title: Preporuka Vijeća od 24. studenoga 2020. o strukovnom obrazovanju i osposobljavanju (SOO) za održivu konkurentnost, socijalnu pravednost i otpornost 2020/C 417/01

text:
               2.12.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 417/1

      PREPORUKA VIJEĆA
      od 24. studenoga 2020.
      o strukovnom obrazovanju i osposobljavanju (SOO) za održivu konkurentnost, socijalnu pravednost i otpornost
      (2020/C 417/01)
      VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
      uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegove članke 166. i 165.,
      uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
      budući da:

                  (1)

                  U Povelji Europske unije o temeljnim pravima (1) priznaje se temeljno pravo na obrazovanje i na pristup strukovnom i trajnom osposobljavanju, dok se u skladu s UN-ovim ciljevima održivog razvoja do 2030. želi postići jednak pristup svih žena i muškaraca pristupačnom i kvalitetnom tehničkom, strukovnom i tercijarnom obrazovanju, uključujući visoko obrazovanje, te znatno povećati broj mladih i odraslih osoba koje posjeduju vještine, uključujući tehničke i strukovne vještine, relevantne za zapošljavanje, dostojanstvena radna mjesta i poduzetništvo.

                  (2)

                  U europskom stupu socijalnih prava (2), proglašenom 17. studenoga 2017., utvrđen je niz načela kojima se podupire pravedno i dobro funkcioniranje tržišta rada i sustava socijalne skrbi, uključujući 1. načelo o pravu na kvalitetno i uključivo obrazovanje, osposobljavanje i cjeloživotno učenje te 4. načelo o aktivnoj potpori zapošljavanju.

                  (3)

                  Visokokvalitetnim i inovativnim sustavima strukovnog obrazovanja i osposobljavanja ljudima se pružaju vještine za rad i osobni razvoj te građanske vještine, koje im pomažu da se prilagode i ostvare dvostruku digitalnu i zelenu tranziciju te da se nose s izvanrednim situacijama i gospodarskim šokovima, istodobno podupirući gospodarski rast i socijalnu koheziju. Na taj im se način pružaju vještine koje će im pomoći u pronalasku ili otvaranju radnih mjesta za kojima postoji potražnja na tržištu rada.

                  (4)

                  Učinkovite politike u području strukovnog obrazovanja i osposobljavanja važne su kako bi se postigao cilj promicanja kvalificirane, osposobljene i prilagodljive radne snage i tržištâ rada koja mogu odgovoriti na gospodarske promjename, kako je utvrđeno u članku 145. UFEU-a.

                  (5)

                  Komunikacija Komisije pod naslovom „Europski zeleni plan” (3) nova je europska strategija rasta, čiji je cilj preobraziti gospodarstvo i društvo te ih usmjeriti na održiviji put. Škole, ustanove za osposobljavanje i visoka učilišta pogodni su za rad s učenicima, roditeljima, poduzećima i širom zajednicom na promjenama koje su potrebne za uspješnu tranziciju. Proaktivno usavršavanje i usvajanje novih vještina nužni su kako bi se iskoristile prednosti zelene tranzicije.

                  (6)

                  U komunikaciji Komisije pod naslovom „Jaka socijalna Europa za pravednu tranziciju” (4) istaknuta je potreba da vještine, zapošljivost i ljudski kapital zauzmu središnje mjesto putem Programa vještina za Europu za održivu konkurentnost, socijalnu pravednost i otpornost (5), uz koji će se izraditi prijedlog preporuke Vijeća o strukovnom obrazovanju i osposobljavanju. Također se najavljuje daljnji rad na europskom prostoru obrazovanja te novi okvir za suradnju s državama članicama u području obrazovanja i osposobljavanja.

                  (7)

                  U komunikaciji Komisije pod naslovom „Nova industrijska strategija za Europu” (6) poziva se na odlučno djelovanje kako bi cjeloživotno učenje postalo stvarnost za sve te kako bi se osiguralo da obrazovanje i osposobljavanje drže korak i doprinose ostvarivanju dvostruke tranzicije. Poziva se i na to da sustavi visokog obrazovanja te strukovnog obrazovanja i osposobljavanja osiguraju više znanstvenika, inženjera i tehničara za tržište rada. U novom akcijskom planu za kružno gospodarstvo (7) i Strategiji EU-a za bioraznolikost do 2030. (8) naglašava se ključna uloga vještina u prelasku na zeleno i čisto gospodarstvo.

                  (8)

                  U komunikaciji Komisije pod naslovom „Strategija za MSP-ove za održivu i digitalnu Europu” (9) naglašava se da je dostupnost kvalificiranog osoblja ili iskusnih rukovoditelja postala najvažniji problem za četvrtinu mikropoduzeća te malih i srednjih poduzeća u EU-u te da je nedostatak kvalificiranih zaposlenika najvažnija prepreka novim ulaganjima diljem EU-a. Strukovno obrazovanje i osposobljavanje od posebne je važnosti za mala i srednja poduzeća kako bi se osiguralo da njihova radna snaga posjeduje potrebne vještine.

                  (9)

                  U Komunikaciji Komisije o Uniji ravnopravnosti: U Strategiji za rodnu ravnopravnost 2020. – 2025. (10) naglašava se važnost strukovnog obrazovanja i osposobljavanja za žene i muškarce kako bi se osigurala rodna ravnoteža u profesijama u kojima tradicionalno prevladavaju muškarci ili žene radi rješavanja pitanja rodnih stereotipa.

                  (10)

                  U Komunikaciji Komisije o proračunu EU-a kojom se podupire provedba europskog plana oporavka (11) utvrđen je ambiciozan i sveobuhvatan plan za europski oporavak, koji se temelji na izvanrednom europskom instrumentu za oporavak („Next Generation EU”) i ojačanom višegodišnjem financijskom okviru za razdoblje 2021. – 2027. Plan se temelji na solidarnosti i pravednosti te je duboko ukorijenjen u zajedničkim načelima i vrijednostima Unije. Njime se utvrđuje kako dati zamah europskom gospodarstvu, potaknuti zelenu i digitalnu tranziciju te učiniti gospodarstvo pravednijim, otpornijim i održivijim za buduće generacije.

                  (11)

                  Garancijom za mlade (12) od 2013. mladima se pomaže da uđu na tržište rada nudeći im kvalitetan posao, nastavak obrazovanja, naukovanje ili pripravništvo u roku od četiri mjeseca od trenutka napuštanja školovanja ili početka nezaposlenosti. Strukovno obrazovanje i osposobljavanje pokazalo se učinkovitim u olakšavanju prelaska na tržište rada mladima koji su izloženi riziku od isključenosti. Atraktivno strukovno obrazovanje i osposobljavanje, osobito naukovanje, koje je relevantno za tržište rada, ubuduće može u okviru Garancije za mlade imati još veću ulogu u sprečavanju nezaposlenosti mladih i njihovoj pripremi za buduće prilike na tržištu rada, posebno u okviru zelene i digitalne tranzicije.

                  (12)

                  Cilj je Komisijina Prijedloga uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o Europskom socijalnom fondu plus (ESF+) osigurati veću relevantnost sustava obrazovanja i osposobljavanja za tržište rada te jednak pristup prilikama za cjeloživotno učenje za sve putem usavršavanja i prekvalifikacije.

                  (13)

                  U Komisijinu Prijedlogu uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o uspostavi programa „Erasmus”: programa Unije za obrazovanje, osposobljavanje, mlade i sport te o stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 1288/2013 predviđa se sljedeće: integriranu narav programa za razdoblje 2014. – 2020. kojim se obuhvaća učenje u svim kontekstima – formalnom, neformalnom i informalnom te u svim fazama života – trebalo bi zadržati radi poticanja fleksibilnih načina učenja kojima se pojedincima omogućuje razvoj kompetencija potrebnih za suočavanje s izazovima 21. stoljeća.

                  (14)

                  Ova se Preporuka temelji na nizu inicijativa u području obrazovanja, osposobljavanja i vještina razvijenih na europskoj razini, kako je sažeto prikazano u Prilogu I., te će doprinijeti Programu vještina za Europu za održivu konkurentnost, socijalnu pravednost i otpornost, ažuriranom Akcijskom planu za digitalno obrazovanje, europskom prostoru obrazovanja i strateškom okviru za europsku suradnju u području obrazovanja i osposobljavanja.

                  (15)

                  Svrha je ove Preporuke ispuniti cilj europskog prostora obrazovanja, odnosno razviti istinski europski prostor za učenje u kojem granice ne ometaju visokokvalitetno i uključivo obrazovanje i osposobljavanje, a kojime se nastoje ukloniti prepreke priznavanju kvalifikacija u visokom i srednjoškolskom strukovnom obrazovanju i razdoblja učenja u inozemstvu, kao i rad na jednostavnijem prekograničnom vrednovanju ishodâ osposobljavanja i cjeloživotnog učenja.

                  (16)

                  Polazeći od prioriteta pojačane europske suradnje u strukovnom obrazovanju i osposobljavanju (Kopenhaški proces), donesenih u obliku Rezolucije Vijeća od 19. prosinca 2002. (13), visokokvalitetno i fleksibilno strukovno obrazovanje i osposobljavanje te transnacionalna mobilnost i dalje su u središtu globalne vizije za modernizaciju strukovnog obrazovanja i osposobljavanja koju su 2010. u Izjavi iz Brugesa utvrdili nadležni ministri.

                  (17)

                  U zaključcima iz Rige od 22. lipnja 2015. ministri nadležni za strukovno obrazovanje i osposobljavanje usuglasili su se o nizu prioriteta kojima se podupire ostvarivanje te vizije, a koji su uključeni u Zajedničko izvješće Vijeća i Komisije za 2015. godinu o provedbi strateškog okvira za europsku suradnju u području obrazovanja i osposobljavanja (ET 2020.) (14) te u Novi program vještina za Europu iz 2016. (15), čime je politika Unije u području strukovnog obrazovanja i osposobljavanja dobila dodatan snažan poticaj, s jačim naglaskom na atraktivnosti i kvaliteti.

                  (18)

                  Preporukom Europskog parlamenta i Vijeća od 18. lipnja 2009. o uspostavi Europskog referentnog okvira za osiguravanje kvalitete u strukovnom obrazovanju i osposobljavanju (EQAVET) (16) uspostavljen je referentni okvir kako bi se države članice poduprlo u poboljšanju kvalitete njihovih sustava strukovnog obrazovanja i osposobljavanja te kako bi se doprinijelo povećanoj transparentnosti razvoja politika u području strukovnog obrazovanja i osposobljavanja među državama članicama. Tijekom desetgodišnje provedbe EQAVET-a njime su potaknute reforme nacionalnih sustava osiguravanja kvalitete, ali nije znatno doprinio poboljšanju transparentnosti mehanizama osiguravanja kvalitete. Nadalje, uglavnom se primjenjivao u početnom strukovnom obrazovanju i osposobljavanju koje se provodi u školi. Stoga bi okvir za EQAVET-a iz 2009. trebalo uključiti u ovu Preporuku i dodati elemente kojima se uklanjaju nedostaci u njegovoj provedbi u vezi s kvalitetom ishoda učenja, certificiranjem i vrednovanjem, savjetovanjem s dionicima, ulogom nastavnika i predavača, učenjem kroz rad te fleksibilnošću strukovnog obrazovanja i osposobljavanja. Kako bi se poboljšalo uzajamno učenje, povećala transparentnost i dosljednost mehanizama osiguravanja kvalitete u pružanju strukovnog obrazovanja i osposobljavanja te ojačalo uzajamno povjerenje među državama članicama EU-a, trebalo bi u EU-u uvesti istorazinsko vrednovanje osiguravanja kvalitete na razini sustava.

                  (19)

                  Cilj Preporuke Europskog parlamenta i Vijeća od 18. lipnja 2009. o uspostavi Europskog sustava bodova strukovnog obrazovanja („ECVET”) (17) bio je poboljšati priznavanje, prikupljanje i prijenos ishoda učenja, podupiranjem mobilnosti i cjeloživotnog učenja te uspostave EU-ova sustava bodova u strukovnom obrazovanju i osposobljavanju. Tijekom svoje desetgodišnje provedbe ECVET je uvelike doprinio razvoju kvalitetnijeg iskustva u području mobilnosti upotrebom i dokumentiranjem jedinica ishoda učenja. Međutim, koncept bodova u okviru ECVET-a nije zaživio i ECVET nije doveo do razvoja europskog kreditnog sustava u strukovnom obrazovanju i osposobljavanju. Stoga bi u ovu Preporuku Vijeća trebalo uključiti ključna načela ECVET-a (npr. jedinice ishoda učenja) povezana s fleksibilnošću. Alati ECVET-a (npr. sporazum o učenju i memorandum o razumijevanju) za potporu mobilnosti polaznika SOO-a trebali bi se dodatno razvijati u okviru drugih instrumenata EU-a poput onih koji se podupiru u okviru programa Erasmus+. Za strukovne kvalifikacije stečene u obrazovanju nakon srednjoškolskog ili u tercijarnom obrazovanju može se primjenjivati europski sustav prijenosa i prikupljanja bodova koji je već u upotrebi.

                  (20)

                  U Preporuci Vijeća od 15. ožujka 2018. o europskom okviru za kvalitetna i učinkovita naukovanja (18) utvrđeno je 14 ključnih kriterija koje bi države članice i dionici trebali primjenjivati za razvoj kvalitetnog i učinkovitog naukovanja kojim se osigurava razvoj vještina povezanih s poslom i osobni razvoj naučnika.

                  (21)

                  CEDEFOP je pratio prioritete dogovorene u zaključcima iz Rige od 22. lipnja 2015. i pritom utvrdio niz područja u kojima su zemlje napredovale s programom modernizacije strukovnog obrazovanja i osposobljavanja, posebno kad je riječ o naukovanju i učenju kroz rad, osiguravanju kvalitete, uspostavi mehanizama za predviđanje potreba za vještinama i savjetodavnih tijela koja uključuju socijalne partnere, povećanju prohodnosti i fleksibilnosti te, u novije vrijeme, većem naglasku na digitalnim vještinama. Međutim, s obzirom na zelenu i digitalnu tranziciju potrebno je znatno proširiti i poboljšati ponudu u području strukovnog obrazovanja i osposobljavanja za mlade i odrasle, uz istodobno povećanje atraktivnosti i kvalitete početnog strukovnog obrazovanja i osposobljavanja.

                  (22)

                  Mnoge zemlje pokrenule su inicijative za promicanje izvrsnosti u strukovnom obrazovanju i osposobljavanju te za bolje povezivanje strukovnog obrazovanja i osposobljavanja s ekosustavima inovacija i vještina. Na temelju tih primjera isprobava se koncept centara izvrsnosti strukovnog obrazovanja i osposobljavanja kako bi postali vrhunske referentne točke za osposobljavanje u specifičnim područjima kad je riječ o početnom osposobljavanju i trajnom usavršavanju i prekvalifikaciji.

                  (23)

                  U svojem Mišljenju o budućnosti strukovnog obrazovanja i osposobljavanja donesenom u prosincu 2018. Savjetodavni odbor za strukovno obrazovanje i osposobljavanje (ACVT) iznio je viziju izvrsnog, uključivog i cjeloživotnog strukovnog obrazovanja i osposobljavanja koje odgovara na zahtjeve budućnosti proizišle iz gospodarskih, tehnoloških i društvenih promjena. U Mišljenju je Komisija pozvana da pripremi prijedlog za pojednostavnjenje i konsolidaciju političkog okvira EU-a za strukovno obrazovanje i osposobljavanje, upravljanje njime i postojeće instrumente u obliku sveobuhvatne preporuke Vijeća.

                  (24)

                  S obzirom na njezinu neobvezujuću prirodu, ovom Preporukom poštuju se načela supsidijarnosti i proporcionalnosti te bi je trebalo provoditi u skladu s europskim i nacionalnim pravom i praksom. Naime, ovom se Preporukom ne dovodi u pitanje Direktiva 2005/36/EZ (19) kako je izmijenjena Direktivom 2013/55/EU (20) o priznavanju stručnih kvalifikacija i sustavu automatskog priznavanja koji je u njoj predviđen.
                  Uzimajući u obzir sljedeću definiciju „strukovnog obrazovanja i osposobljavanja”:
                  Za potrebe ove Preporuke strukovno obrazovanje i osposobljavanje tumači se kao obrazovanje i osposobljavanje putem kojeg mladi i odrasli stječu znanje, vještine i kompetencije potrebne za određena zanimanja ili općenito na tržištu rada (21). Može se pružati u formalnom i neformalnom okružju, na svim razinama Europskog kvalifikacijskog okvira (EKO), uključujući tercijarno obrazovanje, ako je primjenjivo.

            PREPORUČUJE DRŽAVAMA ČLANICAMA DA:
      u skladu s nacionalnim zakonodavstvom i zakonodavstvom Unije, dostupnim resursima, nacionalnim prioritetima i okolnostima, uključujući socioekonomsku situaciju i značajke nacionalnih sustava strukovnog obrazovanja i osposobljavanja, te u uskoj suradnji sa svim relevantnim dionicima:

                  a)

                  rade na provedbi politike u području strukovnog obrazovanja i osposobljavanja kojom se:

                              —

                              omogućuje mladima i odraslima da steknu znanje, vještine i kompetencije potrebne za napredovanje na tržištu rada i u društvu koji se mijenjaju, da upravljaju oporavkom i pravednom tranzicijom prema zelenom i digitalnom gospodarstvu u doba demografskih promjena i tijekom svih gospodarskih ciklusa,

                              —

                              potiče uključivost i jednake mogućnosti te doprinosi postizanju otpornosti, socijalne pravednosti i blagostanja za sve te

                              —

                              promiče europske sustave strukovnog obrazovanja i osposobljavanja u međunarodnom kontekstu kako bi bili prepoznati kao svjetska referenca za polaznike strukovnog obrazovanja i osposobljavanja,

                  b)

                  pokreću mjere i ulaganja za provedbu te politike u skladu s načelima definiranima u točkama od 1. do 21. u nastavku i

                  c)

                  radi na postizanju sljedećih ciljeva (22) na razini EU-a do 2025., koji su dio relevantnih europskih okvira za praćenje, među ostalim u području obrazovanja i osposobljavanja te socijalne politike i politike zapošljavanja:

                              —

                              udio zaposlenih osoba koje su završile strukovno obrazovanje ili osposobljavanje trebao bi iznositi najmanje 82 % (23),

                              —

                              60 % osoba koje su nedavno završile SOO ima koristi od izloženosti učenju kroz rad tijekom svojeg strukovnog obrazovanja i osposobljavanja (24). Taj se cilj odnosi na sve oblike učenja kroz rad na radnom mjestu, čime će se doprinijeti i povećanim mogućnostima naukovanja koje se mogu poduprijeti Garancijom za mlade,

                              —

                              8 % polaznika SOO-a ima koristi od mobilnosti u svrhu učenja u inozemstvu (25).

         Strukovno obrazovanje i osposobljavanje brzo se prilagođava promjenama na tržištu rada

                  1.

                  U programima strukovnog obrazovanja i osposobljavanja nudi se uravnotežena kombinacija strukovnih vještina, uključujući tehničke vještine, koje su dobro usklađene sa svim gospodarskim ciklusima, radnim mjestima i metodama rada koji se mijenjaju, te ključnih kompetencija (26), uključujući solidne osnovne vještine, digitalne, transverzalne, zelene i ostale životne vještine koje pružaju snažne temelje za otpornost, cjeloživotno učenje, cjeloživotnu zapošljivost, socijalnu uključenost, aktivno građanstvo i osobni razvoj;

                  2.

                  Kurikulumi za strukovno obrazovanje i osposobljavanje, ponude programa i kvalifikacije prema potrebi se redovito ažuriraju na temelju informacija o vještinama (npr. sustavi za praćenje osoba s kvalifikacijom, mehanizmi za predviđanje potreba za vještinama, među ostalim na sektorskoj i regionalnoj razini);

                  3.

                  Pružatelji strukovnog obrazovanja i osposobljavanja imaju, u skladu s nacionalnim kontekstom, odgovarajući stupanj autonomije, fleksibilnosti, potpore i financiranja kako bi svoje ponude za osposobljavanje prilagodili promjenjivim potrebama za vještinama, zelenoj i digitalnoj tranziciji i gospodarskim ciklusima uz istodobno osiguravanje kvalitete;

                  4.

                  Programi strukovnog obrazovanja i osposobljavanja na svim razinama obuhvaćaju komponente učenja kroz rad, koje su dodatno proširene i na trajno strukovno obrazovanje i osposobljavanje; programi naukovanja (27) dodatno su razvijeni kako bi se poboljšale ponude Garancije za mlade (28) te dopunjeni odgovarajućom potporom (29) i mjerama za stabilizaciju ponude naukovanja te za uklanjanje specifičnih izazova s kojima se suočavaju mala poduzeća; kako bi se u različitim sektorima gospodarstva stvorile mogućnosti učenja kroz rad, poslodavcima bi se mogle pružiti poticajne mjere u skladu s nacionalnim kontekstom;

         Fleksibilnost i mogućnosti za napredovanje čine središnju točku strukovnog obrazovanja i osposobljavanja

                  5.

                  Programi strukovnog obrazovanja i osposobljavanja usmjereni su na polaznika, omogućavaju pristup nastavi u učionici i digitalnom ili kombiniranom učenju, fleksibilne i modularne puteve koji se temelje na priznavanju ishoda neformalnog i informalnog učenja te napredovanje u karijeri i učenju; programi trajnog strukovnog osposobljavanja osmišljeni su tako da se mogu prilagoditi tržištu rada i sektorskim ili individualnim potrebama za usavršavanjem ili prekvalifikacijom;

                  6.

                  Programi strukovnog obrazovanja i osposobljavanja temelje se na modulima ili jedinicama ishoda učenja te postoje mehanizmi vrednovanja koji omogućuju prijenos, priznavanje i prikupljanje ishoda učenja pojedinaca s ciljem stjecanja kvalifikacije ili djelomične kvalifikacije, ovisno o nacionalnom kontekstu (30); U početnom strukovnom obrazovanju i osposobljavanju glavni je cilj napredovati do cjelovite kvalifikacije.

         Strukovno obrazovanje i osposobljavanje pokretač je inovacija i rasta te priprema polaznike za digitalnu i zelenu tranziciju te deficitarna zanimanja

                  7.

                  Otpornost strukovnog obrazovanja i osposobljavanja postiže se tako da ono postane dio gospodarskih, industrijskih i inovacijskih strategija, među ostalim onih povezanih s oporavkom te zelenom i digitalnom tranzicijom. Stoga je potrebno znatno prilagoditi i/ili proširiti ponudu strukovnog obrazovanja i osposobljavanja, osobito za odrasle, poticanjem stjecanja poduzetničkih, digitalnih i zelenih vještina;

                  8.

                  Centri izvrsnosti strukovnog obrazovanja i osposobljavanja djeluju kao katalizatori ulaganja u lokalna poduzeća, podupiru oporavak, zelenu i digitalnu tranziciju, europske i regionalne inovacije i strategije pametne specijalizacije, razvoj strukovnog obrazovanja i osposobljavanja, među ostalim na višim razinama kvalifikacija (razinama od 5. do 8. Europskog kvalifikacijskog okvira) u skladu s nacionalnim kontekstom, te pružaju inovativne usluge kao što su klasteri, poduzetnički inkubatori za novoosnovana poduzeća i tehnološke inovacije za MSP-ove, kao i inovativna rješenja za prekvalifikaciju radnika koji bi mogli postati višak;

                  9.

                  Ustanove za strukovno obrazovanje i osposobljavanje imaju pristup najsuvremenijoj infrastrukturi, uspostavile su strategije digitalizacije (31) u skladu s nacionalnim kontekstom i uključuju okolišnu i socijalnu održivost u svoje programe i organizacijsko upravljanje, čime doprinose provedbi UN-ovih ciljeva održivog razvoja;

         Strukovno obrazovanje i osposobljavanje atraktivan je izbor i temelji se na modernom i digitaliziranom pružanju osposobljavanja/vještina

                  10.

                  Početno i trajno strukovno obrazovanje i osposobljavanje dio su cjeloživotnog učenja. Poveznice između početnog i trajnog strukovnog obrazovanja i osposobljavanja, općeg obrazovanja i visokog obrazovanja fleksibilne su i prohodne;

                  11.

                  Programi strukovnog obrazovanja i osposobljavanja na razinama od 5. do 8. Europskog kvalifikacijskog okvira dodatno se razvijaju kako bi se zadovoljila rastuća potreba za naprednim strukovnim vještinama u skladu s nacionalnim kontekstom;

                  12.

                  Programi strukovnog obrazovanja i osposobljavanja izvode se u odgovarajućoj kombinaciji otvorenih, digitalnih i participativnih okružja za učenje, uključujući radna mjesta pogodna za učenje, a oslanjaju se na najsuvremeniju i dostupnu infrastrukturu, opremu i tehnologiju te raznovrsne pedagoške pristupe i alate, primjerice simulatore koji se temelje na IKT-u te virtualnu i proširenu stvarnost kojima se povećava dostupnost i učinkovitost pružanja osposobljavanja, među ostalim za mala poduzeća (32);

                  13.

                  Nastavnici, predavači i drugo osoblje u strukovnom obrazovanju i osposobljavanju prolaze početni i trajni profesionalni razvoj kako bi: provodili visokokvalitetno osposobljavanje; poticali tehničke i digitalne vještine i učinkovite inovativne metode osposobljavanja, uključujući poučavanje u virtualnom okružju; s digitalnim alatima za učenje radili u skladu s najsuvremenijom pedagogijom u području strukovnog i digitalnog obrazovanja te u raznolikim i višekulturnim okružjima. Njihove karijere postaju atraktivnije zahvaljujući širim pristupima zapošljavanju, poboljšanim prilikama za razvoj karijere (33) te pojačanoj suradnji između nastavnika / predavača u strukovnom obrazovanju i osposobljavanju i poduzeća odnosno drugih radnih mjesta;

                  14.

                  Strategijama internacionalizacije podupire se strateški pristup međunarodnoj suradnji u strukovnom obrazovanju i osposobljavanju, među ostalim u pograničnim regijama EU-a. Takvim se strategijama promiču uspješne nacionalne prakse diljem svijeta, a mogu se provoditi na različite načine kao što su mobilnost polaznika i nastavnika/predavača te sudjelovanje i zajednička priprema za međunarodna natjecanja u vještinama;

                  15.

                  Polaznici i osoblje u strukovnom obrazovanju i osposobljavanju imaju mogućnost mobilnosti u svrhu učenja, uključujući virtualnu mobilnost, dugoročnu mobilnost i mobilnost u treće zemlje, zahvaljujući primjeni i priznavanju jedinica ishoda učenja i relevantnih europskih alata (34);

                  16.

                  Jasne i pristupačne informacije o mogućnostima za učenje, razvoj karijere i vrednovanje u cijelom EU-u zajamčene su u okviru visokokvalitetnih usluga u području cjeloživotnog učenja i profesionalnog usmjeravanja, pri čemu se u potpunosti iskorištavaju Europass i druge digitalne usluge;

         Strukovno obrazovanje i osposobljavanje promiče jednake mogućnosti

                  17.

                  Programi strukovnog obrazovanja i osposobljavanja uključivi su i dostupni ranjivim skupinama, kao što su osobe s invaliditetom, niskokvalificirane osobe ili osobe s niskom razinom vještina, manjine, osobe migrantskog podrijetla i osobe s manje mogućnosti zbog zemljopisne lokacije na kojoj se nalaze i/ili nepovoljnog socioekonomskog položaja; Ciljanim mjerama i fleksibilnim oblicima osposobljavanja može se spriječiti rano napuštanje obrazovanja i osposobljavanja te poduprijeti prelazak iz škole na posao;

                  18.

                  Programi strukovnog obrazovanja i osposobljavanja dostupni su putem digitalnih platformi za učenje, uz potporu alata, uređaja i internetske veze, posebno za ranjive skupine i ljude u ruralnim i udaljenim područjima;

                  19.

                  Ciljanim mjerama promiče se rodna ravnoteža u tradicionalno „muškim” ili „ženskim” zanimanjima te se zajedno nastoje ukloniti rodni stereotipi i druge vrste stereotipa;

         Strukovno obrazovanje i osposobljavanje temelji se na kulturi osiguravanja kvalitete

                  20.

                  Europski referentni okvir za osiguravanje kvalitete (okvir EQAVET), kako je opisan u Prilogu II., primjenjuje se u nacionalnim sustavima osiguravanja kvalitete za početno i trajno strukovno obrazovanje i osposobljavanje; obuhvaća strukovno obrazovanje i osposobljavanje u svim okružjima za učenje (kao što su učenje u školi i učenje kroz rad, uključujući programe naukovanja) i sve vrste učenja (digitalno, u učionici ili kombinirano) koje izvode javni i privatni pružatelji usluga te se temelji na skupu indikativnih deskriptora i zajedničkih referentnih pokazatelja za osiguravanje kvalitete strukovnog obrazovanja i osposobljavanja koji se primjenjuju i na razini sustava i na razini pružatelja usluga, u skladu s nacionalnim kontekstom, kako je navedeno u Prilogu II.;

                  21.

                  Nacionalna referentna točka za osiguravanje kvalitete u strukovnom obrazovanju i osposobljavanju i dalje okuplja sve relevantne dionike na nacionalnoj i regionalnoj razini kako bi mogla:

                              —

                              poduzimati konkretne inicijative za provedbu i daljnji razvoj okvira EQAVET,

                              —

                              obavješćivati i mobilizirati u provedbi okvira EQAVET širok raspon dionika, uključujući centre izvrsnosti strukovnog obrazovanja i osposobljavanja

                              —

                              podupirati samoevaluaciju kao komplementarno i djelotvorno sredstvo osiguravanja kvalitete koje omogućuje mjerenje uspjeha i utvrđivanje područja za poboljšanje, među ostalim u pogledu digitalne spremnosti sustavâ i ustanova za strukovno obrazovanje i osposobljavanje,

                              —

                              aktivno sudjelovati u europskoj mreži za osiguravanje kvalitete u strukovnom obrazovanju i osposobljavanju,

                              —

                              dostavljati ažurirani opis nacionalnih mehanizama osiguravanja kvalitete na temelju okvira EQAVET,

                              —

                              sudjelovati u istorazinskom vrednovanju (35) osiguravanja kvalitete na razini EU-a kako bi se povećala transparentnost i dosljednost mehanizama osiguranja kvalitete te kako bi se ojačalo povjerenje među državama članicama;

         Provedba na nacionalnoj razini

      Preporučuje se da države članice poduzmu mjere za provedbu te politike na nacionalnoj razini, zajedno sa socijalnim partnerima i drugim relevantnim dionicima. Pritom bi trebale:

                  22.

                  podupirati održiva partnerstva za upravljanje strukovnim obrazovanjem i osposobljavanjem, u skladu s nacionalnim kontekstom i, prema potrebi, putem javno-privatnih partnerstava; uključiti socijalne partnere i sve relevantne dionike, uključujući ustanove za strukovno obrazovanje i osposobljavanje, industrije i poduzeća svih veličina, javne i privatne službe za zapošljavanje, nastavnike i predavače u strukovnom obrazovanju i osposobljavanju te njihove predstavnike, posrednička tijela kao što su industrijske, trgovačke i obrtničke komore, stručne i sektorske organizacije, nacionalne koordinatore provedbe Garancije za mlade, ESF i ostale inicijative EU-a, sektor informacijskih tehnologija, centre izvrsnosti strukovnog obrazovanja i osposobljavanja, klastere, organizacije polaznika i roditelja te lokalna, regionalna i nacionalna tijela; promicati takva partnerstva na regionalnoj i sektorskoj razini;

                  23.

                  na najbolji način upotrebljavati europske alate za transparentnost kao što su Europski kvalifikacijski okvir, Europski sustav prijenosa i prikupljanja bodova (ECTS), Europass i klasifikacija europskih vještina, kompetencija, kvalifikacija i zanimanja (ESCO), olakšavati automatsko uzajamno priznavanje kvalifikacija i ishoda razdoblja učenja u inozemstvu (36), omogućiti polaznicima korištenje različitim značajkama Europassa (npr. bilježenje svojeg iskustva, vještina i kvalifikacija u internetskom profilu koji služi za profesionalno usmjeravanje, iskustvo mobilnosti, dobivanje digitalno potpisanih kvalifikacija i primanje prijedloga te traženje mogućnosti za učenje i posao, kvalifikacije, vrednovanje, priznavanje itd.);

                  24.

                  na najbolji mogući način iskorištavati fondove i instrumente Europske unije kojima se podupiru reforme i/ili ulaganja u strukovno obrazovanje i osposobljavanje, među ostalim u vezi s digitalizacijom i održivošću okoliša, kao što su Next Generation EU (Mehanizam za oporavak i otpornost, REACT-EU), Europski socijalni fond+, instrument SURE, Europski fond za regionalni razvoj, InvestEU, Erasmus+, Obzor Europa, Interreg, Digitalna Europa, mehanizam za pravednu tranziciju i Europski poljoprivredni fond za ruralni razvoj te Fond za modernizaciju; poticati daljnja ulaganja javnog i privatnog sektora u strukovno obrazovanje i osposobljavanje;

                  25.

                  oslanjajući se na relevantne postojeće nacionalne mehanizme i financijske okvire, definirati mjere koje je potrebno poduzeti za provedbu ove Preporuke na nacionalnoj razini u roku od 18 mjeseci od njezina donošenja i pratiti njihovu provedbu, među ostalim dodjelom nacionalnih sredstava prema potrebi na nacionalnoj razini i sa snažnim naglaskom na uključivanju digitalizacije i okolišne održivosti u cijeli sektor strukovnog obrazovanja i osposobljavanja, uzimajući u obzir nadležnost/autonomiju ustanova za obrazovanje i osposobljavanje u skladu s nacionalnim kontekstom.

            POZDRAVLJA NAMJERU KOMISIJE DA, POŠTUJUĆI SUPSIDIJARNOST:
      provodi politiku Unije u području strukovnog obrazovanja i osposobljavanja kojom se podupire djelovanje država članica, što uključuje:

                  26.

                  osiguravanje djelotvornog upravljanja politikama EU-a za strukovno obrazovanje i osposobljavanje putem tripartitnog Savjetodavnog odbora za strukovno obrazovanje i osposobljavanje na temelju kontinuiranog programa rada i u suradnji s ravnateljima za strukovno obrazovanje i osposobljavanje (37), predstavnicima polaznika i pružateljima strukovnog obrazovanja i osposobljavanja;

                  27.

                  osiguravanje toga da se politika EU-a za strukovno obrazovanje i osposobljavanje u potpunosti odražava u provedbi europskog plana oporavka, europskog zelenog plana i nove industrijske strategije za Europu, strategije za mala i srednja poduzeća za održivu i digitalnu Europu te da čini dosljedan i usklađen dio Programa vještina za Europu za održivu konkurentnost, socijalnu pravednost i otpornost, Akcijskog plana za digitalno obrazovanje, sveukupnog europskog okvira za suradnju u području obrazovanja i osposobljavanja te europskog prostora obrazovanja;

                  28.

                  daljnje pružanje potpore strukturnim reformama u vezi s naukovanjem putem službe za potporu naukovanju i novi poticaj Europskom savezu za naukovanje u sinergiji s Garancijom za mlade; postupno širenje usluga potpore za strukovno obrazovanje i osposobljavanje u suradnji s CEDEFOP-om;

                  29.

                  razmatranje koncepta i upotrebe mikrokvalifikacija, među ostalim u strukovnom obrazovanju i osposobljavanju, zajedno s državama članicama i relevantnim dionicima, među ostalim u kontekstu savjetodavne skupine EQF-a, kako je predloženo u Programu vještina za Europu;

                  30.

                  podupiranje cilja postupne uspostave i razvoja europskih platformi centara izvrsnosti strukovnog obrazovanja i osposobljavanja te razmatranje europskih temeljnih strukovnih profila zajedno s državama članicama i relevantnim dionicima, kao dijela platforme Europass i, po mogućnosti, dopunjenih strukovnim digitalnim sadržajem razvijenim u okviru europskih alata za transparentnost, s ciljem olakšavanja mobilnosti polaznika i radnika te transparentnosti i priznavanja kvalifikacija;

                  31.

                  podupiranje kvalitativne i učinkovite digitalizacije pružanja strukovnog obrazovanja i osposobljavanja u školi i kroz rad promicanjem upotrebe europskih okvira kompetencija (38) i alata za samoprocjenu (39) te istraživanje izvedivosti provedbe ankete na razini EU-a za škole za strukovno obrazovanje i osposobljavanje;

                  32.

                  jačanje Europskog saveza za naukovanje i Koalicije za digitalne vještine i radna mjesta, kako je najavljeno u Programu vještina za Europu;

                  33.

                  promicanje sustavâ europskog strukovnog obrazovanja i osposobljavanja u međunarodnom kontekstu kako bi bili prepoznati kao globalne referentne točke za polaznike u strukovnom obrazovanju i osposobljavanju, među ostalim podupiranjem internacionalizacije sustavâ strukovnog obrazovanja i osposobljavanja, i u pogledu zemalja kandidatkinja za članice EU-a i zemalja europskog susjedstva, u suradnji s Europskom zakladom za osposobljavanje (ETF), organiziranjem natjecanja u vještinama i komunikacijskim kampanjama usmjerenima na povećanje atraktivnosti i ugleda SOO-a te pružanjem jednostavnog pristupa informacijama o SOO-u i povezanim prilikama za razvoj karijere oslanjajući se na značajke Europassa i dodatno ih razvijajući;

                  34.

                  suradnju s međunarodnim organizacijama, posebno s OECD-om, Međunarodnom organizacijom rada, UNESCO-om i Svjetskom bankom, u području strukovnog obrazovanja i osposobljavanja.

                  35.

                  podupiranje nastojanja država članica u provedbi ove Preporuke, jačanje kapaciteta ustanova za strukovno obrazovanje i osposobljavanje, uključujući njihovu digitalizaciju i okolišnu održivost, te promicanje istraživanja u SOO-u i na nacionalnoj razini i na razini EU-a s pomoću sredstava iz relevantnih fondova i programa Unije (Next Generation EU (Mehanizam za oporavak i otpornost, REACT-EU), Europski socijalni fond+, SURE, Europski fond za regionalni razvoj, InvestEU, Erasmus+, Obzor Europa, Interreg, Digitalna Europa, Mehanizam za pravednu tranziciju, Europski poljoprivredni fond za ruralni razvoj i Fond za modernizaciju);

                  36.

                  osiguravanje kvalitativnog i kvantitativnog praćenja u skladu sa zajedničkim ciljevima definiranima u ovoj Preporuci, kao i drugim relevantnim podacima, uključujući podatke o ulaganjima, i upotreba tih podataka za europski semestar i relevantne europske okvire za praćenje i izvješćivanje te izvješćivanje Vijeća o provedbi Preporuke svakih pet godina oslanjajući se na podatke dostupne na nacionalnoj i europskoj razini te godišnje praćenje koje provodi CEDEFOP.

            Ovom se Preporukom zamjenjuje Preporuka Europskog parlamenta i Vijeća od 18. lipnja 2009. o uspostavi Europskog referentnog okvira za osiguravanje kvalitete u strukovnom obrazovanju i osposobljavanju (EQAVET) i Preporuka Europskog parlamenta i Vijeća od 18. lipnja 2009. o uspostavi Europskog sustava bodova strukovnog obrazovanja (ECVET).

         Sastavljeno u Bruxellesu 24. studenoga 2020.

               Za Vijeće

               Predsjednik

            M. ROTH

         (1)  SL C 326, 26.10.2012., str. 391.

         (2)  Dok. 13129/17.

         (3)  COM(2019) 640 final.

         (4)  COM(2020) 14 final.

         (5)  COM(2020) 274 final.

         (6)  COM(2020) 102 final.

         (7)  COM(2020) 98 final.

         (8)  COM(2020) 380 final.

         (9)  COM(2020) 103 final.

         (10)  COM(2020) 152 final.

         (11)  COM(2020) 442 final.

         (12)  Preporuka Vijeća od 22. travnja 2013. o uspostavi Garancije za mlade (SL C 120, 26.4.2013., str. 1.)

         (13)  SL C 13, 18.1.2003., str. 2.

         (14)  SL C 417, 15.12.2015., str. 25.

         (15)  COM(2016) 381 final.

         (16)  SL C 155, 8.7.2009., str. 1.

         (17)  SL C 155, 8.7.2009., str. 11.

         (18)  SL C 153, 2.5.2018., str. 1.

         (19)  Direktiva 2005/36/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. rujna 2005. o priznavanju stručnih kvalifikacija (SL L 255, 30.9.2005., str. 22.).

         (20)  Direktiva 2013/55/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 20. studenoga 2013. o izmjeni Direktive 2005/36/EZ o priznavanju stručnih kvalifikacija i Uredbe (EU) br. 1024/2012 o administrativnoj suradnji putem Informacijskog sustava unutarnjeg tržišta („Uredba IMI”) (SL L 354, 28.12.2013., str. 132.).

         (21)  Na temelju definicije Cedefopa: Europski centar za razvoj strukovnog osposobljavanja: Terminologija europske politike u području obrazovanja i osposobljavanja, 2014.

         (22)  Ciljevi su definirani kao prosječne vrijednosti za EU koje države članice trebaju postići zajedno. Prilikom izvješćivanja o napretku u postizanju tih ciljeva, među ostalim, prema potrebi u kontekstu europskog semestra, Komisija bi trebala uzeti u obzir posebnosti različitih nacionalnih sustava i okolnosti. Države članice trebale bi u potpunosti iskoristiti mogućnosti financiranja sredstvima Unije u skladu sa svojim nacionalnim okolnostima, prioritetima i izazovima. Trima kvantitativnim ciljevima ne prejudiciraju se odluke o načinu provedbe instrumenata financiranja Unije u sklopu višegodišnjeg financijskog okvira za razdoblje 2021. – 2027. i instrumenta Next Generation EU.

         (23)  Time će se obuhvatiti dobna skupina od 20 do 34 godine koja je srednjoškolsko obrazovanje ili obrazovanje poslije srednjoškolskog koje nije tercijarno obrazovanje završila unatrag jedne do tri godine.

         (24)  Time će se obuhvatiti dobna skupina od 20 do 34 godine koja je obrazovanje i osposobljavanje napustila unatrag jedne do tri godine. Pokazatelj će se temeljiti na podacima koji će se prikupljati od 2021. u okviru Ankete o radnoj snazi u Europskoj uniji (EU-LFS), kako je definirano u identifikatoru varijable „HATWORK” u Provedbenoj uredbi Komisije (EU) 2019/2240. To se odnosi na radna iskustva na radnom mjestu u tržišnoj ili netržišnoj jedinici (tj. u poduzeću, državnoj instituciji ili neprofitnoj organizaciji) koja su bila dio kurikuluma formalnog programa koji je doveo do najviše uspješno završene razine obrazovanja. U slučaju ispitanika s više radnih iskustava u obzir bi trebalo uzeti ukupno trajanje svih radnih iskustava. Radna iskustva trebala bi se iskazati u ekvivalentu punog radnog vremena.

         (25)  To će se mjeriti kao udio polaznika koji su sudjelovali u programu mobilnosti u određenoj kalendarskoj godini u odnosu na ukupan broj polaznika koji te godine završavaju SOO. Pokazatelj će se temeljiti na podacima o mobilnosti prikupljenima iz podataka programa Erasmus+ i podacima o osobama koje su završile SOO dobivenima od UNESCO-a, OECD-a i Eurostata. Za dopunu podataka iz programa Erasmus+ mogli bi se upotrebljavati i podaci iz programa mobilnosti nacionalnih tijela, ako su dostupni i isključivo ako su usporedivi s podacima iz programa Erasmus+ te obuhvaćaju trajanje mobilnosti. U slučaju da su podaci nacionalnih tijela uključeni, trebali bi biti prikazani na transparentan način.

         (26)  U Preporuci Vijeća od 22. svibnja 2018. o ključnim kompetencijama za cjeloživotno učenje utvrđene su sljedeće ključne kompetencije: kompetencija pismenosti, kompetencija višejezičnosti, matematička kompetencija te kompetencija u prirodoslovlju, tehnologiji i inženjerstvu, digitalna kompetencija, osobna i socijalna kompetencija te kompetencija učenja kako učiti, kompetencija građanstva, poduzetnička kompetencija te kompetencija kulturne svijesti i izražavanja.

         (27)  Kako je utvrđeno u Preporuci Vijeća od 15. ožujka 2018. o europskom okviru za kvalitetna i učinkovita naukovanja.

         (28)  Kako je utvrđeno u Preporuci Vijeća od 22. travnja 2013. o uspostavi Garancije za mlade.

         (29)  To može uključivati centre za osposobljavanje među poduzećima.

         (30)  U skladu s Preporukom Vijeća od 20. prosinca 2012. o vrednovanju neformalnog i informalnog učenja.

         (31)  Na primjer, alatom za samoprocjenu SELFIE podupiru se ustanove za strukovno obrazovanje i osposobljavanje u upotrebi digitalnih tehnologija za učinkovito poučavanje i učenje te u jačanju njihove suradnje s poslodavcima u programima učenja kroz rad.

         (32)  Oni nadalje mogu uključivati suradničko poučavanje, interdisciplinarno učenje i učenje na temelju projekata, nove organizacijske metode u ustanovama za osposobljavanje i poduzećima te umjetnu inteligenciju.

         (33)  To može obuhvaćati različite načine za napredovanje u karijeri, priznavanje prethodnog stručnog iskustva, nastavnike/predavače koji drže kombiniranu nastavu u skladu s nacionalnim kontekstom.

         (34)  Na primjer, predlošci za memorandum o razumijevanju i sporazum o učenju.

         (35)  Istorazinsko vrednovanje vrsta je dobrovoljnog uzajamnog učenja kojim se nastoji doprinijeti poboljšanju i transparentnosti mehanizama osiguravanja kvalitete na razini sustava koji ne dovode do akreditacije, na temelju posebne metodologije koju će razviti Europska mreža za osiguravanje kvalitete u strukovnom obrazovanju i osposobljavanju.

         (36)  U skladu s Preporukom Vijeća od 26. studenoga 2018. o promicanju automatskog uzajamnog priznavanja kvalifikacija visokog obrazovanja i srednjoškolskog obrazovanja i osposobljavanja te ishoda razdoblja učenja u inozemstvu.

         (37)  Ravnatelje za strukovno obrazovanje i osposobljavanje imenuju države članice.

         (38)  Kao što su Okvir digitalnih kompetencija za građane (DigComp), Okvir digitalnih kompetencija za nastavno osoblje (DigCompEdu) i Okvir digitalnih kompetencija za organizacije (DigCompO).

         (39)  Kao što je SELFIE.

         PRILOG I.
         Relevantni akti Unije u području vještina, obrazovanja i osposobljavanja

            (1)

               Preporuka Vijeća od 28. lipnja 2011. o politikama za smanjenje ranog napuštanja školovanja (1).

            (2)

               Preporuka Vijeća od 20. prosinca 2012. o vrednovanju neformalnog i informalnog učenja (2).

            (3)

               Zajedničko izvješće Vijeća i Komisije za 2015. godinu o provedbi strateškog okvira za europsku suradnju u području obrazovanja i osposobljavanja (ET 2020.) – Novi prioriteti za europsku suradnju u području obrazovanja i osposobljavanja (3).

            (4)

               Preporuka Vijeća od 19. prosinca 2016. o oblicima usavršavanja: nove prilike za odrasle (4).

            (5)

               Preporuka Vijeća od 22. svibnja 2017. o Europskome kvalifikacijskom okviru za cjeloživotno učenje i o stavljanju izvan snage Preporuke Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2008. o uspostavi Europskoga kvalifikacijskog okvira za cjeloživotno učenje (5).

            (6)

               Preporuka Vijeća od 20. studenoga 2017. o praćenju osoba s kvalifikacijom (6).

            (7)

               Odluka (EU) 2018/646 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. travnja 2018. o zajedničkom okviru za pružanje boljih usluga za vještine i kvalifikacije (Europass) i o stavljanju izvan snage Odluke br 2241/2004/EZ (7).

            (8)

               Preporuka Vijeća od 22. svibnja 2018. o ključnim kompetencijama za cjeloživotno učenje (8).

            (9)

               Zaključci Vijeća o napretku prema viziji europskog prostora obrazovanja (9).

            (10)

               Preporuka Vijeća od 26. studenoga 2018. o promicanju automatskog uzajamnog priznavanja kvalifikacija visokog obrazovanja i srednjoškolskog obrazovanja i osposobljavanja te ishoda razdoblja učenja u inozemstvu (10).

            (11)

               Zaključci Vijeća o provedbi Preporuke Vijeća o oblicima usavršavanja: nove prilike za odrasle (11).

            (12)

               Rezolucija Vijeća o daljnjem razvoju europskog prostora obrazovanja u cilju podupiranja sustavâ obrazovanja i osposobljavanja okrenutih budućnosti (12).

            (13)

               Zaključci Vijeća o ekonomiji dobrobiti (13).

            (14)

               Komunikacija Komisije naslovljena „Godišnja strategija održivog rasta 2020.” (14).

            (1)  SL C 191, 1.7.2011., str. 1.

            (2)  SL C 398, 22.12.2012., str. 1.

            (3)  SL C 417, 15.12.2015., str. 25.

            (4)  SL C 484, 24.12.2016., str. 1.

            (5)  SL C 189, 15.6.2017., str. 15.

            (6)  SL C 423, 9.12.2017., str. 1.

            (7)  SL L 112, 2.5.2018., str. 42.

            (8)  SL C 189, 4.6.2018., str. 1.

            (9)  SL C 195, 7.6.2018., str. 7.

            (10)  SL C 444, 10.12.2018., str. 1.

            (11)  SL C 189, 5.6.2019., str. 23.

            (12)  SL C 389, 18.11.2019., str. 1.

            (13)  13432/19.

            (14)  COM(2019) 650 final.

         PRILOG II.
         Okvir EQAVET
         Dio A. Indikativni deskriptori EQAVET-a

         U ovom prilogu predlažu se indikativni deskriptori s ciljem pružanja podrške državama članicama i pružateljima strukovnog obrazovanja i osposobljavanja, kako to smatraju primjerenim, pri provedbi okvira EQAVET. Strukturirani su prema fazama ciklusa kvalitete: Planiranje – provedba – vrednovanje– preispitivanje. Mogu se primijeniti i na početno i na trajno strukovno obrazovanje i osposobljavanje te se primjenjuju na sva okružja za učenje: učenje u školi i učenje kroz rad, uključujući programe naukovanja.

                     Kriteriji kvalitete

                     Indikativni deskriptori na razini sustava SOO-a

                     Indikativni deskriptori na razini pružatelja SOO-a

                     Planiranje se temelji na strateškoj viziji koja je zajednička relevantnim dionicima, a uključuje jasne ciljeve, mjere i pokazatelje.

                     Ciljevi SOO-a opisani su srednjoročno i dugoročno te povezani s europskim ciljevima i ciljevima održivog razvoja, uzimajući u obzir pitanja okolišne održivosti.
                     Socijalni partneri i svi drugi relevantni dionici sudjeluju u utvrđivanju ciljeva SOO-a na različitim razinama.
                     Ciljevi se utvrđuju i prate s pomoću posebnih pokazatelja (kriteriji uspješnosti).
                     Uspostavljeni su mehanizmi i postupci za utvrđivanje potreba za osposobljavanjem na tržištu rada i u društvu.

                     Ciljevi SOO-a na europskoj, nacionalnoj i regionalnoj razini odražavaju se u lokalnim ciljnim vrijednostima koje određuju pružatelji SOO-a.
                     Jasni ciljevi i ciljne vrijednosti utvrđeni su i prate se te su osmišljeni programi za njihovo postizanje.
                     Kontinuirano savjetovanje sa socijalnim partnerima i svim drugim relevantnim dionicima odvija se kako bi se utvrdile posebne lokalne potrebe / potrebe pojedinaca.
                     Odgovornosti u upravljanju kvalitetom i razvoju jasno su dodijeljene.
                     Osoblje je od početka uključeno u planiranje, među ostalim u pogledu unapređenja kvalitete.

                     Osmišljena je politika informiranja kojom se osigurava optimalno objavljivanje kvalitativnih rezultata/ishoda u skladu s nacionalnim/regionalnim zahtjevima u pogledu zaštite podataka.
                     Utvrđeni su standardi i smjernice za priznavanje, vrednovanje i certificiranje kompetencija pojedinaca.
                     Kvalifikacije SOO-a opisane su ishodima učenja.
                     Uspostavljeni su mehanizmi za osiguravanje kvalitete izrade programa, vrednovanja i preispitivanja kvalifikacija.
                     Programi SOO-a osmišljeni su tako da omogućuju fleksibilne načine učenja i brzu prilagodbu promjenjivim potrebama tržišta rada.

                     Pružatelji planiraju inicijative za suradnju s relevantnim dionicima.
                     Relevantni dionici sudjeluju u postupku analize lokalnih potreba.
                     Pružatelji SOO-a imaju uspostavljen jasan i transparentan sustav osiguravanja kvalitete.
                     Osmišljene su mjere za osiguravanje usklađenosti s pravilima o zaštiti podataka.

                     Planovi provedbe osmišljeni su uz savjetovanje s dionicima i uključuju jasna načela.

                     Planovi provedbe uspostavljeni su u suradnji sa socijalnim partnerima, pružateljima SOO-a i drugim relevantnim dionicima na različitim razinama.
                     Planovi provedbe uključuju razmatranje potrebnih resursa, kapaciteta korisnika te alata i smjernica nužnih za potporu.
                     Osmišljene su smjernice i standardi za provedbu na različitim razinama. Te smjernice i standardi uključuju vrednovanje, priznavanje i certificiranje kvalifikacija.
                     Planovi provedbe uključuju posebnu potporu za stručno usavršavanje nastavnika i predavača, među ostalim za digitalne vještine i okolišnu održivost.

                     Sredstva su na odgovarajući način interno usklađena/dodijeljena s ciljem postizanja ciljeva utvrđenih u planovima provedbe.
                     Relevantna i uključiva partnerstva, uključujući ona između nastavnika i predavača, jasno se podupiru kako bi se provele planirane mjere.
                     U strateškom planu za razvoj kompetencija osoblja ističe se potreba stručnog usavršavanja nastavnika i predavača.
                     Osoblje redovito pohađa programe stručnog usavršavanja i razvija suradnju s relevantnim vanjskim dionicima, što pomaže u izgradnji kapaciteta, unapređenju kvalitete i povećanju uspješnosti.

                     Odgovornosti pružatelja SOO-a u postupku provedbe jasno su opisane i transparentne.
                     Razvijen je nacionalni i/ili regionalni okvir za osiguravanje kvalitete koji uključuje smjernice i standarde kvalitete na razini pružatelja SOO-a radi promicanja stalnog poboljšanja i samoregulacije.

                     Programi pružatelja SOO-a omogućuju polaznicima da postignu očekivane ishode učenja i uključe se u proces učenja.
                     Pružatelji SOO-a vode računa o potrebama pojedinaca za učenjem upotrebom pristupa usmjerenog na polaznika, koji polaznicima omogućuje postizanje očekivanih ishoda učenja.
                     Pružatelji SOO-a promiču inovacije u metodama poučavanja i učenja, u školi i na radnom mjestu, uz upotrebu digitalnih tehnologija i alata za učenje putem interneta.
                     Pružatelji SOO-a upotrebljavaju valjane, točne i pouzdane metode za vrednovanje ishoda učenja pojedinaca.

                     Vrednovanje ishoda i procesa redovito se provodi
                     s pomoću mjerenja.

                     Osmišljena je metodologija vrednovanja koja obuhvaća unutarnje i vanjsko vrednovanje.
                     Sudjelovanje dionika u postupku praćenja i vrednovanja dogovoreno je i jasno opisano.
                     Nacionalni/regionalni standardi i postupci za poboljšanje i osiguravanje kvalitete relevantni su i razmjerni potrebama sektora.
                     U sustavima se provodi samovrednovanje te unutarnje i vanjsko preispitivanje, prema potrebi.

                     Samovrednovanje/samoevaluacija provodi se periodično u okviru nacionalnih i regionalnih propisa/okvira ili na inicijativu pružatelja SOO-a, a obuhvaća digitalnu spremnost i okolišnu održivost ustanova za SOO.
                     Vrednovanje i preispitivanje obuhvaćaju postupke i rezultate/ishode obrazovanja i osposobljavanja, uključujući ocjenu zadovoljstva polaznika te uspješnost i zadovoljstvo osoblja.

                     Provode se sustavi ranog upozoravanja.
                     Primjenjuju se pokazatelji uspješnosti.
                     Provodi se relevantno, redovito i dosljedno prikupljanje podataka kako bi se mjerio uspjeh i utvrdila područja u kojima su potrebna poboljšanja. Osmišljene su odgovarajuće metodologije prikupljanja podataka, npr. upitnici i pokazatelji/parametri.

                     Vrednovanje i preispitivanje uključuju prikupljanje i upotrebu podataka te odgovarajuće i djelotvorne mehanizme za uključivanje unutarnjih i vanjskih dionika.
                     Provode se sustavi ranog upozoravanja.

                     Preispitivanje

                     Postupci, mehanizmi i instrumenti za provođenje preispitivanja definiraju se i upotrebljavaju radi poboljšanja kvalitete ponude na svim razinama.
                     Postupci se redovito preispituju te se smišljaju akcijski planovi za promjene. Sustavi se u skladu s tim prilagođavaju.
                     Informacije o ishodima vrednovanja javno su dostupne.

                     Prikupljaju se povratne informacije polaznika o njihovim iskustvima učenja te o okružju za učenje i poučavanje. Povratne informacije daju i nastavnici, predavači i svi ostali relevantni dionici, a sve to čini temelj za odlučivanje o daljnjem djelovanju.
                     Informacije o ishodima preispitivanja dostupne su širokoj javnosti.
                     Postupci povezani s povratnim informacijama i preispitivanjem dio su strateškog procesa učenja u organizaciji, podupiru razvoj visokokvalitetne ponude i poboljšavaju mogućnosti za polaznike.
                     O rezultatima/ishodima postupka vrednovanja raspravlja se s relevantnim dionicima te se izrađuju odgovarajući akcijski planovi.

               Dio B. Referentni skup pokazatelja EQAVET-a

         U ovom se odjeljku predlaže niz referentnih pokazatelja koji se mogu upotrebljavati za potporu vrednovanju i poboljšanju kvalitete nacionalnih/regionalnih sustava SOO-a i/ili pružatelja SOO-a pri provedbi okvira EQAVET.

                     Pokazatelj

                     Vrsta pokazatelja

                     Svrha politike

                     Glavni pokazatelji za osiguravanje kvalitete

                     Broj 1

                     Relevantnost sustavâ osiguravanja kvalitete za pružatelje SOO-a:

                                 a)

                                 udio pružatelja SOO-a koji primjenjuju interne sustave osiguravanja kvalitete utvrđene zakonom/na vlastitu inicijativu

                                 b)

                                 udio akreditiranih pružatelja SOO-a

                     Pokazatelj konteksta/inputa

                     Promicati kulturu poboljšanja kvalitete na razini pružatelja SOO-a
                     Povećati transparentnost kvalitete osposobljavanja
                     Poboljšati uzajamno povjerenje u području osposobljavanja

                     Broj 2

                     Ulaganje u stručno usavršavanje nastavnika i predavača:

                                 a)

                                 udio nastavnika i predavača koji sudjeluju u daljnjem stručnom usavršavanju

                                 b)

                                 iznos uloženih sredstava, uključujući sredstva za digitalne vještine

                     Pokazatelj inputa/procesa

                     Promicati preuzimanje odgovornosti nastavnika i predavača u procesu razvoja kvalitete SOO-a
                     Poboljšati prilagodljivost SOO-a promjenjivim potrebama tržišta rada
                     Povećati individualnu izgradnju kapaciteta učenja
                     Poboljšati postignuća polaznika

                     Pokazatelji ostvarenja kvalitativnih ciljeva politike SOO-a

                     Broj 3

                     Stopa sudjelovanja u programima SOO-a:
                     broj sudionika u programima SOO-a (1) prema vrsti programa i pojedinačnim kriterijima (2)

                     Pokazatelj inputa/procesa/ostvarenja

                     Prikupiti osnovne informacije o privlačnosti SOO-a na razini sustava SOO-a i na razini pružatelja SOO-a
                     Usmjeriti potporu kako bi se povećao pristup SOO-u, među ostalim za skupine u nepovoljnom položaju

                     Broj 4

                     Stopa završetka programa SOO-a:
                     broj osoba koje su uspješno završile/napustile programe SOO-a, prema vrsti programa i pojedinačnim kriterijima

                     Pokazatelj procesa/ostvarenja/ishoda

                     Prikupiti osnovne informacije o obrazovnim postignućima i kvaliteti procesâ osposobljavanja
                     Izračunati stope napuštanja školovanja u odnosu na stopu sudjelovanja
                     Poduprijeti uspješan završetak kao jedan od glavnih ciljeva kvalitete SOO-a
                     Podupirati prilagođeno osposobljavanje, uključujući osposobljavanje skupina u nepovoljnom položaju

                     Broj 5

                     Stopa zapošljavanja po završetku programa SOO-a:

                                 a)

                                 odredište polaznika SOO-a u određenom trenutku nakon završetka osposobljavanja prema vrsti programa i pojedinačnim kriterijima (3)

                                 b)

                                 udio zaposlenih polaznika u određenom trenutku nakon završetka osposobljavanja prema vrsti programa i pojedinačnim kriterijima

                     Pokazatelj ishoda

                     Podupirati zapošljivost
                     Poboljšati prilagodljivost SOO-a promjenjivim potrebama tržišta rada
                     Podupirati prilagođeno osposobljavanje, uključujući osposobljavanje skupina u nepovoljnom položaju

                     Broj 6

                     Primjena stečenih vještina na radnom mjestu:

                                 a)

                                 informacije o zanimanju prikupljene od pojedinaca nakon završetka osposobljavanja prema vrsti osposobljavanja i pojedinačnim kriterijima

                                 b)

                                 stopa zadovoljstva pojedinaca i poslodavaca u pogledu stečenih vještina/kompetencija

                     Pokazatelj ishoda
                     (kombinacija kvalitativnih i kvantitativnih podataka)

                     Povećati zapošljivost
                     Poboljšati prilagodljivost SOO-a promjenjivim potrebama tržišta rada
                     Podupirati prilagođeno osposobljavanje, uključujući osposobljavanje skupina u nepovoljnom položaju

                     Informacije o kontekstu

                     Broj 7

                     Stopa nezaposlenosti (4) prema pojedinačnim kriterijima

                     Pokazatelj konteksta

                     Pozadinske informacije za donošenje politika na razini sustava za SOO

                     Broj 8

                     Raširenost ranjivih skupina:

                                 a)

                                 postotak sudionika u SOO-u koji su klasificirani kao pripadnici skupine u nepovoljnom položaju (u definiranoj regiji ili gravitacijskom području) prema dobi i spolu

                                 b)

                                 stopa uspješnosti skupina u nepovoljnom položaju prema dobi i spolu

                     Pokazatelj konteksta

                     Pozadinske informacije za donošenje politika na razini sustava za SOO
                     Podupirati pristup SOO-u za skupine u nepovoljnom položaju
                     Podupirati prilagođeno osposobljavanje skupina u nepovoljnom položaju

                     Broj 9

                     Mehanizmi za utvrđivanje potreba za osposobljavanjem na tržištu rada:

                                 a)

                                 informacije o mehanizmima uspostavljenima radi utvrđivanja promjenjivih potreba na različitim razinama

                                 b)

                                 dokazi o upotrebi takvih mehanizama i njihovoj djelotvornosti

                     Pokazatelj konteksta/inputa (kvalitativne informacije)

                     Poboljšati prilagodljivost SOO-a promjenjivim potrebama tržišta rada
                     Podupirati zapošljivost

                     Broj 10

                     Programi kojima se promiče bolji pristup SOO-u i pružaju smjernice (potencijalnim) polaznicima SOO-a:

                                 a)

                                 informacije o postojećim programima na različitim razinama

                                 b)

                                 dokaz njihove djelotvornosti

                     Pokazatelj procesa (kvalitativne informacije)

                     Povećati pristup SOO-u, među ostalim za skupine u nepovoljnom položaju
                     Pružanje smjernica (potencijalnim) polaznicima u strukovnom obrazovanju i osposobljavanju
                     Podupirati prilagođeno osposobljavanje

            (1)  Za početno strukovno osposobljavanje: polaznik se računa kao sudionik tek nakon razdoblja od šest tjedana osposobljavanja. Za cjeloživotno učenje: postotak stanovništva upisan u formalne programe SOO-a.

            (2)  Osim osnovnih informacija o spolu i dobi, mogu se primijeniti i drugi socijalni kriteriji, npr. osobe koje rano napuštaju školovanje, najviši stupanj obrazovanja, migranti, osobe s invaliditetom, trajanje nezaposlenosti.

            (3)  Za početno strukovno osposobljavanje: uključujući informacije o odredištu polaznika koji su napustili program osposobljavanja.

            (4)  Definicija Međunarodne organizacije rada: pojedinci u dobi od 15 do 74 godine koji aktivno traže posao i spremni su započeti s radom.


               8.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 380/1

      Preporuke namijenjene nacionalnim sudovima koje se odnose na pokretanje prethodnog postupka
      (2019/C 380/01)
      Ove preporuke, sastavljene za sudove država članica Unije, odraz su odredaba glave III. Poslovnika Suda (1). One podsjećaju na bitne značajke prethodnog postupka i na elemente koje nacionalni sudovi trebaju uzeti u obzir prije obraćanja Sudu, dajući im praktične smjernice o obliku i sadržaju zahtjevâ za prethodnu odluku. Naime, budući da se ti zahtjevi nakon prevođenja dostavljaju svim zainteresiranim osobama iz članka 23. Protokola o Statutu Suda Europske unije i da se odluke Suda kojima se završava postupak u načelu objavljuju na svim službenim jezicima Europske unije, veliku pozornost treba posvetiti obliku zahtjevâ za prethodnu odluku i osobito zaštiti osobnih podataka koje sadržavaju.

         Sadržaj

                     Točke

                  Uvod

                  1. – 2.

                  I.

                  Odredbe koje se primjenjuju na sve zahtjeve za prethodnu odluku

                  3. – 32.

                  Autor zahtjeva za prethodnu odluku

                  3. – 7.

                  Predmet i opseg zahtjeva za prethodnu odluku

                  8. – 11.

                  Prikladan trenutak za upućivanje zahtjeva za prethodnu odluku

                  12. – 13.

                  Oblik i sadržaj zahtjeva za prethodnu odluku

                  14. – 20.

                  Zaštita osobnih podataka i zaštita identiteta u zahtjevu za prethodnu odluku

                  21. – 22.

                  Slanje Sudu zahtjeva za prethodnu odluku i spisa nacionalnog postupka

                  23. – 24.

                  Odnos između prethodnog postupka i nacionalnog postupka

                  25. – 27.

                  Troškovi i besplatna pravna pomoć

                  28. – 29.

                  Odvijanje postupka pred Sudom i radnje koje sud koji je uputio zahtjev poduzima nastavno na odluku Suda

                  30. – 32.

                  II.

                  Odredbe koje se primjenjuju na zahtjeve za prethodnu odluku koji zahtijevaju osobitu brzinu postupanja

                  33. – 41.

                  Uvjeti primjene ubrzanog i hitnog postupka

                  34. – 36.

                  Zahtjev za provedbu ubrzanog ili hitnog postupka

                  37. – 39.

                  Komunikacija između Suda, suda koji upućuje zahtjev i stranaka glavnog postupka

                  40. – 41.

                  Prilog – Bitni elementi zahtjeva za prethodnu odluku

         UVOD

                  1.

                  Propisan člankom 19. stavkom 3. točkom (b) Ugovora o Europskoj uniji (u daljnjem tekstu: UEU) i člankom 267. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (u daljnjem tekstu: UFEU), prethodni postupak temeljni je mehanizam prava Europske unije. Njegov je cilj osigurati ujednačeno tumačenje i primjenu tog prava u Uniji, dajući sudovima država članica instrument koji im omogućuje da se u okviru prethodnog postupka obrate Sudu Europske unije (u daljnjem tekstu: Sud) s pitanjima koja se odnose na tumačenje prava Unije ili valjanost akata njezinih institucija, tijela, ureda i agencija.

                  2.

                  Prethodni postupak počiva na uskoj suradnji između Suda i sudova država članica. Kako bi se osigurala puna učinkovitost tog postupka, potrebno je podsjetiti na njegove bitne značajke i dati određena pojašnjenja o odredbama Poslovnika, među ostalim, o autoru, predmetu i opsegu zahtjeva za prethodnu odluku te obliku i sadržaju takvog zahtjeva. Ta pojašnjenja – koja se primjenjuju na sve zahtjeve za prethodnu odluku (I.) – upotpunjena su odredbama o zahtjevima za prethodnu odluku koji zahtijevaju posebnu brzinu postupanja (II.) i prilogom koji sažeto prikazuje sve elemente koje treba sadržavati svaki zahtjev za prethodnu odluku.

            I.   ODREDBE KOJE SE PRIMJENJUJU NA SVE ZAHTJEVE ZA PRETHODNU ODLUKU

         Autor zahtjeva za prethodnu odluku

                  3.

                  Nadležnost Suda za odlučivanje u prethodnom postupku o tumačenju ili valjanosti prava Unije uspostavlja se na isključivu inicijativu nacionalnih sudova, bez obzira na to jesu li stranke u glavnom postupku izrazile želju za obraćanjem Sudu ili nisu. Naime, budući da snosi odgovornost za sudsku odluku koju treba donijeti, na nacionalnom je sudu pred kojim je u tijeku spor – i samo na njemu – da ocijeni, s obzirom na posebnosti svakog predmeta, kako nužnost zahtjeva za prethodnu odluku za donošenje svoje odluke tako i relevantnost pitanja koja postavlja Sudu.

                  4.

                  Pojam „sud” Sud tumači kao autonoman pojam prava Unije. Sud pritom uzima u obzir niz čimbenika, poput toga je li tijelo koje mu se obratilo ustanovljeno na temelju zakona, je li stalno, je li njegova nadležnost obvezna, provodi li postupak kontradiktorne naravi, primjenjuje li pravna pravila te je li neovisno.

                  5.

                  Sudovi država članica mogu se obratiti Sudu s pitanjem o tumačenju i valjanosti prava Unije ako smatraju da je odluka Suda o tom pitanju potrebna da bi mogli donijeti presudu (vidjeti članak 267. drugi stavak UFEU-a). Prethodni postupak može se, među ostalim, pokazati iznimno korisnim kad se pred nacionalnim sudom pojavi novo pitanje tumačenja u općem interesu ujednačene primjene prava Unije ili kad se čini da postojeća sudska praksa ne daje potrebna pojašnjenja u novom pravnom ili činjeničnom okviru.

                  6.

                  Međutim, ako se takvo pitanje pojavi u predmetu koji je u tijeku pred sudom neke države članice protiv čijih odluka prema nacionalnom pravu nema pravnog lijeka, taj je sud dužan uputiti Sudu zahtjev za prethodnu odluku (vidjeti članak 267. treći stavak UFEU-a), osim ako već postoji ustaljena sudska praksa u tom području ili ako pravilno tumačenje pravnog pravila o kojem je riječ ne ostavlja mjesta ni za kakvu razumnu dvojbu.

                  7.

                  Nadalje, iz ustaljene sudske prakse proizlazi da, iako nacionalni sudovi mogu odbiti razloge nevaljanosti akata institucija, tijela, ureda ili agencija Unije koji se pred njima iznose, Sud ima isključivu nadležnost proglasiti takav akt nevaljanim. Ako ima dvojbe o valjanosti takvog akta, sud države članice mora se stoga obratiti Sudu navodeći razloge tih dvojbi.

         Predmet i opseg zahtjeva za prethodnu odluku

                  8.

                  Zahtjev za prethodnu odluku mora se odnositi na tumačenje ili valjanost prava Unije, a ne na tumačenje pravila nacionalnog prava ili na činjenična pitanja iznesena u okviru glavnog postupka.

                  9.

                     Sud može odlučivati o zahtjevu za prethodnu odluku samo ako je pravo Unije primjenjivo na predmet u glavnom postupku. U tom smislu nužno je da sud koji upućuje zahtjev izloži sve relevantne činjenične i pravne elemente zbog kojih smatra da se odredbe prava Unije mogu primijeniti u glavnom postupku.

                  10.

                  Što se tiče zahtjeva za prethodnu odluku koji se odnose na tumačenje Povelje Europske unije o temeljnim pravima, valja podsjetiti na to da se, u skladu s njezinim člankom 51. stavkom 1., odredbe Povelje odnose na države članice samo kad provode pravo Unije. Iako slučajevi takve provedbe mogu biti različiti, ipak je potrebno da iz zahtjeva za prethodnu odluku jasno i nedvosmisleno proizlazi da se na predmet u glavnom postupku primjenjuje pravilo prava Unije koje nije Povelja. Budući da Sud nije nadležan za odlučivanje o zahtjevu za prethodnu odluku kad pravna situacija ne ulazi u područje primjene prava Unije, odredbe Povelje na koje se eventualno poziva sud koji upućuje zahtjev ne mogu same za sebe utemeljiti takvu nadležnost.

                  11.

                  Napokon, iako radi donošenja svoje odluke Sud nužno uzima u obzir pravni i činjenični okvir glavnog postupka, kako ga je utvrdio nacionalni sud u svojem zahtjevu za prethodnu odluku, on sam ne primjenjuje pravo Unije na taj spor. Kad odlučuje o tumačenju ili valjanosti prava Unije, Sud nastoji dati koristan odgovor za rješenje glavnog postupka, ali je na sudu koji upućuje zahtjev da iz njega izvede konkretne posljedice, prema potrebi ne primjenjujući nacionalno pravilo koje je proglašeno nespojivim s pravom Unije.

         Prikladan trenutak za upućivanje zahtjeva za prethodnu odluku

                  12.

                  Nacionalni sud može Sudu uputiti zahtjev za prethodnu odluku čim utvrdi da je za donošenje njegove presude potrebna odluka o tumačenju ili valjanosti prava Unije. Naime, nacionalni sud može najbolje procijeniti koji je stadij nacionalnog postupka najprikladniji za upućivanje tog zahtjeva.

                  13.

                  Međutim, budući da će taj zahtjev služiti kao osnova postupka koji će se voditi pred Sudom i da on mora imati na raspolaganju sve elemente koji mu omogućuju kako provjeru svoje nadležnosti za odgovaranje na postavljena pitanja tako i, u slučaju postojanja nadležnosti, pružanje korisnog odgovora na ta pitanja, potrebno je da se odluka o upućivanju zahtjeva za prethodnu odluku donese u stadiju postupka u kojem sud koji upućuje zahtjev može dovoljno precizno utvrditi pravni i činjenični okvir glavnog postupka te pravna pitanja koja iz njega proizlaze. U svrhu dobrog sudovanja, također može biti korisno uputiti pitanje tek nakon kontradiktorne rasprave.

         Oblik i sadržaj zahtjeva za prethodnu odluku

                  14.

                  Zahtjev za prethodnu odluku može imati bilo koji oblik dopušten nacionalnim pravom, ali valja imati na umu da taj zahtjev služi kao osnova postupka pred Sudom i da se dostavlja svim zainteresiranim osobama iz članka 23. Protokola o Statutu Suda Europske unije (u daljnjem tekstu: Statut) te osobito svim državama članicama kako bi se prikupila njihova eventualna očitovanja. Budući da se zahtjev za prethodnu odluku posljedično mora prevesti na sve službene jezike Europske unije, preporučljivo je da jezik nacionalnog suda bude jednostavan, jasan i precizan, bez suvišnih elemenata. Kao što to pokazuje iskustvo, desetak stranica često je dovoljno za prikladan opis pravnog i činjeničnog okvira zahtjeva za prethodnu odluku kao i razloga za obraćanje Sudu.

                  15.

                  Sadržaj svakog zahtjeva za prethodnu odluku propisan je člankom 94. Poslovnika Suda i sažeto prikazan u prilogu ovom dokumentu. Uz tekst samih prethodnih pitanja postavljenih Sudu, zahtjev za prethodnu odluku mora sadržavati:

                              —

                              sažet prikaz predmeta spora u glavnom postupku i relevantne činjenice kako ih je utvrdio sud koji upućuje zahtjev ili barem prikaz činjeničnih okolnosti na kojima se temelje pitanja,

                              —

                              sadržaj nacionalnih odredaba koje se mogu primijeniti u predmetu i, prema potrebi, relevantnu nacionalnu sudsku praksu kao, i

                              —

                              prikaz razloga koji su naveli sud koji upućuje zahtjev da se zapita o tumačenju ili valjanosti određenih odredaba prava Unije kao i pojašnjenje veze koja prema mišljenju tog suda postoji između tih odredaba i nacionalnog zakonodavstva primjenjivog u glavnom postupku.

                        U nedostatku jednog od prethodno navedenih elemenata ili više njih, Sud se može, osobito na temelju članka 53. stavka 2. Poslovnika, proglasiti nenadležnim za odlučivanje o postavljenim prethodnim pitanjima ili odbaciti zahtjev za prethodnu odluku kao nedopušten.

                  16.

                  U svojem zahtjevu za prethodnu odluku sud koji upućuje zahtjev mora precizno navesti nacionalne odredbe primjenjive na činjenice u glavnom postupku i odredbe prava Unije čije se tumačenje zahtijeva ili valjanost osporava. U mjeri u kojoj je to moguće, ta upućivanja sadržavaju točan naziv i datum donošenja akata u kojima se nalaze dotične odredbe kao i podatke o objavi tih akata. Kad se poziva na sudsku praksu, poželjno je da sud koji upućuje zahtjev usto navede broj ECLI („European Case Law Identifier”) dotične odluke.

                  17.

                  Ako to smatra potrebnim za razumijevanje predmeta, sud koji upućuje zahtjev može sažeto navesti glavne argumente stranaka u glavnom postupku. U tom kontekstu korisno je podsjetiti na to da se prevodi samo zahtjev za prethodnu odluku, a ne eventualni prilozi tom zahtjevu.

                  18.

                  Sud koji upućuje zahtjev također može sažeto iznijeti svoje stajalište o odgovoru koji treba dati na upućena prethodna pitanja. Takva naznaka može biti korisna Sudu, osobito kad o zahtjevu odlučuje u okviru ubrzanog ili hitnog postupka.

                  19.

                  Napokon, prethodna pitanja postavljena Sudu moraju se nalaziti u odvojenom i jasno označenom dijelu zahtjeva, po mogućnosti na njegovu početku ili kraju. Pitanja moraju biti sama po sebi razumljiva, bez potrebe za upućivanjem na obrazloženje zahtjeva.

                  20.

                  Radi lakšeg čitanja, zahtjev za prethodnu odluku treba uputiti Sudu natipkan, a stranice i odlomci odluke kojom se upućuje zahtjev trebaju biti numerirani. Rukom pisane zahtjeve za prethodnu odluku Sud ne razmatra.

         Zaštita osobnih podataka i zaštita identiteta u zahtjevu za prethodnu odluku

                  21.

                  Kako bi se osigurala optimalna zaštita osobnih podataka u okviru postupanja Suda u predmetu, dostave zahtjeva za prethodnu odluku zainteresiranim osobama iz članka 23. Statuta i kasnije objave odluke kojom se završava postupak na svim službenim jezicima Unije, poželjno je da sud koji upućuje zahtjev, koji jedini u cijelosti poznaje spis podnesen Sudu, zaštiti identitet u predmetu zamjenom imena fizičkih osoba koje se spominju u zahtjevu – primjerice, inicijalima ili kombinacijom slova – i prikrivanjem elemenata kojima bi se one mogle identificirati. Naime, zbog rastuće primjene novih informacijskih tehnologija i, među ostalim, upotrebe tražilica, zaštita identiteta nakon dostave zahtjeva za prethodnu odluku zainteresiranim osobama iz članka 23. Statuta i objave priopćenja o dotičnom predmetu u Službenom listu Europske unije može biti manje učinkovita.

                  22.

                  Ako sud koji upućuje zahtjev raspolaže neanonimiziranom verzijom zahtjeva koja sadržava sva imena i podatke o strankama u glavnom postupku i njegovom anonimiziranom verzijom, poželjno je da Sudu pošalje obje verzije, kako bi mu olakšao postupanje u predmetu.

         Slanje Sudu zahtjeva za prethodnu odluku i spisa nacionalnog postupka

                  23.

                  Zahtjev za prethodnu odluku mora biti datiran i potpisan te zatim poslan tajništvu Suda elektroničkim putem ili poštom (Tajništvo Suda, Rue du Fort Niedergrünewald, L-2925 Luxembourg). Radi brzog postupanja u predmetu i optimalne komunikacije, Sud preporučuje da se sud koji mu se obraća služi aplikacijom e-Curia. Detalji o pristupu toj aplikaciji, koja omogućuje podnošenje i dostavu postupovnih akata elektroničkim putem, te uvjeti korištenja tom aplikacijom nalaze se na internetskoj stranici Suda (https://curia.europa.eu/jcms/jcms/P_78957/hr/). Kako bi se olakšalo postupanje Suda po zahtjevima za prethodnu odluku i osobito njihovo prevođenje na sve službene jezike Europske unije, nacionalni sudovi pozivaju se da, uz izvornu verziju zahtjeva za prethodnu odluku poslanu putem e-Curije, pošalju i njegovu verziju koja se može uređivati (u programu za obradu teksta kao što su to „Word”, „OpenOffice” ili „LibreOffice”) na sljedeću adresu: DDP-GreffeCour@curia.europa.eu.

                  24.

                  Zahtjev za prethodnu odluku mora prispjeti u tajništvo sa svim relevantnim dokumentima koji su korisni Sudu za postupanje u predmetu i, među ostalim, preciznim podacima o strankama glavnog postupka i o njihovim eventualnim zastupnicima te spisom predmeta u glavnom postupku ili njegovom preslikom. Taj spis (ili njegova preslika) – koji se može poslati elektroničkim putem ili poštom – čuvat će se u tajništvu tijekom cijelog postupka pred Sudom, gdje će, osim u slučaju drukčijih naznaka suda koji upućuje zahtjev, zainteresirane osobe iz članka 23. Statuta u njega moći izvršiti uvid.

         Odnos između prethodnog postupka i nacionalnog postupka

                  25.

                  Iako nacionalni sud ostaje nadležan za poduzimanje potrebnih mjera osiguranja, osobito u okviru zahtjeva za ocjenu valjanosti, podnošenjem zahtjeva za prethodnu odluku postupak pred nacionalnim sudom prekida se do donošenja odluke Suda.

                  26.

                  Iako Sud postupa po zahtjevu za prethodnu odluku dok god ga sud koji ga je uputio ne povuče, ipak valja imati na umu ulogu Suda u okviru prethodnog postupka, a to je pridonijeti djelotvornom sudovanju u državama članicama, a ne davati savjetodavna mišljenja o općenitim ili hipotetskim pitanjima. Budući da prethodni postupak pretpostavlja da je spor stvarno u tijeku pred sudom koji upućuje zahtjev, na potonjem je da obavijesti Sud o svakoj postupovnoj okolnosti koja može utjecati na postupak koji je u tijeku pred njime, a osobito o svakom povlačenju tužbe ili mirnom rješenju spora u glavnom postupku kao i o bilo kojoj drugoj postupovnoj okolnosti koja dovodi do okončanja postupka. Taj sud također mora obavijestiti Sud o eventualnom donošenju odluke u okviru žalbe protiv odluke kojom se upućuje zahtjev i o posljedicama koje ona ima na zahtjev za prethodnu odluku. U interesu dobrog odvijanja prethodnog postupka pred Sudom i osobito kako bi se izbjeglo da Sud posveti vrijeme i resurse predmetu u kojem zahtjev može biti povučen ili postati bespredmetan, važno je da se te informacije priopće Sudu u najkraćem mogućem roku.

                  27.

                  Nadalje, nacionalnim sudovima skreće se pozornost na činjenicu da povlačenje zahtjeva za prethodnu odluku može imati utjecaj na vođenje sličnih postupaka suda koji upućuje zahtjev. Ako ishod nekoliko predmeta u tijeku pred potonjim ovisi o odgovoru koji će Sud dati na pitanja suda koji upućuje zahtjev, svrsishodno je da on te predmete prije upućivanja Sudu zahtjeva za prethodnu odluku spoji, kako bi mu omogućio odgovaranje na postavljena pitanja unatoč eventualnom okončanju jednog predmeta ili više njih.

         Troškovi i besplatna pravna pomoć

                  28.

                  Prethodni postupak pred Sudom ne naplaćuje se, a Sud ne odlučuje o troškovima stranaka u postupku koji je u tijeku pred sudom koji upućuje zahtjev. Odluku o tim troškovima donosi sud koji upućuje zahtjev.

                  29.

                  U slučaju da jedna stranka glavnog postupka ne raspolaže dovoljnim financijskim sredstvima, Sud joj može odobriti besplatnu pravnu pomoć radi pokrivanja troškova, osobito onih proizišlih iz zastupanja pred Sudom. Međutim, Sud može odobriti takvu pomoć samo pod uvjetom da stranci već nije odobrena pomoć na nacionalnoj razini ili da ta pomoć ne pokriva – ili da samo djelomično pokriva – troškove postupka pred Sudom. Ta se stranka poziva da u svakom slučaju Sudu pošalje sve podatke i potvrde na temelju kojih se može procijeniti njezina stvarna ekonomska situacija.

         Odvijanje postupka pred Sudom i radnje koje sud koji je uputio zahtjev poduzima nastavno na odluku Suda

                  30.

                  Tijekom cijelog postupka tajništvo Suda ostaje u kontaktu sa sudom koji upućuje zahtjev, kojemu šalje preslike svih postupovnih akata te, prema potrebi, zahtjeve za podatke ili pojašnjenja koji su potrebni za pružanje korisnog odgovora na pitanja koja je postavio taj sud.

                  31.

                  Po okončanju postupka, koji se u načelu sastoji od pisanog i usmenog dijela, Sud o pitanjima koja je postavio sud koji je uputio zahtjev odlučuje presudom. Međutim, u određenim slučajevima Sud može odlučiti o tim pitanjima bez usmenog dijela ili čak bez traženja pisanih očitovanja zainteresiranih osoba iz članka 23. Statuta. To je slučaj, među ostalim, kad je postavljeno prethodno pitanje jednako pitanju o kojem je Sud već odlučivao, kad se odgovor na takvo pitanje može jasno izvesti iz sudske prakse ili kad odgovor ne ostavlja mjesta nikakvoj razumnoj sumnji. U takvim slučajevima Sud će na temelju članka 99. svojeg Poslovnika brzo odlučiti o postavljenom pitanju obrazloženim rješenjem koje ima isti doseg i istu obvezujuću snagu kao i presuda.

                  32.

                  Nakon objave presude ili potpisivanja rješenja kojim se završava postupak, tajništvo šalje odluku Suda sudu koji upućuje zahtjev, koji se poziva obavijestiti Sud o radnjama poduzetima u glavnom postupku nastavno na tu odluku. Konačna odluka suda koji je uputio zahtjev mora se poslati, zajedno s izričitom naznakom broja predmeta pred Sudom, na sljedeću adresu: Follow-up-DDP@curia.europa.eu.

            II.   ODREDBE KOJE SE PRIMJENJUJU NA ZAHTJEVE ZA PRETHODNU ODLUKU KOJI ZAHTIJEVAJU OSOBITU BRZINU POSTUPANJA

                  33.

                  Pod uvjetima predviđenima člankom 23.a Statuta kao i člancima 105. do 114. Poslovnika, zahtjev za prethodnu odluku u određenim okolnostima može biti podvrgnut ubrzanom ili hitnom postupku. O provedbi tih postupaka odlučuje Sud, nakon što sud koji upućuje zahtjev podnese uredno obrazložen zaseban zahtjev u kojem su navedene pravne ili činjenične okolnosti koje opravdavaju primjenu tog postupka ili tih postupaka ili pak iznimno po službenoj dužnosti ako narav ili okolnosti predmeta to nalažu.

         Uvjeti primjene ubrzanog i hitnog postupka

                  34.

                  U skladu s člankom 105. Poslovnika, o zahtjevu za prethodnu odluku može se odlučivati u ubrzanom postupku, iznimno od odredaba Poslovnika, kad priroda predmeta zahtijeva postupanje u kratkim rokovima. Budući da taj postupak nameće bitna ograničenja svim sudionicima u postupku, a osobito svim državama članicama, koje su pozvane podnijeti svoja pisana ili usmena očitovanja u rokovima znatno kraćima od uobičajenih, njegova se primjena treba zahtijevati samo ako posebne okolnosti dovode do situacije hitnosti koja opravdava potrebu da se Sud brzo izjasni o postavljenim pitanjima. To može biti slučaj, među ostalim, ako postoje veliki i neodgodivi rizici za javno zdravlje ili okoliš koji se mogu spriječiti brzom odlukom Suda ili ako posebne okolnosti nalažu da se u vrlo kratkim rokovima uklone nesigurnosti o temeljnim pitanjima nacionalnog ustavnog prava i prava Unije. Nasuprot tomu, u skladu s ustaljenom sudskom praksom, velik broj osoba ili pravnih situacija na koje se može odnositi odluka koju sud koji je uputio zahtjev mora donijeti nakon što se obratio Sudu u prethodnom postupku, postojanje velikih ekonomskih uloga ili obveza suda koji je uputio zahtjev da odluči brzo sami za sebe nisu izvanredne okolnosti koje mogu opravdati provedbu ubrzanog postupka.

                  35.

                  To je još važnije kad je riječ o hitnom prethodnom postupku iz članka 107. Poslovnika. Taj postupak, koji se provodi samo u područjima predviđenima u glavi V. trećeg dijela UFEU-a, koja se tiče područja slobode, sigurnosti i pravde, nameće još veća ograničenja sudionicima jer ograničava broj stranaka ovlaštenih za podnošenje pisanih očitovanja i omogućava da se, u iznimno hitnim slučajevima, potpuno izostavi pisani dio postupka pred Sudom. Provedba tog postupka stoga se treba zahtijevati samo u okolnostima u kojima je apsolutno nužno da se Sud vrlo brzo izjasni o pitanjima koja je postavio nacionalni sud.

                  36.

                  Iako se ovdje ne mogu iscrpno nabrojiti sve takve okolnosti, osobito zbog raznolikosti i izmjena pravnih pravila Unije koja uređuju područja slobode, sigurnosti i pravde, nacionalni sud može, primjerice, razmotriti mogućnost podnošenja zahtjeva za hitni prethodni postupak u slučaju osobe koja je zadržana ili kojoj je oduzeta sloboda, predviđenom člankom 267. četvrtim stavkom UFEU-a, a odgovor na postavljeno pitanje odlučujući je za procjenu pravnog položaja te osobe, ili u slučaju spora koji se tiče roditeljskog prava odnosno prava na čuvanje i odgoj maloljetne djece, osobito ako ishod spora u glavnom postupku ovisi o odgovoru na prethodno pitanje i ako bi redovni postupak mogao ozbiljno ili čak nepopravljivo narušiti odnos između djeteta i (jednog od) njegovih roditelja ili njegov razvoj kao i njegovu integraciju u obiteljsku i društvenu okolinu. Nasuprot tomu, puki ekonomski interesi, makar bili znatni i legitimni, pravna nesigurnost koja utječe na situaciju stranaka u glavnom postupku ili drugih stranaka u sličnim postupcima, velik broj osoba ili pravnih situacija na koje se može odnositi odluka koju sud koji je uputio zahtjev mora donijeti nakon što se obratio Sudu u prethodnom postupku ili velik broj predmeta na koje može utjecati odluka Suda sami za sebe nisu okolnosti koje mogu opravdati provedbu hitnog prethodnog postupka.

         Zahtjev za provedbu ubrzanog ili hitnog postupka

                  37.

                  Kako bi se Sudu omogućilo da brzo odluči treba li provesti ubrzani ili hitni prethodni postupak, zahtjev mora sadržavati precizne pravne i činjenične okolnosti na kojima se temelji potreba za hitnošću te osobito objasniti opasnosti koje bi proizlazile iz provedbe redovnog prethodnog postupka. U najvećoj mogućoj mjeri sud koji upućuje zahtjev također mora sažeto navesti svoje stajalište o odgovoru koji treba dati na postavljena pitanja. Naime, strankama glavnog postupka i drugim zainteresiranim osobama koje sudjeluju u postupku takva naznaka olakšava zauzimanje stajališta i, prema tome, pridonosi brzini postupka.

                  38.

                  Zahtjev za provedbu ubrzanog ili hitnog postupka u svakom slučaju treba izložiti na nedvosmislen način koji omogućuje tajništvu da odmah utvrdi zahtijeva li spis posebno postupanje. U tom se cilju sud koji upućuje zahtjev poziva da pojasni koji je od tih dvaju postupaka potreban u tom predmetu i da u zahtjevu naznači relevantan članak Poslovnika (članak 105. za ubrzani postupak ili članak 107. za hitni postupak). Ta se naznaka mora nalaziti na vidljivom mjestu u odluci kojom se upućuje prethodno pitanje ili u zasebnom dopisu suda koji upućuje zahtjev.

                  39.

                  Što se tiče same odluke kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku, njezina sažetost u okolnostima hitnosti još je važnija jer pridonosi brzini postupka.

         Komunikacija između Suda, suda koji upućuje zahtjev i stranaka glavnog postupka

                  40.

                  Sud koji zahtijeva provedbu ubrzanog ili hitnog postupka poziva se da pošalje takav zahtjev i samu odluku kojom se upućuje prethodno pitanje – zajedno s njezinim tekstom u obliku koji se može uređivati (program za obradu teksta kao što je to „Word”, „OpenOffice” ili „LibreOffice”) – putem aplikacije e-Curia ili elektroničkom poštom (DDP-GreffeCour@curia.europa.eu).

                  41.

                  Kako bi se olakšala naknadna komunikacija Suda i sa sudom koji upućuje zahtjev i sa strankama glavnog postupka, sud koji upućuje zahtjev također se poziva da naznači adresu elektroničke pošte i eventualno broj telefaksa kojima će se Sud moći koristiti kao i adrese elektroničke pošte i eventualno brojeve telefaksa zastupnika stranaka u glavnom postupku.

         (1)  SL L 265, 29.9.2012., str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 11., str. 3.).

            PRILOG

         Bitni elementi zahtjeva za prethodnu odluku
         Ovaj je prilog sažet prikaz glavnih elemenata koje treba sadržavati zahtjev za prethodnu odluku. Ti su elementi popraćeni brojevima točaka ovih preporuka u kojima se ti elementi detaljnije opisuju.
         Bez obzira na to šalje li se elektroničkim putem ili običnom poštom, u svakom zahtjevu za prethodnu odluku moraju se navesti:

                     1.

                     naziv suda koji upućuje zahtjev i, prema potrebi, nadležnog vijeća ili sastava suda (vidjeti u tom smislu točke 3. do 7.);

                     2.

                     točan naziv stranaka u glavnom postupku i, prema potrebi, osoba koje ih zastupaju pred sudom koji upućuje zahtjev (međutim, u pogledu stranaka u glavnom postupku vidjeti točke 21. i 22. ovih preporuka, koje se odnose na zaštitu osobnih podataka);

                     3.

                     predmet spora u glavnom postupku i relevantne činjenice (vidjeti točku 15.);

                     4.

                     relevantne odredbe nacionalnog prava i prava Unije (vidjeti točke 15. i 16.);

                     5.

                     razlozi koji su naveli sud koji upućuje zahtjev da se pita o tumačenju ili valjanosti prava Unije (vidjeti točke 8. do 11. i 15. do 18.);

                     6.

                     prethodna pitanja (vidjeti točku 19.) i, prema potrebi,

                     7.

                     eventualna potreba posebnog postupanja po zahtjevu zbog, primjerice, potrebe zaštite identiteta fizičkih osoba uključenih u spor ili osobite hitnosti s kojom Sud mora postupati po zahtjevu (vidjeti točku 33. i sljedeće).

               Na formalnom planu zahtjevi za prethodnu odluku moraju biti natipkani, datirani i potpisani te poslani tajništvu Suda, po mogućnosti elektroničkim putem, zajedno sa svim dokumentima korisnima i relevantnima za postupanje u predmetu (vidjeti u tom smislu točke 20. do 24. ovih preporuka i u pogledu zahtjeva u kojima je potrebna osobita hitnost točke 40. i 41.).

            Načini komunikacije koje preporučuje Sud

         Kako bi se osigurala optimalna komunikacija sa sudovima koji mu se obraćaju s prethodnim pitanjima, Sud preporučuje sljedeće načine komunikacije:

                     1.

                     Podnošenje zahtjeva za prethodnu odluku (ili drugih relevantnih dokumenata povezanih s tim zahtjevom):

                                 —

                                 Potpisani izvornik zahtjeva za prethodnu odluku (ili drugih dokumenata povezanih s tim zahtjevom): slanje putem aplikacije e-Curia. Detalji o pristupu toj aplikaciji, besplatnoj i sigurnoj, te uvjeti korištenja njome dostupni su na sljedećoj adresi: https://curia.europa.eu/jcms/jcms/P_78957/hr/,

                                 —

                                 Verzija zahtjeva za prethodnu odluku koja se može uređivati (ili drugih dokumenata povezanih s tim zahtjevom): DDP-GreffeCour@curia.europa.eu.

                     2.

                     Slanje konačne odluke suda koji je uputio zahtjev (anonimizirane, ako je to potrebno, osobito radi objave na internetu), nakon odluke Suda o zahtjevu za prethodnu odluku: Follow-up-DDP@curia.europa.eu.