title: Preporuka Vijeća od 9. srpnja 2013. o nacionalnom programu reforme Ujedinjene Kraljevine za 2013. i davanje mišljenja Vijeća o programu konvergencije Ujedinjene Kraljevine za razdoblje 2012./2013. do 2017./2018.

text:
               30.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 217/93

      PREPORUKA VIJEĆA

   od 9. srpnja 2013.
   o nacionalnom programu reforme Ujedinjene Kraljevine za 2013. i davanje mišljenja Vijeća o programu konvergencije Ujedinjene Kraljevine za razdoblje 2012./2013. do 2017./2018.
   2013/C 217/23
   Ovaj tekst još nije preveden na hrvatski jezik i stoga se prvo objavljuje na engleskom jeziku. Objava na hrvatskom jeziku uslijedit će čim prijevod bude dostupan.
   THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
   Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Articles 121(2) and 148(4) thereof,
   Having regard to Council Regulation (EC) No 1466/97 of 7 July 1997 on the strengthening of the surveillance of budgetary positions and the surveillance and coordination of economic policies (1), and in particular Article 9(2) thereof,
   Having regard to Regulation (EU) No 1176/2011 of the European Parliament and of the Council of 16 November 2011 on the prevention and correction of macroeconomic imbalances (2), and in particular Article 6(1) thereof,
   Having regard to the recommendation of the European Commission,
   Having regard to the conclusions of the European Council,
   Having regard to the opinion of the Employment Committee,
   Having regard to the opinion of the Economic and Financial Committee,
   Having regard to the opinion of the Social Protection Committee,
   Having regard to the opinion of the Economic Policy Committee,
   Whereas:

               (1)

               On 26 March 2010, the European Council agreed to the Commission’s proposal to launch a new strategy for jobs and growth, Europe 2020, based on enhanced coordination of economic policies, which focuses on the key areas where action is needed to boost Europe’s potential for sustainable growth and competitiveness.

               (2)

               On 13 July 2010, the Council adopted a recommendation on the broad guidelines for the economic policies of the Member States and the Union (2010 to 2014) and, on 21 October 2010, it adopted a decision on guidelines for the employment policies of the Member States (3), which together form the ‘integrated guidelines’. Member States were invited to take the integrated guidelines into account in their national economic and employment policies.

               (3)

               On 29 June 2012, the Member States’ Heads of State or Government decided on a Compact for Growth and Jobs, providing a coherent framework for action at national, EU and euro area levels using all possible levers, instruments and policies. They decided on action to be taken at the level of the Member States, in particular expressing full commitment to achieving the objectives of the Europe 2020 strategy and to implementing the country-specific recommendations.

               (4)

               On 10 July 2012, the Council adopted a Recommendation (4) on the UK’s National Reform Programme for 2012 and delivered its opinion on the UK’s Convergence Programme for 2012-2017.

               (5)

               On 28 November 2012, the Commission adopted the Annual Growth Survey, marking the start of the 2013 European Semester for economic policy coordination. Also on 28 November 2012, the Commission, on the basis of Regulation (EU) No 1176/2011, adopted the Alert Mechanism Report, in which it identified the UK as one of the Member States for which an in-depth review would be carried out.

               (6)

               The European Parliament has been duly involved in the European Semester, in accordance with Regulation (EC) No 1466/97, and, on 7 February 2013, adopted a resolution on employment and social aspects in the Annual Growth Survey 2013 and a resolution on the contribution to the Annual Growth Survey 2013.

               (7)

               On 14 March 2013, the European Council endorsed the priorities for ensuring financial stability, fiscal consolidation and action to foster growth. It underscored the need to pursue differentiated, growth-friendly fiscal consolidation, to restore normal lending conditions to the economy, to promote growth and competitiveness, to tackle unemployment and the social consequences of the crisis, and to modernise public administration.

               (8)

               On 10 April 2013, the Commission published the results of its in-depth review for the UK, under Article 5 of Regulation (EU) No 1176/2011. The Commission’s analysis leads it to conclude that the UK is experiencing macroeconomic imbalances, which deserve monitoring and policy action. In particular, macroeconomic developments in the area of household debt, linked to the high levels of mortgage debt and the characteristics of the housing market, as well as unfavourable developments in external competitiveness, especially as regards goods exports and weak productivity growth, continue to deserve attention.

               (9)

               On 30 April 2013, the UK submitted its Convergence Programme for the period 2012/13 to 2017/18 and its 2013 National Reform Programme. In order to take account of their interlinkages, the two Programmes have been assessed at the same time.

               (10)

               Pursuant to paragraph 4 of the Protocol (No 15) on certain provisions relating to the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland, the obligation in Article 126(1) of the Treaty on the Functioning of the European Union to avoid excessive general government deficits does not apply to the UK. Paragraph 5 of the Protocol provides that the UK is to endeavour to avoid an excessive government deficit. On 8 July 2008 the Council decided, in accordance with Article 104(6) of the Treaty establishing the European Community, that an excessive deficit exists in the UK.

               (11)

               Based on the assessment of the Convergence Programme pursuant to Regulation (EC) No 1466/97, the Council is of the opinion that the macroeconomic scenario underpinning the budgetary projections in the Programme is plausible. The objective of the budgetary strategy outlined in the Convergence Programme is to achieve a cyclically-adjusted current budget of close to balance at the end of a five-year rolling period. The general government deficit peaked at 11,5 % of GDP in 2009/10 (5) and was reduced to 5,6 % of GDP in 2012/13, due to one-off measures that reduced the deficit by 2 percentage points in 2012/13. However, the Convergence Programme shows that the Government is projected to miss the deadline of 2014/15 for correction of the excessive deficit set by the Council as the deficit is estimated at 6,0 % of GDP that year. According to programme projections, the year in which the excessive deficit will be corrected is in 2017/18 at 2,3 % of GDP, three years after the deadline set by the Council in December 2009. The Convergence Programme implies that the structural general government deficit, as recalculated by the Commission, improving marginally from 5,6 % of GDP in 2013/14 to 5,1 % of GDP in 2014/15. Over the period 2010/11 to 2012/13, the average non-adjusted fiscal effort is estimated at 1,1 % of GDP, well below the 1¾ % of GDP recommended by the Council, before correcting for the impact of any revisions to potential output growth, or revenue windfalls or shortfalls. The main risks to the budgetary projections stem from lower-than-expected growth due to persistently high inflation curtailing private consumption and a potential deterioration in the international environment that could affect trade and investment.
               The Convergence Programme does not include a medium-term budgetary objective (MTO) as foreseen by the Stability and Growth Pact. The Government has continued with its fiscal consolidation strategy but, because of higher-than-expected expenditure due to the operation of automatic stabilisers and lower-than-expected tax revenues, the deficit is higher than forecast. Also, the consolidation measures taken so far have not been sufficient in attaining the annual average fiscal effort recommended to correct the excessive deficit. Moreover, the potential revenue contribution from structural reform, e.g. aiming to increase the efficiency of the tax system through revisions of the VAT rate structure, remains relatively under-exploited. Government debt as a percentage of GDP rose from 56,1 % in 2008/09 to 90,7 % in 2012/13. According to the Convergence Programme, the general government debt ratio is projected to increase to 100,8 % in 2015/16 and 2016/17 before falling back to 99,4 % in 2017/18.

               (12)

               Household deleveraging continued in 2012, but at 96 % of GDP, UK household debt remains well above the euro area average and deleveraging may not be sustained once the economy improves and housing transactions return to more normal levels. House prices remain high and volatile in the context of a housing shortage. Because of a combination of high house prices and the widespread use of variable-rate mortgages, households are particularly exposed to interest rate changes, as well as to rises in unemployment. The Government has taken action to reform the spatial planning laws but residential construction remains at a low level and the planning system, including green belt restrictions, continues to be an important constraint on the supply of housing. Government interventions that stimulate housing demand more than supply, including the recently announced Help-to-Buy scheme, could potentially exacerbate this situation by increasing house prices and household debt. The UK property tax system combines a regressive recurring tax (Council Tax) with a progressive transaction tax (Stamp Duty Land Tax). A combination of high house prices, stretched household finances and more responsible lending criteria are likely to continue to prevent many middle-income households from becoming home owners. In this context, private renting could be made a more attractive and viable long-term alternative to home ownership.

               (13)

               The UK faces the challenges of both unemployment and underemployment, especially among the young. Unemployment stood at 7,8 % at the beginning of 2013, compared with the EU average of 10,9 %, and is expected to remain broadly flat through 2013 and 2014. Youth unemployment is much higher, at 20,7 % and it has steadily increased since 2007, when it stood at 14,3 %. The proportion of young people not in education, employment or training is 14,0 %. Private sector employment has grown strongly in the last year, given the slow GDP growth, but productivity and wage growth have been weak. The UK also has an oversupply of low-skilled workers for whom demand is falling. At the same time, the UK has a shortage of workers with high-quality vocational and technical skills which contributes to a lack of external competitiveness. Despite some progress in recent years, a significant proportion of young people do not have the skills and qualifications they need to compete successfully in the labour market. The unemployment rate of low skilled 15-25 year olds is 37,2 %, significantly above the EU average. Existing vocational education and training policy has been too focused on basic skills and level 2 qualifications, while the economy increasingly demands more advanced qualifications. While there have been efforts to improve the quality of apprenticeship programmes, further efforts are needed. In particular, the qualifications system remains very complex, which may negatively impact on businesses’ involvement in apprenticeship programmes. The UK could build on the current Youth Contract to implement a Youth Guarantee and address the problem of youth unemployment and those not in education, employment or training.

               (14)

               Weak work incentives have been a persistent problem in the UK. The authorities plan to address this with the introduction of the Universal Credit, which will allow individuals to keep more of their benefit income as they move into work. Whilst Universal Credit could have a positive impact on employment much will depend on effective implementation and support services, including the interaction with other benefits. In parallel, many working-age benefits and tax credits will be increased by 1 % a year until 2016 which is below the projected inflation rate but should also improve work incentives. A range of other reforms to welfare benefits were also introduced in April 2013. There is a risk of increased poverty, including more child poverty for those in households that do not find employment. In contrast, the scope, level and uprating of both universal and means-tested payments to pensioners have been largely exempt from cuts. Early results from the Work Programme suggest scope to improve the delivery and outcomes. The UK also faces ongoing challenges to increase parental employment and improve access to high-quality, affordable childcare. At 17,3 %, the proportion of UK children living in workless households is the second highest in the Union. Currently, childcare costs in the UK are among the highest in the Union, which poses particular problems for second earners in couples, and for single parents. In 2010, only 4 % of children under three used formal childcare on a full-time basis, well below the EU average of 14 %.

               (15)

               The stock of UK corporate debt is fairly high, yet some firms are having difficulty accessing credit, and business investment remains at very low levels. An unprecedented drop in business investment after 2007 caused gross fixed capital formation to fall to 14,2 % of GDP in 2012. This is the third lowest level in the Union. The UK has a low level of business expenditure on R&D, which fell from 1,17 % of GDP in 2001 to 1,09 % in 2011. Business investment has started to pick up slightly, with an annual increase of 4,9 % in 2012, but remains low. Net lending to the corporate sector remained negative in 2012. While larger firms with strong balance sheets are able to borrow at a historically low cost, many other firms, particularly SMEs, are having difficulty accessing credit. This is exacerbated by limited competition in the banking industry. Proper implementation of the Financial Policy Committee’s recommendations on prudent reckoning of bank capital requirements and on addressing identified capital shortfalls without hindering lending to the economy should help reinforce the financial stability of the UK banking system.

               (16)

               The UK has a challenge to renew and upgrade its energy and transport infrastructure. Furthermore, the UK needs substantial investment in new electricity generation capacity by 2020, both to replace old plants that are due to close, and to meet the renewables obligation and tighter carbon emissions standards. At 3,8 %, the share of renewable energy sources in final energy consumption ranks 25th out of 27 Member States (EU average 13,0 %). Regulatory certainty will be required to facilitate adequate and timely investment. Shortcomings in the capacity and quality of the UK’s transport networks are a structural problem for the economy, especially for goods producers, distributors and exporters. There is currently a significant gap between committed funding, public and private, and the pipeline of transport investment needs which the Government is seeking to address by prioritising public spending towards infrastructure and by attracting additional private investment. Unit costs in transport construction and maintenance also remain high in the UK.

               (17)

               In the context of the European Semester, the Commission has carried out a comprehensive analysis of the UK’s economic policy. It has assessed the Convergence Programme and National Reform Programme, and presented an in-depth review. It has taken into account not only their relevance for sustainable fiscal and socioeconomic policy in the UK but also their compliance with EU rules and guidance, given the need to reinforce the overall economic governance of the Union by providing EU-level input into future national decisions. Its recommendations under the European Semester are reflected in recommendations (1) to (6) below.

               (18)

               In the light of this assessment, the Council has examined the Convergence Programme, and its opinion (6) is reflected in particular in recommendation (1) below.

               (19)

               In the light of the Commission’s in-depth review and this assessment, the Council has examined the National Reform Programme and the Convergence Programme. Its recommendations under Article 6 of Regulation (EU) No 1176/2011 are reflected in recommendations (2), (3), (5) and (6) below,

         HEREBY RECOMMENDS that the United Kingdom take action within the period 2013-2014 to:

               1.

               Implement a reinforced budgetary strategy, supported by sufficiently specified measures, for the year 2013/14 and beyond. Ensure the correction of the excessive deficit in a sustainable manner by 2014/15, and the achievement of the fiscal effort specified in the Council recommendations under the EDP and set the high public debt ratio on a sustained downward path. A durable correction of the fiscal imbalances requires the credible implementation of ambitious structural reforms which would increase the adjustment capacity and boost potential growth. Pursue a differentiated, growth-friendly approach to fiscal tightening, including through prioritising timely capital expenditure with high economic returns and through a balanced approach to the composition of consolidation measures and promoting medium and long-term fiscal sustainability. In order to raise revenue, make greater use of the standard rate of VAT.

               2.

               Take further action to increase housing supply, including through further liberalisation of spatial planning laws and an efficient operation of the planning system. Ensure that housing policy, including the Help-to-Buy scheme does not encourage excessive and imprudent mortgage lending; and promote greater supply to avoid higher house prices. Pursue reforms including to land and property taxation to reduce distortions and promote timely residential construction. Take steps to improve the functioning of rental markets, in particular by making longer rental terms more attractive to both tenants and landlords.

               3.

               Building on the Youth Contract, step up measures to address youth unemployment, for example through a Youth Guarantee. Increase the quality and duration of apprenticeships, simplify the system of qualifications and strengthen the engagement of employers, particularly in the provision of advanced and intermediate technical skills. Reduce the number of young people aged 18-24 who have very poor basic skills, including through effectively implementing the Traineeships programme.

               4.

               Enhance efforts to support low-income households and reduce child poverty by ensuring that the Universal Credit and other welfare reforms deliver a fair tax-benefit system with clearer work incentives and support services. Accelerate the implementation of planned measures to reduce the costs of childcare and improve its quality and availability.

               5.

               Take further steps to improve the availability of bank and non-bank financing to the corporate sector, while ensuring that the measures primarily target viable companies, especially SMEs. Reduce barriers to entry in the banking sector, lower switching costs and facilitate the emergence of challenger banks through a divestiture of banking assets. Effectively implement the Financial Policy Committee’s recommendations on prudent assessment of bank capital requirements and on addressing identified capital shortfalls.

               6.

               Take measures to facilitate a timely increase in network infrastructure investment, especially by promoting more efficient and robust planning and decision-making processes. Provide a stable regulatory framework for investment in new energy capacity, including in renewable energy. Improve the capacity and quality of transport networks by providing greater predictability and certainty on planning and funding and by harnessing the most effective mix of public and private capital sources.

      Done at Brussels, 9 July 2013.

            For the Council

            The President

         R. ŠADŽIUS

      (1)  OJ L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  OJ L 306, 23.11.2011, p. 25.

      (3)  Maintained for 2013 by Council Decision 2013/208/EU of 22 April 2013 on guidelines for the employment policies of the Member States (OJ L 118, 30.4.2013, p. 21).

      (4)  OJ C 219, 24.7.2012, p. 91.

      (5)  The period ‘2009/10’ refers to the financial year which starts on 1 April 2009 and ends on 31 March 2010.

      (6)  Under Article 9(2) of Regulation (EC) No 1466/97.


title: 2013/647/EU: Preporuka Komisije оd 8. studenoga 2013. o ispitivanju razina akrilamida u hrani  Tekst značajan za EGP

text:
               12.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 301/15

         PREPORUKA KOMISIJE
   оd 8. studenoga 2013.
   o ispitivanju razina akrilamida u hrani
   (Tekst značajan za EGP)
   (2013/647/EU)
   EUROPSKA KOMISIJA,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 292.,
   budući da:

               (1)

               Prehrambena industrija, države članice i Komisija od 2002. ulažu znatne napore u ispitivanje načina nastajanja akrilamida i smanjivanje njegovih razina u prerađenoj hrani.

               (2)

               Organizacija FoodDrinkEurope, koja zastupa europsku industriju hrane i pića, sastavila je „paket instrumenata” (1) koje proizvođači mogu selektivno upotrijebiti u skladu sa svojim odgovarajućim potrebama, a u cilju smanjivanja razina akrilamida u svojim proizvodima. Sastavljene su i kratke brošure s informacijama o najvažnijim instrumentima za svaki sektor. Regulatori podržavaju tu aktivnost te joj pridonose.

               (3)

               Čini se da su razine akrilamida u nekim prehrambenim proizvodima znatno više od onih u usporedivim proizvodima iste kategorije. Stoga Komisija smatra prikladnim da nadležna tijela država članica provedu ispitivanja proučavanjem metoda proizvodnje i prerade kojima se služe subjekti u poslovanju s hranom. S tim je ciljem Komisija 10. siječnja 2011. donijela Preporuku o ispitivanju razina akrilamida u hrani (2) („Preporuka iz 2011.”).

               (4)

               U skladu s Preporukom iz 2011. države članice potiču se na provedbu ispitivanja kojim se utvrđuje prelazi li razina akrilamida u određenom prehrambenom proizvodu indikativne vrijednosti utvrđene u Prilogu toj Preporuci.

               (5)

               Države članice pratile su od 2007. do 2009. razine akrilamida u hrani u skladu s Preporukom Komisije 2007/331/EZ (3), a od 2010. u skladu s Preporukom Komisije 2010/307/EU (4). Praćenje je usmjereno na prehrambene proizvode za koje je poznato da sadržavaju visoke razine akrilamida i/ili znatno pridonose unosu prehranom kod ljudi.

               (6)

               Europska agencija za sigurnost hrane („EFSA”) prikupila je rezultate praćenja za 2007.–2010. u znanstvenom izvješću „Najnoviji podaci o razinama akrilamida u hrani za godine praćenja 2007.–2010.” (5) od 18. listopada 2012. EFSA je zaključila da u raznim prehrambenim skupinama nema sustavnog kretanja prema nižim razinama akrilamida te da je smanjenje razina akrilamida utvrđeno samo u nekoliko kategorija hrane, dok je u ostalim kategorijama utvrđeno povećanje tih razina.

               (7)

               Na temelju rezultata ispitivanja dobivenih tijekom 2011. i 2012. te na temelju rezultata praćenja dobivenih u skladu s Preporukom 2007/331/EZ i Preporukom 2010/307/EU, ispravno je promijeniti određene indikativne vrijednosti iz Priloga Preporuci iz 2011.

               (8)

               Preporuku iz 2011. stoga je potrebno zamijeniti novom preporukom.

               (9)

               U ispitivanja je i dalje potrebno uključivati sustav analize opasnosti i kritičnih kontrolnih točaka (HACCP) subjekata u poslovanju s hranom ili sličan sustav (6) kako bi se kod subjekata u poslovanju s hranom ispitalo jesu li utvrđene odgovarajuće faze prerade podložne nastajanju akrilamida te jesu li poduzete odgovarajuće mjere za njihovu kontrolu. Pritom nadležna tijela trebaju procijeniti u kojoj je mjeri subjekt u poslovanju s hranom proveo trenutačno poznate mogućnosti kojima je cilj razine akrilamida svesti na najmanju moguću mjeru, npr. mogućnosti predložene u Kodeksu postupanja koji je donijela Komisija za Codex Alimentarius i mogućnosti u „paketu instrumenata” koji je sastavila organizacija FoodDrinkEurope.

               (10)

               Indikativne vrijednosti utvrđene navedenom Uredbom namijenjene su samo upućivanju na potrebu za ispitivanjem. One ne čine sigurnosni prag. Stoga se mjere provedbe i/ili brzog uzbunjivanja pokreću samo na temelju vjerodostojne procjene rizika provedene za svaki slučaj posebno, ali ne samo zato što je vrijednost veća od indikativne.

               (11)

               Na temelju rezultata ispitivanja za 2013. i 2014. prikupljenih u skladu s ovom Preporukom i na temelju rezultata praćenja prikupljenih u skladu s Preporukom 2010/307/EU te rezultata ažurirane procjene rizika o prisutnosti akrilamida u hrani koju je provela EFSA, Komisija će procijeniti situaciju kada bude dostupna procjena rizika EFSA-e i odlučiti o potrebi za drugim odgovarajućim mjerama,

         DONIJELA JE OVU PREPORUKU:

               1.

               Države članice trebaju uz aktivno sudjelovanje subjekata u poslovanju s hranom provesti dodatna ispitivanja metoda proizvodnje i prerade kojima se služe proizvođači hrane u slučajevima kada razina akrilamida u hrani, ispitana tijekom praćenja provedenog u skladu s Preporukom 2010/307/EU, prelazi indikativnu vrijednost za akrilamid utvrđenu za dotičnu kategoriju hrane u Prilogu ovoj Preporuci.

               2.

               Za potrebe točke 1. potrebno je procijeniti razinu akrilamida ne uzimajući u obzir nesigurnost analitičkog mjerenja.

               3.

               Ispitivanja iz točke 1. trebala bi uključivati provjeru postupaka subjekata u poslovanju s hranom utemeljenih na sustavu analize opasnosti i kritičnih kontrolnih točaka (HACCP) kako bi se provjerilo sljedeće:

                           (a)

                           je li subjekt u poslovanju s hranom u okviru sustava HACCP ili sličnog sustava utvrdio odgovarajuće faze u preradi koje bi mogle dovesti do nastajanja akrilamida; i

                           (b)

                           je li subjekt u poslovanju s hranom poduzeo odgovarajuće mjere za ublažavanje toga.

               4.

               Ispitivanjima iz točke 1. posebno je potrebno utvrditi u kojoj je mjeri subjekt u poslovanju s hranom proveo trenutačno poznate mogućnosti kojima je cilj razine akrilamida svesti na najmanju moguću mjeru, npr. mogućnosti predložene u Kodeksu postupanja koji je donijela Komisija za Codex Alimentarius i one u „paketu instrumenata” koji je sastavila organizacija FoodDrinkEurope.

               5.

               Države članice trebale bi izvijestiti Komisiju o nalazima do 31. listopada 2014. odnosno do 30. travnja 2015.

               6.

               Ovom se Preporukom zamjenjuje Preporuka od 10. siječnja 2011. o ispitivanju razina akrilamida u hrani.

      Sastavljeno u Bruxellesu 8. studenoga 2013.

            Za Komisiju

         Tonio BORG

            Član Komisije

      (1)  „Paket instrumenata” koji je sastavila organizacija FoodDrinkEurope sadržava 14 različitih parametara („instrumenti”), podijeljenih u 4 glavne kategorije („skupine instrumenata”) koje proizvođači mogu selektivno upotrijebiti u skladu sa svojim odgovarajućim potrebama, a u cilju smanjivanja razina akrilamida u svojim proizvodima. Navedena 4 odjeljka odnose se na agronomske čimbenike, recepte za prehrambene proizvode, preradu i završnu pripremu. Paket instrumenata može se naći na sljedećoj internetskoj stranici:
   http://ec.europa.eu/food/food/chemicalsafety/contaminants/ciaa_acrylamide_toolbox09.pdf

      (2)  http://ec.europa.eu/food/food/chemicalsafety/contaminants/recommendation_10012011_acrylamide_food_en.pdf

      (3)  Preporuka Komisije 2007/331/EZ od 3. svibnja 2007. o praćenju razina akrilamida u hrani (SL L 123, 12.5.2007., str. 33.).

      (4)  Preporuka Komisije 2010/307/EU od 2. lipnja 2010. o praćenju razina akrilamida u hrani (SL L 137, 3.6.2010., str. 4.).

      (5)  Europska agencija za sigurnost hrane; Najnoviji podaci o razinama akrilamida u hrani za godine praćenja 2007.–2010. EFSA Journal 2012.; 10(10):2938. [38 pp.] doi:10.2903/j.efsa.2012.2938. Dostupno na internetu: www.efsa.europa.eu/efsajournal

      (6)  Uredba (EZ) br. 852/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o higijeni hrane (SL L 139, 30.4.2004., str. 1.).
   PRILOG
   Indikativne vrijednosti akrilamida na temelju podataka praćenja EFSA-e od 2007. do 2012.

               Prehrambeni proizvod

               Indikativna vrijednost
               [μg/kg]

               Napomena

               pomfrit, gotovi

               600

               Prodaje se kao gotov proizvod, kako je utvrđeno u dijelu C.1. Priloga Preporuci 2010/307/EU

               Čips od svježih krumpira i od tijesta od krumpira

               1 000

               Proizvod u obliku u kojem se prodaje, kako je utvrđeno u dijelovima C.2. i C.10. Priloga Preporuci 2010/307/EU

               Krekeri na bazi krumpira

               Meki kruh

               Proizvod u obliku u kojem se prodaje, kako je utvrđeno u dijelu C.4. Priloga Preporuci 2010/307/EU

                           (a)

                           Kruh na bazi pšenice

               80

                           (b)

                           Meki kruh koji nije na bazi pšenice

               150

               Žitarice za doručak (osim kaše od zobenih pahuljica)

               Proizvod u obliku u kojem se prodaje, kako je utvrđeno u dijelu C.5. Priloga Preporuci 2010/307/EU

                           —

                           proizvodi od posija i žitarice od cjelovitog zrna, ekspandirane žitarice (ekspandiranje je važno samo ako se označuje)

               400

                           —

                           proizvodi na bazi pšenice i raži (1)

               300

                           —

                           proizvodi na bazi kukuruza, zobi, pira, ječma i riže (1)

               200

               Keksi i oblatne

               500

               Proizvod u obliku u kojem se prodaje, kako je utvrđeno u dijelu C.6. Priloga Preporuci 2010/307/EU

               Krekeri osim krekera na bazi krumpira

               500

               Hruskavi kruh

               450

               Medenjaci začinjeni đumbirom

               1 000

               Proizvodi slični drugim proizvodima iz ove kategorije

               500

               Pržena kava

               450

               Proizvod u obliku u kojem se prodaje, kako je utvrđeno u dijelu C.7.1. Priloga Preporuci 2010/307/EU

               Instant (topljiva) kava

               900

               Proizvod u obliku u kojem se prodaje, kako je utvrđeno u dijelu C.7.2. Priloga Preporuci 2010/307/EU

               Zamjene za kavu

               Proizvod u obliku u kojem se prodaje, kako je utvrđeno u dijelu C.7.3. Priloga Preporuci 2010/307/EU

                           (a)

                           zamjene za kavu uglavnom na bazi žitarica

               2 000

                           (b)

                           druge zamjene za kavu

               4 000

               Hrana za dojenčad, osim prerađene hrane na bazi žitarica (2)

               Proizvod u obliku u kojem se prodaje, kako je utvrđeno u dijelu C.8. Priloga Preporuci 2010/307/EU

                           (a)

                           koja ne sadržava suhe šljive

               50

                           (b)

                           koja sadržava suhe šljive

               80

               Keksi i dvopek za dojenčad i malu djecu

               200

               Proizvod u obliku u kojem se prodaje, kako je utvrđeno u dijelu C.9.1. Priloga Preporuci 2010/307/EU

               Prerađena hrana na bazi žitarica za dojenčad i malu djecu (3), osim keksa i dvopeka

               50

               Proizvod u obliku u kojem se prodaje, kako je utvrđeno u dijelu C.9.2. Priloga Preporuci 2010/307/EU

      (1)  žitarice koje nisu na bazi cjelovitog zrna i/ili posija. Kategorija se određuje na temelju žitarica prisutnih u najvećoj količini.

      (2)  Kako je utvrđeno člankom 1. stavkom 2. točkom (b) Direktive Komisije 2006/125/EZ od 5. prosinca 2006. o prerađenoj hrani na bazi žitarica i hrani za dojenčad i malu djecu (SL L 339, 6.12.2006., str. 16.).

      (3)  Kako je utvrđeno člankom 1. stavkom 2. točkom (a) Direktive 2006/125/EZ.


title: Preporuke namijenjene nacionalnim sudovima koje se odnose na pokretanje prethodnog postupka

text:
               1.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 30/1

      Sljedeći tekst nadovezuje se na novi Poslovnik Suda Europske unije usvojen 25. rujna 2012. u Luxembourgu (SL L 265 od 29. rujna 2012. – posebno izdanje na hrvatskom svezak 01-011, od 29. siječnja 2014.). On zamjenjuje Informativnu uputu o pokretanju prethodnog postupka od strane nacionalnih sudova (SL C 160 od 28. svibnja 2011.), a svrha mu je prikazati novosti uvedene tim poslovnikom koje mogu imati posljedice kako na samo načelo prethodnog postupka pred Sudom Europske unije tako i na načine upućivanja prethodnih pitanja.

      PREPORUKE

   namijenjene nacionalnim sudovima koje se odnose na pokretanje prethodnog postupka
   2014/C 30/01
   I. –   OPĆE ODREDBE

      Nadležnost Suda u prethodnim postupcima

               1.

               Prethodni postupak temeljni je mehanizam prava Europske unije čija je svrha pružiti sudovima država članica sredstvo osiguranja ujednačenog tumačenja i primjene tog prava u okviru Unije.

               2.

               Prema članku 19. stavku 3. točki (b) Ugovora o Europskoj uniji (u daljnjem tekstu: UEU) i članku 267. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (u daljnjem tekstu: UFEU), Sud Europske unije nadležan je odlučivati u prethodnom postupku o tumačenju prava Unije i o valjanosti akata koje su usvojile institucije, tijela, uredi i agencije Unije.

               3.

               Članak 256. stavak 3. UFEU-a predviđa da je i Opći sud nadležan razmotriti prethodna pitanja upućena na temelju članka 267. UFEU-a u posebnim područjima utvrđenima Statutom. Međutim, kako Statut nije bio prilagođen u tom smislu, Sud ostaje u ovom trenutku jedini nadležan za odlučivanje u prethodnom postupku.

               4.

               Iako članak 267. UFEU-a daje Sudu opću nadležnost u tom području, različite odredbe primarnog prava predviđaju iznimke ili privremena ograničenja te nadležnosti. Riječ je ponajprije o člancima 275. i 276. UFEU-a kao i o članku 10. Protokola (br. 36) o prijelaznim odredbama Ugovora iz Lisabona (SL C 83 od 30. ožujka 2010., str. 1.) (1).

               5.

               Budući da se prethodni postupak temelji na suradnji Suda i sudova država članica, čini se, u cilju osiguranja pune učinkovitosti tog postupka, prikladnim spomenutim sudovima ponuditi sljedeće preporuke.

               6.

               Premda nisu obvezujuće, ove preporuke dopunjuju glavu III. Poslovnika Suda (članci 93. do 118.), informiraju sudove država članica o primjerenosti upućivanja zahtjeva za prethodnu odluku te im pružaju praktične upute o obliku i učincima takvih zahtjeva.

      Uloga Suda u okviru prethodnog postupka

               7.

               Kao što je navedeno, uloga Suda u prethodnom postupku jest tumačenje prava Unije ili odlučivanje o valjanosti tog prava, a ne njegova primjena na činjenično stanje iz kojeg proizlazi glavni postupak. Ova potonja pripada sudu države članice i nije na Sudu da se izjašnjava o činjeničnim pitanjima koja se javljaju u okviru glavnog postupka niti da odlučuje o mogućim razilaženjima u tumačenju ili primjeni nacionalnih pravnih pravila.

               8.

               Kada odlučuje o tumačenju ili valjanosti prava Unije, Sud nastoji dati odgovor koristan za rješenje glavnog postupka, ali je na sudu koji je uputio zahtjev za prethodnu odluku to da iz njega izvuče konkretne posljedice uključujući to da, po potrebi, izuzme iz primjene nacionalno pravno pravilo.

      Odluka da se uputi zahtjev za prethodnu odluku

      Autor zahtjeva za prethodnu odluku

               9.

               Prema članku 267. UFEU-a svaki sud države članice načelno se može, kad treba donijeti odluku u okviru postupka koji završava odlukom sudskoga karaktera, obratiti Sudu sa zahtjevom za prethodnu odluku. Pojam „suda” Sud tumači kao autonomni pojam prava Unije, uzimajući pritom u obzir niz čimbenika kao što su pravna osnova tijela koje mu se obratilo, njegova stalnost, obvezna nadležnost, kontradiktornost postupka, primjena pravnih pravila od strane tog tijela kao i njegova neovisnost.

               10.

               Isključivo je na nacionalnom sudu da odluči hoće li se obratiti Sudu u prethodnom postupku bez obzira na to jesu li stranke glavnog postupka izrazile takvu želju ili ne.

      Zahtjev za tumačenje

               11.

               Sukladno odredbama članka 267. UFEU-a, svaki je sud ovlašten obratiti se Sudu sa zahtjevom za prethodnu odluku o tumačenju nekog pravnog pravila Unije kada to smatra potrebnim za rješavanje spora o kojem odlučuje.

               12.

               Međutim, sud protiv čije odluke nema pravnog lijeka po nacionalnom pravu mora uputiti takav zahtjev Sudu, osim kada već postoji praksa Suda o tom pitanju (a ne postoji novi kontekst koji bi mogao dovesti u sumnju mogućnost primjene te sudske prakse u tom konkretnom slučaju) ili kada je ispravan način tumačenja predmetnoga pravnog pravila sasvim očit.

               13.

               Stoga nacionalni sud može, osobito kad procijeni da je dovoljno upoznat s praksom Suda, sam odlučiti o ispravnom tumačenju prava Unije i o njegovoj primjeni na činjenično stanje koje utvrdi. Prethodni se postupak može, međutim, pokazati iznimno korisnim kada je riječ o novom pitanju tumačenja u općem interesu ujednačene primjene prava Unije ili kada se čini da postojeća sudska praksa nije primjenjiva na potpuno novo činjenično stanje.

               14.

               Kako bi se omogućilo Sudu da ispravno pristupi predmetu glavnog postupka i pitanjima koja iz njega proizlaze, bilo bi korisno da za svako postavljeno pitanje nacionalni sud obrazloži zašto mu je traženo tumačenje potrebno kako bi donio presudu.

      Zahtjev za ocjenu valjanosti

               15.

               Iako sudovi država članica mogu odbiti navode o nevaljanosti akata institucija, tijela, ureda ili agencija Unije koji se pred njih iznose, Sud Europske unije ima isključivu nadležnost proglasiti takav akt nevaljanim.

               16.

               Svaki nacionalni sud mora se obratiti Sudu sa zahtjevom za prethodnu odluku kada ima nedoumice o valjanosti takvog akta, navodeći pritom razloge zbog kojih smatra da bi takav akt mogao biti nevaljan.

               17.

               Međutim, kada nacionalni sud izrazi ozbiljne sumnje u valjanost akta neke institucije, tijela, ureda ili agencije Unije na kojem se temelji neki nacionalni akt, taj sud iznimno može privremeno suspendirati primjenu tog akta ili odrediti drugu odgovarajuću privremenu mjeru. Potom je dužan postaviti pitanje valjanosti Sudu, navodeći razloge zbog kojih smatra da navedeni akt nije valjan.

      Primjeren trenutak za upućivanje zahtjeva za prethodnu odluku

               18.

               Nacionalni sud može Sudu uputiti zahtjev za prethodnu odluku čim utvrdi da je odluka o tumačenju ili valjanosti prava Unije potrebna za donošenje presude. Nacionalni sud može najbolje procijeniti koja je faza postupka najprikladnija za upućivanje tog zahtjeva.

               19.

               Poželjno je, međutim, da odluka kojom se upućuje zahtjev bude donesena u fazi postupka u kojoj je sud koji upućuje pitanje sposoban definirati pravni i činjenični okvir predmeta kako bi Sud mogao raspolagati svim elementima potrebnim da eventualno provjeri je li pravo Unije primjenjivo na glavni postupak. U svrhu učinkovitog sudovanja može biti korisno uputiti pitanje tek pošto se saslušaju stranke.

      Oblik i sadržaj zahtjeva za prethodnu odluku

               20.

               Odluka kojom sud države članice upućuje Sudu jedno ili više prethodnih pitanja može imati bilo koji oblik koji dopuštaju postupovna pravila nacionalnog prava. Međutim, treba imati na umu da će taj dokument služiti kao osnova za postupak koji će se odvijati pred Sudom i da Sud mora raspolagati podacima koji će mu omogućiti da sudu koji je uputio zahtjev da koristan odgovor. Osim toga, samo se zahtjev za prethodnu odluku dostavlja strankama glavnog postupka i zainteresiranim osobama iz članka 23. Statuta, ponajprije državama članicama, kako bi se prikupila njihova eventualna pisana očitovanja.

               21.

               Budući da se zahtjev za prethodnu odluku mora prevesti na sve službene jezike Europske unije, preporučljivo je da jezik bude jednostavan, jasan i precizan, bez suvišnih elemenata.

               22.

               Najčešće je dovoljno desetak stranica da se na primjeren način izloži kontekst zahtjeva za prethodnu odluku. Iako kratak, zahtjev ipak mora biti dovoljno iscrpan i sadržavati sve relevantne podatke kako bi se omogućilo Sudu, kao i zainteresiranim osobama ovlaštenima da podnesu očitovanja, da ispravno shvate činjenični i pravni kontekst glavnog predmeta. Sukladno članku 94. Poslovnika, zahtjev za prethodnu odluku mora, osim teksta prethodnih pitanja postavljenih Sudu, sadržavati i:

                           —

                           sažeti prikaz spora, kao i relevantne činjenice kako ih je utvrdio sud koji je uputio zahtjev ili barem prikaz činjeničnih okolnosti na kojima se temelje prethodna pitanja,

                           —

                           sadržaj nacionalnih odredaba koje se mogu primijeniti u predmetu i, po potrebi, relevantnu nacionalnu sudsku praksu (2),

                           —

                           prikaz razloga koji su naveli sud koji je uputio zahtjev da se zapita o tumačenju ili valjanosti određenih odredaba prava Unije, kao i pojašnjenje veze koja po mišljenju tog suda postoji između tih odredaba i nacionalnog prava primjenjivog u glavnom postupku.

               23.

               Odredbe prava Unije relevantne u predmetu trebalo bi što preciznije navesti u zahtjevu za prethodnu odluku, koji bi trebao sadržavati, ako je moguće, i sažetak relevantnih argumenata stranaka u glavnom postupku.

               24.

               Ako smatra da je kadar, sud koji upućuje zahtjev može sažeto iznijeti svoje stajalište o odgovoru na upućena prethodna pitanja. Takva naznaka može biti korisna Sudu, pogotovo kada odlučuje u okviru ubrzanog ili hitnog postupka.

               25.

               Radi lakšeg čitanja zahtjev za prethodnu odluku treba uputiti Sudu natipkan. Kako bi se Sudu olakšalo pozivanje na zahtjev, također bi bilo vrlo korisno da stranice i odlomci tog zahtjeva - koji mora biti datiran i potpisan - budu numerirani.

               26.

               Sama prethodna pitanja moraju se nalaziti u odvojenom i jasno označenom dijelu zahtjeva, po mogućnosti na početku ili na kraju. Pitanja moraju biti razumljiva sama po sebi, neovisno o obrazloženju zahtjeva, koje će ipak pružiti potreban kontekst za odgovarajuće razumijevanje predmeta.

               27.

               U okviru prethodnog postupka Sud načelno preuzima podatke sadržane u zahtjevu za prethodnu odluku, uključujući imena ili druge osobne podatke. Stoga nacionalni sud treba, ako to smatra potrebnim, u svom zahtjevu za prethodnu odluku zaštititi određene podatke ili identitet jedne ili više osoba ili subjekata obuhvaćenih glavnim postupkom.

               28.

               Nakon podnošenja zahtjeva za prethodnu odluku Sud također može, bilo po službenoj dužnosti bilo na zahtjev suda koji je uputio prethodno pitanje ili na zahtjev stranke glavnog postupka, zaštititi identitet stranke. Da bi takav zahtjev imao učinka, mora biti upućen u što ranijoj fazi postupka, a u svakom slučaju prije objave obavijesti o predmetu u Službenom listu Europske unije i dostave zahtjeva za prethodnu odluku zainteresiranim osobama iz članka 23. Statuta.

      Učinci upućivanja zahtjeva za prethodnu odluku na postupak pred nacionalnim sudom

               29.

               Podnošenje zahtjeva za prethodnu odluku uzrokuje prekid postupka pred nacionalnim sudom dok Sud ne donese odluku. Nacionalni sud, međutim, ostaje nadležan za poduzimanje potrebnih mjera osiguranja, posebice u okviru zahtjeva za ocjenu valjanosti (vidjeti točku 17.).

               30.

               U interesu dobrog odvijanja prethodnog postupka pred Sudom i u svrhu očuvanja njegove učinkovitosti sud koji je uputio zahtjev mora obavijestiti Sud o svim sporednim postupovnim pitanjima koja bi mogla imati utjecaja na prethodni postupak, a pogotovo o tome jesu li se u postupak pred nacionalnim sudom upustile nove stranke.

      Troškovi i besplatna pravna pomoć

               31.

               Prethodni postupak pred Sudom ne naplaćuje se, a Sud ne odlučuje o troškovima stranaka u postupku koji je u tijeku pred sudom koji je uputio zahtjev; odluku o tim troškovima donosi sud koji je uputio zahtjev.

               32.

               U slučaju da jedna stranka glavnog postupka ne raspolaže dovoljnim financijskim sredstvima i kada je to moguće po pravilima nacionalnog prava, sud koji je uputio zahtjev može toj stranci dodijeliti besplatnu pravnu pomoć radi pokrivanja troškova, osobito onih proizašlih iz zastupanja pred Sudom. Sud EU-a može također dodijeliti takvu pomoć pod uvjetom da stranci već nije dodijeljena pomoć na nacionalnoj razini ili da ta pomoć ne pokriva - ili da samo djelomično pokriva - troškove nastale pred Sudom.

      Komunikacija između Suda i nacionalnih sudova

               33.

               Zahtjev za prethodnu odluku i relevantne dokumente (osobito, ako je potrebno, spis predmeta ili njegovu presliku) mora izravno Sudu poslati nacionalni sud koji mu se obraća. Pošiljka mora biti poslana preporučenom poštom tajništvu Suda Europske unije (Rue du Fort Niedergrünewald, L-2925 Luxembourg).

               34.

               Do dostave prethodne odluke sudu koji je uputio zahtjev tajništvo Suda ostaje u vezi s tim sudom i šalje mu primjerke postupovnih akata.

               35.

               Sud svoju odluku prosljeđuje sudu koji je uputio zahtjev. Sud će biti zahvalan nacionalnom sudu ako ga obavijesti o utjecaju koji je prethodna odluka imala na odluku u glavnom postupku i proslijedi mu svoju konačnu odluku.

         II. –   POSEBNE ODREDBE KOJE SE ODNOSE NA ZAHTJEVE ZA PRETHODNU ODLUKU HITNOG KARAKTERA

               36.

               Pod uvjetima predviđenima člankom 23.a Statuta kao i člancima 105. do 114. Poslovnika zahtjev za prethodnu odluku može, u određenim okolnostima, biti podvrgnut ubrzanom ili hitnom postupku.

      Uvjeti primjene ubrzanog i hitnog postupka

               37.

               O primjeni tih postupaka odlučuje Sud. U načelu, takva se odluka donosi samo na temelju obrazloženog zahtjeva suda koji je uputio prethodno pitanje. Iznimno, Sud može odlučiti podvrgnuti zahtjev za prethodnu odluku ubrzanom ili hitnom postupku po službenoj dužnosti kada priroda ili okolnosti slučaja to zahtijevaju.

               38.

               U skladu s člankom 105. Poslovnika, zahtjev za prethodnu odluku može biti podvrgnut ubrzanom postupku, uz odstupanje od odredaba Poslovnika kada priroda predmeta zahtijeva postupanje u kratkim rokovima. Budući da taj postupak nameće bitna ograničenja svim sudionicima u postupku, a osobito svim državama članicama koje su pozvane podnijeti svoja pisana ili usmena očitovanja u rokovima puno kraćim od uobičajenih, njegova bi se primjena trebala zahtijevati samo u posebnim okolnostima koje mogu opravdati potrebu da se Sud brzo izjasni o postavljenim pitanjima. Velik broj osoba ili pravnih situacija potencijalno obuhvaćenih odlukom koju sud koji je uputio zahtjev mora donijeti nakon što se obratio Sudu u prethodnom postupku sam po sebi ne predstavlja izvanrednu okolnost koja bi mogla opravdati provedbu ubrzanog postupka (3).

               39.

               To je još važnije kad je riječ o hitnom prethodnom postupku, prema članku 107. Poslovnika. Taj postupak, koji se provodi samo u područjima predviđenima u glavi V. trećeg dijela UFEU-a koja se tiče područja slobode, sigurnosti i pravde, nameće još veća ograničenja sudionicima jer ograničava broj stranaka ovlaštenih za podnošenje pisanih očitovanja i omogućava da se, u iznimno hitnim slučajevima, potpuno izostavi pisani dio postupka pred Sudom. Provedba tog postupka trebala bi se stoga zahtijevati samo u okolnostima u kojima je apsolutno neophodno da se Sud vrlo brzo izjasni o pitanjima koja je postavio nacionalni sud.

               40.

               Iako ovdje nije moguće iscrpno nabrojiti sve takve okolnosti, pogotovo zato što se pravila Unije koja uređuju područja slobode, sigurnosti i pravde mijenjaju i nadograđuju, nacionalni bi sud mogao, primjerice, razmotriti mogućnost podnošenja zahtjeva za hitni prethodni postupak u slučaju, predviđenom člankom 267. stavkom 4. UFEU-a, neke osobe koja je zadržana ili lišena slobode, a odgovor na postavljeno pitanje odlučujući je za procjenu pravnog položaja te osobe, ili u slučaju spora koji se tiče roditeljskog prava odnosno roditeljske skrbi, kada o odgovoru na prethodno pitanje ovisi nadležnost suda koji je po pravilima europskog prava pozvan na odlučivanje.

      Zahtjev za provedbu ubrzanog ili hitnog postupka

               41.

               Kako bi se Sudu omogućilo da brzo odluči treba li provesti ubrzani ili hitni prethodni postupak, zahtjev mora sadržavati precizne pravne i činjenične okolnosti na kojima se temelji potreba za hitnošću te posebice objasniti opasnosti koje bi slijedile iz provedbe redovnog prethodnog postupka.

               42.

               U mjeri u kojoj je to moguće, sud koji upućuje zahtjev sažeto naznačuje prijedlog odgovora na postavljena pitanja. Strankama glavnog postupka i drugim zainteresiranim osobama koje sudjeluju u postupku takva naznaka olakšava zauzimanje stajališta, a Sudu donošenje odluke, te time pridonosi brzini postupka.

               43.

               Zahtjev za provedbu ubrzanog ili hitnog postupka treba izložiti na nedvosmislen način, što omogućuje tajništvu Suda da odmah utvrdi zahtijeva li spis poseban tretman. U tom se cilju sud koji upućuje zahtjev poziva da pojasni koji je od ta dva postupka potreban u tom predmetu i da u zahtjevu naznači relevantan članak Poslovnika (članak 105. za ubrzani postupak ili članak 107. za hitni postupak). Ta se naznaka mora nalaziti na vidljivom mjestu u odluci kojom se upućuje prethodno pitanje (primjerice u zaglavlju ili u posebnom sudskom aktu). Kada je to potrebno, sud koji upućuje prethodno pitanje može poslati i popratno pismo kojem je svrha uputiti na taj zahtjev.

               44.

               Što se tiče same odluke kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku, njezina kratkoća još je važnija u okolnostima hitnosti jer pridonosi brzini postupka.

      Komunikacija između Suda, suda koji je uputio zahtjev za prethodnu odluku i stranaka glavnog postupka

               45.

               Da bi se ubrzalo i olakšalo komunikaciju sa sudom koji je uputio zahtjev i strankama u postupku pred njim, sud koji je tražio provedbu ubrzanog ili hitnog postupka poziva se da naznači adresu elektroničke pošte, eventualno i broj telefaksa, koje će Sud moći koristiti, kao i adrese elektroničke pošte i brojeve telefaksa zastupnika stranaka u postupku.

               46.

               Potpisani primjerak odluke kojom se upućuje prethodno pitanje, sa zahtjevom za ubrzani ili hitni postupak, može se Sudu prethodno poslati elektroničkom poštom (ECJ-Registry@curia.europa.eu) ili telefaksom (+352 43 37 66). Postupanje po tim zahtjevima može započeti nakon primitka takvog primjerka. Izvornik tih akata treba, međutim, poslati tajništvu Suda u najkraćem roku.

      (1)  Sukladno članku 10. stavcima 1. do 3. Protokola br. 36, nadležnosti Suda EU-a koje se tiču akata Unije koji su usvojeni u području policijske i pravosudne suradnje u kaznenim stvarima prije stupanja na snagu Ugovora iz Lisabona i koji otada nisu mijenjani ostaju nepromijenjene najduže u razdoblju od pet godina računajući od dana stupanja na snagu Ugovora iz Lisabona (1. prosinca 2009.). U tom razdoblju prethodni postupak koji se tiče navedenih akata mogu pokrenuti samo sudovi onih država članica koje su prihvatile nadležnost Suda, a svaka od tih država može odrediti je li mogućnost obraćanja Sudu otvorena svim sudovima ili samo onima koji sude u zadnjem stupnju.

      (2)  Sud koji upućuje zahtjev poziva se da u tom smislu navede točne referencije tih pravnih pravila i njihovih izdanja, primjerice oznaku stranice službenog lista, zbornika ili internetske stranice.

      (3)  Za pregled okolnosti koje su dovele do prihvaćanja ili odbijanja zahtjevâ za ubrzani postupak, podnesenih na temelju članka 104.a izmijenjenog Poslovnika Suda od 19. lipnja 1991., vidjeti rješenja koja je donio predsjednik Suda, dostupna na stranici www.curia.europa.eu (ta rješenja dostupna su pod rubrikom „Sudska praksa”, a zatim je, u obrascu za pretraživanje, potrebno odabrati kako slijedi: Dokumenti – Dokumenti koji nisu objavljeni u Zborniku sudske prakse – Rješenja – Ubrzani postupak).


title: Preporuka Vijeća od 12. srpnja 2016. o Nacionalnom programu reformi Slovačke za 2016. i davanje mišljenja Vijeća o Programu stabilnosti Slovačke za 2016.

text:
               18.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 299/61

         PREPORUKA VIJEĆA
   od 12. srpnja 2016.
   o Nacionalnom programu reformi Slovačke za 2016. i davanje mišljenja Vijeća o Programu stabilnosti Slovačke za 2016.
   (2016/C 299/15)
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 121. stavak 2. i članak 148. stavak 4.,
   uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 1466/97 od 7. srpnja 1997. o jačanju nadzora stanja proračuna i nadzora i koordinacije ekonomskih politika (1), a posebno njezin članak 5. stavak 2.,
   uzimajući u obzir preporuku Europske komisije,
   uzimajući u obzir rezolucije Europskog parlamenta,
   uzimajući u obzir zaključke Europskog vijeća,
   uzimajući u obzir mišljenje Odbora za zapošljavanje,
   uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog i financijskog odbora,
   uzimajući u obzir mišljenje Odbora za socijalnu zaštitu,
   uzimajući u obzir mišljenje Odbora za ekonomsku politiku,
   budući da:

               (1)

               Komisija je 26. studenoga 2015. donijela Godišnji pregled rasta, čime je označen početak europskog semestra 2016. za koordinaciju ekonomske politike. Prioritete Godišnjeg pregleda rasta potvrdilo je Europsko vijeće 17. i 18. ožujka 2016. Komisija je 26. studenoga 2015. na temelju Uredbe (EU) br. 1176/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (2) donijela Izvješće o mehanizmu upozoravanja, u kojem Slovačku ne smatra državom članicom za koju je potrebno provesti detaljno preispitivanje. Istog dana Komisija je donijela i Preporuku za preporuku Vijeća o ekonomskoj politici europodručja. Tu je Preporuku Europsko vijeće potvrdilo 18. i 19. veljače 2016., a Vijeće donijelo 8. ožujka 2016. (3) Kao zemlja čija je valuta euro te s obzirom na visoku međusobnu povezanost gospodarstava u ekonomskoj i monetarnoj uniji, Slovačka bi trebala osigurati punu i pravodobnu provedbu te Preporuke.

               (2)

               Izvješće za Slovačku za 2016. objavljeno je 26. veljače 2016. U njemu je ocijenjen napredak Slovačke u provedbi preporuka za Slovačku koje je Vijeće donijelo 14. srpnja 2015. te napredak te zemlje u pogledu ostvarivanja nacionalnih ciljeva strategije Europa 2020.

               (3)

               Slovačka je 29. travnja 2016. dostavila svoj Nacionalni program reformi za 2016. i Program stabilnosti za 2016. Kako bi se u obzir uzela njihova međusobna povezanost, oba su programa istodobno ocijenjena.

               (4)

               Pri programiranju europskih strukturnih i investicijskih fondova za razdoblje 2014. – 2020. u obzir su uzete relevantne preporuke za pojedine zemlje. Kako je predviđeno u članku 23. Uredbe (EU) br. 1303/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (4), ako je pri provedbi relevantnih preporuka Vijeća potrebna potpora, Komisija može zatražiti od države članice da preispita i predloži izmjene svojeg sporazuma o partnerstvu i relevantnih programa. Komisija je dostavila dodatne pojedinosti o tome kako bi iskoristila tu odredbu u smjernicama o primjeni mjera kojima se učinkovitost europskih strukturnih i investicijskih fondova povezuje s dobrim gospodarskim upravljanjem.

               (5)

               Slovačka je trenutačno obuhvaćena preventivnim dijelom Pakta o stabilnosti i rastu. Vlada u svojem Programu stabilnosti za 2016. planira poboljšati ukupni saldo na -1,9 % BDP-a u 2016. te ga dodatno postupno poboljšati na -1,3 % BDP-a u 2017. U skladu s Programom stabilnosti srednjoročni proračunski cilj – strukturni deficit od 0,5 % BDP-a – bio bi postignut u 2019. Prema Programu stabilnosti očekuje se da će udio državnog duga u BDP-u dosegnuti 52,9 % u 2016. te će se nakon toga nastaviti smanjivati do razine od 47,3 % u 2019. Makroekonomski scenarij na kojem se temelje te proračunske projekcije uvjerljiv je. Međutim mjere potrebne za podupiranje planiranih ciljeva deficita od 2017. nadalje nisu dovoljno određene. Na temelju proljetne prognoze Komisije za 2016. postoji rizik od određenog odstupanja Slovačke od srednjoročnog proračunskog cilja u 2016., ali se očekuje ostvarenje preporučene prilagodbe u 2017., ne bude li promjene u politikama. Vijeće na temelju ocjene Programa stabilnosti i uzimajući u obzir proljetnu prognozu Komisije za 2016. smatra da se očekuje da će Slovačka uglavnom biti usklađena s odredbama Pakta o stabilnosti i rastu. No za osiguravanje usklađenosti u 2016. bit će potrebne dodatne mjere. U tu svrhu od ključne bi važnosti bilo dugo odgađano donošenje obvezujućih gornjih granica rashoda te provedba programa „vrijednosti za novac” radi povećanja učinkovitosti javnih rashoda, uz planirana preispitivanja rashoda u odabranim područjima.

               (6)

               Dugoročna održivost javnih financija u Slovačkoj i dalje je izazov. Glavni je razlog tomu predviđeni rast troškova za zdravstvenu skrb i mirovine povezanih sa starenjem stanovništva. Očekuje se da će rast rashoda za mirovine u Slovačkoj, potaknut starenjem stanovništva, do 2060. biti jedan od najvećih u Uniji. Zakonska dob za umirovljenje u Slovačkoj relativno je niska, djelomično kao rezultat čimbenika povezanih s očekivanim životnim vijekom. Rashodi za zdravstvenu skrb glavni su razlog za troškove povezane sa starenjem. Predviđa se znatan dugoročni rast rashoda za javno zdravstvo, premda s relativno niske razine. Unatoč određenom poboljšanju pokazatelji zdravlja u Slovačkoj i dalje su vrlo niski. Vlada poduzima mjere u bolničkoj i izvanbolničkoj skrbi u cilju povećanja troškovne učinkovitosti zdravstvenog sektora. I dalje se nastoji uvesti integrirani model skrbi. Uspjeh te reforme vjerojatno će ovisiti o odgovornosti ključnih dionika, integraciji centara za pružanje zdravstvene skrbi i bolnica te zapošljavanju odgovarajućeg osoblja. Unatoč poduzetim mjerama za ograničavanje daljnjeg gomilanja duga u državnim bolnicama, mnoge od njih i dalje su u teškoj financijskoj situaciji. I dalje su prisutni izazovi u pogledu potpunog preokretanja negativnih trendova rashoda, primjerice restrukturiranje bolničkih kapaciteta, uvođenje sustava povrata troškova na temelju unaprijed određenih predviđenih iznosa te povećanje tržišnog natjecanja u pogledu javne nabave u području zdravstvene skrbi. U pogledu izvanbolničke skrbi slaba selekcijska uloga liječnika opće prakse djelomično je rezultat neoptimalne podjele kompetencija između liječnika opće prakse i specijalista te se zbog toga pribjegava skupljoj, specijaliziranoj skrbi. U pogledu oporezivanja vladine mjere borbe protiv porezne prijevare doprinijele su boljem prikupljanju poreza, posebno u području poreza na dodanu vrijednost (PDV). Međutim, razlika između planiranog i prikupljenog PDV-a i dalje je visoka, što upućuje na postojeći izazov u pogledu usklađenosti. Zbog snažnog naglaska na prikupljanje PDV-a zadnjih godina manje se pozornosti pridavalo ostalim važnim područjima oporezivanja, primjerice oporezivanju dohotka. Osim toga, zbog usmjerenosti na reviziju nisu se dovoljno razvile ostale funkcije porezne uprave, primjerice, naplata poreznog duga. To upućuje na postojanje prostora za napredak u pogledu dodjele sredstava u okviru sustava oporezivanja. Još nije razvijena strategija za utvrđivanje ciljeva u pogledu usklađenosti.

               (7)

               Unatoč poboljšanjima na tržištu rada zbog dobrog gospodarskog oporavka i nedavnih mjera politike, dugotrajna nezaposlenost i dalje je problem. Stopa dugotrajne nezaposlenosti i dalje je jedna od najviših u Uniji (7,6 % u odnosu na 4,3 % u Uniji kao cjelini u trećem tromjesečju 2015.). Posebno su pogođeni marginalizirano romsko stanovništvo, niskokvalificirani radnici i mladi. Poduzete su mjere za rješavanje nezaposlenosti u području strukovnog obrazovanja i osposobljavanja, subvencioniranih radnih mjesta i savjetovanja pri traženju zaposlenja. Međutim uspješna provedba većine tih reformi ovisit će o kapacitetima javne službe za zapošljavanje. Unatoč reorganizaciji središnjega ureda rada te poboljšanom pristupu osposobljavanju i dalje su prisutne poteškoće pri uvođenju individualizirane podrške za dugotrajno nezaposlene i za ugrožene skupine. Sudjelovanje Roma na slovačkom tržištu rada i dalje je vrlo nisko te njihova stopa zaposlenosti sporo raste. Niska razina obrazovanja i vještina te diskriminacija čimbenici su koji utječu na njihovu slabu zastupljenost na tržištu rada. Niska stopa zaposlenosti žena u dobi za rađanje odraz je dugog roditeljskog dopusta (do tri godine), manjka ustanova za skrb o djeci, posebno djeci mlađoj od tri godine, visokih troškova skrbi o djeci te ograničene uporabe fleksibilnog radnog vremena. Osim toga, i dalje su prisutne regionalne razlike – stopa nezaposlenosti u istočnoj Slovačkoj još uvijek je dvostruko veća od one u Bratislavi. Kad je riječ o službama na tržištu rada, mjere poduzete zadnjih mjeseci ne omogućuju prilagođeni pristup rješavanju strukturnih izazova slovačkog tržišta rada.

               (8)

               Obrazovni sustav nije dovoljno prilagođen sve većem gospodarskom potencijalu Slovačke. Rezultati obrazovanja loši su u usporedbi s međunarodnim standardima te su se dodatno pogoršali. To je većinom povezano s neodgovarajućim obrazovanjem nastavnika te niskom privlačnosti nastavničke struke. Unatoč rastu nastavničkih plaća od 4 % u 2016. niske plaće i nedostatno praktično osposobljavanje neki su od čimbenika zbog kojih ta struka ne privlači mlade ljude. Tek se očekuje provedba nedavno donesenog zakonodavstva protiv segregacije radi postizanja pozitivnih promjena i povećanja sudjelovanja Roma u redovnom obrazovanju, uključujući predškolsko obrazovanje.

               (9)

               Javna uprava i dalje je opterećena neučinkovitošću. Zbog rascjepkane i nefleksibilne organizacije javne uprave još uvijek nije ostvarena učinkovita koordinacija. Donošenje Strategije upravljanja ljudskim resursima u listopadu 2015. pozitivan je korak naprijed. Međutim još nije donesen novi zakon o državnim službenicima, a to je nužan preduvjet za njezinu uspješnu provedbu. Vlada je poduzela nekoliko mjera za suzbijanje korupcije, ali njihov je učinak zasad bio ograničen. Konkretno, Slovačka bilježi ograničen broj slučajeva pokretanja kaznenog postupka i kaznenog progona slučajeva korupcije, uključujući nezakonite prakse u području javne nabave. Skraćeni su postupci za izdavanje građevinskih dozvola za velike projekte ulaganja i infrastrukturne projekte. Nekonsolidirano upravljanje, manjak postupaka javne nabave izrađenih na temelju dokaza, niska razina profesionalizma, sukobi interesa, specifikacije za podnošenje ponuda prilagođene određenim sudionicima natječaja te pretjerana uporaba najniže cijene kao kriterija za dodjelu imaju za rezultat ograničenost tržišnog natjecanja na temelju kvalitete. Stalno se izvješćuje kako slabosti u području javne nabave utječu na učinkovitost raspodjele javnih sredstava. Česte promjene zakonodavstva te komplicirani administrativni postupci i zahtjevi utječu na poslovanje u Slovačkoj. Visoke administrativne i regulatorne prepreke u pogledu nekih profesionalnih usluga i mrežnih industrija, slabosti u nekim područjima, primjerice izvršavanju ugovora i postupaka u slučaju nesolventnosti, te dugotrajne zabrinutosti u pogledu kvalitete pravosudnog sustava štete poslovnom okružju i odvraćaju ulaganja. Poduzete su neke mjere za olakšavanje poslovanja, primjerice osnivanje Centra za bolju regulativu u listopadu 2015. te pokretanje Nacionalnog centra za poslovanje početkom 2016. Međutim, odgođeno je donošenje Zakona o malom poduzetništvu u okviru razvojne strategije za malo i srednje poduzetništvo.

               (10)

               Komisija je u okviru europskog semestra provela sveobuhvatnu analizu slovačke ekonomske politike i objavila je u izvješću za Slovačku za 2016. Ocijenila je i Program stabilnosti i Nacionalni program reformi te mjere poduzete kao odgovor na preporuke upućene Slovačkoj prethodnih godina. Komisija je u obzir uzela ne samo njihovu važnost za održivu fiskalnu i socijalno-ekonomsku politiku u Slovačkoj, nego i njihovo poštovanje pravila i smjernica EU-a, a s obzirom na potrebu jačanja ukupnog gospodarskog upravljanja EU-om pružanjem doprinosa budućim nacionalnim odlukama s razine EU-a. Preporuke u okviru europskog semestra navedene su u preporukama od 1. do 3. u nastavku.

               (11)

               Uzimajući u obzir tu ocjenu Vijeće je preispitalo Program stabilnosti, a njegovo je mišljenje (5) posebno navedeno u preporuci 1. u nastavku.

         PREPORUČUJE da Slovačka u 2016. i 2017. poduzme djelovanja kojima je cilj:

               1.

               Ostvariti godišnju fiskalnu prilagodbu od 0,25 % BDP-a prema srednjoročnom proračunskom cilju u 2016. i 0,5 % BDP-a u 2017. Poboljšati troškovnu učinkovitost zdravstvenog sustava. Poduzeti mjere za povećanje porezne discipline.

               2.

               Poboljšati mjere aktivacije za dugotrajno nezaposlene i druge ugrožene skupine, uključujući individualizirane usluge i ciljano osposobljavanje. Olakšati zapošljavanje žena, posebno proširenjem pružanja pristupačne, kvalitetne skrbi o djeci. Učiniti nastavničku struku privlačnijom te povećati sudjelovanje romske djece u redovnom obrazovanju od rane dobi radi poboljšanja obrazovnih rezultata.

               3.

               Konsolidirati upravljanje, potaknuti prijelaz s tržišnog natjecanja koje se temelji samo na cijeni prema onome koje se temelji na kvaliteti te povećati kazneni progon nezakonitih praksi u području javne nabave. Povećati transparentnost, kvalitetu i učinkovitost upravljanja ljudskim resursima u javnoj upravi, posebno donošenjem novog zakona o državnim službenicima, te povećati učinkovitost pravosudnog sustava. Donijeti sveobuhvatan plan za uklanjanje administrativnih i regulatornih prepreka poslovanju.

      Sastavljeno u Bruxellesu 12. srpnja 2016.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         P. KAŽIMÍR

      (1)  SL L 209, 2.8.1997., str. 1.

      (2)  Uredba (EU) br. 1176/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. studenoga 2011. o sprečavanju i ispravljanju makroekonomskih neravnoteža (SL L 306, 23.11.2011., str. 25.).

      (3)  SL C 96, 11.3.2016., str. 1.

      (4)  Uredba (EU) br. 1303/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o utvrđivanju zajedničkih odredbi o Europskom fondu za regionalni razvoj, Europskom socijalnom fondu, Kohezijskom fondu, Europskom poljoprivrednom fondu za ruralni razvoj i Europskom fondu za pomorstvo i ribarstvo i o utvrđivanju općih odredbi o Europskom fondu za regionalni razvoj, Europskom socijalnom fondu, Kohezijskom fondu i Europskom fondu za pomorstvo i ribarstvo te o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 1083/2006 (SL L 347, 20.12.2013., str. 320.).

      (5)  U skladu s člankom 5. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 1466/97.