title: Preporuka Vijeća od 19. prosinca 2016. o oblicima usavršavanja: nove prilike za odrasle

text:
               24.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 484/1

         PREPORUKA VIJEĆA
   od 19. prosinca 2016.
   o oblicima usavršavanja: nove prilike za odrasle
   (2016/C 484/01)
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegove članke 165. i 166.,
   uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
   budući da:

               (1)

               U današnjem društvu svi trebaju posjedovati širok skup vještina, znanja i kompetencija, uključujući dostatnu razinu pismenosti, matematičke pismenosti te digitalne kompetencije kako bi u potpunosti ostvarili svoj potencijal, aktivno sudjelovali u društvu i preuzeli svoje društvene i građanske odgovornosti. Takve vještine, znanje i kompetencije ključne su i za pristup tržištu rada te za napredak na njemu, kao i za uključivanje u daljnje obrazovanje i osposobljavanje.

               (2)

               Za prijavu na radna mjesta u sve su većoj mjeri potrebni i viša razina i širi raspon vještina. U budućnosti će biti manje poslova jednostavne prirode. Čak i poslovi za koje je tradicionalno bila potrebna niska razina kvalifikacija ili za koje nisu bile potrebne nikakve kvalifikacije postaju zahtjevniji. Velika većina poslova zahtijevat će određenu razinu digitalne kompetencije, a sve veći broj jednostavnih poslova zahtijeva određene osnovne ili opće vještine (kao što su komunikacija, rješavanje problema, timski rad i emocionalna inteligencija).

               (3)

               Godine 2015. bilo je 64 milijuna osoba, odnosno više od jedne četvrtine stanovništva Unije u dobnoj skupini od 25 do 64 godine, koje su napustile temeljno obrazovanje i osposobljavanje, u najboljem slučaju tek s nižom sekundarnom razinom obrazovanja. Premda ne postoji način mjerenja razina osnovnih vještina tih osoba, Istraživanje o vještinama odraslih („PIAAC”) koje je provela Organizacija za gospodarsku suradnju i razvoj (OECD) i kojim su ispitane razine pismenosti, matematičke pismenosti i rješavanja problema u okružjima koja obiluju tehnologijom pokazuje da je sličan udio odraslih osoba u dobnoj skupini od 16 do 65 godina imao najnižu razinu rezultata u 20 država članica.

               (4)

               Nadalje, podaci iz istraživanja Programa za međunarodnu procjenu učenika (PISA) OECD-a iz 2013. ukazali su na znatan udio petnaestogodišnjaka koji postižu nezadovoljavajuće rezultate u čitanju (17,8 %), matematici (22,1 %) i prirodoslovlju (16,6 %). Ti su rezultati i dalje iznad referentne vrijednosti okvira za obrazovanje i osposobljavanje 2020. (ET 2020.) koja iznosi 15 %.

               (5)

               PIAAC ukazuje na to da su odrasle osobe s boljim rezultatima u području pismenosti, matematičke pismenosti i rješavanja problema u okružjima koja obiluju tehnologijom često uspješnije na tržištu rada. Istodobno je za udio od 20 do 25 % odraslih Europljana u dobi između 16 i 65 godina s niskom razinom tih vještina manje vjerojatno da će sudjelovati u učenju ili u potpunosti sudjelovati u digitalnom gospodarstvu i društvu. Te se osobe suočavaju s većim rizikom od nezaposlenosti, većom stopom siromaštva i socijalne isključenosti, većim zdravstvenim rizicima i kraćim očekivanim životnim vijekom, dok se njihova djeca suočavaju s većim rizicima u pogledu lošijih obrazovnih rezultata.

               (6)

               Niskokvalificirane osobe sa znatnim manjkom osnovnih vještina mogu činiti visok udio nezaposlenih osoba (a posebno dugotrajno nezaposlenih osoba) i drugih ranjivih skupina, primjerice starijih radnika, osoba koje nisu ekonomski aktivne i državljana trećih zemalja. Taj im manjak dodatno otežava ulazak ili povratak na tržište rada.

               (7)

               Politike država članica za smanjenje ranog napuštanja obrazovanja i osposobljavanja, u skladu s Preporukom Vijeća od 28. lipnja 2011. (1) i zaključcima Vijeća od 23. studenoga 2015. o politikama za smanjenje ranog napuštanja školovanja, koje se temelje na mjerama prevencije, intervencije i kompenzacije, imaju pozitivan učinak. U 2015. prosječna stopa ranog napuštanja školovanja u Uniji u dobnoj skupini od 18 do 24 godine bila je oko jedan postotni bod niža od glavnog cilja strategije Europa 2020. koji iznosi 10 %, no uz znatne razlike među državama članicama. Čak i ako bi se ostvario glavni cilj, preostalih 10 % osoba ušlo bi u odraslu dob suočavajući se s ozbiljnim problemima u pogledu pristupa održivom zapošljavanju. Nadalje, i dalje postoji velik broj osoba u dobi od 25 godina i više koje su rano napustile školovanje, pri čemu su mnoge od njih državljani trećih zemalja i druge osobe migrantskog podrijetla ili osobe u nepovoljnom položaju.

               (8)

               Stopa sudjelovanja niskokvalificiranih odraslih osoba u cjeloživotnom učenju i dalje je četiri puta niža od stope sudjelovanja osoba s visokoškolskim kvalifikacijama. Pristup prilikama za cjeloživotno učenje i dalje je neujednačen za različite socioekonomske skupine, a određene skupine radno sposobnog stanovništva, posebno državljani trećih zemalja, imaju slabiji pristup. Poticanje široka i uključiva sudjelovanja stoga je ključno za uspjeh mjera usavršavanja. Ključni su napori na informiranju pojedinaca kojima su potrebni posebna motivacija, potpora i cjeloživotno usmjeravanje, osobito onih najudaljenijih od tržišta rada ili obrazovanja i osposobljavanja.

               (9)

               Oblici usavršavanja bili bi usmjereni na odrasle osobe s niskom razinom vještina, znanja i kompetencija koje nisu prihvatljive za potporu u sklopu Garancije za mlade (2), a poslužili bi za to da se takvim osobama osiguraju fleksibilne prilike za poboljšanje pismenosti, matematičke pismenosti i digitalne kompetencije, kao i prilike za napredovanje prema višim razinama Europskog kvalifikacijskog okvira (EQF) relevantnima za tržište rada i aktivno sudjelovanje u društvu. To bi se moglo ostvariti pružanjem obrazovanja i osposobljavanja u odgovarajućim okruženjima za učenje u kojima kvalificirani nastavnici i predavači primjenjuju metode podučavanja namijenjene odraslim osobama te iskorištavaju mogućnosti digitalnog učenja.

               (10)

               Uzimajući u obzir nacionalno zakonodavstvo, okolnosti i dostupne resurse, države članice mogu usmjeriti oblike usavršavanja na prioritetne ciljne skupine koje utvrde. Mogli bi se provoditi u skladu s provedbenim mehanizmima koje su uspostavile države članice te na temelju predanosti i interesa pojedinca u pogledu sudjelovanja.

               (11)

               Podizanjem razine vještina i kompetencija odraslih znatno se doprinosi ostvarivanju strateških ciljeva strategije Europa 2020., koji se odražavaju u političkom ciklusu europskog semestra.

               (12)

               U Povelji Europske unije o temeljnim pravima priznaje se da svatko ima pravo na obrazovanje i na pristup strukovnom i trajnom osposobljavanju.

               (13)

               U okviru ciljeva održivog razvoja Ujedinjenih naroda iz 2015. poziva se na djelovanje kako bi se osiguralo da svi mladi i znatan dio odraslih osoba, muškaraca i žena, steknu vještine pismenosti i matematičke pismenosti do 2030.

               (14)

               U Preporuci 2006/962/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2006. o ključnim kompetencijama za cjeloživotno učenje (3) sadržan je referentni okvir koji državama članicama služi za osiguravanje da mlade osobe do završetka temeljnog obrazovanja i osposobljavanja razviju ključne kompetencije potrebne za odrasli život, nastavak učenja i radni vijek. Taj okvir državama članicama također služi za osiguravanje da odrasle osobe mogu razvijati i usavršavati svoje ključne kompetencije tijekom cijelog života.

               (15)

               Europski referentni okvir digitalnih kompetencija za građane zajednička je europska referentna točka u pogledu toga što znači imati digitalne vještine u današnjem društvu, a njime su utvrđene kompetencije i razine kompetencija u pet ključnih područja.

               (16)

               Preporukom Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2008. o uspostavi Europskog kvalifikacijskog okvira za cjeloživotno učenje (4) uspostavljen je zajednički referentni kvalifikacijski okvir od osam razina, izraženih u obliku ishoda učenja, koje se može ostvariti putem različitih oblika formalnog, neformalnog i informalnog učenja.

               (17)

               U Zajedničkom izvješću Vijeća i Komisije o provedbi strateškog okvira za europsku suradnju u području obrazovanja i osposobljavanja (ET 2020.) utvrđeni su prioriteti u području obrazovanja odraslih, među kojima su osiguravanje pismenosti, matematičke pismenosti i digitalnih vještina te pružanje dostatnih drugih prilika koje vode do stjecanja priznate kvalifikacije EQF-a za one koji nemaju kvalifikaciju razine 4 EQF-a. To zajedničko izvješće sadržava i srednjoročne rezultate za strukovno obrazovanje i osposobljavanje, uključujući povećanje pristupa kvalifikacijama za sve putem fleksibilnijih i propusnijih sustava strukovnog obrazovanja i osposobljavanja, posebno osiguravanjem učinkovitih i integriranih usluga usmjeravanja te omogućivanjem vrednovanja neformalnog i informalnog učenja.

               (18)

               U Preporuci Vijeća od 20. prosinca 2012. o vrednovanju neformalnog i informalnog učenja (5) države članice pozivaju se da do 2018. uspostave nacionalne mehanizme vrednovanja (utvrđivanje, dokumentiranje, procjena i certificiranje) neformalnog i informalnog učenja. To uključuje pružanje mogućnosti da se za nezaposlene osobe ili one kojima prijeti nezaposlenost provede „pregled vještina” kako bi se utvrdilo njihovo znanje, vještine i kompetencije.

               (19)

               U Preporuci Vijeća od 22. travnja 2013. o uspostavi Garancije za mlade preporučuje se da sve osobe mlađe od 25 godina dobiju kvalitetnu ponudu za posao, nastavak obrazovanja, praksu ili pripravništvo u roku od četiri mjeseca od gubitka prethodnog zaposlenja ili završetka formalnog obrazovanja. U njoj se države članice poziva da osobama koje su rano napustile školovanje i niskokvalificiranim mladim osobama ponude načine za ponovno uključivanje u obrazovanje i osposobljavanje ili programe za pružanje drugih prilika za obrazovanje kojima se osiguravaju okruženja za učenje prilagođena njihovim specifičnim potrebama te im se omogućuje stjecanje kvalifikacija koje su propustile steći.

               (20)

               U Preporuci Vijeća od 15. veljače 2016. o integriranju dugotrajno nezaposlenih osoba na tržište rada (6) preporučuje se da se dugotrajno nezaposlenim osobama ponudi temeljita individualna procjena i usmjeravanje te sporazum o integriranju na tržište rada koji obuhvaća pojedinačnu ponudu i određivanje jedinstvene kontaktne točke najkasnije do trenutka kada protekne 18 mjeseci od početka nezaposlenosti.

               (21)

               U Preporuci Komisije 2008/867/EZ od 3. listopada 2008. o aktivnom uključivanju osoba isključenih s tržišta rada (7) države članice poziva se na povećanje i poboljšanje ulaganja u ljudski kapital putem uključivih politika obrazovanja i osposobljavanja, uključujući djelotvorne cjeloživotne strategije, te na prilagodbu sustavâ obrazovanja i osposobljavanja kao odgovor na nove zahtjeve u pogledu kompetencija i potrebe za digitalnim vještinama.

               (22)

               Zaključcima Vijeća od 5. i 6. lipnja 2014. o integraciji državljana trećih zemalja koji zakonito borave u Uniji ponovno su potvrđena Osnovna zajednička načela politike integracije useljenika u EU donesena 2004., a prema jednom od tih načela napori u pogledu obrazovanja ključni su za pripremu useljenika, a posebno njihovih potomaka, za veću uspješnost i aktivnije sudjelovanje u društvu.

               (23)

               U Rezoluciji Vijeća od 21. studenoga 2008. o boljem uključivanju cjeloživotnog usmjeravanja u strategije cjeloživotnog učenja (8) države članice pozivaju se da s pomoću četiriju glavnih načela podupru cjeloživotne karijerne prijelaze građana: poticanjem cjeloživotnog stjecanja vještina upravljanja karijerom; olakšavanjem pristupa uslugama usmjeravanja svim građanima; razvojem osiguravanja kvalitete usluga usmjeravanja; i poticanjem koordinacije i suradnje među različitim nacionalnim, regionalnim i lokalnim dionicima.

               (24)

               Unatoč tim naporima pristup niskokvalificiranih odraslih osoba prilikama za obrazovanje i osposobljavanje te njihovo sudjelovanje u tim prilikama i dalje je izazov. Cilj je aktivnih politika tržišta rada što je brže moguće zaposliti nezaposlene osobe, ali se u okviru njih ne pružaju uvijek fleksibilne prilike za usavršavanje prilagođene potrebama pojedinca. Mali se broj javnih politika bavi potrebom za usavršavanjem osoba koje su već zaposlene, zbog čega njima prijeti rizik od zastarijevanja vještina i gubitka posla, dok osobe koje su najudaljenije od tržišta rada imaju najveće potrebe za usavršavanjem, ali je do njih najteže doprijeti.

               (25)

               Vijeće i predstavnici vlada država članica pozvali su Komisiju da predstavi prijedlog novog programa vještina za Europu kojim će, među ostalim, obuhvatiti načine poticanja razvoja vještina i stjecanja znanja, prepoznajući da se stjecanje više sekundarne razine obrazovanja ili njoj ekvivalentne razine uglavnom smatra minimalnim uvjetom za osiguravanje uspješna prijelaza iz obrazovanja na tržište rada te dobivanje pristupa daljnjem učenju.

               (26)

               Baza znanja potrebna tvorcima politika i djelatnicima u praksi raste, ali je nepotpuna. Tijela Unije, a posebno Eurostat, Izvršna agencije za obrazovanje, audiovizualnu politiku i kulturu (EACEA) i Europski centar za razvoj strukovnog osposobljavanja (Cedefop) mogli bi nastaviti s razvojem relevantnih istraživanja, stručnog znanja i analiza. Rezultatima rada izvršenog u okviru europske suradnje u područjima obrazovanja, osposobljavanja i zapošljavanja moglo bi se doprinijeti daljnjem razvoju baze znanja i uzajamnog učenja.

               (27)

               Organizacije poslodavaca, poslodavci, sindikati, industrijske, trgovinske, gospodarske i obrtničke komore, nacionalni subjekti uključeni u planiranje, organizaciju ili promicanje obrazovanja i osposobljavanja te u politike integracije migranata, službe za zapošljavanje, pružatelji usluga obrazovanja i osposobljavanja, posredničke i sektorske organizacije, organizacije civilnog društva, lokalni i regionalni gospodarski subjekti, knjižnice, službe zajednice i sami odrasli učenici neki su od ključnih dionika u zajedničkim nastojanjima potrebnima za informiranje, uključivanje i usmjeravanje te pružanje potpore osobama dok napreduju kroz oblike usavršavanja.

               (28)

               Zbog različitosti ciljne skupine te fragmentacije i složenosti mjera politike u tom području često izostaju sustavni pristupi usavršavanju radne snage i svijest o socioekonomskim koristima povezanima s takvim pristupom. Stoga bi bila dobrodošla koherentna politička nastojanja na temelju djelotvorne koordinacije i partnerstva u svim područjima politika.

               (29)

               S obzirom na to da se sustavi obrazovanja i osposobljavanja, kao i stanje na tržištu rada znatno razlikuju među državama članicama i regijama, ne postoji jedinstven pristup zapošljivosti koji svima jednako odgovara. U tom kontekstu svrha je napredovanja prema stjecanju određene razine kvalifikacije povećati vlastitu zapošljivost i aktivno sudjelovanje u društvu, a nije samo sebi cilj,

         PREPORUČUJE DA DRŽAVE ČLANICE,
   u skladu s nacionalnim zakonodavstvom, okolnostima i dostupnim resursima, blisko surađujući sa socijalnim partnerima i pružateljima usluga obrazovanja i osposobljavanja:

               1.

               odraslim osobama s niskom razinom vještina, znanja i kompetencija, primjerice osobama koje su napustile temeljno obrazovanje ili osposobljavanje i nisu završile više sekundarno ili njemu ekvivalentno obrazovanje i koje nisu prihvatljive za potporu u okviru Garancije za mlade, ponude pristup oblicima usavršavanja kojima bi im se, u skladu s njihovim individualnim potrebama, omogućilo:

                           (a)

                           stjecanje minimalne razine pismenosti, matematičke pismenosti i digitalne kompetencije; i/ili

                           (b)

                           stjecanje šireg skupa vještina, znanja i kompetencija relevantnih za tržište rada i aktivno sudjelovanje u društvu, oslanjajući se na Preporuku 2006/962/EZ o ključnim kompetencijama za cjeloživotno učenje, ostvarivanjem napretka prema stjecanju kvalifikacije razine 3 ili 4 EQF-a, ovisno o nacionalnim okolnostima;

               2.

               uzimajući u obzir nacionalne okolnosti, dostupne resurse i postojeće nacionalne strategije, utvrde prioritetne ciljne skupine za provedbu oblika usavršavanja na nacionalnoj razini. Pritom u obzir treba uzeti i spol, raznolikost i različite podskupine ciljnog stanovništva;

               3.

               kada je to primjereno, oblike usavršavanja utemelje na trima koracima: procjeni vještina; pružanju fleksibilne i kvalitetne ponude učenja prilagođene potrebama pojedinca; te vrednovanju i priznavanju stečenih vještina. Te bi se korake moglo olakšati mjerama usmjeravanja i potpore kako je predviđeno u stavcima od 12. do 14. te iskorištavanjem mogućnosti digitalnih tehnologija na najbolji mogući način, ako je to primjereno;

         Procjena vještina

               4.

               odraslima u prioritetnim ciljnim skupinama utvrđenima u skladu sa stavkom 2. ponude mogućnost provedbe procjene, primjerice pregled vještina, kako bi se utvrdile postojeće vještine i potrebe za usavršavanjem;

               5.

               kada je to primjereno, primjenjuju mehanizme vrednovanja, uspostavljene u skladu s Preporukom Vijeća od 20. prosinca 2012. o vrednovanju neformalnog i informalnog učenja, na niskokvalificirane odrasle osobe kako bi se utvrdile, zabilježile, procijenile i/ili certificirale postojeće vještine;

         Fleksibilna ponuda učenja prilagođena potrebama pojedinca

               6.

               u skladu sa stavkom 1. osiguraju ponudu obrazovanja i osposobljavanja kojom se ispunjavaju potrebe utvrđene procjenom vještina. Za migrante iz trećih zemalja u ponudu, prema potrebi, uključiti prilike za učenje jezika i pripremu za osposobljavanje;

               7.

               ako je to u skladu s nacionalnim sustavima i okolnostima, dopuste povećanu upotrebu skupova ishoda učenja koji se mogu pojedinačno bilježiti, procjenjivati i vrednovati kako bi se mogao pratiti napredak učenika u različitim fazama;

               8.

               pri uspostavi ponude u skladu sa stavkom 1. koliko god je to moguće razmotre lokalne, regionalne i nacionalne potrebe tržišta rada i provedu je u bliskoj suradnji s relevantnim dionicima, a posebno socijalnim partnerima te lokalnim, regionalnim i nacionalnim gospodarskim subjektima;

         Vrednovanje i priznavanje

               9.

               oslone se na postojeće mehanizme vrednovanja uspostavljene u skladu s Preporukom Vijeća od 20. prosinca 2012. o vrednovanju neformalnog i informalnog učenja pri procjeni i certificiranju stečenog znanja, vještina i kompetencija, uključujući učenje na radnom mjestu, te potiču njihovu certifikaciju na putu prema stjecanju kvalifikacije, u skladu s nacionalnim kvalifikacijskim okvirima i sustavima;

               10.

               u skladu s nacionalnim zakonodavstvom, okolnostima i dostupnim resursima, provedbu oblika usavršavanja utemelje na načelima navedenima u stavcima od 11. do 18.;

         Koordinacija i partnerstvo

               11.

               osiguraju djelotvornu koordinaciju s ciljem provedbe ove Preporuke te, kada je to primjereno, podupru uključivanje relevantnih javnih i privatnih aktera u obrazovanje i osposobljavanje, zapošljavanje, socijalne i kulturne politike te druga relevantna područja politika, kao i promicanje partnerstava među njima, uključujući prekograničnu i regionalnu suradnju;

         Mjere informiranja javnosti, usmjeravanja i potpore

               12.

               provedu mjere za motivaciju i informiranje javnosti koje uključuju podizanje razine svijesti o prednostima usavršavanja, osiguravanje dostupnosti informacija o postojećem usmjeravanju, mjerama potpore, prilikama za usavršavanje i odgovornim tijelima te osiguravanje poticaja za najmanje motivirane osobe da ih iskoriste;

               13.

               pruže usluge usmjeravanja i/ili mentorstva kako bi se učenicima pružila potpora u napretku tijekom svih koraka procesa usavršavanja;

               14.

               razmotre izradu i provedbu mjera potpore kojima se pravično uklanjaju prepreke sudjelovanju u oblicima usavršavanja. One bi, među ostalim, mogle obuhvaćati izravnu potporu učenicima ili neizravnu potporu poslodavcima za usavršavanje zaposlenika;

               15.

               podupiru temeljno osposobljavanje i trajno stručno usavršavanje osoblja koje sudjeluje u provedbi oblika usavršavanja, a posebno stručnjaka u području podučavanja;

         Praćenje i evaluacija

               16.

               kada je to moguće, u roku od godinu dana od donošenja ove Preporuke, a najkasnije do sredine 2018., te oslanjajući se na relevantne postojeće nacionalne mehanizme i postojeće financijske okvire, opišu odgovarajuće mjere za provedbu ove Preporuke na nacionalnoj razini;

               17.

               unutar postojećih nacionalnih okvira evaluiraju sve mjere iz stavka 16. i njihov učinak na napredak ciljne skupine prema stjecanju pismenosti, matematičke pismenosti te digitalnih kompetencija i/ili prema stjecanju kvalifikacije razine 3 ili 4 EQF-a, ovisno o nacionalnim okolnostima;

               18.

               rezultate te evaluacije iskoriste kako bi, prema potrebi, usmjerile osmišljavanje i provedbu oblika usavršavanja na nacionalnoj razini, kao i dodatne politike i reforme koje se temelje na dokazima.

         PREPORUČUJE DA KOMISIJA:

               19.

               uz potporu Savjetodavnog odbora za strukovno osposobljavanje prati provedbu ove Preporuke, posebno razmjenama poput uzajamnog učenja, zajedno s relevantnim europskim koordinacijskim tijelima i procesima povezanima sa zapošljavanjem i politikama obrazovanja i osposobljavanja;

               20.

               promiče upotrebu postojećih relevantnih okvira kompetencija, kao što je Europski referentni okvir digitalnih kompetencija za građane, te alata za procjenu;

               21.

               olakša uzajamno učenje među državama članicama i osigura dostupnost ključnih resursa i informacija na elektroničkoj platformi za obrazovanje odraslih u Europi (EPALE);

               22.

               u suradnji s tijelima Unije i međunarodnim organizacijama kao što su OECD ili UNESCO podupire i provodi relevantna istraživanja i analize obrazovanja odraslih te procjene vještina (npr. PIAAC);

               23.

               prema potrebi, ne dovodeći u pitanje pregovore o sljedećem višegodišnjem financijskom okviru i u skladu s prioritetima utvrđenima za razdoblje 2014. – 2020., podupire upotrebu postojećih i budućih europskih programa financiranja u području razvoja vještina, posebno europskih strukturnih i investicijskih fondova te programa Erasmus+, za provedbu ove Preporuke, u skladu s njihovom pravnom osnovom;

               24.

               u okviru postojećih postupaka izvješćivanja do 31. prosinca 2018. razmotri provedbene mjere koje su opisale države članice;

               25.

               u suradnji s državama članicama i nakon savjetovanja s dotičnim dionicima izvrši procjenu i evaluaciju mjera poduzetih kao odgovor na ovu Preporuku te u roku od pet godina od dana njezina donošenja podnese Vijeću izvješće o napretku ostvarenom u pogledu podizanja razine pismenosti, matematičke pismenosti te digitalne kompetencije niskokvalificiranih odraslih osoba, stečenom iskustvu i posljedicama za budućnost.

      Sastavljeno u Bruxellesu 19. prosinca 2016.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         L. SÓLYMOS

      (1)  SL C 191, 1.7.2011., str. 1.

      (2)  Preporuka Vijeća od 22. travnja 2013. o uspostavi Garancije za mlade (SL C 120, 26.4.2013., str. 1.).

      (3)  SL L 394, 30.12.2006., str. 10.

      (4)  SL C 111, 6.5.2008., str. 1.

      (5)  SL C 398, 22.12.2012., str. 1.

      (6)  SL C 67, 20.2.2016., str. 1.

      (7)  SL L 307, 18.11.2008., str. 11.

      (8)  SL C 319, 13.12.2008., str. 4.


title: Preporuka Komisije (EU) 2017/820 оd 12. svibnja 2017. o razmjernim policijskim kontrolama i policijskoj suradnji u schengenskom prostoru

text:
               13.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 122/79

         PREPORUKA KOMISIJE (EU) 2017/820
   оd 12. svibnja 2017.
   o razmjernim policijskim kontrolama i policijskoj suradnji u schengenskom prostoru
   EUROPSKA KOMISIJA,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 292.,
   budući da:

               (1)

               U području bez nadzora unutarnjih granica potrebno je moći zajednički reagirati na prekogranične prijetnje kojima se ugrožavaju javni poredak ili unutarnja sigurnost tog područja. Pravilno funkcioniranje tog područja temelji se ne samo na jedinstvenoj primjeni pravne stečevine Unije nego i na primjeni nacionalnih nadležnosti u pogledu očuvanja javnog poretka i zaštite unutarnje sigurnosti u skladu s ciljevima schengenske pravne stečevine. Za pravilno funkcioniranje schengenskog prostora važno je razmotriti ne samo način na koji države članice upravljaju svojim vanjskim granicama, već i način na koji izvršavaju policijske ovlasti na cijelom državnom području te u pograničnim područjima.

               (2)

               Komisija je 2012. izdala smjernice državama članicama o policijskim mjerama u zonama unutarnjih granica priložene Prvom dvogodišnjem izvješću o funkcioniranju schengenskog prostora (1). Na temelju iskustava tijekom posljednje tri godine te bi smjernice trebalo revidirati. To je svrha ove Preporuke. Ova se Preporuka nadovezuje na iskustva stečena tijekom protekle tri godine u pogledu uklanjanja prijetnji javnom poretku ili unutarnjoj sigurnosti te na dobru praksu pri izvršavanju policijskih ovlasti i provedbi prekogranične policijske suradnje, odgovarajuću sudsku praksu u području policijskih kontrola, na dosadašnje schengenske evaluacije u području policijske suradnje i na nove mogućnosti koje su posljedica tehnološkog razvoja.

               (3)

               U skladu s Uredbom (EU) 2016/399 Europskog parlamenta i Vijeća (2) nepostojanjem nadzora na unutarnjim granicama ne utječe se na izvršavanje policijskih ovlasti od strane nadležnih tijela država članica prema nacionalnom pravu, u mjeri u kojoj izvršavanje tih ovlasti nema učinak istovjetan graničnoj kontroli. Izvršavanje policijskih ovlasti posebno se ne bi trebalo smatrati istovjetnim provedbi granične kontrole ako cilj policijskih mjera nije nadzor državne granice, ako se te mjere temelje na općim informacijama policije ili iskustvu u pogledu mogućih prijetnji javnoj sigurnosti i ako je njihov cilj prije svega borba protiv prekograničnog kriminala, ako su osmišljene i ako se provode tako da se jasno razlikuju od sustavnih kontrola osoba na vanjskim granicama te ako se provode na temelju nasumičnih kontrola. S obzirom na presudu Suda Europske unije u predmetu Adil (3) to nije ni kumulativan ni iscrpan popis kriterija, što znači da se ne bi trebalo smatrati kako se tim kriterijima propisuje jedini skup mogućih policijskih mjera u pograničnim područjima (4).

               (4)

               Odredbama članka 23. Uredbe (EU) 2016/399 i tekstom članka 72. Ugovora o funkcioniranju Europske unije potvrđuje se da se ukidanjem nadzora unutarnjih granica ne utječe na izvršavanje odgovornosti koju države članice imaju u pogledu očuvanja javnog poretka i zaštite unutarnje sigurnosti.

               (5)

               Policijske ovlasti koje su primjenjive na cijelom državnom području države članice u skladu su s pravom Unije. U skladu s tim države članice u okviru policijskih ovlasti koje su na temelju nacionalnog prava primjenjive na cijelo državno područje mogu provoditi policijske kontrole i u pograničnim područjima, uključujući područja unutarnjih granica.

               (6)

               U trenutačnim okolnostima, kad se terorizmom i drugim teškim prekograničnim kriminalom prijeti javnom poretku ili unutarnjoj sigurnosti te kad postoji rizik sekundarnih kretanja osoba koje su nezakonito prešle vanjske granice, može se smatrati potrebnim i opravdanim pojačati policijske kontrole na cijelom državnom području država članica, uključujući pogranična područja, te provedbu policijskih kontrola duž glavnih prometnica kao što su autoceste i željezničke pruge. Odluku o takvim kontrolama, njihovoj lokaciji i intenzitetu, koja bi uvijek trebala biti razmjerna utvrđenim prijetnjama, u potpunosti donose države članice. Moglo bi se ispostaviti da su takve kontrole učinkovitije od nadzora unutarnjih granica, osobito jer su fleksibilnije od statičkog graničnog nadzora na konkretnim graničnim prijelazima te se lakše mogu prilagoditi sve većim rizicima.

               (7)

               Moguće je da su pogranična područja izloženija posebnim rizicima u pogledu prekograničnog kriminala te određenim kaznenim djelima koja se čine na cijelom državnom području, kao što su provale, krađe vozila, krijumčarenje droge, neovlašteno sekundarno kretanje državljana trećih zemalja, krijumčarenje migranata ili trgovina ljudima. I rizici kršenja pravila o zakonitosti boravka unutar državnog područja mogli bi biti veći u pograničnim područjima. Imajući u vidu te rizike, države članice mogu odlučiti provesti i pojačati policijske kontrole u pograničnim područjima koje su prilagođenije posebnim rizicima u pograničnim područjima, sve dok te mjere nemaju učinak istovjetan graničnom nadzoru.

               (8)

               Suvremene tehnologije praćenja protoka prometa, posebice na autocestama i drugim važnim cestama koje su odredile države članice, mogu biti ključne za uklanjanje prijetnji javnom poretku ili unutarnjoj sigurnosti. S tog bi stajališta stoga trebalo poticati primjenu sustava za praćenje i nadzor kojima se omogućuje automatsko prepoznavanje registarskih pločica u svrhu kaznenog progona, podložno primjenjivim pravilima o nadzoru kamerom, uključujući mjere zaštite podataka. Time bi se moglo pomoći nadzoru glavnih europskih prometnih koridora koje mnogo putnika i vozila upotrebljava za kretanje Unijom, a da se pritom nerazmjerno ne utječe na protok prometa.

               (9)

               Samo u slučajevima kad su ovlasti koje policija ima na temelju nacionalnog zakonodavstva ograničene na pogranična područja i podrazumijevaju provjeru identiteta bez konkretne sumnje, države članice moraju osigurati konkretan okvir kako bi se osiguralo da te policijske kontrole ne postanu mjere istovjetne graničnom nadzoru. Iako je u presudi u predmetu Melki (5) Sud Europske unije priznao da države članice mogu uvesti posebne policijske ovlasti za područja unutarnjih granica kojima se omogućuje provjera identiteta samo u tim dijelovima državnog područja, presudio je da u tim situacijama države članice moraju predvidjeti posebne odredbe u pogledu intenziteta i učestalosti takvog nadzora. Osim toga, ako kontrola ne ovisi o ponašanju osobe koja se kontrolira ili o posebnim okolnostima ili informacijama na temelju kojih bi se moglo zaključiti da postoji rizik za javni poredak ili unutarnju sigurnost, države članice moraju osigurati okvir potreban za usmjeravanje provedbe kontrole u praksi kako bi se izbjeglo da te policijske mjere imaju učinak istovjetan graničnom nadzoru.

               (10)

               Tijekom posljednje tri godine brojne su države članice u kontekstu rastućeg broja prijetnji javnom poretku ili unutarnjoj sigurnosti (Austrija, Belgija, Češka, Njemačka, Danska, Nizozemska, Francuska, Italija, Slovenija i Švicarska) pojačale policijske kontrole u pograničnim područjima. Te su kontrole ponekad bile usmjerene na konkretno prometno sredstvo, npr. vlak ili na konkretna pogranična područja. U tom se kontekstu sve češće primjenjuje i tehnologija. Komisija nije osporila ni jedan od tih predmeta. Neki od tih predmeta primjeri su dobre prakse uklanjanja trajnih i rastućih prijetnji javnom poretku ili unutarnjoj sigurnosti.

               (11)

               Prema Uredbi (EU) 2016/399 nadzor državne granice smije se privremeno ponovno uvesti samo u iznimnim okolnostima, kao krajnja mjera. U tom se kontekstu Provedbenom odlukom Vijeća (EU) 2017/246 (6) izričito potaknulo države članice da prije ponovnog uvođenja ili zadržavanja nadzora unutarnjih granica procijene mogu li se policijskim kontrolama postići jednaki rezultati u pogledu sigurnosti kao i privremenim nadzorom unutarnjih granica.

               (12)

               Iako je u nekom okolnostima od početka jasno da same policijske kontrole nisu dovoljne za uklanjanje utvrđenih prijetnji javnom poretku ili unutarnjoj sigurnosti (na primjer, potraga za konkretnim osumnjičenikom nakon terorističkog napada), u drugim se slučajevima pojačanim policijskim kontrolama u pograničnim područjima mogu postići ciljevi slični onima ponovno uvedenog graničnog nadzora. Stoga bi, s jedne strane, odluci o privremenom ponovnom uvođenju graničnog nadzora u načelu trebala prethoditi procjena drugih mjera. Posebice u slučaju odluka o privremenom ponovnom uvođenju nadzora unutarnjih granica zbog predvidivih događaja države članice trebale bi dokazati da je provedena takva procjena. S druge strane, u posebnim slučajevima hitnih i ozbiljnih prijetnji javnom poretku ili unutarnjoj sigurnosti na razini područja bez nadzora unutarnjih granica ili na nacionalnoj razini privremeno ponovno uvođenje nadzora unutarnjih granica moglo bi biti potrebno odmah.

               (13)

               Ovom se Preporukom države članice potiče da se bolje koriste svojim policijskim ovlastima i da prije odlučivanja o privremenom ponovnom uvođenju nadzora unutarnjih granica daju prednost policijskim kontrolama.

               (14)

               Koju god mjeru država članica poduzme za uklanjanje konkretne prijetnje svojem javnom poretku ili unutarnjoj sigurnosti, trebala bi osigurati da se provedbom mjere ne stvore prepreke slobodnom kretanju osoba i robe koje ne bi bile potrebne, opravdane i razmjerne tim prijetnjama javnom poretku ili unutarnjoj sigurnosti te da se tom mjerom u potpunosti poštuju temeljna prava, posebno načelo nediskriminacije.

               (15)

               Područje bez nadzora unutarnjih granica temelji se i na djelotvornoj i učinkovitoj primjeni pratećih mjera u državama članicama u području prekogranične policijske suradnje. U dosad provedenim schengenskim evaluacijama u području policijske suradnje istaknuto je da iako su države članice općenito pravno usklađene sa schengenskom pravnom stečevinom, brojnim se preprekama ometa praktična primjena nekih instrumenata prekogranične policijske suradnje koji su državama članicama dostupni. Države bi članice stoga trebalo potaknuti na uklanjanje tih prepreka kako bi se bolje mogle riješiti prekogranične prijetnje.

               (16)

               Zajedničkim policijskim ophodnjama i drugim postojećim instrumentima operativne policijske suradnje pridonosi se unutarnjoj sigurnosti u području bez nadzora unutarnjih granica. Zajedničkim se ophodnjama na prekograničnim vlakovima primjerice zamjetno povećava sigurnost jer se sprečavaju situacije u kojima se zbog asimetrične provedbe nadzora umanjuju napori poduzeti samo na jednoj strani granice. Brojne su države članice uvele praksu olakšavanja ili omogućivanja provedbe zajedničkih policijskih operacija (na primjer, zajedničke policijske postaje koje su Njemačka i Poljska uspostavile na svojoj granici i koje su usmjerene na zajedničke ophodnje i druge operacije, ili minitimovi za zajedničke istrage uspostavljeni na austrijsko-češkoj granici, zajedničke ophodnje u vlakovima u Austriji, Njemačkoj, Francuskoj, Italiji i Mađarskoj ili vrbovanje državljana drugih država članica za rad u njemačkoj policiji, osobito za ophodnju u pograničnim područjima). I druge bi države članice trebalo potaknuti da slijede te najbolje prakse.

               (17)

               Zajedničkim se analizama prijetnji i razmjenom informacija među državama članicama koje dijele pogranično područje može pomoći osmišljavanju učinkovitih policijskih kontrola za uklanjanje utvrđenih prijetnji. Takvom suradnjom mogu biti obuhvaćeni rizici na posebnim prekograničnim prometnicama te posebna prometna sredstva koja se često upotrebljavaju za kriminalne radnje kako bi se omogućile ciljane policijske kontrole ispred pograničnih područja. Takve policijske kontrole mogu biti zajednički instrument za uklanjanje prijetnji javnom poretku ili unutarnjoj sigurnosti s kojima se suočavaju države članice na koje se to odnosi. Zbog toga je važno potaknuti države članice na daljnji razvoj prekogranične suradnje.

               (18)

               Kako bi ojačale prekograničnu policijsku suradnju, države članice mogu zatražiti potporu Komisije pri provedbi ove Preporuke. Takvom se potporom, na primjer, može pridonijeti olakšavanju razmjene najbolje prakse među osobama iz prakse i donositeljima odluka u državama članicama te jačanju suradnje između država članica i odgovarajućih agencija (Europol i europska granična i obalna straža). Njome se može pridonijeti i daljnjem olakšavanju struktura prekogranične suradnje, kao što su centri za suradnju policije i carine. Osim toga, Komisija će podržati ažuriranje „schengenskog kataloga” (7) iz 2011. na temelju informacija država članica, u kojem se, među ostalim, utvrđuje najbolja praksa u području operativne prekogranične policijske suradnje, te nacionalnih informativnih listova iz „Priručnika o prekograničnim operacijama” (8).

               (19)

               Kao što je pokazala nedavna migracijska kriza, sekundarnim se kretanjima nezakonitih migranata može ozbiljno zaprijetiti javnom poretku ili unutarnjoj sigurnosti. Pravilna primjena bilateralnih sporazuma o ponovnom prihvatu u skladu s člankom 6. stavkom 3. Direktive 2008/115/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (9) može biti ključna u rješavanju problema sekundarnih kretanja državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom. I bilateralnim sporazumima može se pomoći ostvarenju rezultata koji su slični onima ciljanog nadzora na unutarnjim granicama u smislu uklanjanja prijetnji javnom poretku ili unutarnjoj sigurnosti te istodobno ograničiti učinke na kretanje putnika koji putuju u dobroj vjeri. Stoga je važno da države članice učinkovito primjenjuju bilateralne sporazume o ponovnom prihvatu uz poštovanje Preporuke Komisije (EU) 2017/432 (10).

               (20)

               Komisija smatra da je za provedbu ove Preporuke potrebno razumno vrijeme; Komisija stoga preporučuje da bi se ona trebala provesti što prije, a najkasnije u roku od šest mjeseci.

               (21)

               Ova bi se Preporuka trebala provesti uz puno poštovanje temeljnih prava.

               (22)

               Ova bi Preporuka trebala biti upućena svim državama schengenskog prostora koje obvezuje glava III. Uredbe (EU) 2016/399,

         DONIJELA JE OVU PREPORUKU:

      Djelotvornija provedba policijskih kontrola

               1.

               Kako bi se primjereno uklonile prijetnje javnom poretku ili unutarnjoj sigurnosti u schengenskom prostoru, države članice, ako je to potrebno i opravdano u skladu s nacionalnim pravom, trebale bi:

                           (a)

                           pojačati policijske kontrole na cijelom državnom području, uključujući pogranična područja;

                           (b)

                           provoditi policijske kontrole na glavnim prometnicama, uključujući pogranična područja;

                           (c)

                           prilagoditi policijske kontrole u pograničnim područjima na temelju stalne procjene rizika, osiguravajući pritom da cilj tih policijskih kontrola nije granični nadzor;

                           (d)

                           koristiti se suvremenom tehnologijom za praćenje vozila i protoka prometa.

      Davanje prednosti policijskim kontrolama u slučaju ozbiljne prijetnje unutarnjoj sigurnosti ili javnom poretku

               2.

               Ako u situaciji ozbiljne prijetnje javnom poretku ili unutarnjoj sigurnosti države članice razmatraju primjenu glave III. poglavlja II. Uredbe (EU) 2016/399, prvo bi trebale procijeniti može li se ta situacija primjereno riješiti pojačavanjem policijskih kontrola unutar državnog područja, uključujući pogranična područja.

      Jačanje prekogranične policijske suradnje

               3.

               Kako bi se ojačala prekogranična policijska suradnja u uklanjanju prijetnji javnom poretku ili unutarnjoj sigurnosti, države članice trebale bi:

                           (a)

                           ponovno procijeniti u kojem se opsegu u tom trenutku koriste svim raspoloživim instrumentima prekogranične policijske suradnje kao što su zajedničke ophodnje, zajedničke operacije, zajednički istražni timovi, prekogranične potjere ili prekogranični nadzor, centri za suradnju policije i carine;

                           (b)

                           raditi sa susjednim državama članicama na uklanjanju zakonskih ili operativnih prepreka punoj primjeni svih instrumenata prekogranične operativne policijske suradnje;

                           (c)

                           prema potrebi razvijati i provoditi zajedničke analize prijetnji i prekograničnu razmjenu informacija sa susjednim državama članicama kako bi se podržale zajedničke mjere za uklanjanje prijetnji javnom poretku ili unutarnjoj sigurnosti u zajedničkim područjima unutarnjih granica, među ostalim koordiniranim policijskim kontrolama u svojim područjima unutarnjih granica;

                           (d)

                           procijeniti potrebu za tehničkim ulaganjima radi olakšavanja zajedničkih operacija, osobito nadzora i otkrivanja.

      Djelotvorna primjena bilateralnih sporazuma ili dogovora o ponovnom prihvatu između država članica

               4.

               Kako bi se osiguralo da se policijskim kontrolama i policijskom suradnjom mogu djelotvorno suzbiti neovlaštena sekundarna kretanja ako ta kretanja predstavljaju konkretnu prijetnju javnom poretku ili unutarnjoj sigurnosti, države članice trebale bi:

                           (a)

                           u skladu s člankom 6. stavkom 3. Direktive 2008/115/EZ preuzeti državljanina treće zemlje koji je prešao njihovo državno područje prije nego što je uhićen u drugoj državi članici, na temelju odredaba bilateralnih sporazuma ili dogovora koji važe na dan stupanja na snagu te Direktive (13. siječnja 2009.), posebno među susjednim državama članicama;

                           (b)

                           poduzeti sve potrebne mjere, uključujući uspostavljanje operativne prakse među nadležnim tijelima i olakšavanje razmjene informacije među njima, kako bi se osiguralo da dotične države članice brzo dovrše postupke koji se temelje na tim bilateralnim sporazumima ili dogovorima radi što bržeg transfera;

                           (c)

                           osigurati da se, ako država članica odluči ne primjenjivati odredbe bilateralnog sporazuma ili dogovora o ponovnom prihvatu ili ako dotične državljane treće zemlje preuzme druga država članica, pokrenu postupci vraćanja u skladu s Direktivom 2008/115/EZ i Preporukom (EU) 2017/432.

      Sastavljeno u Bruxellesu 12. svibnja 2017.

            Za Komisiju

         Dimitris AVRAMOPOULOS

            Član Komisije

      (1)  COM(2012)230, Izvješće koje obuhvaća razdoblje 1. studenoga 2011.–30. travnja 2012.
   http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2012:0230:FIN:EN:PDF

      (2)  Uredba (EU) 2016/399 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. ožujka 2016. o Zakoniku Unije o pravilima kojima se uređuje kretanje osoba preko granica (Zakonik o schengenskim granicama) (SL L 77, 23.3.2016., str. 1.).

      (3)  Presuda Suda Europske unije od 19. srpnja 2012., Adil, ECLI:EU:C:2012:508, C-278/12 PPU.

      (4)  Presuda Adil, ECLI:EU:C:2012:508, stavak 65.

      (5)  Presuda Suda Europske unije od 22. lipnja 2010., Melki i Abdeli, spojeni predmeti C-188/10 i C-189/10, ECLI:EU:C:2010:363, stavci 73. i 74.

      (6)  Provedbena odluka Vijeća (EU) 2017/246 od 7. veljače 2017. o utvrđivanju preporuke za produljenje privremenog nadzora unutarnjih granica u iznimnim okolnostima zbog kojih je ugroženo sveukupno funkcioniranje schengenskog prostora (SL L 36, 11.2.2017., str. 59.).

      (7)  Dokument Vijeća 15785/3/10 Rev 3.

      (8)  Dokument Vijeća 10505/4/09 Rev 4.

      (9)  Direktiva 2008/115/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. o zajedničkim standardima i postupcima država članica za vraćanje državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom (SL L 348, 24.12.2008., str. 98.).

      (10)  Preporuka Komisije (EU) 2017/432 оd 7. ožujka 2017. o učinkovitijoj provedbi vraćanja u okviru Direktive 2008/115/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 66, 11.3.2017., str. 15.).


title: Preporuka Vijeća (EU) 2015/1184 od 14. srpnja 2015. o općim smjernicama ekonomskih politika država članica i Europske unije

text:
               18.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 192/27

         PREPORUKA VIJEĆA (EU) 2015/1184
   od 14. srpnja 2015.
   o općim smjernicama ekonomskih politika država članica i Europske unije
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 121. stavak 2.,
   uzimajući u obzir preporuku Europske komisije,
   uzimajući u obzir zaključke Europskog vijeća,
   budući da:

               (1)

               Ugovorom se predviđa da države članice trebaju svoje ekonomske politike smatrati pitanjem od zajedničkog interesa i usklađivati ih u okviru Vijeća. Ugovorom se nadalje predviđa da Vijeće radi usmjeravanja politika države članice i Unije treba donijeti opće smjernice ekonomske politike i smjernice za zapošljavanje.

               (2)

               U skladu s Ugovorom Unija je razvila i provela instrumente za usklađivanje politika za fiskalnu politiku i makrostrukturne politike. U okviru europskog semestra različiti se instrumenti kombiniraju unutar krovnog okvira za integrirani multilateralni ekonomski i proračunski nadzor. Racionalizacijom i jačanjem europskog semestra, kako je utvrđeno u Godišnjem pregledu rasta za 2015., trebalo bi se dodatno poboljšati njegovo funkcioniranje.

               (3)

               Tijekom financijske i gospodarske krize otkriveni su i istaknuti važni nedostaci gospodarstva Unije i njezinih država članica. Tijekom krize došla je do izražaja i uska međuovisnost gospodarstava i tržišta rada država članica. Štoviše, snažno povećanje razina javnog duga stvorilo je rizike za fiskalnu održivost. Usmjeravanje Unije prema pametnom, održivom i uključivom rastu te stvaranju radnih mjesta ključan je izazov s kojim smo danas suočeni. Za to je potrebno usklađeno i ambiciozno političko djelovanje na razini Unije i na nacionalnoj razini, u skladu s Ugovorom i s gospodarskim upravljanjem Unije. Tim bi se djelovanjem, u okviru kojeg se kombiniraju mjere na strani ponude i potražnje, trebalo obuhvatiti poticanje ulaganja, ponovno zalaganje za strukturne reforme te primjena fiskalne odgovornosti.

               (4)

               Države članice i Unija trebale bi razmotriti i pitanje učinka krize na društvo te nastojati izgraditi bolje povezano društvo u kojem se ljudi potiču na predviđanje promjene i upravljanju njima te u čijem društvenom i gospodarskom životu mogu aktivno sudjelovati. Trebalo bi osigurati pristup i mogućnosti za sve te smanjiti siromaštvo i socijalnu isključenost, posebno osiguravanjem učinkovitog funkcioniranja tržišta rada i sustava socijalne skrbi te uklanjanjem prepreka sudjelovanju na tržištu rada. Države članice također bi trebale osigurati da svi građani i sve regije imaju korist od gospodarskog rasta.

               (5)

               Djelovanje u skladu s integriranim smjernicama ekonomske politike država članica i politike zapošljavanja država članica važan je doprinos ostvarenju ciljeva strategije Europa 2020. za pametan, održiv i uključiv rast (strategija Europa 2020.). Strategiju Europa 2020. trebao bi podupirati integrirani skup europskih i nacionalnih politika koje bi države članice i Unija trebale provesti radi postizanja pozitivnih učinaka širenja usklađenih strukturnih reformi, prikladne sveobuhvatne kombinacije ekonomskih politika i dosljednijeg doprinosa europskih politika ostvarenju ciljeva strategije Europa 2020. te kako bi se osiguralo neometano funkcioniranje ekonomske i monetarne unije. Opće smjernice ekonomske politike država članica Europske unije priložene ovoj Preporuci te odgovarajuće smjernice za politike zapošljavanja zajedno čine integrirane smjernice za provedbu strategije Europa 2020. („integrirane smjernice Europa 2020.”).

               (6)

               Iako su integrirane smjernice Europa 2020. upućene državama članicama i Uniji, trebalo bi ih provesti u partnerstvu sa svim nacionalnim, regionalnim i lokalnim tijelima, u bliskoj suradnji s parlamentima te sa socijalnim partnerima i predstavnicima civilnog društva.

               (7)

               U općim se smjernicama ekonomskih politika, u kojima se odražava međuovisnost između država članica, državama članicama ukazuje na smjer provedbe reformi. One su u skladu s Paktom o stabilnosti i rastu. Takve smjernice trebale bi biti osnova preporukâ za pojedine zemlje koje Vijeće može uputiti državama članicama,

         PREPORUČUJE da države članice i, prema potrebi, Unija u svojim ekonomskim politikama uzmu u obzir smjernice utvrđene u Prilogu, koje čine dio integriranih smjernica Europa 2020.

      Sastavljeno u Bruxellesu 14. srpnja 2015.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         P. GRAMEGNA

      PRILOG

         Opće smjernice ekonomskih politika država članica i Europske unije

         Dio I. integriranih smjernica Europa 2020.

         1. smjernica: Promicanje ulaganja

      Povećanje razine produktivnih ulaganja u Europi ključno je za povećanje potražnje i poboljšanje konkurentnosti te dugoročnog potencijala za rast u Europi. Trebalo bi usredotočiti napore na mobiliziranje financijskih sredstava za održive ulagačke projekte, osiguravanje protoka financijskih sredstava do realnoga gospodarstva i na unapređenje ulagačkog okruženja. Makroekonomska i financijska stabilnost, regulatorna predvidivost te otvorenost i transparentnost financijskog sektora Unije ključni su za održavanje Unije privlačnom za ulaganja privatnog sektora, uključujući strana ulaganja.
      U potpunosti bi trebalo iskoristiti potencijal fondova Unije, uključujući Europski fond za strateška ulaganja i strukturne fondove, te nacionalne fondove kako bi se financirala ulaganja u ključna područja kojima se povećava rast. Upravljanje fondovima usmjereno na rezultate te, prema potrebi, povećana uporaba inovativnih financijskih instrumenata ključni su elementi u tom pogledu.
      Kako bi se osigurao protok financijskih sredstava do realnoga gospodarstva potrebna je veća transparentnost i pružanje informacija, posebno provedbom Europskog savjetodavnog centra za ulaganja pod pokroviteljstvom Europske investicijske banke i uspostavom transparentnog portfelja projekata. Bliska suradnja sa svim bitnim dionicima ključna je za osiguravanje nesmetane provedbe aktivnosti, primjerenog preuzimanja rizika i maksimalne dodane vrijednosti.

         2. smjernica: Povećanje rasta provedbom strukturnih reformi u državama članicama

      Ambiciozna provedba strukturnih reformi tržišta proizvoda i tržišta rada te sustava socijalne skrbi i mirovinskih sustava u državama članicama presudna je za jačanje i održavanje gospodarskog oporavka te osiguravanje održivih javnih financija, poboljšavanje konkurentnosti, sprečavanje i ispravljanje štetnih makroekonomskih neravnoteža u skladu s postupkom u slučaju makroekonomske neravnoteže i povećanje potencijala za rast gospodarstava Unije. Time bi se pridonijelo i ostvarenju veće gospodarske i društvene kohezije. Reformama kojima se povećava konkurentnost, posebno u sektoru nerazmjenjivih dobara, boljim funkcioniranjem tržištâ rada te kvalitetnijim poslovnim okruženjem pridonosi se uklanjanju prepreka rastu i ulaganju te povećanju kapaciteta gospodarstva za prilagodbu. Države članice svoje ekonomske politike smatraju pitanjem od zajedničkog interesa te ih koordiniraju kako bi se poboljšale pozitivne sinergije i izbjegla negativna prelijevanja.
      Kako bi se promicali rast i zapošljavanje potrebno je provoditi reforme tržišta rada i socijalnog sustava, osiguravajući pristup svih ljudi visokokvalitetnim, povoljnim i održivim uslugama socijalne skrbi i doplacima. U području reformi tržišta rada, primjerice kod mehanizama određivanja plaća i povećanja stopâ sudjelovanja, trebalo bi djelovati u skladu s detaljnijim uputama sadržanima u smjernicama za zapošljavanje.
      Potrebni su daljnji napori kako bi se Uniju učinilo privlačnim odredištem za talente i vještine. Trebalo bi nastaviti s postupkom reformiranja i dodatnom integracijom tržištâ proizvoda kako bi se osigurale niže cijene i širi izbor robe i usluga za potrošače i poduzeća u Uniji. Na bolje integriranim tržištima poduzećima se omogućuje pristup znatno većem tržištu od njihova vlastita domaćeg tržišta, čime im se osiguravaju veće mogućnosti širenja. Konkurentnija i bolje integrirana tržišta proizvoda također će pojačati inovacije i mogu pomoći povećati brzinu prilagodbe i otpornost na ekonomske šokove u pojedinačnim državama članicama i Uniji kao cjelini.
      Trebalo bi nastaviti s naporima u poboljšanju regulatornog okruženja u kojem posluju poduzeća, kako bi se pružila podrška posebno malim i srednjim poduzećima, a koji bi trebali obuhvaćati osuvremenjivanje javne uprave, smanjenje administrativnih opterećenja, veću transparentnost, borbu protiv korupcije, utaje poreza i neprijavljenog rada, povećanje neovisnosti, kvalitete i djelotvornosti pravosudnih sustava uz izvršavanje ugovora i postupke za slučaj nesolventnosti koji dobro funkcioniraju.
      Informacijske i komunikacijske tehnologije te digitalno gospodarstvo važni su pokretači produktivnosti, inovacija i rasta u svim gospodarskim sektorima. Promicanje privatnog ulaganja u istraživanja i inovacije trebalo bi biti popraćeno temeljitim reformama radi osuvremenjivanja sustava istraživanja i inovacija, unapređenja suradnje između javnih ustanova i privatnog sektora te poboljšanja širih okvirnih uvjeta za poduzeća kako bi u većoj mjeri postala utemeljena na znanju. Poboljšanjem kvalitete i učinkovitosti javnih ulaganja u istraživanja i inovacije i dalje će se poboljšavati kvaliteta javnih financija te bi se mogla poboljšati dugoročna održivost javnih financija.

         3. smjernica: Uklanjanje ključnih prepreka održivom rastu i stvaranju radnih mjesta na razini Unije

      Daljnja integracija jedinstvenoga tržišta, uključujući uklanjanje preostalih prepreka, povećanje konkurentnosti i unapređenje poslovnog okruženja, ključni su da Europa ostane privlačno odredište za domaća i strana poduzeća. Za pomicanje granica produktivnosti Europe potrebno je povećati inovacije i stvaranje ljudskog kapitala te osigurati integrirano jedinstveno digitalno tržište koje dobro funkcionira. Povećanjem uporabe informacijskih i komunikacijskih tehnologija na razini potrošača i poduzeća može se doprinijeti stvaranju digitalne Europe bez granica i povećanju produktivnosti.
      Financijski sektor koji dobro funkcionira ključan je za nesmetano funkcioniranje gospodarstva. U područjima financijskih tržišta i financijskih institucija u potpunosti bi trebalo provesti ojačane regulatorne i nadzorne odredbe te pravila o zaštiti potrošača. Potrebno je poduzeti mjere za stvaranje održivog tržišta za sekuritizaciju u Europi, čime će se pomoći u poboljšanju sposobnosti banaka Unije za učinkovito financiranje. Potrebno je uspostaviti stvarnu uniju tržišta kapitala, na temelju postignuća jedinstvenog tržišta financijskih usluga i kapitala.
      Ostvarenjem jake energetske unije poduzećima i kućanstvima trebala bi se osigurati povoljna, sigurna i održiva energija. Trebalo bi ustrajati na ekonomičnoj provedbi okvira za klimatsku i energetsku politiku za razdoblje do 2030. te na prelasku na konkurentno, niskougljično gospodarstvo u kojem se učinkovito upotrebljavaju resursi, među ostalim reformama sa strane ponude i potražnje uz poticanje zelenih radnih mjesta, zelenih tehnologija i inovativnih rješenja. U tom pogledu energetski i prometni sektor i dalje zahtijevaju posebnu pozornost, među ostalim s obzirom na međusobnu povezanost i infrastrukturu.
      Zakonodavstvo Unije trebalo bi biti usredotočeno na pitanja koja se najbolje rješavaju na europskoj razini te bi ga trebalo oblikovati vodeći računa o utjecaju tih pitanja na gospodarstvo, okoliš i društvo. Stvaranjem ravnopravnih uvjeta preko granica s većom regulatornom predvidljivošću te punim poštovanjem pravila o tržišnom natjecanju dodatno će se privući ulaganja. Kvalitetnije i predvidljivije poslovno okruženje posebno je važno u mrežnim industrijama koje obilježavaju dugotrajni rasponi ulaganja i opsežna početna ulaganja. Trebalo bi dodatno razviti vanjsku dimenziju unutarnjeg tržišta.

         4. smjernica: Povećanje održivosti javnih financija i njihova doprinosa rastu

      Dobre javne financije ključ su rasta i stvaranja radnih mjesta. Fiskalna održivost presudna je kako bi se osiguralo povjerenje ulagatelja i fiskalni prostor potreban za suzbijanje neočekivanih kretanja te za maksimalno povećanje doprinosa javnih financija gospodarstvu. Time se također stvaraju odgovarajući uvjeti za pružanje podrške rastu i ulaganjima. Države članice trebale bi osigurati dugoročnu kontrolu nad razinom deficita i duga. Fiskalne politike moraju se provoditi unutar okvira Unije koji se zasniva na pravilima, posebno na Paktu o stabilnosti i rastu, te ih se mora upotpuniti stabilnim dogovorima u vezi s nacionalnim proračunom. Fiskalne politike trebale bi odražavati ekonomske uvjete i rizike održivosti na razini države članice uz osiguravanje dobre koordinacije ekonomskih politika. Države članice europodručja pozivaju se da nastave pomno pratiti ukupnu fiskalnu situaciju u europodručju, uključujući fiskalno stanje, i raspravljati o njoj.
      U strategijama osmišljavanja i provedbe proračunske konsolidacije trebalo bi dati prednost stavkama rashoda kojima se povećava rast unutar područjâ poput obrazovanja, vještina i zapošljivosti, istraživanja i razvoja te inovacija i ulaganja u mreže s pozitivnim učinkom na produktivnost. Reformama rashoda trebalo bi se ciljati na povećanje učinkovitosti javne uprave; takve se reforme mogu pripremiti osobito preispitivanjem potrošnje radi osiguravanja dugoročne održivosti.
      Reforme rashoda kojima se promiče učinkovita dodjela resursa radi podupiranja rasta i zaposlenosti uz očuvanje pravednosti trebale bi se upotpuniti osuvremenjivanjem sustava javnih prihoda tamo gdje je to potrebno. Trebalo bi nastaviti istraživati zajedničku konsolidiranu osnovicu poreza na dobit. Pomacima prema porezima koji bi više poticali rast, uz osiguravanje sukladnosti s Paktom o stabilnosti i rastu, može se pomoći u ispravljanju neučinkovitosti tržišta i postavljanju temelja za održivi rast i stvaranje radnih mjesta. Istodobno, važno je razmotriti učinke raspodjele u svakoj izmjeni oporezivanja. Učinkovitost poreznog sustava mogla bi se poboljšati širenjem porezne osnovice, primjerice uklanjanjem ili rjeđom uporabom i smanjivanjem izdašnosti izuzeća i povlaštenih režima, provjeravanjem opsega i učinkovitosti poreznih rashoda i ojačavanjem porezne uprave, pojednostavljivanjem poreznog sustava te suzbijanjem porezne prijevare i agresivnog poreznog planiranja.


title: Preporuka Vijeća od 9. srpnja 2013. o nacionalnom programu reforme Litve za 2013. i davanje mišljenja Vijeća o programu konvergencije Litve za razdoblje 2012.-2016.

text:
               30.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 217/51

      PREPORUKA VIJEĆA

   od 9. srpnja 2013.
   o nacionalnom programu reforme Litve za 2013. i davanje mišljenja Vijeća o programu konvergencije Litve za razdoblje 2012.-2016.
   2013/C 217/13
   Ovaj tekst još nije preveden na hrvatski jezik i stoga se prvo objavljuje na engleskom jeziku. Objava na hrvatskom jeziku uslijedit će čim prijevod bude dostupan.
   THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
   Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Articles 121(2) and 148(4) thereof,
   Having regard to Council Regulation (EC) No 1466/97 of 7 July 1997 on the strengthening of the surveillance of budgetary positions and the surveillance and coordination of economic policies (1), and in particular Article 9(2) thereof,
   Having regard to the recommendation of the European Commission,
   Having regard to the conclusions of the European Council,
   Having regard to the opinion of the Employment Committee,
   Having regard to the opinion of the Economic and Financial Committee,
   Having regard to the opinion of the Social Protection Committee,
   Having regard to the opinion of the Economic Policy Committee,
   Whereas:

               (1)

               On 26 March 2010, the European Council agreed to the Commission’s proposal to launch a new strategy for jobs and growth, Europe 2020, based on enhanced coordination of economic policies, which focuses on the key areas where action is needed to boost Europe’s potential for sustainable growth and competitiveness.

               (2)

               On 13 July 2010, the Council adopted a recommendation on the broad guidelines for the economic policies of the Member States and the Union (2010 to 2014) and, on 21 October 2010, it adopted a decision on guidelines for the employment policies of the Member States (2), which together form the ‘integrated guidelines’. Member States were invited to take the integrated guidelines into account in their national economic and employment policies.

               (3)

               On 29 June 2012, the Member States' Heads of State or Government decided on a Compact for Growth and Jobs, providing a coherent framework for action at national, EU and euro area levels using all possible levers, instruments and policies. They decided on action to be taken at the level of the Member States, in particular expressing full commitment to achieving the objectives of the Europe 2020 strategy and to implementing the country-specific recommendations.

               (4)

               On 10 July 2012, the Council adopted a recommendation (3) on Lithuania’s National Reform Programme for 2012 and delivered its opinion on Lithuania’s Convergence Programme for 2012-2015.

               (5)

               On 28 November 2012, the Commission adopted the Annual Growth Survey, marking the start of the 2013 European Semester of economic policy coordination. Also on 28 November 2012, the Commission, on the basis of Regulation (EU) No 1176/2011 of the European Parliament and of the Council of 16 November 2011 on the prevention and correction of macroeconomic imbalances (4), adopted the Alert Mechanism Report, in which Lithuania was not identified as one of the Member States for which an in-depth review would be carried out.

               (6)

               The European Parliament has been duly involved in the European Semester, in accordance with Regulation (EC) No 1466/97, and, on 7 February 2013, adopted a resolution on employment and social aspects in the Annual Growth Survey 2013 and a resolution on the contribution to the Annual Growth Survey 2013.

               (7)

               On 14 March 2013, the European Council endorsed the priorities for ensuring financial stability, fiscal consolidation and action to foster growth. It underscored the need to pursue differentiated, growth-friendly fiscal consolidation, to restore normal lending conditions to the economy, to promote growth and competitiveness, to tackle unemployment and the social consequences of the crisis, and to modernise public administration.

               (8)

               On 9 April 2013, Lithuania submitted its 2013 National Reform Programme and, on 26 April 2013, its Convergence Programme for the period 2012-2016. In order to take account of their interlinkages, the two Programmes have been assessed at the same time.

               (9)

               Based on the assessment of the Convergence Programme pursuant to Regulation (EC) No 1466/97, the Council is of the opinion that the macroeconomic scenario underpinning the budgetary projections in the Programme is plausible and broadly in line with the assessment in the Commission services 2013 spring forecast. Following an ambitious fiscal consolidation since 2009, the general government deficit was brought down to 3,2 % of GDP in 2012, which is considered sufficient for the abrogation of the decision on the existence of an excessive deficit, taking into account the cost of the systemic pension reform. The deficit reduction was to some extent also based on robust economic growth and temporary expenditure freezes. The Convergence Programme has changed the medium-term objective (MTO) from 0,5 % to – 1,0 %, which is still in line with the objectives of the Stability and Growth Pact.
               The budgetary strategy outlined in the Convergence Programme aims to reach the MTO by 2016. Based on the (recalculated) structural budget balance, annual progress towards the MTO in structural terms is higher than 0,5 % of GDP. The expenditure benchmark of the Stability and Growth Pact over the Programme period is met. The adjustment is slightly front-loaded and relies mainly on expenditure restraint, but is only partially supported by concrete measures, including one-offs that are not always specified. According to the Commission services 2013 spring forecast, the structural adjustment in 2013 and 2014 is expected to be at 0,3 % and 0,0 % of GDP respectively and thus below the required progress of 0,5 % of GDP, which also casts doubt on the Convergence Programme’s adjustment path. Further consolidation measures have yet to be specified, and structural reforms including a shift to revenue based measures, should be considered. General government debt remains below 60 % of GDP with 40,7 % in 2012 and is expected to drop slightly over the Programme period. While the Convergence Programme expects debt to ease to 39,7 % in 2013 and to decline further to 34,5 % by 2016, the Commission services 2013 spring forecast projects a drop to 40,1 % of GDP in 2013 and 39,4 % in 2014. Differences are above all the result of lower assumed deficits in the Convergence Programme.

               (10)

               Although its deficit position has improved over the years, Lithuania still lacks sufficient fiscal space to react to adverse shocks. There is, however, scope for less-distortive taxation and further improvements in tax compliance. Lithuania continues to have the lowest tax-to-GDP ratio in the Union and consolidation has mainly been focused on the expenditure side. There is still scope to look at additional tax revenue sources that are least detrimental to growth, such as environmental and recurrent immovable property taxation. While Lithuania has taken steps to increase recurrent property tax revenue, there seems to be scope for further effort. Lithuania’s revenues from environmental taxes are on a downward trend and were the second lowest in the Union in 2011, also due to the lowest level of transport taxes in the Union; this does not facilitate reductions in the high energy intensity of the Lithuanian economy. At the same time, growth-enhancing expenditure, for example on research and education, should be prioritised in fiscal consolidation. The implementation of laws strengthening the fiscal framework has been delayed. Lithuania’s fiscal framework has failed to prevent pro-cyclical fiscal policy in years of positive output gap. The amendment of the Law on Budget Structure in 2012 is a step in the right direction. There is a need to improve monitoring, accountability and the execution of the budgetary process, in particular of municipalities, and to secure the binding character of the medium-term framework.

               (11)

               Demographic developments are a challenge for Lithuania’s long-term fiscal sustainability. A comprehensive pension reform, targeting both sustainability and adequacy of pensions, therefore remains important. Adequacy of pensions is a challenge as the older population is at a high risk of poverty and exclusion. The 2012 reform of the pension accumulation system encourages second pillar pension accumulation with financial incentives from the state budget. It also introduces the possibility to opt out from private pension accumulation and to return to the state social insurance fund during a transitional period, as well as a gradual increase of the retirement age. The reform will enter into force on 1 January 2014. These are important but isolated steps in the right direction and more significant changes are needed, particularly within the first pension pillar. In addition, measures that promote the employability of older workers and age friendly working environments are necessary.

               (12)

               Tackling unemployment and low labour-market participation of the low-skilled remains a key challenge. Young and unskilled workers in particular suffer from high unemployment rates. Skill mismatches became especially evident during the crisis and represent a growing problem, hinting at structural shortcomings in education and labour-market policies. Ensuing shortages of skilled labour are compounded by high emigration rates. Hence, additional measures to improve labour-market flexibility and to boost participation in the labour market, especially for young people, unskilled persons and older workers, are necessary. The overall coverage of active labour-market measures, and the financial allocation per individual measure, remain insufficient and measures are poorly targeted for low skilled and the long-term unemployed. A comprehensive review of labour law, with the involvement of social partners, could identify unnecessary restrictions and administrative hurdles affecting flexible contractual agreements, dismissal provisions and flexible working time arrangements. To ensure a better transfer from education to the labour market, apprenticeships and internships could be made more attractive.

               (13)

               Poverty and social exclusion are still worryingly high. In particular, the increase in child poverty is of concern. Cash social assistance reform measures designed to increase work incentives (in-work benefits for the long-term unemployed, gradual reduction of social benefits for people of working age who are inactive) and reduce poverty were launched in 2012. A pilot project in five municipalities delivered impressive results on saving expenditure and better targeting beneficiaries. It is now necessary to put in place a monitoring system to assess its efficiency in, and impact on, tackling poverty and exclusion. The reform should also be linked with activation measures that enhance participation, in particular for long-term social beneficiaries. Measures taken to reduce poverty include increased coverage of social benefits and a new method for calculating the benefit amounts. Moreover, on 1 January 2013, the minimum wage increased by 18 %, which might help reduce the inactivity trap and in-work poverty. However, these measures appear insufficient given the size of the challenge, and a comprehensive strategy or action plan to fight poverty is lacking.

               (14)

               The government has been undertaking an ambitious reform of state-owned enterprises (SOEs) since 2010. The reform is relevant and credible, involving legislative as well as organisational changes. The regulatory aspects of the reform have been put in place and broad compliance with reporting requirements has been achieved. The challenge now is to avoid conflicts of interest, with respect to regulatory and non-regulatory functions, and to distinguish between commercial and non-commercial activities of SOEs. Once fully implemented, the reform could help to boost competitiveness and growth. Monitoring of compliance will, therefore, be key.

               (15)

               Electricity and gas links to neighbours remain underdeveloped. As a result, competition in the energy sector is very limited and energy prices are high. Furthermore, energy efficiency continues to be an issue. Progress has been sluggish as regards the renovation of buildings, including with respect to investments under the JESSICA holding fund, and major challenges in the renovation of private housing remain.

               (16)

               In the context of the European Semester, the Commission has carried out a comprehensive analysis of Lithuania’s economic policy. It has assessed the National Reform Programme and the Convergence Programme. It has taken into account not only their relevance for sustainable fiscal and socioeconomic policy in Lithuania but also their compliance with EU rules and guidance, given the need to reinforce the overall economic governance of the Union by providing EU-level input into future national decisions. Its recommendations under the European Semester are reflected in recommendations (1) to (6) below.

               (17)

               In the light of this assessment, the Council has examined the Convergence Programme, and its opinion (5) is reflected in particular in recommendation (1) below,

         HEREBY RECOMMENDS that Lithuania take action within the period 2013-2014 to:

               1.

               Ensure growth friendly fiscal consolidation and implement the budgetary strategy as planned, pursuing a structural adjustment effort that will enable Lithuania to reach the MTO. Prioritise growth-enhancing expenditure. Continue to strengthen the fiscal framework, in particular by securing enforceable and binding expenditure ceilings in the medium-term budgetary framework. Review the tax system and consider increasing those taxes that are least detrimental to growth, such as recurrent property and environmental taxation, including the introduction of car taxation, while continuing to reinforce tax compliance.

               2.

               Adopt and implement legislation on a comprehensive pension system reform. Align the statutory retirement age with life expectancy, restrict access to early retirement, establish clear rules for the indexation of pensions, and promote the use of complementary savings schemes while ensuring implementation of ongoing reforms. Underpin pension reform with measures that promote the employability of older workers.

               3.

               Tackle high unemployment amongst the low-skilled and the long-term unemployed by refocusing resources on active labour-market policies while improving their coverage and efficiency. Improve the employability of young people, for example through a Youth Guarantee, enhance the implementation and effectiveness of apprenticeship schemes, and address persistent skill mismatches. Review the appropriateness of labour legislation with regard to flexible contract agreements, dismissal provisions and flexible working time arrangements, in consultation with social partners.

               4.

               Implement concrete targeted measures to reduce poverty and social exclusion. Continue to strengthen the links between the cash social assistance reform and activation measures.

               5.

               Complete the implementation of the reform of the SOEs, in particular to ensure separation of ownership and regulatory functions, and closely monitor compliance with the requirements of the reform.

               6.

               Step up measures to improve the energy efficiency of buildings, including through removing disincentives and rapid implementation of the holding fund. Promote competition in energy networks by improving interconnectivity with other Member States for both electricity and gas.

      Done at Brussels, 9 July 2013.

            For the Council

            The President

         R. ŠADŽIUS

      (1)  OJ L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  Maintained for 2013 by 2013/208/EU of 22 April 2013 on guidelines for the employment policies of the Member States (OJ L 118, 30.4.2013, p. 21).

      (3)  OJ C 219, 24.7.2012, p. 54.

      (4)  OJ L 306, 23.11.2011, p. 25.

      (5)  Under Article 9(2) of Regulation (EC) No 1466/97.


title: Preporuka Vijeća od 12. srpnja 2016. o Nacionalnom programu reformi Poljske za 2016. i davanje mišljenja Vijeća o Programu konvergencije Poljske za 2016.

text:
               18.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 299/15

         PREPORUKA VIJEĆA
   od 12. srpnja 2016.
   o Nacionalnom programu reformi Poljske za 2016. i davanje mišljenja Vijeća o Programu konvergencije Poljske za 2016.
   (2016/C 299/04)
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 121. stavak 2. i članak 148. stavak 4.,
   uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 1466/97 od 7. srpnja 1997. o jačanju nadzora stanja proračuna i nadzora i koordinacije ekonomskih politika (1), a posebno njezin članak 9. stavak 2.,
   uzimajući u obzir preporuku Europske komisije,
   uzimajući u obzir rezolucije Europskog parlamenta,
   uzimajući u obzir zaključke Europskog vijeća,
   uzimajući u obzir mišljenje Odbora za zapošljavanje,
   uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog i financijskog odbora,
   uzimajući u obzir mišljenje Odbora za socijalnu zaštitu,
   uzimajući u obzir mišljenje Odbora za ekonomsku politiku,
   budući da:

               (1)

               Komisija je 26. studenoga 2015. donijela Godišnji pregled rasta, čime je označen početak europskog semestra 2016. za koordinaciju ekonomske politike. Prioritete godišnjeg pregleda rasta potvrdilo je Europsko vijeće 17. i 18. ožujka 2016. Komisija je 26. studenoga 2015. na temelju Uredbe (EU) br. 1176/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (2) donijela Izvješće o mehanizmu upozoravanja, u kojemu Poljska nije utvrđena kao jedna od država članica za koje je potrebno provesti detaljno preispitivanje.

               (2)

               Izvješće za Poljsku za 2016. objavljeno je 26. veljače 2016. Njime je ocijenjen napredak Poljske u izvršavanju preporuka za Poljsku koje je Vijeće donijelo 14. srpnja 2015. te napredak te zemlje u pogledu ostvarivanja nacionalnih ciljeva u okviru strategije Europa 2020.

               (3)

               Poljska je 28. travnja 2016. dostavila svoj Nacionalni program reformi za 2016. i svoj Program konvergencije za 2016. Kako bi se u obzir uzela njihova povezanost, oba su programa istodobno ocijenjena.

               (4)

               Pri programiranju europskih strukturnih i investicijskih fondova za razdoblje 2014. – 2020. u obzir su uzete relevantne preporuke za pojedine zemlje. Kako je predviđeno u članku 23. Uredbe (EU) br. 1303/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (3), ako je pri provedbi relevantnih preporuka Vijeća potrebna potpora, Komisija može zatražiti od države članice da preispita i predloži izmjene svojeg sporazuma o partnerstvu i relevantnih programa. Komisija je dostavila dodatne pojedinosti o tome kako bi iskoristila tu odredbu u smjernicama o primjeni mjera kojima se učinkovitost europskih strukturnih i investicijskih fondova povezuje s dobrim ekonomskim upravljanjem.

               (5)

               Poljska je trenutačno obuhvaćena preventivnim dijelom Pakta o stabilnosti i rastu. Vlada u svojem Programu konvergencije za 2016. planira povećanje ukupnog salda sa 2,6 % BDP-a u 2015. na 2,9 % BDP-a u 2017., nakon čega će se on smanjiti na 1,3 % BDP-a u 2019. Očekuje se da se srednjoročni proračunski cilj, odnosno strukturni deficit od 1 % BDP-a neće ostvariti do 2019., u razdoblju obuhvaćenom programom. Vlada u svojem Programu konvergencije za 2016. planira povećanje udjela državnog duga u BDP-u sa 51,3 % u 2015. na 52,5 % u 2017., nakon čega će se on smanjiti na 50,4 % u 2019. Makroekonomski scenarij na kojem se temelje te proračunske projekcije uvjerljiv je za 2016., a nakon toga povoljan. Na temelju proljetne prognoze Komisije za 2016. postoji rizik od znatnog odstupanja od preporučene prilagodbe u 2016. te, ne bude li promjene u politikama, u 2017. Na temelju ocjene Programa konvergencije i uzimajući u obzir proljetnu prognozu Komisije za 2016., Vijeće smatra da postoji rizik od toga da Poljska neće biti usklađena s odredbama Pakta o stabilnosti i rastu. Stoga će za osiguravanje usklađenosti u 2016. i 2017. biti potrebne dodatne mjere.

               (6)

               Poljska je jedina država članica koja nema punopravno neovisno fiskalno vijeće ni planove za njegovo osnivanje, iako u njoj postoje neovisne fiskalne institucije koje obuhvaćaju neke od funkcija takvog tijela. Osim kočnice duga koja je upisana u poljski ustav, Poljska je 2013. uvela pravilo o stabilizaciji rashoda koje je po prvi put u potpunosti primijenjeno u proračunu za 2015. Međutim, pravilo je izmijenjeno u prosincu 2015. i njime će se omogućiti veći rashodi, posebno u trenutačnim uvjetima niske inflacije. Postoje veliki rizici za dugoročnu fiskalnu održivost zbog nepovoljnog početnog stanja proračuna i predviđenog povećanja troškova povezanih sa starenjem stanovništva, uglavnom u području izdvajanja za zdravstvo. Sa stajališta održivosti duga, bez promjena u politikama srednjoročni je fiskalni rizik visok zbog predviđenog povećanja razine duga.

               (7)

               Predviđeni prihodi od poreza za 2015. kao udio u BDP-u i dalje su niski, unatoč dosad uvedenim mjerama, među kojima su mehanizam prijenosa porezne obveze i zajednička odgovornost poduzeća u osjetljivim sektorima. Povećano ubiranje PDV-a i borba protiv prijevara povezanih s PDV-om za vladu su prioritetna područja i u tom se pogledu izrađuje strategija. Očekuje se da će njome biti obuhvaćene mjere kao što su novi informatički alati za otkrivanje prijevara povezanih s PDV-om i borbu protiv njih te reforma porezne uprave. U siječnju 2017. snizit će se granica za gotovinska plaćanja među poduzećima. Poljska se i dalje suočava s dugotrajnim izazovom neučinkovite porezne uprave. Udio troškova u ubiranju poreza, odnosno administrativni troškovi po neto ubranim poreznim prihodima, najviši su u Uniji.

               (8)

               Poljska i dalje primjenjuje smanjene stope PDV-a na velik broj roba i usluga. Time se doprinosi gubitku prihoda i smanjuje učinkovitost sustava PDV-a. Dokazi upućuju na to da smanjene stope PDV-a nisu učinkovit instrument socijalne politike, osobito zato što nisu posebno usmjerene na ranjiva kućanstva. Njima se zapravo najviše subvencioniraju bogati porezni obveznici. Smatra se da su socijalne naknade i porez na osobni dohodak bolje usmjerene mjere i stoga primjerenije za ostvarivanje cilja preraspodjele. Potencijalni izgubljeni prihodi kao posljedica smanjenih stopa PDV-a i fakultativnih izuzeća među najvećima su u Uniji.

               (9)

               Unatoč nedavnim poboljšanjima poljsko tržište rada suočava se s velikim izazovima, kao što su starenje radne snage, niska produktivnost i velika segmentacija tržišta rada. Tim se izazovima pridružuju i nedostaci u obrazovnom sustavu. Premda se obrazovni sustav posljednjih godina znatno poboljšao, i dalje učenicima ne daje dovoljno transverzalnih vještina potrebnih za inovacije i tržište rada koje se brzo mijenja. Relativno nisko prosječno rangiranje poljskog visokog obrazovanja i znanosti ima negativan učinak na kvalitetu usluge prijenosa znanja. Stupanj internacionalizacije poljskog visokog obrazovanja veoma je ograničen i u smislu broja stranih studenata i u smislu uključivanja u međunarodnu znanstvenu suradnju. Modelom financiranja visokog obrazovanja nedovoljno se promiče kvaliteta jer se uglavnom koristi prošlim rangiranjima sveučilišta i kvantitativnim varijablama kao što su broj studenata i akademskog osoblja. Poslodavci smatraju da osobama s diplomom nedostaju transverzalne vještine kao su rješavanje problema, kritičko razmišljanje ili timski rad. Razina sudjelovanja u cjeloživotnom učenju niska je, a strukovno obrazovanje i osposobljavanje ne odgovaraju potrebama tržišta.

               (10)

               Premda se posljednjih godina povećala dostupnost i pohađanje predškolskog obrazovanja, dostupnost usluga rane skrbi o djeci i dalje je među najnižima u EU-u. Povećavanje dobi za obvezan upis u osnovnu školu na sedam godina, ukidanje obveze da petogodišnjaci pohađaju predškolsko obrazovanje i novi dječji doplatak mogu imati daljnje negativne učinke na sudjelovanje na tržištu rada, osobito žena, te ih stoga treba pomno pratiti.

               (11)

               Unatoč velikom porastu ugovora na neodređeno vrijeme u 2015., udio ugovora na određeno vrijeme u Poljskoj među najvišima je u Uniji. Poljska je nedavno poduzela niz mjera za rješavanje problema segmentacije tržišta rada. Izmijenjen je zakon o radu, povećani su doprinosi za socijalno osiguranje povezani s određenim građanskopravnim ugovorima, a u siječnju 2017. očekuje se uvođenje minimalne satnice za osobe zaposlene na temelju građanskopravnih ugovora. Međutim, određene odredbe zakona o radu destimuliraju poslodavce da zapošljavaju na neodređeno vrijeme, tako da je upotreba tih ugovora i dalje ograničena. To je uglavnom posljedica složenosti radnog zakonodavstva i visokih implicitnih troškova u slučaju otpuštanja na temelju tih ugovora. Među te troškove ubrajaju se visoki troškovi postupaka, troškovi povezani s dugotrajnim i neizvjesnim mehanizmima rješavanja sporova te odredbe kao što je posebna zaštita starijih radnika u slučaju otpuštanja.

               (12)

               Povlašteni aranžmani za socijalnu sigurnost po sektorima, osobito visoko subvencionirani mirovinski sustavi za poljoprivrednike i rudare, sa sobom povlače velike proračunske troškove i njima se može doprinijeti smanjenju mobilnosti radnika. Broj osiguranika u okviru posebnog sustava sigurnosti za poljoprivrednike od 2007. polako se smanjuje, a vlada očekuje da će 2019. ta brojka iznositi 1,18 milijuna osoba, dok će se broj korisnika mirovina, koji iznosi 1,229 milijuna, vjerojatno povećavati do 2018. Od 2011. udio državnih proračunskih rashoda u BDP-u za KRUS zadržao se na 1 %. Za poljoprivrednike ne postoji zahtjev u pogledu općeg poreza ili obveza da imaju računovodstveni sustav, a samofinanciranje KRUS-a je nisko. U Poljskoj je u 2014. bilo 1,382 milijuna poljoprivrednih gospodarstava, od kojih je 52 % manje od 5 hektara (GUS). Rudari su sa svojim posebnim povlaštenim koeficijentima množenja za mirovine izuzeti iz općeg javnog mirovinskog sustava u kojemu su definirani doprinosi, što za javne financije znači znatan godišnji trošak u iznosu većem od 0,5 % BDP-a. Nepovoljno demografsko stanje već se odražava u smanjenju udjela radno sposobnog stanovništva. Stoga je iznimno važno zadržati pozitivan trend u zapošljavanju, osobito starijih radnika, kako bi se, među ostalim, očuvale primjerenost i održivost javnog mirovinskog sustava. Premda se proteklih godina povećala prosječna stvarna dob za umirovljenje, ona je i dalje znatno ispod zakonske dobi za umirovljenje. Stoga je za dugoročnu socijalnu primjerenost budućih mirovina i stabilnost javnih financija od iznimne važnosti povećati stvarnu dob za umirovljenje i sudjelovanje na tržištu rada.

               (13)

               Unatoč velikim ulaganjima proteklih godina, uska grla i nedostaci u području prijevoza, energetike i komunikacijskih mreža i dalje su prisutni. Prepreke povezane s funkcioniranjem javne uprave, oporezivanjem i okružjem za aktivnosti istraživanja, razvoja i inovacija te dugotrajnim izvršavanjem ugovorâ koče investicijske aktivnosti. Slabosti u pogledu upravljačkog i administrativnog kapaciteta imaju negativan učinak na pravodobnu provedbu investicijskih projekata u željezničkom sektoru te drugih infrastrukturnih projekata u području prometa, energetike i telekomunikacija. Poljsko gospodarstvo i dalje obilježavaju velika potrošnja energije i visoke emisije ugljika, te postoje znatne potencijalne koristi od poboljšavanja energetske učinkovitosti. Postrojenja za proizvodnju električne energije sve su starija te i dalje uvelike ovise o ugljenu. Energetska mreža nije dovoljno povezana sa susjednim zemljama. Program potpore za obnovljivu energiju koji je trebao stupiti na snagu 1. siječnja 2016. odgođen je, što je prouzročilo neizvjesnost u pogledu ulaganja. Glavni čimbenici koji koče ulaganja, osobito u građevinarstvu, jesu izrazito mala pokrivenost i nestabilnost prostornog planiranja, osobito na lokalnoj razini, te pretjerana regulacija i regulatorne i administrativne nedosljednosti koje otežavaju izdavanje građevinskih dozvola.

               (14)

               Komisija je u okviru europskog semestra provela sveobuhvatnu analizu poljske ekonomske politike i objavila je u Izvješću za Poljsku za 2016. Ocijenila je i Program konvergencije i Nacionalni program reformi te mjere poduzete kao odgovor na preporuke upućene Poljskoj u proteklim godinama. Komisija je u obzir uzela ne samo njihovu važnost za održivu fiskalnu i socioekonomsku politiku u Poljskoj, nego i njihovo poštovanje pravila i smjernica EU-a, a s obzirom na potrebu jačanja ukupnog gospodarskog upravljanja EU-om pružanjem doprinosa budućim nacionalnim odlukama s razine EU-a. Preporuke u okviru europskog semestra navedene su u preporukama od 1. do 3. u nastavku.

               (15)

               Uzimajući u obzir tu ocjenu, Vijeće je ispitalo Program konvergencije, a njegovo je mišljenje (4) posebno navedeno u preporuci 1. u nastavku.

         PREPORUČUJE da Poljska u 2016. i 2017. poduzme djelovanja kojima je cilj:

               1.

               Ostvariti godišnju fiskalnu prilagodbu od 0,5 % BDP-a prema srednjoročnom proračunskom cilju u 2016. i 2017. Ojačati fiskalni okvir, među ostalim uspostavom neovisnog fiskalnog vijeća. Poboljšati ubiranje poreza osiguravanjem bolje porezne discipline i ograničiti raširenu uporabu smanjenih stopa PDV-a.

               2.

               Osigurati održivost i primjerenost mirovinskog sustava te povećati sudjelovanje na tržištu rada pokretanjem reforme povlaštenih mirovinskih aranžmana, uklanjanjem prepreka za stalnije vrste zapošljavanja te poboljšanjem relevantnosti obrazovanja i osposobljavanja za tržište rada.

               3.

               Poduzeti mjere za uklanjanje prepreka ulaganjima u infrastrukturu u području prometa, građevinarstva i energetike te povećati pokrivenost prostornog planiranja na lokalnoj razini.

      Sastavljeno u Bruxellesu 12. srpnja 2016.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         P. KAŽIMÍR

      (1)  SL L 209, 2.8.1997., str. 1.

      (2)  Uredba (EU) br. 1176/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. studenoga 2011. o sprečavanju i ispravljanju makroekonomskih neravnoteža (SL L 306, 23.11.2011., str. 25.).

      (3)  Uredba (EU) br. 1303/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o utvrđivanju zajedničkih odredbi o Europskom fondu za regionalni razvoj, Europskom socijalnom fondu, Kohezijskom fondu, Europskom poljoprivrednom fondu za ruralni razvoj i Europskom fondu za pomorstvo i ribarstvo i o utvrđivanju općih odredbi o Europskom fondu za regionalni razvoj, Europskom socijalnom fondu, Kohezijskom fondu i Europskom fondu za pomorstvo i ribarstvo te o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 1083/2006 (SL L 347, 20.12.2013., str. 320.).

      (4)  U skladu s člankom 9. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 1466/97.