed and that active labour market policies effectively target the most disadvantaged. Take further measures to improve the transition from school to work through, for example, a Youth Guarantee (8) and promotion of apprenticeship.

      Done at Brussels, 9 July 2013.

            For the Council

            The President

         R. ŠADŽIUS

      (1)  OJ L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  OJ L 306, 23.11.2011, p. 25.

      (3)  Maintained for 2013 by Council Decision 2013/208/EU of 22 April 2013 on guidelines for the employment policies of the Member States (OJ L 118, 30.4.2013, p. 21).

      (4)  OJ C 219, 24.7.2012, p. 31.

      (5)  OJ C 120, 26.4.2013, p. 1.

      (6)  Under Article 5(2) of Regulation (EC) No 1466/97.

      (7)  See page 97 of the current Official Journal.

      (8)  Established by Council Recommendation of 22 April 2013 (OJ C 120, 26.4.2013, p. 1.).


				|

		52014PC0651

			Preporuka za ODLUKU VIJEĆA o odobrenju otvaranja pregovora o izmjeni Konvencije o prekograničnim učincima industrijskih nesreća /* COM/2014/0651 final */

			   	OBRAZLOŽENJE
1.           KONTEKST PRIJEDLOGA
Europska unija i većina njezinih država
članica stranke su potpisnice Konvencije UNECE-a o prekograničnim
učincima industrijskih nesreća (dalje u tekstu: „Konvencija”). Ta se
Konvencija primjenjuje na sprječavanje, pripravnost i odgovaranje na
industrijske nesreće na mjestima u kojima se odvijaju opasne djelatnosti
koje mogu izazvati prekogranične učinke.
Pravni instrument za ispunjavanje obveza
Europske unije koje proizlaze iz Konvencije je Direktiva Seveso II. U svrhu
definiranja opasnih djelatnosti, u Prilogu I. Konvenciji i Prilogu I.
Direktivi Seveso II. navedene su kategorije opasnih tvari i
pojedinačne opasne tvari. Direktiva Seveso II. zamijenit će se u
lipnju 2015. Direktivom Seveso III., kojom će se, između ostalog,
izmijeniti Prilog I.
2.           REZULTATI SAVJETOVANJA SA
ZAINTERESIRANIM STRANKAMA I PROCJENE UTJECAJA
Konferencija stranaka (CoP) Konvencije UNECE-a
o prekograničnim učincima industrijskih nesreća na svom je 7.
sastanku koji je održan 2012. obvezala Radnu skupinu za razvoj Konvencije da
pregleda popis mogućih izmjena u područjima koje je navela
Konferencija stranaka. Nakon svog četvrtog sastanka u travnju 2014., Radna
skupina zaključila je da će izmjene biti korisne u četiri
područja:
(1.)       Revidirane i dodatne definicije
(članak 1.): Radna skupina preporučila je izmjenu određenih
definicija kako bi se osigurala usklađenost s drugim konvencijama ECE-a
(Konvencijom iz Aarhusa i Konvencijom o procjeni utjecaja na okoliš preko
državnih granica – Konvencijom iz Espooa), prilagodba definicija
međunarodno prihvaćenom razvoju, veća jasnoća i pravna
sigurnost te poboljšana unutarnja dosljednost unutar same Konvencije.
(2.)       Veće sudjelovanje javnosti
(članak 9.): Radna skupina preporučila je izmjene članka 9. kako
bi se osigurala dosljednost s drugim konvencijama ECE-a.
(3.)       Učestalost sastanaka
(članak 18.): Konvencijom se predviđa godišnja konferencija stranaka.
Međutim, praksa je da se sastanci održavaju svake dvije godine. Radna
skupina predložila je izmjene članka 18. kako bi ga se uskladilo sa
sadašnjom praksom.
(4.)       Primjena izmjena na nove stranke
(članak 29.): Radna skupina preporučila je umetanje novog stavka u
članak 29. kojim bi se naznačilo da države pristupnice Konvenciji
automatski prihvaćaju izmjenu kada izmjena stupi na snagu. Time bi se
poboljšala jasnoća i osigurala pravna sigurnost za nove stranke.
Nijedno od tih područja podložnih
mogućim izmjenama ne podrazumijeva izmjene Konvencije koje bi uzrokovale
socioekonomske promjene ili utjecale na zaštitu okoliša u EU-u. Neke od izmjena
bi zapravo imale pozitivan utjecaj jer bi rezultirale višim standardima u
zemljama potpisnicama Konvencije koje nisu članice EU-a, čime bi se
pridonijelo izjednačavanju uvjeta za poduzeća u državama članicama
EU-a i ona u državama koje nisu članice EU-a i smanjilo opasnost od
nesreća s mogućim prekograničnim učincima za EU.
Za sva druga tehnička područja koje
je predložila Konferencija stranaka utvrđeno je da je dovoljno pružati
smjernice i da neće biti potrebne izmjene.
Odvojeno pitanje koje se razmatra odnosi se na
moguće pristupanje Konvenciji država članica Ujedinjenih naroda koje
nisu države članice UNECE-a. Pritom bi se trebalo uzeti u obzir s tim
povezanu raspravu koja će se voditi odvojeno, na 71. sjednici Opće
skupštine UN-a u rujnu 2016.
3.           PRAVNI ELEMENTI PRIJEDLOGA
Nije vjerojatno da će izmjene u bilo
kojem od područja u kojima su moguće izmjene utjecati na
postojeće zakonodavstvo u Europskoj uniji, jer se u tim područjima
ili primjenjuje još stroža pravna stečevina EU-a ili se odnose na unutarnju
organizaciju Konvencije.
4.           UTJECAJ NA PRORAČUN
Od mogućih područja koja bi bila
izmijenjena samo je za pitanje pristupanja država koje nisu članice
UNECE-a vjerojatno da će imati utjecaj na proračun. Vjerojatni
kandidati za pristupanje bile bi zemlje koje bi uživale pogodnosti, čime
bi se opteretilo proračun Konvencije. Međutim, financijska podloga
Konvencije temelji se na dobrovoljnim doprinosima. Prema tome, stranke su
slobodne same određivati svoj iznos doprinosa. Istovremeno, kada bi
Konvencija bila otvorena za sve na svjetskoj razini, došlo bi u obzir traženje
dodatnih izvora financiranja kao što je Fond za globalni okoliš. Iako je
vjerojatno da će ukupni utjecaj na proračun biti vrlo ograničen,
izgledno je da će on biti odlučujući faktor u pregovorima.
S obzirom na prethodno navedeno, primjereno je
odobriti otvaranje pregovora o izmjeni Konvencije o prekograničnim
učincima industrijskih nesreća.
Preporuka za
ODLUKU VIJEĆA
o odobrenju otvaranja pregovora o izmjeni
Konvencije o prekograničnim učincima industrijskih nesreća
(Tekst značajan za EGP)
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju
Europske unije, a posebno njegov članak 218. stavke 3. i 4.,
uzimajući u obzir preporuku Europske
komisije,
budući da:
(1.)       Unija je stranka potpisnica Konvencije o prekograničnim
učincima industrijskih nesreća (dalje u tekstu: „Konvencija”).
(2.)       Na 7. konferenciji stranaka u 2012. stranke su zatražile od
Radne skupine za razvoj Konvencije da procijeni potrebu za izmjenama u
određenim područjima.
(3.)       Na svom 4. sastanku, održanom u travnju 2014., Radna skupina
za razvoj je zaključila da bi se većina problema mogla riješiti
pružanjem smjernica, ali je također navela četiri područja u
kojima bi se izmjenom unijela poboljšanja u Konvenciju. Te se izmjene odnose na
definicije, sudjelovanje javnosti, učestalost sastanaka i primjenu izmjena
na nove stranke.
(4.)       Radna skupina za razvoj zaključila je da su potrebne
dodatne informacije i dodatne rasprave kako bi se ocijenilo pitanje
mogućeg pristupanja Konvenciji država članica Ujedinjenih naroda koje
nisu države članice UNECE-a.
(5.)       Ne očekuje se da će pregovori imati utjecaj na
postojeće zakonodavstvo u Europskoj uniji s obzirom da za područja
koja se razmatraju vrijede strože odredbe propisane Direktivom 2012/18/EZ.
(6.)       Unija treba sudjelovati u pregovorima o mogućim
izmjenama Konvencije,
DONIJELO JE OVU ODLUKU:
Članak 1.
Komisiju se ovime ovlašćuje da pregovara,
u ime Unije u pitanjima koja su u nadležnosti Unije, o mogućim izmjenama
Konvencije o prekograničnim učincima industrijskih nesreća.
Članak 2.
Smjernice za
pregovore utvrđene su u Prilogu.
Sastavljeno u Bruxellesu
                                                                       Za
Vijeće
                                                                       Predsjednik
PRILOG
Dodatak
Prijedlogu
Odluke Vijeća
o odobrenju otvaranja pregovora o
izmjeni Konvencije o prekograničnim učincima industrijskih
nesreća
Smjernice
za pregovore o izmjenama Konvencije o prekograničnim učincima
industrijskih nesreća
(1)
Sve dogovorene izmjene moraju biti u skladu s
mjerama iz Direktive 2012/18/EU ili drugim odgovarajućim zakonodavstvom.
(2)
Sve dogovorene izmjene u razmatranim
područjima moraju biti dio jedinstvenog paketa.
(3)
Komisija osigurava da dogovor sadržava
odgovarajuće odredbe kako bi Unija mogla u njemu biti stranka.
(4)
Komisija osigurava da će se s izmjenama
složiti samo ako se predloži donošenje svih izmjena istovremeno.
(5)
Komisija izvješćuje savjetodavni odbor koji
imenuje Vijeće o ishodu pregovora i, prema potrebi, o problemima koji
nastanu tijekom pregovora.


title: Preporuka Vijeća od 14. srpnja 2015. o Nacionalnom programu reformi Francuske za 2015. i davanje mišljenja Vijeća o Programu stabilnosti Francuske za 2015.

text:
               18.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 272/51

         PREPORUKA VIJEĆA
   od 14. srpnja 2015.
   o Nacionalnom programu reformi Francuske za 2015. i davanje mišljenja Vijeća o Programu stabilnosti Francuske za 2015.
   (2015/C 272/14)
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 121. stavak 2. i članak 148. stavak 4.,
   uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 1466/97 od 7. srpnja 1997. o jačanju nadzora stanja proračuna i nadzora i koordinacije ekonomskih politika (1), a posebno njezin članak 5. stavak 2.,
   uzimajući u obzir Uredbu (EU) br. 1176/2011 od 16. studenoga 2011. Europskog parlamenta i Vijeća o sprečavanju i ispravljanju makroekonomskih neravnoteža (2), a posebno njezin članak 6. stavak 1.,
   uzimajući u obzir preporuku Europske komisije,
   uzimajući u obzir rezolucije Europskog parlamenta,
   uzimajući u obzir zaključke Europskog vijeća,
   uzimajući u obzir mišljenje Odbora za zapošljavanje,
   uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog i financijskog odbora,
   uzimajući u obzir mišljenje Odbora za socijalnu zaštitu,
   uzimajući u obzir mišljenje Odbora za ekonomsku politiku,
   budući da:

               (1)

               Europsko vijeće prihvatilo je 26. ožujka 2010. prijedlog Komisije o pokretanju nove strategije za rast i radna mjesta Europa 2020. temeljene na pojačanoj koordinaciji ekonomskih politika. Strategija je usredotočena na ključna područja u kojima je potrebno jačati europski potencijal za održivi rast i konkurentnost.

               (2)

               Vijeće je 14. srpnja 2015. na temelju prijedloga Komisije donijelo preporuku o općim smjernicama za ekonomske politike država članica i Unije, a 21. listopada 2010. donijelo je odluku o smjernicama za politike zapošljavanja država članica (3). One zajedno čine „integrirane smjernice”, a države članice bile su pozvane uzeti ih u obzir u okviru svojih nacionalnih ekonomskih politika i politika zapošljavanja.

               (3)

               Vijeće je 8. srpnja 2014. donijelo preporuku (4) o Nacionalnom programu reformi Francuske za 2014. i dostavilo mišljenje o ažuriranom Programu stabilnosti Francuske za 2014. Komisija je 28. studenoga 2014., u skladu s Uredbom (EU) br. 473/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (5), dostavila svoje mišljenje o nacrtu proračunskog plana Francuske za 2015.

               (4)

               Dana 28. studenoga 2014. Komisija je donijela Godišnji pregled rasta, čime je označen početak Europskog semestra koordinacije ekonomske politike za 2015. Istog je dana Komisija na temelju Uredbe (EU) br. 1176/2011 donijela Izvješće o mehanizmu upozoravanja, u kojem je Francuska navedena kao jedna od država članica za koje je potrebno provesti detaljno preispitivanje.

               (5)

               Europsko vijeće podržalo je 18. prosinca 2014. prioritete za poticanje ulaganja, intenziviranje strukturnih reformi i provedbu odgovorne fiskalne konsolidacije koja pogoduje rastu.

               (6)

               Dana 26. veljače 2015. Komisija je objavila izvješće za Francusku za 2015. Njime je ocijenjen napredak Francuske u odnosu na preporuke za pojedine zemlje donesene 8. srpnja 2014. To izvješće uključuje i rezultate detaljnog preispitivanja u skladu s člankom 5. Uredbe (EU) br. 1176/2011. U svojoj analizi Komisija zaključuje da Francuska ima prekomjerne makroekonomske neravnoteže koje zahtijevaju odlučno djelovanje u okviru politika i posebno praćenje. Osobito u kontekstu niskog rasta i niske inflacije, uz slabu profitabilnost poduzeća i s obzirom na nedostatnost dosadašnjeg odgovora politika, znatno su se povećali rizici koji proizlaze iz troškovne i netroškovne konkurentnosti te iz visoke i rastuće zaduženosti, a posebno javnog duga. Posebno je velika potreba za djelovanjem u cilju smanjenja rizika od štetnih posljedica po francusko gospodarstvo i, uzimajući u obzir njegovu veličinu, po ekonomsku i monetarnu uniju u širem smislu.

               (7)

               Francuska je 30. travnja 2015. dostavila svoj Nacionalni program reformi za 2015. i Program stabilnosti za 2015. Kako bi se u obzir uzela njihova povezanost, oba su programa istodobno ocijenjena.

               (8)

               Na Francusku se trenutačno primjenjuje korektivni dio Pakta o stabilnosti i rastu. Vlada u svojem Programu stabilnosti za 2015. namjerava smanjiti prekomjerni deficit do 2017. u skladu s preporukom Vijeća od 10. ožujka 2015. i ostvariti srednjoročni cilj – strukturni deficit od 0,4 % BDP-a, do 2018. (6). Iako vlada namjerava ostvariti cilj u pogledu ukupnog deficita koji je Vijeće postavilo, fiskalni napori (7) planirani u razdoblju od 2015. do 2017. ispod su preporučene razine. U svojem Programu stabilnosti za 2015. vlada očekuje da će udjel javnog duga u BDP-u dosegnuti svoju najveću razinu od 97 % u 2016., da bi se u 2018. smanjio na 95,5 %. Makroekonomski scenarij na kojem se temelje proračunske projekcije vjerojatan je. Francuska je 10. lipnja 2015. podnijela izvješće o poduzetim mjerama koji pruža dodatne informacije o planiranim mjerama u razdoblju od 2015. do 2017. Nakon procjene izvješća Komisija je 1. srpnja 2015. objavila Komunikaciju u kojoj se navodi da se postupak u slučaju prekomjernog deficita treba obustaviti. Na temelju Komisijine proljetne prognoze 2015 koja je ažurirana kako bi se uzelo u obzir izvješće o poduzetim mjerama koje je dostavila Francuska, predviđa se da će ukupni deficit za 2015. iznositi 3,8 % BDP-a, što znači da je u skladu s ciljem od 4 % BDP-a koje je postavilo Vijeće u okviru postupka u slučaju prekomjernog deficita. No fiskalni napor koje se očekivao za tu godinu bit će niži nego što je Vijeće preporučilo. Za 2016., uzimajući u obzir dodatne informacije iz francuskog izvješća o poduzetim mjerama, u ažuriranoj prognozi Komisije predviđa se da će ukupni deficit dosegnuti 3,4 % BDP-a, što je u skladu s preporučenim ciljem. Međutim, ne očekuje se da će se ostvariti provedba fiskalnog napora koji preporučuje Vijeće. U preporuci Vijeća od 10. ožujka 2015. poziva se na procjenu ključnih mjera planiranih za 2016. i 2017., što se ne nalazi u izvješću o poduzetim mjerama.
               Naposljetku, nije ažuriran loi de programmation des finances publiques kao što je to preporučilo Vijeće. Općenito, strategija konsolidacije koju provodi Francuska uglavnom se oslanja na poboljšanje cikličkih uvjeta i nastavak niskih kamatnih stopa te je stoga izložena rizicima. Vijeće na temelju ocjene Programa stabilnosti i uzimajući u obzir Komisijinu proljetnu prognozu 2015. i Komunikaciju Komisije od 1. srpnja 2015. smatra da Francuska uglavnom poštuje odredbe Pakta o stabilnosti i rastu. Međutim, kako bi se osiguralo trajno ispravljanje prekomjernog deficita do utvrđenog roka, proračunsku strategiju trebalo bi ojačati i podržati je provedbom sveobuhvatnih i ambicioznih strukturnih reformi.

               (9)

               Od ključne će važnosti biti intenzivnija revizija izdataka i utvrđivanje velikih područja za smanjenje rashoda kako bi se ostvarili očekivani rezultati. Francuska bi trebala osigurati da u svojim ciljevima u pogledu smanjenja izdataka uzme u obzir stopu inflacije koja je približna nuli. Istodobno bi uštede ostvarene kao rezultat nižih troškova javnog duga, koji su zbog nižih kamatnih stopa manji od očekivanog, trebalo usmjeriti na smanjenje deficita. Osim toga, znatne kratkoročne uštede ne mogu se postići bez bitnog ograničavanja porasta izdataka za socijalno osiguranje, koji su u 2014. iznosili 26 % BDP-a te su činili gotovo polovinu rashoda javnog sektora. U razdoblju 2015. – 2017. planirane su uštede rashoda u zdravstvu u iznosu od 11 milijardi EUR, ali su potrebni daljnji napori u cilju ograničenja rasta rashoda u tom području. Osobito ima prostora za provedbu daljnjih politika ograničavanja troškova u područjima cijena farmaceutskih proizvoda i izdataka za bolnice. Mirovinski sustav do 2020. i dalje će se suočavati s deficitima, a prethodne reforme tog sustava neće biti dovoljne da bi se taj deficit uklonio. Mirovinski sustav za državne službenike i zaposlenike državnih poduzeća i dalje opterećuju ukupni mirovinski deficit. Štoviše, makroekonomska situacija u velikoj mjeri utječe na održivost mirovinskog sustava, a posebno na položaj sustava dopunskog mirovinskog osiguranja. Potrebno je odlučno djelovanje za financijsko ozdravljenje sustava dopunskog mirovinskog osiguranja.

               (10)

               Francuska je pokrenula reformu lokalne uprave u cilju povećanja njezine učinkovitosti. Trebala bi nastaviti s provedbom planiranih smanjenja bespovratnih sredstava koje dodjeljuje središnja vlast i uspostaviti snažniju kontrolu nad rashodima tijela lokalne vlasti ograničenjem godišnjeg porasta njihovih poreznih prihoda, uzimajući u obzir postojeće gornje granice niza lokalnih poreza. Potrebne su i mjere za ograničenje porasta administrativnih troškova tijela lokalne vlasti.

               (11)

               Provedene su mjere politike u cilju smanjenja troškova rada i poboljšanja marže dobiti poduzećâ s pomoću 20 milijardi EUR poreznog odbitka za konkurentnost i zapošljavanje te 10 milijardi EUR dodatnih smanjenja doprinosa poslodavaca za socijalnu sigurnost planiranih u okviru pakta o odgovornosti i solidarnosti. Te dvije mjere čine 1,5 % BDP-a te bi trebale pridonijeti smanjenju razlike između Francuske i prosjeka europodručja u odnosu na porezni klin na rad. Provedba tih mjera trebala bi se nastaviti u 2016., ali je, s obzirom na njihov velik trošak za javni proračun, važno ocijeniti njihovu učinkovitost na razini poduzeća. U toj bi procjeni posebno trebalo uzeti u obzir nefleksibilnost koja utječe na tržište rada i tržište proizvoda, osobito u odnosu na plaće. Trošak rada minimalne plaće i dalje je visok u usporedbi s drugim državama članicama. Minimalna plaća trebala bi se razvijati na način koji više pridonosi konkurentnosti i otvaranju radnih mjesta. Osim toga, u kontekstu niske inflacije njezino automatsko indeksiranje moglo bi dovesti do rasta plaća iznad razine koja je potrebna za održanje kupovne moći.

               (12)

               Francuska bi trebala poduzeti odlučne mjere za uklanjanje regulatornih pragova u radnom pravu i računovodstvenih propisa kojima se ograničava rast francuskih poduzeća, a posebno MSP-ova. Općenito, ima prostora za rast konkurentnosti u uslužnom sektoru, osobito profesionalnih usluga, maloprodaje i mrežnih industrija. Nizom propisa i tarifa u reguliranim profesijama ograničava se gospodarska aktivnost. U okviru nedavno donesenog zakona o rastu, gospodarskoj aktivnosti i jednakim mogućnostima donesene su nove mjere za poboljšanje tržišnog natjecanja u pravničkim zanimanjima, a njihova provedba bit će ključna za uklanjanje prepreka na terenu. Francuska bi trebala poduzeti mjere za uklanjanje prepreka u drugim sektorima, a posebno u zdravstvu. Načelom ograničenog broja (numerus clausus) za pristup zdravstvenoj profesiji još se uvijek sprečava pristup uslugama, što je moguće revidirati bez ugrožavanja kvalitete i sigurnosti.

               (13)

               U 2014. udjel poreza u BDP-u iznosio je 45,8 % i jedan je od najviših u Uniji. Stope poreza na dobit visoke su i negativno utječu na ulaganja francuskih poduzeća. Efektivna stopa poreza koju poduzeće plaća u prosjeku iznosi 38,3 % i među najvišima je u Uniji. Osim postupnog ukidanja solidarne naknade poduzeća koje je u tijeku i smanjenja zakonom propisane stope poreza na 28 % do 2020., Francuska bi trebala kratkoročno pojačati napore kako bi se oporezivanjem poduzeća pridonijelo rastu i ulaganjima. Potrebni su napori za pojednostavnjenje poreznog sustava ukidanjem neučinkovitih poreza. Utvrđeno je više od sto poreza koji donose niske prihode ili tih prihoda uopće nema, a njihovim ukidanjem mogao bi se pojednostavniti postupak za poduzeća i kućanstva.

               (14)

               Stopa nezaposlenosti u Francuskoj u 2014. i dalje je bila visoka, uz pogoršanje dugotrajne nezaposlenosti, što odražava slab rast gospodarstva. Ukupna je stopa nezaposlenosti iznosila 10,2 %, u odnosu na 10,3 % u 2013. i 7,5 % u 2008., a posebno su bili pogođeni mladi, stariji i niskokvalificirani radnici. Francusku pogađa segmentacija tržišta rada, pri čemu ugovori o radu na određeno vrijeme čine sve veći postotak zaposlenja. Ciljanim naporima za smanjenje razine segmentacije, posebno većim socijalnim doprinosima za ugovore na vrlo kratak rok, nije se uspjelo zaustaviti taj trend. Preispitivanjem pravnog okvira za ugovore o radu moglo bi se pridonijeti smanjenju te segmentacije. Nedavnim reformama poslodavcima je ostavljen samo ograničen prostor za odstupanje od sporazuma na razini sektora putem sporazuma na razini poduzeća. Na taj način ograničena je sposobnost poduzeća da radnu snagu prilagode u skladu sa svojim potrebama. Sektorima i poduzećima dopuštena je fleksibilnost da ovisno o slučaju i nakon pregovara sa socijalnim partnerima odluče pod kojim će uvjetima radno vrijeme odstupati od 35-satnog radnog tjedna, no postoje značajne posljedice u pogledu troškova. Zakon o ugovorima o zadržavanju zaposlenja (accords de maintien de l'emploi) nije urodio očekivanim rezultatima. Vrlo mali broj poduzeća iskoristio je nove odredbe o sporazumima na razini poduzeća za povećanje fleksibilnosti radnih uvjeta. Taj sustav trebalo bi preispitati kako bi poduzeća imala više prostora za prilagodbu plaća i radnog vremena u skladu sa svojom ekonomskom situacijom.

               (15)

               Dugotrajno pogoršanje stanja na tržištu rada utjecalo je na sustav naknada za nezaposlenost i dovelo u pitanje održivost tog modela. Nova konvencija o sustavu naknada za nezaposlenost uvedena 1. srpnja 2014. nedovoljna je za smanjenje deficita. Očekuje se da će razne mjere koje su provedene donijeti 0,3 milijarde EUR ušteda u 2014. te dodatnih 0,8 milijardi EUR u 2015. Ipak, još uvijek se predviđa da će deficit sustava porasti s 3,9 milijardi EUR u 2014. na 4,4 milijardi EUR u 2015., čime bi se zaduženost sustava dodatno povećala na 25,9 milijardi EUR. Za osiguranje održivosti sustava potrebne su strukturne mjere. Socijalni partneri zaduženi za upravljanje sustavom posebno bi trebali preispitati uvjete prihvatljivosti, regresivnu strukturu naknada i stope zamjene za radnike s najvećim plaćama.

               (16)

               Komisija je u okviru europskog semestra provela sveobuhvatnu analizu francuske ekonomske politike te ju je objavila u izvješću za tu zemlju za 2015. Ocijenila je i Program stabilnosti, Nacionalni program reformi i provedbu preporuka upućenih Francuskoj prethodnih godina. Komisija je u obzir uzela ne samo njihovu važnost za održivu fiskalnu i socioekonomsku politiku u Francuskoj, nego i njihovu usklađenost s pravilima i smjernicama EU-a, a s obzirom na potrebu doprinosa na razini EU-a budućim nacionalnim odlukama, a time jačanja sveopćeg ekonomskog upravljanja Unijom. Komisijine preporuke u okviru europskog semestra navedene su u preporukama od 1. do 6. u nastavku.

               (17)

               S obzirom na tu ocjenu Vijeće je proučilo Program stabilnosti te je njegovo mišljenje (8) posebice sadržano u preporuci 1. u nastavku.

               (18)

               U svjetlu detaljnog preispitivanja koje provodi Komisija i te ocjene, Vijeće je ispitalo Nacionalni program reformi i Program stabilnosti. Njegove preporuke u skladu s člankom 6. Uredbe (EU) br. 1176/2011 uključene su u preporuke od 1. do 6. u nastavku.

               (19)

               Komisija je u kontekstu europskog semestra provela i analizu ekonomske politike europodručja kao cjeline. Vijeće je na temelju te analize izdalo posebne preporuke upućene državama članicama čija je valuta euro (9). Budući da je Francuska zemlja čija je valuta euro, i ona bi trebala osigurati potpunu i pravodobnu provedbu tih preporuka,

         OVIME PREPORUČUJE Francuskoj da u razdoblju 2015. – 2016. poduzme mjere kojima je cilj:

               1.

               Osigurati učinkovito djelovanje u okviru postupka u slučaju prekomjernog deficita i trajno ispravljanje prekomjernog deficita do 2017. jačanjem proračunske strategije, provedbom potrebnih mjera za sve godine i uporabom svih neočekivanih dobitaka za smanjenje deficita i duga. Precizirati smanjenja rashoda planirana za to razdoblje i dostaviti neovisnu procjenu učinka ključnih mjera.

               2.

               Ojačati napore u cilju učinkovite revizije izdataka, nastaviti s ocjenama javne politike i utvrditi mogućnosti za uštede u svim podsektorima opće države, uključujući socijalnu sigurnost i tijela lokalne vlasti. Provesti mjere za ograničenje rasta administrativnih rashoda tijela lokalne vlasti. Provesti dodatne mjere za uravnoteženje mirovinskog sustava, osobito da se do ožujka 2016. osigura dugoročna održivost financijskog položaja sustava dopunskog mirovinskog osiguranja.

               3.

               Osigurati održivo smanjenje troška radne snage proizišlo iz poreznog odbitka za konkurentnost i zapošljavanje te iz pakta o odgovornosti i solidarnosti, a posebno njihovom provedbom u 2016. kako je i planirano. Procijeniti učinkovitost tih programa u svjetlu nefleksibilnosti tržištâ rada i proizvoda. Uz savjetovanje sa socijalnim partnerima i u skladu s nacionalnim praksama reformirati proces određivanja plaća kako bi se osiguralo da razvoj plaća prati produktivnost. Osigurati da razvoj minimalne plaće bude u skladu s ciljevima promicanja zapošljavanja i konkurentnosti.

               4.

               Do kraja 2015. smanjiti regulatorne prepreke rastu poduzeća, a posebno preispitivanjem kriterija povezanog s veličinom poduzeća kako bi se izbjegli učinci praga. Od 2015. ukloniti ograničenja pristupa i djelovanja u reguliranim profesijama, ne samo u pravničkim zanimanjima, a posebno u odnosu na zdravstvene radnike.

               5.

               Pojednostavniti i poboljšati učinkovitost poreznog sustava, a osobito uklanjanjem neučinkovitih poreznih rashoda. Promicati ulaganja, poduzeti mjere za smanjenje porezâ na proizvodnju i zakonom propisane stope poreza na dobit uz istodobno proširenje porezne osnovice na potrošnju. Od 2015. poduzeti mjere za ukidanje neučinkovitih poreza koji donose niske prihode ili tih prihoda uopće nema.

               6.

               Reformirati radno pravo kako bi se poslodavce potaknulo na zapošljavanje na temelju ugovora na neodređeno vrijeme. Olakšati primjenu odstupanja od općih zakonskih odredaba na razini poduzeća i sektora, posebno u pogledu odredaba o radnom vremenu. Do kraja 2015. reformirati zakon o ugovorima o zadržavanju zaposlenja (accords de maintien de l'emploi) kako bi se povećala njihova primjena u poduzećima. Uz savjetovanje sa socijalnim partnerima i u skladu s nacionalnim praksama poduzeti mjere za reformu sustava naknada za nezaposlenost radi ponovne uspostave njegove proračunske održivosti i pružanja većeg poticaja za povratak na posao.

      Sastavljeno u Bruxellesu 14. srpnja 2015.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         P. GRAMEGNA

      (1)  SL L 209, 2.8.1997., str. 1.

      (2)  SL L 306, 23.11.2011., str. 25.

      (3)  Zadržana Odlukom Vijeća 2014/322/EU od 6. svibnja 2014. o smjernicama za politike zapošljavanja država članica za 2014. godinu (SL L 165, 4.6.2014., str. 49.).

      (4)  Preporuka Vijeća od 8. srpnja 2014. o Nacionalnom programu reformi Francuske za 2014. i davanje mišljenja Vijeća o programu stabilnosti Francuske za 2014. (SL C 247, 29.7.2014., str. 42.).

      (5)  Uredba (EU) br. 473/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2013. o zajedničkim odredbama za praćenje i procjenu nacrta proračunskih planova i osiguravanju smanjenja prekomjernog deficita država članica u europodručju (SL L 140, 27.5.2013., str. 11.).

      (6)  Vlada je revidirala svoj srednjoročni cilj u odnosu na prethodni Program stabilnosti – strukturni deficit revidiran je sa 0,25 % na 0,4 % BDP-a. Srednjoročni cilj namjerava se ostvariti jednu godinu kasnije nego što je to bilo predviđeno u prošlogodišnjem Programu stabilnosti.

      (7)  Strukturni saldo kako ga je ponovno izračunala Komisija na temelju informacija iz Programa stabilnosti u skladu sa zajednički dogovorenom metodologijom.

      (8)  U skladu s člankom 5. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 1466/97.

      (9)  SL C 272, 18.8.2015., str. 98.


				|

		52014DC0422

			Preporuka za PREPORUKU VIJEĆA o nacionalnom programu reformi Poljske za 2014. i dostavljanju mišljenja Vijeća o programu konvergencije Poljske za 2014. /* COM/2014/0422 final - 2014/ () */

Preporuka za
PREPORUKU VIJEĆA
o nacionalnom programu reformi Poljske za
2014.
i dostavljanju mišljenja Vijeća o programu konvergencije Poljske za 2014.
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju
Europske unije, a posebno njegov članak 121. stavak 2. i članak 148.
stavak 4.,
uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ)
br. 1466/97 od 7. srpnja 1997. o jačanju nadzora stanja proračuna i
nadzora i koordinacije ekonomskih politika[1],
a posebno njezin članak 9. stavak 2.,
uzimajući u obzir preporuku Europske
komisije[2],
uzimajući u obzir rezolucije Europskog
parlamenta[3],
uzimajući u obzir zaključke
Europskog vijeća,
uzimajući u obzir mišljenje Odbora za
zapošljavanje,
uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog
i financijskog odbora,
uzimajući u obzir mišljenje Odbora za
socijalnu zaštitu,
uzimajući u obzir mišljenje Odbora za
ekonomsku politiku,
budući da:
(1)
Europsko vijeće prihvatilo je 26. ožujka 2010.
prijedlog Komisije o pokretanju nove strategije za rast i radna mjesta, Europa
2020., temeljene na pojačanom usklađivanju ekonomskih politika, kojom
će se usredotočiti na glavna područja u kojima je potrebno
djelovanje kako bi se potaknuo europski potencijal održivog rasta i
konkurentnosti.
(2)
Vijeće je 13. srpnja 2010. na temelju
prijedloga Komisije donijelo preporuku o općim smjernicama za ekonomske
politike država članica i Unije (2010. – 2014.), a 21. listopada 2010.
donijelo je odluku o smjernicama za politike zapošljavanja država članica,
koje zajedno čine „integrirane smjernice”. Države članice pozvane su
da integrirane smjernice uzmu u obzir u nacionalnim ekonomskim politikama i
politikama zapošljavanja.
(3)
Predsjednici država i vlada donijeli su 29. lipnja
2012. odluku o Paktu za rast i zapošljavanje, uspostavivši dosljedan okvir za
djelovanje na nacionalnoj razini te na razini EU-a i europodručja
koristeći se svim mogućim sredstvima, instrumentima i politikama.
Odlučili su da je potrebno poduzeti mjere na razini država članica, a
posebice su izrazili potpunu predanost ostvarivanju ciljeva strategije „Europa
2020.” i provedbi preporuka po državama članicama.
(4)
Vijeće je 9. srpnja 2013. donijelo preporuku o
nacionalnom programu reformi Poljske za 2013. i dostavilo mišljenje o poljskom
ažuriranom programu konvergencije za razdoblje 2012. – 2016.
(5)
Komisija je 13. studenoga 2013. donijela Godišnji
pregled rasta[4],
čime je označen početak Europskog semestra koordinacije
ekonomske politike za 2014. Istog je dana Komisija na temelju Uredbe (EU) br.
1176/2011 donijela Izvješće o mehanizmu upozoravanja[5], u kojemu Poljsku ne
smatra državom članicom za koju je potrebno provesti detaljno
preispitivanje.
(6)
Europsko vijeće podržalo je 20. prosinca 2013.
prioritete za osiguravanje financijske stabilnosti, fiskalne konsolidacije i
mjera za poticanje rasta. Pritom je istaknulo potrebu za diferenciranom
fiskalnom konsolidacijom koja potiče rast, ponovnom uspostavom
uobičajenih uvjeta kreditiranja gospodarstva, promicanjem rasta i
konkurentnosti, rješavanjem problema nezaposlenosti i socijalnih posljedica
krize te modernizacijom javne uprave.
(7)
Poljska je 24. travnja 2014. podnijela svoj
nacionalni program reformi za 2014., a 30. travnja 2014. i program
konvergencije za 2014. Kako bi se u obzir uzela njihova povezanost, oba su
programa istodobno ocijenjena.
(8)
Cilj proračunske strategije navedene u
programu konvergencije za 2014. smanjiti je deficit ispod referentne
vrijednosti od 3 % BDP-a iz Ugovora do 2015., a do 2018. ostvariti
srednjoročni cilj. Srednjoročni cilj (-1 % BDP-a u strukturnom
smislu) stroži je nego što se zahtijeva Paktom o stabilnosti i rastu. Ciljevi
ukupnog deficita navedeni u programu konvergencije za 2014. u skladu su s
pravovremenim smanjenjem prekomjernog deficita. Isto tako, dok je (ponovno
izračunana) strukturna prilagodba u 2014. u skladu s preporukom
Vijeća u okviru postupka u slučaju prekomjernog deficita, niža je od
zahtijevanog poboljšanja u 2015. U godinama nakon planiranog smanjenja
prekomjernog deficita planirani (ponovno izračunani) godišnji napredak
prema srednjoročnom cilju manji je nego što se zahtijeva Paktom o
stabilnosti i rastu. Stoga su ciljevi programa djelomično u skladu sa
zahtjevima Pakta o stabilnosti i rastu. Predviđa se da će dug
opće države tijekom programskog razdoblja ostati ispod 60 % BDP-a.
Poljska vlada predviđa da će dug naglo pasti s 57,1 % BDP-a u
2013. na 49.5 % u 2014., ponajviše zbog velikog, jednokratnog prijenosa
imovine mirovinskog fonda te da će u 2015. ostati na toj razini.
Makroekonomski scenarij na kojem se temelje projekcije proračuna u
programu vjerodostojan je za 2014. i optimističan za 2015., s većom
stopom rasta realnog BDP-a od 3,8 % u odnosu na 3,4 % u Komisijinoj
proljetnoj prognozi 2014. Na temelju ocjene programa i prognoze Komisije, u
skladu s Uredbom Vijeća (EZ) br. 1466/97, mišljenje je Vijeća da,
iako se očekuje da Poljska neće prekoračiti gornju granicu
ukupnog deficita koju je za 2014. preporučilo Vijeće, postoji rizik
za trajno smanjenje prekomjernog deficita u 2015. i, nakon toga, za
odgovarajuću prilagodbu srednjoročnom cilju.
(9)
Kako bi se osigurao uspjeh strategije fiskalne
konsolidacije, važno je fiskalnu konsolidaciju poduprijeti sveobuhvatnim
strukturnim reformama. Mali udio rashoda kojima se potiče rast
(obrazovanje, istraživanje i inovacije) koči izglede dugoročnog
rasta. Očekuje se da će potrošnja u zdravstvu srednjoročno i
dugoročno znatno porasti zbog sve starijeg stanovništva. Teret za javne
financije mogao bi se smanjiti, a pristup zdravstvenoj zaštiti poboljšati
jačanjem primarne zaštite i sustava upućivanja te iskorištavanjem
potencijalnih ušteda povezanih s troškovnom učinkovitošću u
području bolničke skrbi. Slabo ispunjivanje poreznih obveza i dalje
je problem, posebice u smislu učinkovitosti porezne uprave i na razini
administrativnog opterećenja za porezne obveznike. Poljska ima opsežan
sustav smanjenih stopa PDV-a, što čini najveću razliku u politici
PDV-a u EU-u. Takav sustav dovodi do gubitaka prihoda i većih troškova
ispunjivanja poreznih obveza. Razina oporezivanja energije relativno je niska.
Nedavno su poduzete mjere poboljšanja poljskog fiskalnog okvira. Okviru bi
svejedno koristilo uvođenje punopravnog neovisnog fiskalnog vijeća
koje bi bilo nadležno za ex-ante provjere ispunjivanja poreznih propisa, ocjenu
makroekonomskih i proračunskih predviđanja te analizu dugoročne
održivosti javnih financija i ex-post ocjenu ispunjivanja poreznih propisa.
(10)
U protekloj se godini nezaposlenost mladih postupno
povećala, što djelomično proizlazi iz trenutačne neravnoteže
između učinaka obrazovanja i potreba tržišta rada te sve većeg
broja mladih koji se ne školuju, ne rade ili ne pohađaju obuku. Usprkos trenutačnim naporima da se reformira sustav strukovnog
obrazovanja i osposobljavanja postoji potreba za daljnjim
olakšavanjem pristupa visokokvalitetnom naukovanju i učenju temeljenom na
radu, jačanjem suradnje između škola i poslodavaca te uspostavljanjem
boljeg kontakta s neregistriranim mladim ljudima, u skladu s ciljevima programa
Jamstvo za mlade. Prilagođavanje vještina zahtjevima tržišta rada posebice
je važno i u kontekstu cjeloživotnog učenja, koje i dalje bilježi nizak
odaziv, posebice u pogledu starijih radnika čije su sposobnosti često
zastarjele. Segmentiranje tržišta rada i dalje je prisutno, kao i prekomjerna
uporaba privremenog zapošljavanja, uključujući građanskopravne
ugovore. Stopa zapošljavanja na određeno vrijeme posebice je velika kod
mladih. Iako se za ugovore za rad na određeno vrijeme tvrdi da su sredstvo
s pomoću kojeg će nezaposleni ući na tržište rada te će
poslije moći dobiti stalne ugovore, čini se da to nije slučaj
kod većine radnika u Poljskoj jer je stopa prelaska s rada na
određeno na rad na neodređeno vrijeme niska, što se negativno
odražava na produktivnost i kvalitetu ljudskoga kapitala.
(11)
Sudjelovanje žena na tržištu rada i dalje je nisko.
Poljska je poduzela određene mjere radi poticanja
zapošljavanja žena, uključujući poboljšanje dostupnosti usluga za
ranu skrb o djeci (jaslice) i veća javna financiranja dječjih
vrtića kako bi se roditelji potaknuli na upisivanje djece u predškolsko
obrazovanje. Ipak, dostupnost usluga za ranu skrb djece i dalje je niska,
posebice u ruralnim područjima, a prisutne su i razlike u pristupu
predškolskom obrazovanju. Sudjelovanje starijih radnika na tržištu rada u
Poljskoj i dalje je nisko. Mogućnosti ranijeg odlaska u mirovinu znatno su
smanjene, no potrebno je uložiti daljnje napore radi većeg zapošljavanja
starijih radnika i produljenja trajanja radnog vijeka. Reforma posebnih
mirovinskih sustava za rudare i poljoprivrednike i dalje je izazov. Programom
za poljoprivrednike (KRUS) mali se poljoprivrednici potiču na ostanak u
poljoprivrednom sektoru, što dovodi do prikrivene nezaposlenosti u ruralnim
područjima i poticanja neslužbenoga gospodarstva. Rudari i dalje uživaju
prednosti u pogledu mirovinskih prava i zahtijevanog minimalnog broja radnih
sati. Oba mirovinska sustava sprečavaju sektorsku i teritorijalnu mobilnost
radne snage.
(12)
Poljska je među država članicama s
najnižom razinom izdataka za istraživanje i razvoj te je jedna od država koje u
širem pokazatelju inovacija pokazuju najgore rezultate. Posebice
je niska razina izdataka za istraživanje i razvoj u privatnom sektoru. Niska
razina izdataka za istraživanje i razvoj povezana je sa slabim sudjelovanjem
poduzeća u istraživanju i inovacijama te s poslovnim okruženjem koje nije
dovoljno pogodno za inovacije. Sustav podupiranja
inovacija u Poljskoj nesklon je riziku, a većinom je temeljen na
bespovratnim sredstvima te davanju podrške apsorpciji i prijenosu tehnologije
bez velikog utjecaja na istinske inovacije. Postojeći porezni poticaji za
istraživanje i razvoj nemaju učinka u promidžbi istraživanja i razvoja u
privatnom sektoru, a upotrebljavaju ih samo velika poduzeća. Poljska
poduzeća uvelike su se oslanjala na apsorpciju tehnologije. To je dovelo
do porasta produktivnosti i gospodarskog rasta, no Poljska sada treba
prijeći na autentičniji model temeljen na inovacijama. Jačanje
inovacijskoga kapaciteta poljskih poduzeća, poboljšanje poveznica
između znanosti i industrije te razvoj ciljno usmjerenih instrumenata
prilagođenih cijelom inovacijskom ciklusu i dalje su izazov.
(13)
Mogućnosti dobitaka od poboljšane energetske
učinkovitosti u svim sektorima poljskoga gospodarstva i dalje su velike, a
tim bi se dobicima mogao potaknuti rast, povećati konkurentnost i
pridonijeti smanjenju energetske ovisnosti Poljske. Domaći kapaciteti
proizvodnje energije zastarjeli su, a elektroenergetska mreža
preopterećena, no projekti stvaranja većeg interkonekcijskog
kapaciteta sa susjednim državama članicama napreduju. Glavni problem na
tržištu prirodnim plinom i dalje je nedostatak diversifikacije i
konkurentnosti.
(14)
Poljska nedovoljno razvijena prometna i
širokopojasna infrastruktura i dalje uvelike usporava rast. Potrebna su znatna
ulaganja posebno u zaostalu željezničku mrežu kako bi se povećala
konkurentnost željezničkog sektora i postignula bolja ravnoteža
između cestovnog i željezničkog prometa. U dobrom je tehničkom
stanju tek oko trećina od ukupno otprilike 20 000 km željezničkih
pruga koje su u pogonu. Pravovremena provedba
željezničkih projekata i dalje je problem.
Učinkovitost resursa može se povećati poboljšanjem upravljanja
otpadom.
(15)
Izvršavanje ugovora u Poljskoj dugotrajno je, a
postupak dobivanja građevinskih dozvola dugačak je i složen. Troškovi
ispunjivanja poreznih obveza visoki su, što je velik problem u poslovnom
okruženju. Poljska je postigla znatan
napredak pri provedbi opsežnih reformi u pogledu olakšavanja pristupa
reguliranim profesijama.
(16)
Komisija je u okviru europskog semestra provela
sveobuhvatnu analizu poljske ekonomske politike. Ocijenila je program
konvergencije i nacionalni program reformi. U obzir je uzela njihov značaj
za održivu fiskalnu i socioekonomsku politiku u Poljskoj, ali i poštovanje
pravila i smjernica EU-a zbog potrebe jačanja sveopćeg ekonomskog
upravljanja Europskom unijom pružanjem doprinosa na razini EU-a budućim
nacionalnim odlukama. Komisijine preporuke iz europskog semestra navedene su u
preporukama 1. do 6. u nastavku.
(17)
Vijeće je u okviru ocjenjivanja preispitalo
poljski program konvergencije, a njegovo je mišljenje[6] navedeno u preporuci 1.
u nastavku.
OVIME PREPORUČUJE Poljskoj da u
razdoblju 2014. – 2015. poduzme mjere kako bi:
1.           ojačala proračunsku
strategiju radi osiguravanja smanjenja prekomjernog deficita na održiv
način do 2015. postizanjem strukturne prilagodbe navedene u preporuci
Vijeća u okviru postupka u slučaju prekomjernog deficita; nakon
smanjenja prekomjernog deficita i do ostvarenja srednjoročnog cilja
postigla godišnju strukturnu prilagodbu od 0,5 % BDP-a kao referentnu
vrijednost; trajno smanjenje fiskalnih neravnoteža zahtijeva vjerodostojno
provođenje ambicioznih strukturnih reforma radi poboljšanja sposobnosti
prilagodbe i poticanja rasta i zapošljavanja; u tom smislu smanjila rezove u
ulaganjima kojima se potiče rast, poboljšala određivanje ciljeva
socijalnih politika te ekonomičnost potrošnje i općenitu učinkovitost
u sektoru zdravstva, proširila poreznu osnovicu rješavanjem problema
učestalih smanjenih stopa PDV-a i poboljšala ispunjivanje poreznih obveza,
ponajviše povećavanjem učinkovitosti porezne uprave; uspostavila
neovisno fiskalno vijeće;
2.           pojačala napore radi
smanjenja nezaposlenosti mladih posebice usklađivanjem obrazovanja s
potrebama tržišta rada, poboljšanjem dostupnosti naukovanja i učenja
temeljenog na radu te uspostavljanjem boljeg kontakta s neregistriranim mladim
ljudima i većom suradnjom između škola i poslodavaca, u skladu s
ciljevima programa Jamstvo za mlade; povećala broj odraslih u
cjeloživotnom učenju radi usklađivanja ponude vještina s njihovom
potražnjom; suzbila segmentiranje tržišta rada ulaganjem većeg napora u
osiguravanje boljeg prelaska s privremenog na stalno zaposlenje te smanjenjem
prekomjerne uporabe građanskopravnih ugovora;
3.           nastavila s naporima
povećanja sudjelovanja žena na tržištu rada posebice poduzimanjem daljnjih
mjera radi povećanja dostupnosti povoljne i kvalitetne skrbi djece i predškolskog
obrazovanja te osiguravanjem stabilnog financiranja; uključila
poljoprivrednike u opći mirovinski sustav, počevši s bržom uspostavom
sustava ocjene i bilježenja prihoda poljoprivrednika; ukinula posebni
mirovinski sustav za rudare s ciljem njihova uključivanja u opći
sustav; potaknula opću mirovinsku reformu ulaganjem većih napora u
promidžbu zapošljavanja starijih radnika radi povećanja starosti pri
napuštanju tržišta rada;
4.           poboljšala učinkovitost
poreznih poticaja u promicanju istraživanja i razvoja u privatnom sektoru kao
dio napora za jačanje poveznica između istraživanja, inovacija i
industrijske politike te za bolje usmjeravanje postojećih instrumenata u
raznim fazama inovacijskog ciklusa;
5.           obnovila i proširila
kapacitete proizvodnje energije te poboljšala učinkovitost u cijelom
energetskom lancu; ubrzala i proširila razvoj elektroenergetske mreže,
uključujući prekogranične interkonekcije sa susjednim državama
članicama i uspostavu plinskog interkonektora s Litvom; bez odlaganja
osigurala djelotvornu provedbu projekata ulaganja u željeznice i poboljšala
administrativne kapacitete u tom sektoru; ubrzala napore povećanja
pokrivenosti širokopojasnom mrežom; poboljšala upravljanje otpadom;
6.           poduzela daljnje korake u
pogledu poboljšanja poslovnog okruženja pojednostavnjenjem izvršavanja ugovora
i uvjeta za dobivanje građevinske dozvole; povećala napore smanjenja
troškova i potrošenog vremena za ispunjivanje poreznih obveza za poduzeća;
dovršila postojeće reforme u pogledu olakšavanja pristupa reguliranim
profesijama.
Sastavljeno u Bruxellesu
                                                                       Za
Vijeće
                                                                       Predsjednik
[1]               SL L 209, 2.8.1997., str. 1.
[2]               COM(2014) 422 završna verzija.
[3]               P7_TA(2014)0128 i P7_TA(2014)0129.
[4]               COM(2013) 800 završna verzija.
[5]               COM(2013) 790 završna verzija.
[6]               Na temelju članka 9. stavka 2. Uredbe Vijeća
(EZ) br. 1466/97.