title: Preporuka Komisije (EU) 2020/1307 оd 18. rujna 2020. o zajedničkom Unijinom paketu mjera za smanjenje troškova postavljanja mreža vrlo velikog kapaciteta i osiguravanje pravodobnog i investicijski poticajnog pristupa radiofrekvencijskom spektru za mreže 5G radi poticanja povezivosti u cilju pružanja potpore gospodarskom oporavku od krize uzrokovane bolešću COVID-19 u Uniji

text:
               21.9.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 305/33

      PREPORUKA KOMISIJE (EU) 2020/1307
      оd 18. rujna 2020.
      o zajedničkom Unijinom paketu mjera za smanjenje troškova postavljanja mreža vrlo velikog kapaciteta i osiguravanje pravodobnog i investicijski poticajnog pristupa radiofrekvencijskom spektru za mreže 5G radi poticanja povezivosti u cilju pružanja potpore gospodarskom oporavku od krize uzrokovane bolešću COVID-19 u Uniji
      EUROPSKA KOMISIJA,
      uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 292.,
      budući da:

                  (1)

                  Kriza uzrokovana bolešću COVID-19 pokazala je da je povezivost od ključne važnosti za osobe i poduzeća u Uniji. Elektroničke komunikacijske mreže, posebno mreže vrlo velikog kapaciteta, imale su ključnu ulogu u odgovoru na krizu jer omogućavaju rad, obrazovanje, zdravstvenu zaštitu te osobnu komunikaciju i zabavne sadržaje na daljinu. Široko rasprostranjena gigabitna povezivost podupire primjenu intenzivne propusnosti u područjima zdravstva, obrazovanja, prijevoza, logistike i medija, što može imati ključnu ulogu u gospodarskom oporavku Europe. Općenito, fiksna i bežična povezivost znatno pridonose pružanju cjenovno dostupnih i pristupačnih usluga te premošćivanju digitalnog jaza. Služe kao važno sredstvo za obavještavanje javnosti, pružanje pomoći relevantnim javnim tijelima u suzbijanju širenja virusa i omogućavanje zdravstvenim organizacijama da razmjenjuju podatke i pružaju teleusluge.

                  (2)

                  Pandemija je promijenila gospodarske izglede u godinama koje dolaze. Više nego ikad potrebna su ulaganja i reforme kako bi se osigurala konvergencija te uravnotežen i održiv gospodarski oporavak usmjeren na budućnost. Ulaganje u zajedničke prioritete Unije, posebno u područjima zelenih, digitalnih i socijalnih politika, poboljšat će njezinu otpornost i pomoći pri stvaranju radnih mjesta i održivog razvoja, istodobno osiguravajući modernizaciju gospodarstava država članica. Stoga bi države članice trebale u potpunosti iskoristiti potencijal predloženog mehanizma za oporavak i otpornost, osiguravajući učinkovitu javnu potrošnju i stvarajući uvjete koji su najprikladniji za privatna ulaganja. U tu svrhu u ovoj se preporuci pružaju smjernice državama članicama koje osmišljavaju svoje prijedloge planova za oporavak i otpornost. U njoj je naznačeno kako države članice mogu uvesti jednostavne i realne mjere za dodjelu radiofrekvencijskog spektra za mreže pete generacije (5G) u okviru uvjeta koji pogoduju ulaganjima te na koji način mogu olakšati postavljanje fiksnih i bežičnih mreža vrlo velikog kapaciteta, na primjer uklanjanjem nepotrebnih administrativnih prepreka i pojednostavnjenim postupcima izdavanja dozvola.

                  (3)

                  U tom socio-ekonomskom kontekstu potrebno je razviti zajednički pristup Unije, odnosno „paket mjera”, na temelju najboljih praksi. Cilj je potaknuti pravodobno postavljanje mreža vrlo velikog kapaciteta, uključujući optičke i bežične mreže sljedeće generacije. Takvim pristupom podržali bi se nadolazeći i budući digitalni procesi i primjene te bi se izravno pridonijelo rastu i zapošljavanju, kao sastavnom dijelu gospodarskog oporavka Unije.

                  (4)

                  U Zaključcima Vijeća o oblikovanju digitalne budućnosti Europe od 9. lipnja 2020. (1) naglašeno je da je pandemija bolesti COVID-19 istaknula potrebu za brzom i sveprisutnom povezivošću. Ta situacija zahtijeva da države članice u bliskoj suradnji s Komisijom osmisle skup najboljih praksi radi smanjenja troškova postavljanja mreže i lakšeg postavljanja infrastruktura vrlo velikog kapaciteta, uključujući svjetlovodnu infrastrukturu i mrežu 5G.

                  (5)

                  Pokretne mreže 5G omogućit će mobilnim korisnicima povezivost vrlo velikog kapaciteta. Te će mreže imati ključnu ulogu u postavljanju temelja za digitalne i zelene transformacije u područjima kao što su prijevoz, energija, proizvodnja, zdravstvo, poljoprivreda i mediji. Uspjeh brojnih slučajeva primjene mreže 5G zahtijeva kontinuitet usluge u mnogim teritorijima, uključujući preko nacionalnih granica. Stoga je važno da države članice poduzmu odgovarajuće korake kako bi poticale postavljanje na cijelom državnom području, uključujući ruralna i udaljena područja, te da međusobno surađuju u postavljanju mreža 5G u prekograničnim područjima.

                  (6)

                  Djelovanja povezana sa spektrom obuhvaćena ovom preporukom mogu podupirati pripremu budućeg ažuriranog akcijskog plana Komisije za Europu u pogledu mreža 5G i 6G koji je najavljen u komunikaciji Komisije pod nazivom „Oblikovanje digitalne budućnost Europe” (2). Tim ažuriranim planom uzeo bi se u obzir ostvareni napredak, rješavali trenutačni nedostatci u pogledu postavljanja mreže i utvrdila nova razina ambicije za buduće postavljanje mreže 5G na razini EU-a kako bi se osiguralo da se ostvari potpuni potencijal povezivosti mrežom 5G u cilju ispunjenja dugoročnijih ciljeva EU-a za digitalnu transformaciju gospodarstva.

                  (7)

                  Cilj je Direktive 2014/61/EU Europskog parlamenta i Vijeća (3) (Direktiva o smanjenju troškova širokopojasnog pristupa) olakšati i potaknuti postavljanje elektroničkih komunikacijskih mreža velikih brzina. U svojem izvješću o provedbi Direktive o smanjenju troškova širokopojasnog pristupa (4) Komisija je utvrdila niz problema u pogledu učinkovitosti, uključujući činjenicu da neke države članice ne iskorištavaju puni potencijal određenih neobveznih mjera. Kao odgovor u ovoj preporuci trebale bi se predložiti mjere za poticanje pravodobnog postavljanja održivih elektroničkih komunikacijskih mreža vrlo velikog kapaciteta, uključujući mreža 5G.

                  (8)

                  Direktiva (EU) 2018/1972 Europskog parlamenta i Vijeća (5), koju države članice moraju prenijeti i primjenjivati od 21. prosinca 2020., promiče povezivost i pristup svih građana i poslovnih subjekata u Uniji mrežama vrlo velikog kapaciteta te korištenje njima. Namjena ove preporuke jest pridonijeti postizanju tog cilja pa je ona stoga usredotočena na postavljanje mreža vrlo velikog kapaciteta.

                  (9)

                  Države članice trebale bi surađivati međusobno, ali i s Komisijom, kako bi hitno osmislile paket mjera s najboljim praksama za primjenu Direktive o smanjenju troškova širokopojasnog pristupa i na temelju minimalnih zahtjeva provesti poboljšanja u sljedećim područjima: i. pojednostavnjenje postupaka izdavanja dozvola u kontekstu širih napora za poboljšanje učinkovitosti i transparentnosti javne uprave i doprinosa lakšem poslovanju; ii. povećanje transparentnosti i jačanje jedinstvene informacijske točke, iii. povećanje prava na pristup postojećoj fizičkoj infrastrukturi kojom upravljaju tijela javnog sektora i iv. poboljšanje mehanizma za rješavanje sporova. Osim toga, države članice trebale bi utvrditi mjere kojima bi se pomoglo pri smanjenju utjecaja elektroničkih komunikacijskih mreža na okoliš te osigurala njihova održivost.

                  (10)

                  U skladu s člankom 7. Direktive o smanjenju troškova širokopojasnog pristupa države članice moraju osigurati da nadležna tijela donesu odluke povezane sa svim dozvolama za građevinske radove potrebne radi postavljanja elemenata elektroničkih komunikacijskih mreža velikih brzina u roku od četiri mjeseca, koji se iznimno može produljiti u odgovarajuće opravdanim slučajevima ili da poštuju druge rokove ili obveze utvrđene u nacionalnom pravu radi ispravnog vođenja postupka. Kako bi se izbjegle nedosljedne prakse diljem Unije, države članice bi stoga trebale nastojati olakšati usklađenost s rokom od četiri mjeseca za izdavanje ili odbijanje svih potrebnih dozvola te bi zajedno trebale utvrditi i najbolje prakse koje dodatno pojednostavnjuju postupke izdavanja dozvola, kao što su prešutno odobrenje i pojednostavnjeni postupci izdavanja dozvola.

                  (11)

                  Neke su države članice za određene vrste postavljanja mreža uspostavile pojednostavnjene postupke izdavanja dozvola kako bi znatno smanjile administrativni teret za operatere i nacionalne uprave. Države članice trebale bi razmotriti primjenu pojednostavnjenih postupaka izdavanja dozvola ili izuzeća u pogledu dozvola izvan područja primjene članka 57. Europskog zakonika elektroničkih komunikacija i definiranje scenarija postavljanja mreža koji bi od njih imali koristi (na primjer za privremena postavljanja potrebna kako bi se osigurao kontinuitet usluga elektroničke komunikacije ili za jednostavne nadogradnje postojećih mreža, uključujući nadogradnju postojećih pokretnih baznih stanica na mrežu 5G).

                  (12)

                  Kako bi se smanjio administrativni teret i pojednostavnili postupci izdavanja dozvola, trebalo bi olakšati primjenu elektroničkih postupaka i ojačati ulogu jedinstvene informacijske točke. U tu svrhu države članice trebale bi razmisliti o tome kako bi jedinstvena informacijska točka mogla postati učinkovita jedinstvena ulazna točka za podnošenje elektroničkih prijava za dozvole na svim administrativnim razinama.

                  (13)

                  U daljnjem bi koraku integrirani pristup izdavanju dozvola pod odgovornošću jedinstvene informacijske točke donio znatnu dodanu vrijednost. To bi moglo funkcionirati putem potpuno koordiniranog postupka u slučajevima u kojima je uključeno više nadležnih tijela. Stoga bi države članice trebale razmotriti davanje aktivne uloge jedinstvenoj informacijskoj točki u koordinaciji i nadzoru postupaka izdavanja dozvola koje provode različita nadležna tijela te osiguravanju odgovarajuće razmjene relevantnih informacija.

                  (14)

                  Kako bi se izbjegla nepoželjna kašnjenja, trebalo bi istodobno provesti postupke za dozvole i prava puta, uključujući duž komunikacijskih ruta (na primjer ceste, željezničke pruge), u skladu s člankom 43. Europskog zakonika elektroničkih komunikacija. Države članice trebale bi istražiti mogućnost dodjele prava puta što je prije moguće i, u svakom slučaju, u okviru krajnjeg roka za dozvole od četiri mjeseca, pri čemu se taj postupak usklađuje s odredbama članka 7. stavka 3. Direktive o smanjenju troškova širokopojasnog pristupa.

                  (15)

                  S obzirom na sve veći broj dozvola za postavljanje elektroničkih komunikacijskih mreža, ali i njihov pretežno lokalni značaj, naknade za dozvole za građevinske radove mogu se uvelike razlikovati među državama članicama i u njima. One mogu predstavljati i znatan udio troškova postavljanja, posebno u ruralnim i udaljenim područjima, u kojima su troškovi postavljanja po korisniku najveći. Stoga bi bilo vrlo korisno kad bi države članice razmijenile informacije i dogovorile se o načinima ograničavanja troškova izdavanja dozvola na razini koja ne bi imala destimulirajući učinak na ulaganja, uzimajući u obzir velik broj različitih dozvola koje se često traže.

                  (16)

                  Pristup sveobuhvatnim, točnim i ažuriranim informacijama preduvjet je za osiguravanje učinkovite upotrebe postojeće fizičke infrastrukture i odgovarajuće koordinacije građevinskih radova. U tom je pogledu uloga jedinstvene informacijske točke od ključne važnosti. Poboljšanje transparentnosti postojeće infrastrukture i planiranih građevinskih radova ključan je preliminarni korak za osiguravanje pristupa postojećoj infrastrukturi i poboljšanje koordinacije građevinskih radova, što zauzvrat stvara dodatne koristi za okoliš i pojedince. Stoga bi države članice trebalo potaknuti da razmotre unošenje svih informacija o fizičkoj infrastrukturi dostupnih u određenom području iz različitih izvora u jedinstvenu informacijsku točku i da pomognu u pružanju georeferenciranih informacija.

                  (17)

                  Države članice trebalo bi potaknuti da istraže načine na koje bi mogle poboljšati transparentnost u pogledu postojeće fizičke infrastrukture povećanjem količine i kvalitete informacija dostupnih putem jedinstvene informacijske točke. To obuhvaća informacije koje se na zahtjev pružaju bilateralno između operatera, u skladu s člankom 4. stavkom 2. i člankom 4. stavkom 4. Direktive o smanjenju troškova širokopojasnog pristupa, ili koje se odnose na fizičku infrastrukturu kojom upravljaju tijela javnog sektora.

                  (18)

                  Osim zahtjeva iz Direktive o smanjenju troškova širokopojasnog pristupa o pristupu postojećoj fizičkoj infrastrukturi postavljanje mreža vrlo velikog kapaciteta može se dodatno pojednostavniti tako da se operaterima omogući da dobiju pristup relevantnoj fizičkoj infrastrukturi kojom upravljaju tijela javnog sektora, pod sličnim uvjetima kao što su oni utvrđeni u članku 3. te Direktive. Takva fizička infrastruktura obuhvaćala bi zgrade, posebno krovove, i opremu za uređenje javnih površina, kao što su stupovi za uličnu rasvjetu, prometni znakovi, prometna signalizacija, plakati, autobusne i tramvajske stanice te stanice podzemne željeznice.

                  (19)

                  Direktiva o smanjenju troškova širokopojasnog pristupa predviđa mogućnost provedbe postupaka rješavanja sporova u slučaju da pregovori povezani s pristupom infrastrukturama propadnu. Države članice trebale bi pojačati napore da zajedno pronađu najbolje prakse za djelotvorne i učinkovite mehanizme za rješavanje sporova i dobro funkcioniranje tijela za rješavanje sporova diljem Unije. U interesu transparentnosti te bi prakse trebale obuhvaćati pravodobnu objavu odluka tijela za rješavanje sporova.

                  (20)

                  Ekološki otisak sektora elektroničkih komunikacija povećava se i vrlo je bitno uzeti u obzir sva moguća sredstva za suzbijanje tog trenda. Poticaji za postavljanje mreža s, na primjer, smanjenim ugljičnim otiskom mogu pridonijeti održivosti sektora i ublažavanju klimatskih promjena i prilagodbi na njih. Države članice pozivaju se da, u bliskoj suradnji s Komisijom, utvrde i promiču takve poticaje koji mogu obuhvaćati brze postupke izdavanja dozvola ili smanjene naknade za dozvole i pristup za mreže koje ispunjavaju određene ekološke kriterije.

                  (21)

                  Kako bi se izbjeglo nepotrebno odgađanje postupaka ovlaštenja za korištenje spektra i postavljanje bežičnih komunikacijskih mreža, države članice trebale bi razmijeniti najbolje prakse o tome kako uzeti u obzir rezultate procjene utjecaja na okoliš, ako je to potrebno, a posebno kad tijela pripremaju okvir za buduće odobravanje za provedbu projekata, uz potpuno poštovanje zakonodavstva Unije, posebno Direktive 2001/42/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (6) (Direktiva o strateškoj procjeni utjecaja na okoliš), Direktive 2011/92/EU Europskog parlamenta i Vijeća (7) (Direktiva o procjeni utjecaja na okoliš) i Direktive Vijeća 92/43/EEZ (8) (Direktiva o staništima). Procjena utjecaja na okoliš trebala bi se provesti u fazi kad se učinci na okoliš mogu utvrditi i procijeniti.

                  (22)

                  U Europskom zakoniku elektroničkih komunikacija utvrđen je zajednički rok do kraja 2020. kako bi države članice dopustile upotrebu pojasa 3,4 –3,8 GHz i barem 1 GHz „pionirskog” frekvencijskog pojasa 24,25 –27,5 GHz za mrežu 5G. Osim toga, u Odluci (EU) 2017/899 Europskog parlamenta i Vijeća (9) utvrđen je zajednički rok 30. lipnja 2020. kako bi države članice dopustile upotrebu „pionirskog” frekvencijskog pojasa od 700 MHz za mrežu 5G. Države članice trebale bi se pobrinuti da se upravljanjem spektrom promiče visokokvalitetna povezivost za poduzeća i društvo uz prekograničnu dimenziju te digitalizacija industrije, i pritom stvara korist za gospodarstvo i društvo u cjelini, među ostalim u pogledu pristupačnosti, jednakih mogućnosti i uključivosti. Postizanje tog cilja moglo bi se olakšati pravodobnom razmjenom mišljenja i najboljih praksi uoči i u okviru postupka istorazinske ocjene, koji je ustanovljen u Europskom zakoniku elektroničkih komunikacija.

                  (23)

                  Kako bi se od 2020. osiguralo brzo i sigurno postavljanje mreža 5G i primjena inovativnih usluga, u skladu s akcijskim planom za mreže 5G (10) i uzimajući u obzir paket mjera iz Preporuke Komisije o kibersigurnosti 5G mreža (11), države članice trebale bi izbjegavati ili smanjiti sva kašnjenja pri odobravanju upotrebe „pionirskih” frekvencijskih pojaseva za mrežu 5G zbog krize uzrokovane bolešću COVID-19.

                  (24)

                  Uzimajući u obzir važnost sigurne i otporne 5G infrastrukture za oporavak i gospodarski rast, postupcima ovlaštenja za korištenje spektrom trebalo bi podržavati, ako je prikladno, ulaganje u infrastrukturu smanjenjem financijskog tereta za korisnike radiofrekvencijskog spektra, posebno za operatere, u skladu s pravilima o državnim potporama. To je još važnije u okolnostima krize uzrokovane bolešću COVID-19. U tu svrhu države članice trebalo bi potaknuti da utvrde pravila ovlaštenja za korištenje spektrom čiji je cilj primjena metodologije određivanja cijene spektra usmjerene na ulaganje. Takve prakse mogu obuhvaćati poticaje, ako je prikladno, u cilju pružanja visokokvalitetne bežične pokrivenosti kako bi se osigurale široko dostupne usluge, uključujući i preko granica.

                  (25)

                  Kako bi se izbjegla nestašica spektra koja dovodi do viših ponuda na dražbama za spektar, najbolje prakse mogu obuhvatiti mjere kojima se spektar ne rezervira u „pionirskim” frekvencijskim pojasevima za mrežu 5G u svrhe javne sigurnosti i obrane, koliko je to moguće, ili mjere za rezerviranje radiofrekvencijskog spektra usklađenog na razini EU-a za usluge elektroničke komunikacije za privatne korisnike radiofrekvencijskog spektra, s obzirom na količinu spektra, ali i odabir posebnog frekvencijskog pojasa, samo kad je to opravdano.

                  (26)

                  Mreže 5G zahtijevaju znatno gušće postavljanje ćelija u višim frekvencijskim pojasevima u usporedbi s prethodnim generacijama tehnologije. Zajedničko korištenje pasivnom i aktivnom infrastrukturom te zajedničko postavljanje bežične infrastrukture mogu smanjiti troškove takvog postavljanja (uključujući inkrementalne troškove), posebno pri upotrebi frekvencijskih pojaseva 3,4 –3,8 GHz i 24,25 –27,5 GHz, i pritom ga ubrzati, poduprijeti povećanu pokrivenost mrežom i omogućiti djelotvornije i učinkovitije korištenje radiofrekvencijskim spektrom u korist potrošača. Stoga bi ih nadležna tijela trebala smatrati pozitivnima, posebno u područjima ograničenog ekonomskog povrata.

                  (27)

                  Postavljanje gustih bežičnih mreža 5G moglo bi se olakšati i s pomoću fleksibilnih režima izdavanja ovlaštenja kojima se potiču ulaganja u bežične mreže i osigurava učinkovito korištenje spektrom. Visokofrekvencijski pojasevi iznad 24 GHz („frekvencijski pojasevi s milimetarskim valovima”), kao što je frekvencijski pojas 24,25 – 27,5 GHz, pružaju veliku količinu radiofrekvencijskog spektra sa zemljopisno ograničenim značajkama propagacije. Iako bi države članice općenito trebale primjenjivati konkurentne postupke odabira kao što su dražbe kako bi dodijelile prava upotrebe u frekvencijskim pojasevima u kojima postoji nestašica, takvi postupci mogu u određenim slučajevima ograničiti potencijal za ulaganje u guste bežične mreže 5G te fleksibilnost i posljedičnu učinkovitost upotrebe spektra. Izdavanje pojedinačnih ovlaštenja za usklađene frekvencijske pojaseve s milimetarskim valovima za koje se primjenjuje brzi administrativni postupak koji je otvoren, objektivan, proporcionalan, nediskriminirajući i slijedi transparentne kriterije i postupke, može se smatrati najboljom praksom.

                  (28)

                  Kako bi se izbjegla različita rješenja pri dodjeli prava korištenja radiofrekvencijskim spektrom radi pružanja prekograničnih bežičnih usluga, države članice trebale bi se bolje koordinirati pri dodjeli radiofrekvencijskog spektra kako bi potaknule bežičnu povezivost kojom će se podržati industrijska transformacija i digitalni suverenitet Unije na temelju fleksibilnosti i višestrukih usluga infrastrukture za mreže 5G. Koordinirana dodjela spektra posebno je važna kako bi se ispunili zahtjevi u pogledu povezivosti novih slučajeva korištenja koji pridonose digitalizaciji poslovanja u cestovnoj i željezničkoj mobilnosti i prometu te industrijskoj proizvodnji. Ti se uvjeti posebno odnose na kvalitetu usluge u smislu kapaciteta, protoka, latencije, pouzdanosti te sigurnosti i otpornosti mreže.

                  (29)

                  U tu svrhu države članice trebale bi pridonijeti najboljoj praksi u pogledu najvažnijih inovativnih primjena u industrijskim sektorima s prekograničnom dimenzijom, kao što su cestovni ili željeznički prijevoz (uključujući prekogranične koridore za kooperativnu, povezanu i automatiziranu mobilnost) i pametne tvornice te u bliskoj suradnji s Komisijom i uz potporu Skupine za politiku radiofrekvencijskog spektra o tome postići dogovor. Te bi se prakse mogle osloniti na rezultate pilot-projekata i testova u vertikalnim sektorima koje financira EU, uključujući prekogranične 5G koridore. Takvim bi se praksama trebali utvrditi relevantni zajednički frekvencijski rasponi, režimi izdavanja ovlaštenja i uvjeti za operatere radi pružanja namjenskih (sektorskih) bežičnih usluga. Zajedničkim režimima izdavanja ovlaštenja mogla bi se rješavati pojedinačna ovlaštenja operatera i industrijskih dionika, uključujući zajedničko korištenje spektrom. Zajedničkim uvjetima ovlaštenja mogli bi se rješavati postavljanje, kvaliteta usluge, zajedničko korištenje spektrom, supostojanje bežičnih sustava, nakupljanje spektra, kibersigurnost i dogovoreni sporazumi između mobilnih operatera i industrijskih dionika te mjere za zaštitu osnovnih komunikacija za zračni prijevoz. U tom pogledu Skupina za politiku radiofrekvencijskog spektra trebala bi pomagati Komisiji kako bi se utvrdilo postoji li potreba za izdavanjem mandata Europskoj konferenciji poštanskih i telekomunikacijskih uprava za razvoj usklađenih tehničkih uvjeta za korištenje spektrom.

                  (30)

                  Države članice trebale bi koordinirati postupak ovlaštenja za spektar i, posebno, iskoristiti zajednički postupak ovlaštenja u skladu s člankom 37. Europskog zakonika elektroničkih komunikacija pri provođenju skupa najboljih praksi koji su razvile države članice u suradnji s Komisijom. Takav postupak može obuhvaćati dodjelu zajedničkog namjenskog frekvencijskog raspona pod zajedničkim uvjetima ovlaštenja.

                  (31)

                  Provedba paketa mjera mogla bi se olakšati jasnim postupkom, odgovarajućim nadzorom, povećanom transparentnošću i dijalogom na nacionalnoj razini i na razni Unije.

                  (32)

                  Države članice trebale bi surađivati i osmisliti paket mjera u bliskoj suradnji s Komisijom. Ako je prikladno, trebalo bi blisko uključiti Skupinu za politiku radiofrekvencijskog spektra, Tijelo europskih regulatora za elektroničke komunikacije i nacionalna regulatorna tijela, Mrežu središnjih ureda za širokopojasni pristup, tijela za rješavanje sporova i nadležna tijela zadužena za funkcije jedinstvene informacijske točke.

                  (33)

                  Ovom preporukom ne dovodi se u pitanje primjena prava tržišnog natjecanja i pravila o državnim potporama,

            DONIJELA JE OVU PREPORUKU:
      1.   SVRHA I DEFINICIJE

                  (1)

                  U ovoj preporuci navedene su smjernice za osmišljavanje najboljih praksi, pod nazivom „paket mjera”, za poticanje povezivosti radi pružanja potpore gospodarskom oporavku od krize uzrokovane bolešću COVID-19, koje su usmjerene na tri područja čiji je konkretni cilj:

                              (a)

                              smanjenje troškova i povećanje brzine kojom se postavljaju elektroničke komunikacijske mreže, posebno mreže vrlo velikog kapaciteta, pojednostavnjenjem postupaka izdavanja dozvola za građevinske radove, poboljšanjem transparentnosti i jačanjem mogućnosti jedinstvenih informacijskih točaka utvrđenih u Direktivi o smanjenju troškova širokopojasnog pristupa, povećanjem prava na pristup postojećoj fizičkoj infrastrukturi kojom upravljaju tijela javnog sektora i utvrđivanjem mjera koje mogu pomoći da se smanji utjecaj elektroničkih komunikacijskih mreža na okoliš;

                              (b)

                              ako je prikladno, pružanje pravodobnog i investicijski prihvatljivog pristupa radiofrekvencijskom spektru za mreže 5G poticajima za korištenje spektrom usmjerenih na ulaganje i pravodobnih postupaka dodjele spektra za „pionirske” pojaseve za mrežu 5G;

                              (c)

                              uspostavljanje snažnijeg postupka koordinacije za dodjelu spektra, čime se olakšava i prekogranično pružanje inovativnih usluga mreža 5G.

                  (2)

                  Za potrebe ove preporuke primjenjuju se definicije utvrđene u Direktivi o smanjenju troškova širokopojasnog pristupa i u Europskom zakoniku elektroničkih komunikacija.

            2.   POSTUPAK ZA OSMIŠLJAVANJE PAKETA MJERA

                  (3)

                  Države članice trebale bi surađivati i u bliskoj suradnji s Komisijom osmisliti paket mjera za područja obuhvaćena odjeljcima 3., 4. i 5. ove preporuke. Ako je prikladno, trebalo bi uključiti:

                              (a)

                              Tijelo europskih regulatora za elektroničke komunikacije kao i nacionalna regulatorna tijela, mrežu uredâ za širokopojasni pristup i nadležna tijela zadužena za funkcije jedinstvene informacijske točke u pogledu područja utvrđenih u odjeljku 3.;

                              (b)

                              Skupinu za politiku radiofrekvencijskog spektra i nadležna nacionalna regulatorna tijela u pogledu područja utvrđenih u odjeljcima 4. i 5.

                  (4)

                  Do 20. prosinca 2020. države članice trebale bi utvrditi te međusobno i s Komisijom podijeliti najbolje prakse u skladu s odjeljcima 3. i 4.

                  (5)

                  Do 30. ožujka 2021. države članice trebale bi u bliskoj suradnji s Komisijom postići dogovor o paketu mjera.

                  (6)

                  Države članice trebale bi hitno primijeniti paket mjera, i to u bliskoj suradnji s drugim državama članicama, Komisijom i drugim relevantnim dionicima.

                  (7)

                  Kako bi se osigurala transparentnost i olakšala razmjena dobrih praksi među državama članicama, paket mjera i sve povezane informacije koje su dostavljene moraju se objaviti na web-mjestu Europa i putem jedinstvenih informacijskih točaka.

            3.   POBOLJŠANA KOORDINACIJA NA RAZINI UNIJE U POGLEDU SMANJENJA TROŠKOVA I POVEĆANJA BRZINE POSTAVLJANJA MREŽA VRLO VELIKOG KAPACITETA

         Pojednostavnjenje postupaka izdavanja dozvola

                  (8)

                  Države članice trebale bi osmisliti najbolje prakse i postići dogovor o njima kako bi dodatno pojednostavnile postupke izdavanja dozvola izvan područja primjene Direktive o smanjenju troškova širokopojasnog pristupa kao što je definirano u njezinu članku 1. i kako bi omogućile usklađenost s rokom i drugim uvjetima utvrđenima u članku 7. stavku 3. Direktive o smanjenju troškova širokopojasnog pristupa. Države članice posebno bi trebale istražiti:

                              (a)

                              kako olakšati postizanje usklađenosti s krajnjim rokom od četiri mjeseca za izdavanje ili odbijanje dozvola. Kako bi povećale pravnu sigurnost i pridonijele smanjenju administrativnog tereta u nedostatku izričite odluke u okviru četveromjesečnog roka, države članice trebale bi razmotriti prešutno odobrenje zahtjeva;

                              (b)

                              kako olakšati i pojednostavniti postupke izdavanja dozvola, uključujući uspostavu brzih postupaka izdavanja dozvola i/ili izuzeća u pogledu dozvola ako je prikladno te utvrđivanje vrste postavljanja mreža koje bi mogle imati koristi od njih;

                              (c)

                              kako operaterima omogućiti elektroničko podnošenje prijava putem jedinstvene informacijske točke za sve potrebne dozvole koje su obvezne za građevinske radove radi postavljanja elemenata mreža vrlo velikog kapaciteta;

                              (d)

                              kako uspostaviti jedinstvenu informacijsku točku kao jedinstvenu ulaznu točku za podnošenje prijava za takve građevinske radove. U tu bi se svrhu od jedinstvene informacijske točke mogla zahtijevati aktivna uloga u koordiniranju i nadzoru postupaka izdavanja dozvola na svim administrativnim razinama. Od nje bi se moglo tražiti i omogućavanje razmjene informacija o napretku tih postupaka između podnositelja zahtjeva i nadležnih tijela, uključujući priopćavanje odluke koju su nadležna tijela izdala podnositelju zahtjeva.

                  (9)

                  Države članice trebale bi razmotriti i najbolje prakse za olakšavanje dodjele prava puta iz članka 43. Europskog zakonika elektroničkih komunikacija ako su ta prava potrebna za postavljanje elemenata mreža vrlo velikog kapaciteta. Ako su za postavljanje takvih mrežnih elemenata potrebne dozvole za građevinske radove i prava puta, tim najboljim praksama trebalo bi osigurati da nadležna tijela dodijele ili odbiju potrebne dozvole u roku od najviše četiri mjeseca.

                  (10)

                  Države članice trebale bi razmijeniti informacije i dogovoriti se o najboljim praksama kako bi osigurale da naknade naplaćene za izdavanje dozvola za građevinske radove potrebne za postavljanje mreža vrlo velikog kapaciteta budu objektivno opravdane, transparentne, nediskriminirajuće i proporcionalne svojoj svrsi te da pokrivaju samo administrativne troškove nastale zbog izdavanja takvih dozvola.

         Poboljšanje transparentnosti s pomoću jedinstvene informacijske točke

                  (11)

                  Države članice trebale bi osmisliti odgovarajuće najbolje prakse radi poboljšanja transparentnosti u pogledu fizičke infrastrukture kako bi operateri mogli lakše pristupiti svim relevantnim informacijama o infrastrukturi dostupnoj u određenom području. U tu svrhu države članice trebale bi razmotriti jačanje uloge jedinstvene informacijske točke i proširivanje njezinih funkcija kako bi, na primjer, obuhvaćala georeferencirane informacije (karte i digitalni modeli) te integriranje informacija iz različitih izvora (konkretno informacije koje su pružila nadležna nacionalna tijela na bilo kojoj razini, tijela javnog sektora i mrežni operateri).

                  (12)

                  Države članice potiču se da razviju najbolje prakse kako bi osigurale da informacije navedene u članku 4. stavku 1. Direktive, ako ih posjeduju tijela javnog sektora, budu dostupne putem jedinstvene informacijske točke u elektroničkom obliku. Osim toga, države članice trebale bi razmotriti mogućnost da putem jedinstvene informacijske točke na raspolaganje stave informacije o fizičkoj infrastrukturi izvan minimuma utvrđenog u toj Direktivi, kao što su georeferencirana lokacija infrastrukture, njezin digitalni model, vrsta i trenutačna primjena ili njezin ukupni i rezervni kapacitet.

                  (13)

                  Kako bi dodatno poboljšale količinu i vrstu informacija dostupnih putem jedinstvene informacijske točke, države članice trebale bi razmotriti mogućnost da od mrežnih operatera zahtijevaju da putem jedinstvene informacijske točke i u elektroničkom obliku na raspolaganje stave informacije o vlastitoj postojećoj fizičkoj infrastrukturi koje su stavili na raspolaganje drugim operaterima na poseban zahtjev.

         Proširenje prava na pristup postojećoj fizičkoj infrastrukturi

                  (14)

                  Kako bi povećale broj i vrste objekata dostupnih operaterima za postavljanje elemenata mreža vrlo velikog kapaciteta, države članice trebale bi osmisliti najbolje prakse kako bi se operaterima omogućilo dobivanje pristupa fizičkoj infrastrukturi (uključujući zgrade i opremu za uređenje javnih površina) koja ima mogućnost pružanja usluge udomljavanja elemenata mreža vrlo velikog kapaciteta kojima upravljaju javna tijela, pod sličnim uvjetima kao što su oni utvrđeni u članku 3. Direktive o smanjenju troškova širokopojasnog pristupa.

         Mehanizam za rješavanje sporova

                  (15)

                  Države članice trebale bi osmisliti najbolje prakse radi poboljšanja djelotvornosti i učinkovitosti mehanizma za rješavanje sporova u pogledu sporova povezanih s pristupom fizičkoj infrastrukturi i funkcioniranja tijela za rješavanje sporova, u pogledu rješavanja povezanih problema u okviru najkraćeg mogućeg vremenskog okvira i pružanja smjernica strankama u pogledu odgovarajućih uvjeta i naknada, uključujući i pravodobnom objavom svojih odluka.

         Smanjenje ekološkog otiska mreža

                  (16)

                  Države članice potiču se da osmisle najbolje prakse kako bi poticale postavljanje elektroničkih komunikacijskih mreža sa smanjenim ekološkim otiskom, posebno u pogledu upotrebe energije i povezanih emisija stakleničkih plinova, uključujući:

                              (a)

                              kriterije za procjenu okolišne održivosti budućih mreža;

                              (b)

                              poticaje koji se daju operaterima za postavljanje okolišno održivih mreža.

         Procjena utjecaja na okoliš

                  (17)

                  Ako se zakonodavstvom Unije, posebno Direktivom 2001/42/EZ (Direktiva o strateškoj procjeni utjecaja na okoliš), Direktivom 2011/92/EU (Direktiva o procjeni utjecaja na okoliš) i Direktivom 92/43/EEZ (Direktiva o staništima), zahtijeva procjena utjecaja na okoliš, a posebno ako tijela pripremaju okvir za buduće odobravanje za provedbu projekata, države članice trebale bi razmjenjivati najbolje prakse o tome kako provesti i uzeti u obzir rezultate procjene utjecaja na okoliš, u fazi kad se učinci na okoliš mogu utvrditi i procijeniti, na primjer kad operateri predstavljaju opće planove za projekte koji uključuju konkretnu instalaciju ili postavljanje mreža.

            4.   DJELOVANJE NA NACIONALNOJ RAZINI KAKO BI SE OSIGURAO PRAVODOBAN I INVESTICIJSKI POTICAJAN PRISTUP RADIOFREKVENCIJSKOM SPEKTRU ZA MREŽE 5G

         Raspored postupaka ovlaštenja za spektar

                  (18)

                  Ne dovodeći u pitanje bilo kakvu procjenu više sile u okviru prava Unije, države članice trebale bi osigurati da se svako odgađanje postupaka za dodjelu prava korištenja radiofrekvencijskim spektrom zbog krize uzrokovane bolešću COVID-19 svede na minimum i da traje samo onoliko koliko je potrebno da se spriječi ili suzbije širenje bolesti COVID-19. U skladu s time države članice trebale bi ažurirati sve relevantne nacionalne planove o spektru.

                  (19)

                  Države članice trebale bi zatražiti od foruma za istorazinsku ocjenu da u skladu s člankom 35. Europskog zakonika elektroničkih komunikacija unaprijed preispita nacrt mjera za dodjelu prava korištenja spektrom u okviru frekvencijskih pojaseva 700 MHz, 3,4 –3,8 GHz i 24,25 – 27,5 GHz radi razmjene najboljih praksi.

         Poticaji za ulaganje

                  (20)

                  Kako bi se dobio pregled mjera kojima se korisnici radiofrekvencijskog spektra potiču na znatna ulaganja u postavljanje mreža 5G, države članice trebale bi obavijestiti Komisiju, a posebno putem Skupine za politiku radiofrekvencijskog spektra, o konkretnim mjerama koje smatraju najboljim praksama, uključujući one koje su provedene ili se njihova provedba planira na nacionalnoj razini, u vezi s izdavanjem ovlaštenja za radiofrekvencijski spektar u frekvencijskim pojasevima 700 MHz, 3,4 – 3,8 GHz i 24,25 – 27,5 GHz.
                  Konkretno, države članice trebale bi prijaviti sve relevantne mjere čiji su ciljevi:

                              (a)

                              promicanje odgovarajućih rezerviranih cijena koje odražavaju minimalne razine naknada za prava korištenja radiofrekvencijskim spektrom;

                              (b)

                              izbjegavanje nestašice spektra osiguravanjem dodjele cjelokupnog opsega radiofrekvencijskog spektra usklađenog na razini Unije;

                              (c)

                              pružanje mogućnosti da se naknade za prava korištenja radiofrekvencijskim spektrom na nediskriminirajući način plaćaju u obrocima u razdoblju trajanja tih prava;

                              (d)

                              primjena režima izdavanja pojedinačnih ovlaštenja za frekvencijski pojas 24,25 – 27,5 GHz kojim se promiče njegova pravodobna upotreba, a posebno režima koji se temelji na brzim administrativnim postupcima u slučaju zemljopisno ograničenih prava korištenja;

                              (e)

                              kombiniranje financijskih poticaja s obvezama ili formalnim obvezama ubrzavanja ili proširivanja visokokvalitetne bežične pokrivenosti;

                              (f)

                              podložno pravu tržišnog natjecanja, pružanje mogućnosti za dijeljenje pasivne i aktivne infrastrukture te zajedničko postavljanje infrastrukture koja se oslanja na korištenje radiofrekvencijskim spektrom.

            5.   POBOLJŠANA KOORDINACIJA NA RAZINI UNIJE U POGLEDU DODJELE SPEKTRA ZA PREKOGRANIČNU UPOTREBU

                  (21)

                  Kako bi promicale koherentnu praksu dodjele prava korištenja radiofrekvencijskim spektrom operaterima radi postavljanja bežične infrastrukture sljedeće generacije (uključujući tehnologiju 5G) za prekograničnu industrijsku primjenu, države članice trebale bi osmisliti najbolje prakse i dogovoriti se o njima u okviru paketa mjera, među ostalim u pogledu:

                              (a)

                              utvrđivanja slučajeva korištenja s prekograničnom dimenzijom, posebno za cestovni prijevoz, željeznički prijevoz i industrijsku proizvodnju, u skladu s prioritetima Unije (12) o postavljanju tehnologija 5G;

                              (b)

                              za svaki utvrđeni slučaj, utvrđivanja zajedničkog namjenskog frekvencijskog raspona povezanog s odgovarajućim zajedničkim režimom izdavanja ovlaštenja i uvjetima takvih ovlaštenja potrebnima za osiguravanje kontinuiteta prekogranične usluge, uključujući, ali ne ograničavajući se na kvalitetu usluge i sigurnost mreže.

                  (22)

                  Države članice pozivaju se da se koriste najboljim praksama iz paketa mjera na koji se upućuje u točki 21. u odnosu na relevantne korisnike na njihovu teritoriju, posebno radi zajedničke uspostave zajedničkih aspekata i provedbe zajedničkog postupka izdavanja ovlaštenja u skladu s člankom 37. Europskog zakonika elektroničkih komunikacija do 30. ožujka 2022.

            6.   IZVJEŠTAVANJE

                  (23)

                  Do 30. travnja 2021. svaka država članica trebala bi Komisiji dostaviti plan za provedbu paketa mjera.

                  (24)

                  Do 30. travnja 2022. svaka država članica trebala bi izvijestiti o provedbi paketa mjera.

         Sastavljeno u Bruxellesu 18. rujna 2020.

               Za Komisiju

            Thierry BRETON

               Član Komisije

         (1)  Zaključci Vijeća o oblikovanju digitalne budućnosti Europe, 9. lipnja 2020., 8711/20. https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-8711-2020-INIT/hr/pdf

         (2)  COM(2020) 67 final

         (3)  Direktiva 2014/61/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o mjerama za smanjenje troškova postavljanja elektroničkih komunikacijskih mreža velikih brzina (SL L 155, 23.5.2014., str. 1.).

         (4)  Izvješće Komisije Europskom parlamentu i Vijeću o provedbi Direktive 2014/61/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o mjerama za smanjenje troškova postavljanja elektroničkih komunikacijskih mreža velikih brzina, COM(2018) 492, 27. lipnja 2018.

         (5)  Direktiva (EU) 2018/1972 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. prosinca 2018. o Europskom zakoniku elektroničkih komunikacija (SL L 321, 17.12.2018., str. 36.).

         (6)  Direktiva 2001/42/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 27. lipnja 2001. o procjeni učinaka određenih planova i programa na okoliš (SL L 197, 21.7.2001., str. 30.).

         (7)  Direktiva 2011/92/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o procjeni učinaka određenih javnih i privatnih projekata na okoliš (SL L 26, 28.1.2012., str. 1.).

         (8)  Direktiva Vijeća 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore (SL L 206, 22.7.1992., str. 7.).

         (9)  Odluka (EU) 2017/899 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. svibnja 2017. o uporabi frekvencijskog pojasa 470 – 790 MHz u Uniji (SL L 138, 25.5.2017., str. 131.).

         (10)  Komunikacija Komisije Europskom parlamentu, Vijeću, Europskom gospodarskom i socijalnom odboru i Odboru regija „5G za Europu – Akcijski plan”, COM(2016) 588 final.

         (11)  Preporuka Komisije (EU) 2019/534 оd 26. ožujka 2019. Kibersigurnost 5G mreža (SL L 88, 29.3.2019., str. 42.).

         (12)  Vidjeti posebno Komunikacije Komisije COM(2016) 587 i COM(2020) 67.


title: Preporuka Europskog odbora za sistemske rizike оd 15. prosinca 2020. o izmjeni Uredbe ESRB/2020/7 o ograničenju raspodjela tijekom pandemije COVID-19 (ESRB/2020/15) 2021/C 27/01

text:
                  25.1.2021

                  HR

                  Službeni list Europske unije

                  C 27/1

         PREPORUKA EUROPSKOG ODBORA ZA SISTEMSKE RIZIKE
         оd 15. prosinca 2020.
         o izmjeni Uredbe ESRB/2020/7 o ograničenju raspodjela tijekom pandemije COVID-19
         (ESRB/2020/15)
         (2021/C 27/01)
         OPĆI ODBOR EUROPSKOG ODBORA ZA SISTEMSKE RIZIKE,
         uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
         uzimajući u obzir Uredbu (EU) br. 1092/2010 Europskog parlamenta i Vijeća od 24. studenoga 2010. o makrobonitetnom nadzoru financijskog sustava Europske unije i osnivanju Europskog odbora za sistemske rizike (1), a posebno njezin članak 3. stavak 2. točke (b), (d) i (f) te članke od 16. do 18.,
         uzimajući u obzir Odluku ESRB/2011/1 Europskog odbora za sistemske rizike od 20. siječnja 2011. o donošenju Poslovnika Europskog odbora za sistemske rizike (2), a osobito njezin članak 15. stavak 3. točku (e) i članke 18. do 20.,
         budući da:

                     (1)

                     Na početku pandemije COVID-19 Europski odbor za sistemske rizike (ESRB) prepoznao je potrebu financijskih institucija za održavanje snažne razine vlastitih sredstava kako bi ublažile rizik i pridonijele gospodarskom oporavku. U tu svrhu, ESRB je izdao Preporuku ESRB/2020/7 o ograničenju raspodjela tijekom pandemije COVID-19 (3), koja je imala za cilj osigurati da sve financijske institucije koje mogu predstavljati rizik za financijsku stabilnost održavaju visoku razinu kapitala tražeći od nadležnih tijela da zatraže od financijskih institucija da se suzdrže od raspodjela tijekom trajanja pandemije COVID-19 a najmanje do 1. siječnja 2021.

                     (2)

                     Kriza COVID-19 još uvijek traje u Europi i na globalnoj razini, te ostaje neizvjesnost oko budućeg utjecaja na gospodarstvo i financijske institucije, uz rizik daljnjeg pogoršanja zdravstvenih i gospodarskih uvjeta. Tržištima i vlastima nedostaju informacije o dugoročnom utjecaju krize na financijski sektor i kreditna tržišta. Financijske institucije također ostaju snažno ovisne o potpori javne politike. Osiguravanje kontinuiranog ispravnog funkcioniranja financijskog sustava je ključno. Izuzetno proširenje ograničenja isplate kako bi se objasnila nesigurnost u pogledu budućeg makroekenomskog razvoja služi tom cilju omogućavanjem financijskim institucijama da održe dovoljno visoku razinu kapitala kako bi ublažile sistemski rizik i pridonijele gospodarskom oporavku. Istodobno, ESRB prepoznaje napredak koji su vlasti i financijske institucije postigle u suočavanju s učincima pandemije. ESRB je također svjestan važnosti raspodjele u omogućavanju financijskim institucijama da prikupljaju kapitala izvana, jer je nagrađivanje ulagača presudno za dugoročnu održivost financijskih institucija i tržišta. Unatoč tome, ESRB poziva na krajnji oprez u pogledu raspodjele kako ne bi dovele u opasnost stabilnost financijskog sustava i postupak oporavka, te smatra da bi svaka razina raspodjele trebala biti znatno niža nego posljednjih godina prije krize prouzročene bolešću COVID-19.

                     (3)

                     Preporuka ESRB/2020/7 također obuhvaća središnje druge ugovorne strane s obzirom na njihovu sistemski važnu ulogu u poravnanju transakcija na financijskom tržištu. Namjera je bila spriječiti dioničare i rukovodeće osoblje da povlače višak kapitala središnjih drugih ugovornih strana raspodjelom u trenutku kada je operativni rizik - koji druge središnje ugovorne strane pokrivaju vlastitim sredstvima, a ne doprinosima članova sustava poravnanja - najteži, također uzimajući u obzir ograničenja u odnosu na prisutnost osoblja u uredima središnjih drugih ugovornih strana. Međutim, testiranje otpornosti na stres u odnosu na središnje druge ugovorne strane u Uniji koje je provelo Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala nakon izbijanja pandemije bolesti COVID-19, potvrdilo je ukupnu operativnu otpornost središnjih drugih ugovornih strana Unije na uobičajene šokove i višestruke nastanke statusa neispunjavanja obveza za kredite, likvidnost i rizike koncentracije stresa (4). Pored toga, do danas nije bilo dokaza o propustima sustava ili procesa. Učinkovitost mjera koje su središnje druge ugovorne strane primijenile za ublažavanje operativnog rizika sugerira da više nije potrebno uključivati središnje druge ugovorne strane u opseg Preporuke ESRB/2020/7.

                     (4)

                     Mjere obuhvaćene Preporukom ESRB/2020/7 privremene su prirode i ESRB će i dalje pratiti njihove implikacije na financijske institucije i njihovu sposobnost da doprinesu gospodarskom oporavku. Prilikom odlučivanja treba li i kada ovu Preporuku izmijeniti, ESRB bi trebao uzeti u obzir, između ostalog, makroekonomska kretanja i nove podatke o stabilnosti financijskog sustava.

                     (5)

                     Odjeljak 2. točka 5. Preporuke ESRB/2020/7 predviđa da Opći odbor može odlučiti hoće li i kada biti potrebno izmijeniti Preporuku ESRB/2020/7. Te bi se izmjene posebno mogle sastojati od produljenja razdoblja tijekom kojeg se primjenjuje Preporuka A.

                     (6)

                     Preporuku ESRB/2020/7 trebalo bi stoga na odgovarajući način izmijeniti,

               DONIO JE OVU PREPORUKU:

            IZMJENE

         Preporuka ESRB/2020/7 mijenja se kako slijedi:

                     1.

                     u odjeljku 1. Preporuka A se zamjenjuje sljedećim:
                     „Preporuka A – Ograničenje raspodjela

                     Preporučuje se da odgovarajuća tijela zatraže od financijskih institucija koje su pod njihovim nadzorom (*1) da se najmanje do 30. rujna 2021. suzdrže od poduzimanja bilo koje od sljedećih radnji:

                                 (a)

                                 isplate dividende ili neopozive obveze na isplatu dividende;

                                 (b)

                                 otkupa redovnih dionica;

                                 (c)

                                 stvaranja obveze isplate varijabilnih primitaka osobama koje preuzimaju značajni rizik,
                                 kojima se smanjuje količina ili kvaliteta regulatornog kapitala, osim ako financijske institucije ne primijene krajnji oprez u provođenju bilo koje od tih radnji i nastalo umanjenje ne prelazi konzervativni prag koji je postavilo njihovo nadležno tijelo. Nadležnim tijelima se preporučuje sudjelovanje u raspravama s financijskim institucijama prije nego što financijske institucije poduzmu bilo koju od radnji iz točaka (a) ili (b).

                           Ova Preporuka se primjenjuje na razini grupe u EU-u (ili na pojedinačnoj razini ako financijska institucija nije dio grupe u EU-u) i, prema potrebi, na potkonsolidiranoj ili pojedinačnoj razini.

                        (*1)  To ne uključuje podružnice financijskih institucija.”"

                     2.

                     Odjeljak 2. stavak 1.1. mijenja se kako slijedi:

                                 (a)

                                 točka (b) zamjenjuje se sljedećim:

                                             „(b)

                                             ,nadležno tijelo՚ znači nadležno ili nadzorno tijelo kako je definirano člankom 4. stavkom 1. točkom 40. Uredbe (EU) br. 575/2013 ili člankom 13. točkom 10. Direktive 2009/138/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (*2), ovisno o slučaju;

                                    (*2)  Direktiva 2009/138/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenog 2009. o osnivanju i obavljanju djelatnosti osiguranja i reosiguranja (Solventnost II) (SL L 335, 17.12.2009., str. 1.)”;"

                                 (b)

                                 točka (c) zamjenjuje se sljedećim:

                                             „(c)

                                             ,financijska institucija՚ znači bilo koje od sljedećih društava s glavnim uredom ili registriranim sjedištem u Uniji:

                                                         i.

                                                         institucija kako je definirana člankom 4. stavkom 1. točkom 3. Uredbe (EU) br. 575/2013;

                                                         ii.

                                                         društvo za osiguranje kako je definirano člankom 13. točkom 1. Direktive 2009/138/EZ;

                                                         iii.

                                                         društvo za reosiguranje kako je definirano člankom 13. točkom 4. Direktive 2009/138/EZ”;

                                 (c)

                                 točka (d) zamjenjuje se sljedećim:

                                             „(d)

                                             ,osoba koja preuzima značajan rizik՚ znači član kategorije osoblja čije profesionalne aktivnosti imaju značajan utjecaj na profil rizika financijske institucije, uključujući člana kategorije osoblja iz članka 92. stavka 2. Direktive 2013/36/EU ili članka 275. stavka 1. točke (c) Delegirane uredbe Komisije (EU) 2015/35 (*3), prema potrebi;

                                    (*3)  Delegirana uredba Komisije (EU) 2015/35 od 10. listopada 2014. o dopuni Direktive 2009/138/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o osnivanju i obavljanju djelatnosti osiguranja i reosiguranja (Solventnost II) (SL L 12, 17.1.2015., str. 1.).”"

                     3.

                     U odjeljku 2. stavak 3 umeće se sljedeći stavak:

                                 „1.a

                                 Pri određivanju konzervativnog praga, nadležna tijela bi trebala uzeti u obzir sljedeće:

                                             (a)

                                             ciljeve ove Preporuke, posebno potrebu da financijske institucije održavaju dovoljno visoku razinu kapitala – uključujući uzimanje u obzir njihove krivulje kapitala – kako bi ublažile sistemski rizik i pridonijele gospodarskom oporavku, uzimajući u obzir rizike pogoršanja stanja solventnosti trgovačkih društava i kućanstava s obzirom na pandemiju;

                                             (b)

                                             potrebu da se osigura da je ukupna razina raspodjele financijskih institucija u okviru njihovih nadzornih ovlasti znatno niža nego posljednjih godina prije krize COVID-19;

                                             (c)

                                             specifičnosti svakog sektora u njihovoj nadležnosti.”

                     4.

                     Odjeljak 2. stavak 4. zamjenjuje se sljedećim:
                     „4.   Vremenski raspored za praćenje

                     U skladu s člankom 17. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 1092/2010 adresati moraju obavijestiti Europski parlament, Vijeće, Komisiju i ESRB o radnjama poduzetima kao odgovor na ovu Preporuku ili obrazložiti svako nepostupanje. Svaki adresat bi trebao dostaviti izvješće o provedbi Preporuke A do 15. listopada 2021.“

                     5.

                     Odjeljak 2. stavak 5. zamjenjuje se sljedećim:
                     „5.   Izmjene Preporuke

                     Prije 30. rujna 2021. Opći odbor će odlučiti treba li i kada izmijeniti ovu Preporuku, uzimajući u obzir, između ostalog, makroekonomska kretanja i nove podatke o stabilnosti financijskog sustava.“

                     6.

                     U odjeljku 2. stavak 6. „Praćenje i procjena”, dodaje se sljedeći stavak:

                                 „3.

                                 Tajništvo ESRB-a pružiti će pomoć adresatima, osiguravanjem usklađivanja izvješćivanja i dostavljanjem odgovarajućih obrazaca te pojašnjavanjem, prema potrebi, postupka i vremenskog rasporeda daljnjeg postupanja.”

                     7.

                     Prilog pod nazivom „Obavijest o radnjama poduzetima kao odgovor na ovu Preporuku” briše se.

            Sastavljeno u Frankfurtu na Majni 15. prosinca 2020.

                  Voditelj Tajništva ESRB-a,

                  u ime Općeg odbora ESRB-a,

               Francesco MAZZAFERRO

            (1)  SL L 331, 15.12.2010., str. 1.

            (2)  SL C 58, 24.2.2011., str. 4.

            (3)  Preporuka ESRB/2020/7 Europskog odbora za sistemske rizike оd 27. svibnja 2020.o ograničenju raspodjela tijekom pandemije COVID-19 (SL C 212, 26.6.2020., str. 1.).

            (4)  Vidi priopćenje za javnost ESMA-e: „ESMA’s Third EU-Wide CCP Stress Test Finds System Resilient to Shocks“, dostupno na: https://www.esma.europa.eu/press-news/esma-news/esma%E2%80%99s-third-eu-wide-ccp-stress-test-finds-system-resilient-shocks.


title: Preporuka Vijeća od 3. travnja 2020. s ciljem okončanja stanja prekomjernog državnog deficita u Rumunjskoj 2020/C 116/01

text:
               8.4.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 116/1

      PREPORUKA VIJEĆA
      od 3. travnja 2020.
      s ciljem okončanja stanja prekomjernog državnog deficita u Rumunjskoj
      (2020/C 116/01)
      VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
      uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 126. stavak 7.,
      uzimajući u obzir preporuku Europske komisije,
      budući da:

                  (1)

                  U skladu s člankom 126. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) države članice trebaju izbjegavati prekomjerne državne deficite.

                  (2)

                  Pakt o stabilnosti i rastu temelji se na cilju zdravih državnih financija kao sredstvu jačanja uvjeta za stabilnost cijena i snažan održiv rast koji dovodi do otvaranja novih radnih mjesta.

                  (3)

                  Vijeće je 3. travnja 2020., u skladu s člankom 126. stavkom 6. UFEU-a, odlučilo da u Rumunjskoj postoji prekomjerni deficit.

                  (4)

                  Člankom 126. stavkom 7. UFEU-a i člankom 3. stavkom 4. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1467/97 (1) od Vijeća se zahtijeva da usvoji preporuke za dotičnu državu članicu s ciljem okončanja stanja prekomjernog deficita u određenom roku. U preporuci se mora utvrditi rok od najviše šest mjeseci u kojem dotična država članica treba poduzeti učinkovito djelovanje kako bi ispravila prekomjerni deficit. Nadalje, u preporuci za ispravak prekomjernog deficita Vijeće treba zahtijevati ostvarivanje godišnjih proračunskih ciljeva koji su, na osnovi prognoze na kojoj se temelji preporuka, u skladu s minimalnim godišnjim poboljšanjem strukturnog salda, tj. ciklički prilagođenog salda, bez jednokratnih i drugih privremenih mjera, od najmanje 0,5 % bruto domaćeg proizvoda (BDP-a) kao referentnim mjerilom.

                  (5)

                  Prema Komisijinoj zimskoj prognozi 2020., proširenoj fiskalnim varijablama do 2022., predviđa se da je rast realnog BDP-a u 2019. iznosio 3,9 %. Uz pretpostavku da se politika neće mijenjati, Komisija predviđa umjeren i stabilan rast realnog BDP-a od 3,8 % u 2020. te 3,5 % u 2021. i 2022. S jedne strane, znatna fiskalna stimulacija koja proizlazi iz postojećih politika nastavila bi u određenoj mjeri poticati privatnu potrošnju. S druge strane, kontinuirano povećanje fiskalnog deficita narušilo bi povjerenje potrošača i ulagatelja u održivost rasta gospodarstva. Kao posljedica toga, očekuje se pad ulaganja kako privatni ulagatelji budu postajali svjesniji rastućih makroekonomskih neravnoteža. Očekuje se da će tijekom razdoblja obuhvaćenog prognozom doprinos neto izvoza ostati negativan jer na izvoz i dalje utječe slaba vanjska potražnja, dok privatna potrošnja potiče uvoz. To bi međutim dodatno pogoršalo deficit tekućeg računa, koji je već visok.

                  (6)

                  Vlada je 10. prosinca 2019. donijela i parlamentu dostavila fiskalno-proračunsku strategiju za razdoblje 2020.–2022. („Fiskalna strategija”), s revidiranim ciljem deficita opće države od 3,8 % BDP-a u 2019., što je iznad referentne vrijednosti od 3 % BDP-a. Ta revizija, kojom je prvotno planirani niži iznos od 2,8 % BDP-a u 2019. revidiran naviše, temeljila se na podacima o izvršenju proračuna za tekuću godinu. Fiskalna strategija proglašena je zakonom 18. prosinca 2019.

                  (7)

                  U Komisijinoj zimskoj prognozi 2020., proširenoj fiskalnim varijablama do 2022., predviđa se da će tijekom cijelog razdoblja prognoze deficit opće države ostati iznad referentne vrijednosti od 3 % BDP-a. Uz pretpostavku da se politika neće mijenjati, Komisija predviđa deficit opće države od 4 % BDP-a u 2019., 4,9 % u 2020., 6,9 % u 2021. i 7,7 % u 2022. Predviđa se pogoršanje strukturnog deficita za 1 % BDP-a u 2020., daljnjih 1,9 % BDP-a u 2021. i još 0,8 % u 2022. Povećanje deficita koje predviđa Komisija uglavnom se temelji na znatnim povećanjima mirovina koja su donesena u ljeto 2019. Veći rashodi za mirovine imali bi za posljedicu rast deficita za 0,9 postotnih bodova BDP-a u 2020., 1,7 postotnih bodova BDP-a u 2021. i 1,1 postotna boda BDP-a u 2022. Procjenjuje se da će udvostručenje doplatka za djecu, koje će stupiti na snagu u kolovozu 2020., rezultirati godišnjim proračunskim rashodima od 0,6 % BDP-a. Vlada u Fiskalnoj strategiji predviđa deficit opće države od 3,6 % BDP-a u 2020., 3,4 % u 2021. i 2,8 % u 2022. Prema procjenama vlade to bi dovelo do strukturne prilagodbe od 0,3 % u 2020., 0,2 % u 2021. i 0,6 % u 2022. U Fiskalnoj strategiji prilagodba se uglavnom temelji na rashodima. Posebice se predviđa da će se rashodi za zaposlenike, za robu i usluge te za kapitalnu potrošnju koju ne sufinancira EU smanjiti kao udio u BDP-u. Predviđanje nižeg deficita u Fiskalnoj strategiji u odnosu na prognozu Komisije proizlazi iz optimističnijih temeljnih makroekonomskih predviđanja u Fiskalnoj strategiji i činjenice da se u njoj ne uzima u obzir fiskalni učinak nekih donesenih mjera, dok donesene ili vjerodostojno najavljene mjere ne podupiru u potpunosti planirano smanjenje tekućih rashoda, te se ono stoga nije moglo potpuno uzeti u obzir u prognozi Komisije.

                  (8)

                  Dug opće države u Rumunjskoj u 2018. iznosio je 34,7 % BDP-a. Prema Komisijinoj prognozi predviđa se da će dug opće države narasti na 46,6 % BDP-a u 2022., tj. zadržat će se ispod referentne vrijednosti iz Ugovora.

                  (9)

                  U skladu s člankom 3. stavkom 4. Uredbe (EZ) br. 1467/97, ispravak prekomjernog deficita treba se završiti u godini nakon što je otkriven (u ovom slučaju 2021.), osim ako postoje posebne okolnosti. Kretanje prilagodbe trebalo bi utvrditi u skladu s Uredbom (EZ) br. 1467/97, uzimajući u obzir gospodarski i fiskalni položaj države članice.

                  (10)

                  U sadašnjoj situaciji u Rumunjskoj postoje takve posebne okolnosti. Za ispravak prekomjernog deficita do 2021. bila bi potrebna prenagla fiskalna prilagodba, što bi rezultiralo znatnim gubitkom proizvodnje. Sporijim kretanjem prilagodbe, iako to i dalje zahtijeva znatne godišnje prilagodbe, ostvario bi se postupan učinak na rast i uzela bi se u obzir činjenica da je proračunska godina 2020. već započela. Strukturne reforme koje se provode paralelno s fiskalnom konsolidacijom doprinijet će osiguravanju trajnog ispravka prekomjernog deficita. S obzirom na to i uzimajući u obzir gospodarsku i fiskalnu situaciju u Rumunjskoj, opravdano je da se za ispravak prekomjernog deficita odredi rok do 2022.

                  (11)

                  Vjerodostojno i održivo kretanje prilagodbe u tom roku zahtijevalo bi da Rumunjska postigne cilj ukupnog deficita opće države od 3,6 % BDP-a u 2020., 3,4 % BDP-a u 2021. i 2,8 % BDP-a u 2022., što je prema Komisijinoj prognozi u skladu s nominalnom stopom rasta neto primarnih državnih rashoda (2) od 8,2 % u 2020., 5,5 % u 2021. i 5,5 % u 2022. Ta stopa rasta neto rashoda bit će primarni pokazatelj za ocjenu fiskalnog napora ako bude potrebna pomna analiza. Odgovarajuća godišnja prilagodba strukturnog salda iznosi 0,5 % BDP-a u 2020., 0,8 % BDP-a u 2021. i 0,8 % BDP-a u 2022. Na temelju sadašnje prognoze ti ciljevi i dalje omogućuju godišnja povećanja stvarnih neto rashoda. Za postizanje tih ciljeva vjerojatno će biti potrebno ponovno razmotriti velika, zakonom propisana povećanja mirovina i ostale novije mjere koje dovode do naglog pogoršanja deficita u osnovnom scenariju.

                  (12)

                  Mjere konsolidacije proračuna trebale bi osigurati trajan ispravak, uz poboljšanje kvalitete javnih financija te jačanje potencijala rasta gospodarstva.

                  (13)

                  Rumunjska je od 2016. sustavno i često odstupala od mnogih fiskalnih pravila utvrđenih u nacionalnom fiskalnom okviru, zbog čega su ta pravila većinom bila neučinkovita. Od ključne je važnosti da Rumunjska ubuduće osigura potpunu primjenu nacionalnog fiskalnog okvira.

                  (14)

                  Čini se da su zbog visokih fiskalnih deficita i troškova starenja stanovništva rizici za zdrave javne financije srednjoročno i dugoročno visoki. Povećanja mirovina, koja su donesena u ljeto 2019. i trebala bi stupiti na snagu u razdoblju 2019.–2021., znatno doprinose tim rizicima. To potvrđuje hitnu potrebu za potpunom ponovnom uspostavom dugoročne održivosti javnih financija,

            PREPORUČUJE:

                  (1)

                  Rumunjska bi trebala okončati postojeće stanje prekomjernog deficita najkasnije do 2022.

                  (2)

                  Rumunjska bi trebala postići cilj ukupnog deficita opće države od 3,6 % BDP-a u 2020., 3,4 % BDP-a u 2021. i 2,8 % BDP-a u 2022., što je u skladu s nominalnom stopom rasta neto primarnih državnih rashoda od 8,2 % u 2020., 5,5 % u 2021. i 5,5 % u 2022. te odgovara godišnjoj strukturnoj prilagodbi od 0,5 % BDP-a u 2020., 0,8 % BDP-a u 2021. i 0,8 % BDP-a u 2022.

                  (3)

                  Rumunjska bi trebala utvrditi i strogo provoditi mjere potrebne za ispravak njezina prekomjernog deficita do 2022. Mjerama konsolidacije proračuna trebalo bi osigurati trajan ispravak na način kojim se potiče rast. Rumunjska bi trebala iskoristiti sve neočekivane prihode za smanjenje deficita.

                  (4)

                  Vijeće utvrđuje da je 15. rujna 2020. rok u kojem Rumunjska treba poduzeti učinkovito djelovanje i, u skladu s člankom 3. stavkom 4.a Uredbe (EZ) br. 1467/97, detaljno izvijestiti o strategiji konsolidacije koja je predviđena za postizanje tih ciljeva. Stoga bi rumunjska tijela trebala barem svakih šest mjeseci izvješćivati o napretku postignutom u provedbi ovih preporuka, do potpunog ispravka prekomjernog deficita.

            Nadalje, rumunjska tijela trebala bi osigurati potpunu primjenu svojeg nacionalnog fiskalnog okvira. Kako bi se osigurao uspjeh strategije fiskalne konsolidacije, bit će važno i sveobuhvatnim strukturnim reformama poduprijeti fiskalnu konsolidaciju, u skladu s preporukama Vijeća upućenima Rumunjskoj u kontekstu europskog semestra, a posebno onima koje se odnose na postupak u slučaju makroekonomske neravnoteže.
      Ova je Preporuka upućena Rumunjskoj.

         Sastavljeno u Bruxellesu 3. travnja 2020.

               Za Vijeće

               Predsjednik

            G. GRLIĆ RADMAN

         (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1467/97 od 7. srpnja 1997. o ubrzanju i pojašnjenju provedbe postupka u slučaju prekomjernog deficita (SL L 209, 2.8.1997., str. 6.).

         (2)  Neto primarni državni rashodi sastoje se od ukupnih državnih rashoda bez rashoda za kamate, rashoda za programe Unije koji su u cijelosti usklađeni s prihodima iz fondova Unije i nediskrecijskih promjena u rashodima za naknade za nezaposlenost. Nacionalno financirane bruto investicije u fiksni kapital izglađuju se za četverogodišnje razdoblje. Uračunane su diskrecijske mjere na prihodovnoj strani ili povećanja prihoda propisana zakonom, dok se jednokratne mjere na prihodovnoj i rashodovnoj strani poništavaju.


               8.4.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 118/158

      P8_TA(2018)0294
      Pregovori oko sveobuhvatnoga sporazuma između EU-a i Azerbajdžana
      Preporuka Europskog parlamenta od 4. srpnja 2018. Vijeću, Komisiji i potpredsjednici Komisije / Visokoj predstavnici Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku o pregovorima o sveobuhvatnom sporazumu između EU-a i Azerbajdžana (2017/2056(INI))
      (2020/C 118/25)

         Europski parlament,

                  —

                  uzimajući u obzir članke 2., 3. i 8. te glavu V., osobito članke 21., 22. i 36. Ugovora o Europskoj uniji, kao i dio peti Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU),

                  —

                  uzimajući u obzir početak pregovora 7. veljače 2017. između Europske unije i Azerbajdžana o novom sveobuhvatnom sporazumu, koji bi trebao zamijeniti sporazum iz 1999. o partnerstvu i suradnji između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Republike Azerbajdžana, s druge strane (1),

                  —

                  uzimajući u obzir da je Vijeće 7. studenoga 2016. donijelo pregovaračke smjernice za taj sporazum,

                  —

                  uzimajući u obzir Memorandum o razumijevanju o strateškom partnerstvu između EU-a i Azerbajdžana u području energetike od 7. studenoga 2006.,

                  —

                  uzimajući u obzir glavne rezultate 15. sastanka Vijeća za suradnju između Europske unije i Azerbajdžana od 9. veljače 2018.,

                  —

                  uzimajući u obzir izvješće Komisije od 19. prosinca 2017. o odnosima EU-a i Azerbajdžana u okviru revidirane europske politike susjedstva (SWD(2017)0485),

                  —

                  uzimajući u obzir poruku Predsjedništva Parlamentarne skupštine Euronest od 30. listopada 2017. upućenu čelnicima država ili vlada,

                  —

                  uzimajući u obzir svoju preporuku od 15. studenoga 2017. o preporuci Europskog parlamenta Vijeću, Komisiji i Europskoj službi za vanjsko djelovanje (ESVD) o Istočnom partnerstvu uoči sastanka na vrhu u studenome 2017. (2),

                  —

                  uzimajući u obzir svoju rezoluciju od 13. prosinca 2017. o godišnjem izvješću o provedbi zajedničke vanjske i sigurnosne politike (3),

                  —

                  uzimajući u obzir zajedničke izjave sa sastanaka na vrhu Istočnog partnerstva, uključujući i onu od 24. studenoga 2017.,

                  —

                  uzimajući u obzir publikaciju Europske službe za vanjsko djelovanje i Komisije iz lipnja 2016. naslovljenu „Globalna strategija Europske unije za vanjsku i sigurnosnu politiku”, a posebno njezina ključna načela,

                  —

                  uzimajući u obzir svoju rezoluciju od 15. lipnja 2017. o slučaju azerbajdžanskog novinara Afgana Muhtarlija (4) i druge rezolucije o Azerbajdžanu, a posebno one u vezi s ljudskim pravima i vladavinom prava,

                  —

                  uzimajući u obzir izjavu glasnogovornika za vanjske poslove i sigurnosnu politiku / europsku politiku susjedstva i pregovore o proširenju od 14. siječnja 2018. o presudi protiv novinara Afgana Muhtarlija u Azerbajdžanu,

                  —

                  uzimajući u obzir Rezoluciju Parlamentarne skupštine Vijeća Europe od 11. listopada 2017. o funkcioniranju demokratskih institucija u Azerbajdžanu,

                  —

                  uzimajući u obzir činjenicu da je Odbor ministara Vijeća Europe 5. prosinca 2017. pokrenuo postupak zbog povrede jer azerbajdžanske vlasti uporno odbijaju provesti presudu Europskog suda za ljudska prava u slučaju Ilgar Mammadov protiv Azerbajdžana,

                  —

                  uzimajući u obzir izvješće o misiji u svrhu procjene potreba Ureda za demokratske institucije i ljudska prava pri Organizaciji za europsku sigurnost i suradnju (OSCE/ODIHR) od 2. ožujka 2018. o prijevremenim predsjedničkim izborima u Azerbajdžanu,

                  —

                  uzimajući u obzir članak 108. stavak 4. i članak 52. Poslovnika,

                  —

                  uzimajući u obzir izvješće Odbora za vanjske poslove i stajalište u obliku amandmana Odbora za međunarodnu trgovinu (A8-0185/2018),

                  A.

                  budući da se Istočno partnerstvo temelji na zajedničkoj predanosti Armenije, Azerbajdžana, Bjelarusa, Gruzije, Moldove, Ukrajine i Europske unije produbljivanju odnosa i poštovanju međunarodnog prava i temeljnih vrijednosti, uključujući demokraciju, vladavinu prava, dobro upravljanje te poštovanje ljudskih prava i temeljnih sloboda; budući da bi novi sporazum između EU-a i Azerbajdžana trebao zastupati interese Unije u regiji te promicati njezine vrijednosti;

                  B.

                  budući da se Parlament zalaže za produbljivanje odnosa sa svim članovima Istočnog partnerstva ukoliko oni poštuju te temeljne vrijednosti; budući da bi privlačan dugoročni model „EaP+”, koji je Parlament predložio u svojoj rezoluciji o Istočnom partnerstvu od 15. studenoga 2017., a prema kojemu bi ti članovi u konačnici mogli pristupiti, između ostalog, carinskoj, energetskoj i digitalnoj uniji te schengenskom području, u okviru politike Istočnog partnerstva trebalo otvoriti i zemljama koje nemaju sporazum o pridruživanju s EU-om, primjerice Azerbajdžanu, jednom kada budu spremne za preuzimanje tih pojačanih obveza i kada ostvare znatan napredak u provedbi dogovorenih reformi;

                  C.

                  budući da su trenutačno odnosi EU-a i Azerbajdžana uređeni Sporazumom o partnerstvu i suradnji iz 1999.; budući da je EU najveći trgovinski partner Azerbajdžana i njegovo najveće tržište izvoza i uvoza te predstavlja 48,6 % njegove ukupne trgovine, a ujedno je i najveći izvor izravnih stranih ulaganja; budući da je Azerbajdžan strateški energetski partner EU-a, a to omogućuje diversifikaciju energetskih izvora EU-a; međutim, budući da se gospodarstvo Azerbajdžana snažno oslanja na sektor nafte i plina, koji predstavlja oko 90 % izvoza, te je zbog toga osjetljivo na vanjske šokove i fluktuacije svjetskih cijena nafte; budući da Azerbajdžan još uvijek nije član Svjetske trgovinske organizacije (WTO), što dovodi do ozbiljnih carinskih i necarinskih prepreka koje ometaju trgovinu i poslovne odnose s EU-om;

                  D.

                  budući da su EU i Azerbajdžan u zajedničkoj izjavi sa sastanka na vrhu Istočnog partnerstva od 24. studenoga 2017. naglasili da će „EU diferenciranim pristupom nastaviti zajednički sa svakom od partnerskih zemalja, uključujući s Armenijom, Azerbajdžanom i Bjelarusom, raspravljati o privlačnim i realističnim opcijama za jačanje uzajamne trgovine i poticanje ulaganja koji će održavati zajedničke interese, reformiranu politiku ulaganja u području zaštite ulaganja, kao i međunarodna trgovinska pravila i međunarodne standarde povezani s trgovinom, među ostalim u području intelektualnog vlasništva, te koji će doprinijeti modernizaciji i diversifikaciji gospodarstava”;

                  E.

                  budući da se očekuje da će novi sporazum pozitivno utjecati na Azerbajdžan, u smislu promicanja demokratskih standarda, rasta i gospodarskog razvoja; budući da je takva perspektiva od posebne važnosti za mlade u Azerbajdžanu jer se na taj način potiče nova generacija obrazovanih Azerbajdžanaca u cilju poštovanja temeljnih vrijednosti EU-a i modernizacije te zemlje; budući da je u potpunosti djelotvorno civilno društvo ključan preduvjet za osiguravanje gospodarske diversifikacije;

                  1.

                  preporučuje sljedeće Vijeću, Komisiji i potpredsjednici Komisije / Visokoj predstavnici Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku:

                        Opća načela, temeljne vrijednosti i predanost rješavanju sukoba

                              (a)

                              da zajamče da produbljivanje odnosa između EU-a i Azerbajdžana ovisi o njegovom poštovanju temeljnih vrijednosti i načela demokracije, vladavine prava, dobrog upravljanja, poštovanju ljudskih prava i temeljnih sloboda, uključujući slobodu izražavanja i udruživanja, prava manjina i rodnu ravnopravnost, u interesu obiju strana, a posebno njihovih građana;

                              (b)

                              da podsjete azerbajdžanske vlasti na stajalište Parlamenta izraženo u njegovoj preporuci od 15. studenoga 2017. o Istočnom partnerstvu, u kojoj se Azerbajdžan poziva da poštuje svoje međunarodne obveze i u kojoj se nedvosmisleno navodi da se nijedan sveobuhvatni sporazum neće ratificirati s onim državama koje ne poštuju temeljne vrijednosti i prava EU-a, posebno ona koja se odnose na neprovođenje odluka Europskog suda za ljudska prava te uznemiravanje, zastrašivanje i progon boraca za ljudska prava, nevladinih organizacija, članova opozicije, odvjetnika, novinara i aktivista za zaštitu okoliša; da prije bilo kakvog novog sporazuma između EU-a i Azerbajdžana zajamče puštanje na slobodu svih političkih zatvorenika i zatvorenika savjesti u Azerbajdžanu, u skladu s najavama azerbajdžanskih vlasti; da zajamče da je u novi sporazum uključen poseban mehanizam suspenzije s jasnim odredbama u pogledu poštovanja vladavine prava, ljudskih prava i temeljnih sloboda;

                              (c)

                              da azerbajdžanske vlasti podsjete na stajalište Parlamenta izraženo u istoj preporuci, prema kojoj uvjet za ratifikaciju novih sporazuma između EU-a i svake od strana u sukobu u Gorskom Karabahu mora biti utvrđivanje stvarnih obveza i postizanje znatnog napretka prema mirnom rješavanju sukoba, kao što su održavanje prekida vatre i pružanje potpore provedbi temeljnih načela OESS-a iz 2009. i napora supredsjedatelja OESS-ove skupine iz Minska; da ponovno istaknu potrebu uključivanja civilnog društva Armenije i Azerbajdžana u sve procese pregovora;

                              (d)

                              da zajamče da je budući sporazum s Azerbajdžanom ambiciozan, sveobuhvatan i napredan, u skladu s težnjama EU-a i Azerbajdžana na temelju zajedničkih vrijednosti i interesa i usklađen s Programom održivog razvoja do 2030. te da će donijeti opipljive i konkretne koristi objema stranama, ne samo velikim poduzećima, već i malim i srednjim poduzećima, uzimajući u obzir njihove posebne karakteristike, kao i građanima EU-a i Azerbajdžana;

                              (e)

                              da zajamče brz i stabilan napredak u pregovorima s ciljem potpisivanja novog sporazuma prije sljedećeg sastanka na vrhu Istočnog partnerstva 2019. godine, u onoj mjeri u kojoj navedeni uvjeti budu ispunjeni;

                              (f)

                              da aktivno i jasno izvještavaju o ciljevima i uvjetima novog sporazuma i procesa pregovora koji je u tijeku kako bi se u Azerbajdžanu i EU-u povećala transparentnost i svijest građana o očekivanim mogućnostima i koristima koje proizlaze iz njegova sklapanja, čime bi se suzbile sve kampanje dezinformiranja;

                        Politički dijalog i regionalna suradnja

                              (g)

                              da osiguraju redoviti i opsežni politički dijalog kako bi se potaknule snažne reforme čiji je cilj jačanje institucija i raspodjele vlasti među njima, radi postizanja veće demokratičnosti i neovisnosti, poštovanja ljudskih prava i slobode medija te razvoja regulatornog okruženja u kojem civilno društvo može poslovati, bez nepotrebnog uplitanja u njihov rad i u proces reformi;

                              (h)

                              da utvrde posebne mjere usmjerene na provedbu preporuka OESS-a / Ureda za demokratske institucije i ljudska prava (ODIHR) te Venecijanske komisije Vijeća Europe s ciljem osiguranja napretka u pogledu uključivih, konkurentnih i transparentnih izbora i referenduma kojima se jamči slobodno i pošteno izražavanje mišljenja i želja azerbajdžanskih građana;

                              (i)

                              da u potpunosti podupru preliminarne zaključke misije za promatranje izbora OESS-a i Vijeća Europe u pogledu prijevremenih predsjedničkih izbora održanih 11. travnja 2018. prema kojima je „izborima nedostajalo prave konkurentnosti” zbog „ograničavajućeg političkog okruženja”„pravnog okvira kojim se ograničavaju temeljna prava i slobode”, „nepostojanja pluralizama, uključujući u medijima”, „raširenog nepoštovanja obveznih postupaka, nedostatka transparentnosti i brojnih ozbiljnih nepravilnosti, poput ubacivanja dodatnih listića u glasačke kutije”;

                              (j)

                              da teže donošenju odredbi kojima se jača suradnja u promicanju mira i međunarodne pravde te posebno da ustraju na tome da Azerbajdžan poštuje svoje međunarodne obveze, također kao član Vijeća Europe, te da poštuje odluke Europskog suda za ljudska prava; da potaknu Azerbajdžan da potpiše i ratificira Rimski statut Međunarodnog kaznenog suda (ICC); da se također zalažu za uspostavu snažnih mjera za suradnju u borbi protiv širenja oružja za masovno uništenje te u borbi protiv nezakonite trgovine malim i lakim oružjem;

                              (k)

                              da osiguraju blisku suradnju u vanjskim i sigurnosnim pitanjima te pitanjima obrane kako bi se osigurala maksimalna moguća konvergencija, osobito u pogledu odgovora na globalne prijetnje i izazove, uključujući terorizam, sprečavanje sukoba, upravljanje krizama i regionalnu suradnju, pritom uzimajući u obzir diversificiranu vanjsku politiku Azerbajdžana; da podupru potpisivanje Okvirnog sporazuma o sudjelovanju između EU-a i Azerbajdžana radi pružanja pravnog i političkog temelja za suradnju u misijama i operacijama u području zajedničke sigurnosne i obrambene politike;

                              (l)

                              da zajamče da se velika pažnja usmjeri na dijalog između Azerbajdžana i Armenije te na pojačano sudjelovanje EU-a u mirnom rješavanju sukoba u Gorskom Karabahu u skladu s temeljnim načelima OESS-a iz 2009. te osobito uz potporu supredsjedatelja OESS-ove skupine iz Minska, uz promicanje svih inicijativa kojima se potiče izgradnja mira, kao što su poštovanje prekida vatre s obiju strana, dijalozi na svim razinama, uključujući pregovore na visokoj razini, izbjegavanje govora mržnje, stvarne mjere za izgradnju povjerenja, znatno povećanje međunarodnih promatrača OESS-a i intenzivnija komunikacija između civilnog društva Armenije i Azerbajdžana, među ostalim između religijskih i kulturnih ličnosti, kako bi se armensko i azerbajdžansko društvo pripremilo za miran suživot; da izraze duboku zabrinutost zbog povećavanja vojne prisutnosti i nerazmjernog trošenja na obranu u regiji;

                              (m)

                              da uvedu posebne odredbe kojima bi se osigurala potpora znatnim naporima vlasti u pomaganju velikom broju izbjeglica i interno raseljenih osoba te potpora civilima koji žive u područjima sukoba u okviru međunarodno priznatih granica Azerbajdžana; da se zalažu za poštovanje prava svih osoba koje žive unutar granica Azerbajdžana, bilo privremeno ili trajno; osobito da doprinesu tome da sve strane u sukobu ostvare svoja prava na povratak u svoje domove i povrat imovine te na odštetu u skladu s presudama Europskog suda za ljudska prava;

                        Vladavina prava, poštovanje ljudskih prava i temeljnih sloboda

                              (n)

                              da pruže potporu reformi pravosuđa s ciljem osiguravanja njegove nepristranosti i neovisnosti od izvršne vlasti te jačanja vladavine prava; posebno da neuplitanjem u rad odvjetnika osiguraju neovisnost pravnih stručnjaka, da neovisnim odvjetnicima omoguće da zastupaju stranke u skladu s javnobilježničkom punomoći za zastupanje te da stanu na kraj proizvoljnim ovlastima azerbajdžanske odvjetničke komore kojima joj se omogućuje da odvjetnike isključuje iz komore ili da odbije primiti nove članove;

                              (o)

                              da također pruže podršku razvoju snažnog okvira za zaštitu ljudskih prava, temeljnih sloboda i ravnopravnosti spolova; da naglase važnost zastupljenosti žena na svim razinama vlasti, uključujući njihovo ravnopravno, potpuno i aktivno sudjelovanje u sprečavanju i rješavanju sukoba te poziva Azerbajdžan da potpiše Istanbulsku konvenciju o sprječavanju i borbi protiv nasilja nad ženama i nasilja u obitelji;

                              (p)

                              da uvedu posebne odredbe za potporu Azerbajdžanu u borbi protiv gospodarskog kriminala, uključujući korupciju, pranje novca i utaju poreza; da promiču veću transparentnost u pogledu stvarnih vlasnika poduzeća i zaklada, kao i financijskih aktivnosti velikih poduzeća koje se odnose na ostvarenu dobit i plaćeni porez; da podupiru istrage o pranju novca, osobito aferi „praonica” te da uspostave posebne mehanizme nadzora i kontrole, kao što su ograničen pristup europskom bankarskom sustavu onima koji su umiješani u pranje novca i prijevare;

                              (q)

                              da omoguće povećanu suradnju i potporu Azerbajdžanu u borbi protiv terorizma, organiziranog kriminala i kiberkriminala te u sprečavanju radikalizacije i prekograničnog kriminala; da posebno surađuju u borbi protiv novačenja u terorističke organizacije;

                              (r)

                              da uvedu odredbe o provedbi kaznenog prava u Azerbajdžanu u području zaštite ljudskih prava i temeljnih sloboda u cilju okončanja političkog progona i otmica, proizvoljnih zabrana putovanja te mjera usmjerenih protiv političkih disidenata, neovisnih novinara, boraca za ljudska prava, predstavnika nevladinih organizacija i najranjivijih dijelova društva kao što su članovi nekih manjinskih skupina, uključujući zajednicu LGBTQI; da osiguraju da su u sporazumu posebno navedene te skupine; da ponovno naglase da je takva praksa neprihvatljiva za svaku potencijalno partersku zemlju EU-a; da uspostave pojačani forum za djelotvoran dijalog usmjeren na rezultate o ljudskim pravima između EU-a i Azerbajdžana, uz savjetovanje s glavnim međunarodnim i istinski neovisnim nevladinim organizacijama u Azerbajdžanu, čiji bi se napredak trebao ocjenjivati na godišnjoj razini u odnosu na konkretna mjerila;

                              (s)

                              da inzistiraju na usvajanju relevantnih izmjena zakona kako bi se omogućile legitimne aktivnosti civilnog društva i uklonila nepotrebna ograničenja u pogledu njihovih uvjeta za registraciju, djelovanja i pristupa financijskim sredstvima i bespovratnim sredstvima iz inozemstva te da zaustave neopravdane kaznene istrage, nepotrebno podnošenje izvještaja raznim vladinim agencijama, racije ureda, zamrzavanja računa, zabrane putovanja i progone njihovih čelnika;

                              (t)

                              da prije završetka pregovora osiguraju da Azerbajdžan pusti na slobodu političke zatvorenike i zatvorenike savjesti, među istaknutijim primjerima Ilgara Mamadova, Afgana Muhtarlija, Mehmana Husejnova, Ilkina Rustamzada, Sejmura Hazijeva, Rašada Ramazanova, Elkina Ismajilija, Gijasa Ibrahimova, Bejrama Mamadova, Asifa Jusiflija i Fuada Garamanlija, te da im nakon puštanja na slobodu ukine zabranu putovanja, uključujući zabranu putovanja za novinarku Kadiju Ismajlovu i odvjetnika Intigama Alijeva, te da u potpunosti poštuje odluke Europskog suda za ljudska prava, posebno one koje se odnose na Ilgara Mammadova; da osiguraju oslobađanje i poboljšanje položaja tih pojedinaca, što uključuje ponovno zapošljavanje tih pojedinaca i njihovih obitelji, uz pomoć pravosuđa i provođenja vladavine prava, te da zaštite azerbajdžanske disidente u EU-u; da osude činjenicu da, unatoč najavama azerbajdžanskih vlasti, ni jedan od prethodno spomenutih političkih zatvorenika nije oslobođen, a još je osoba pritvoreno zbog mirnog provođenja svojih ustavnih prava, uključujući članove oporbenih stranaka i odvjetnika za ljudska prava Emina Aslana; da zahtijevaju da se odvjetnik za ljudska prava Emin Aslan hitno pusti na slobodu iz administrativnog pritvora te da se u potpunosti oslobodi sumnjivih optužbi za „neposluh prema policiji”; da osiguraju da Azerbajdžan prestane primjenjivati administrativne pritvore kao način ušutkivanja kritičara vlade;

                              (u)

                              da osiguraju da Azerbajdžan poštuje pravo na slobodu mirnog okupljanja, da ne ograničava to pravo na način koji nije u skladu s njegovim obvezama prema međunarodnom pravu, uključujući s Europskom konvencijom o ljudskim pravima (ECHR), te da pravodobno i učinkovito istraži sve slučajeve pretjerane uporabe sile, proizvoljnih uhićenja i nezakonitog pritvaranja mirnih prosvjednika, uključujući one povezane sa sankcioniranim oporbenim skupovima u rujnu 2017. i ožujku 2018., te da počinitelje privede pravdi;

                              (v)

                              da prije završetka pregovora od azerbajdžanskih vlasti zatraže da se obvežu da će primjenjivati Konvenciju UN-a protiv mučenja i drugih oblika okrutnog, neljudskog ili ponižavajućeg postupanja ili kažnjavanja, i da će zaista istražiti sve slučajeve zlostavljanja političkih zatvorenika i zatvorenika savjesti, posebno u slučaju pokojnog azerbajdžanskog blogera Mehmana Galandarova koji je umro u pritvoru u Azerbajdžanu, i pripadnika zajednice LGBTQI koji su masovno zlostavljani i uhićeni u rujnu 2017.;

                              (w)

                              da naglase svoju zabrinutost u pogledu slobode tiska u Azerbajdžanu, koji se nalazi na 163. mjestu od 180 zemalja na Svjetskom indeksu slobode medija 2018. koji su objavili Reporteri bez granica; da naglase važnost slobodnih i neovisnih medija, i na internetu i izvan njega, te da osiguraju i političku i financijsku pojačanu potporu EU-a slobodnim i pluralističkim medijima u Azerbajdžanu koji imaju uredničku neovisnost u odnosu na političke i oligarhijske skupine i u skladu sa standardima EU-a; da od vlasti zatraže da deblokiraju pristup internetskim stranicama novinske kuće Azadliq, kao i triju novinskih kuća koje su primorane poslovati iz inozemstva: Radio Free Europe/Radio Liberty (RFE/RL) Azerbaijan Service, Meydan TV i Azerbaycan Saati;

                        Trgovinska i gospodarska suradnja

                              (x)

                              da uključe pravedne i ambiciozne odredbe o trgovini i ulaganjima, u mjeri u kojoj je to sukladno sa statusom Azerbajdžana kao države koja nije članica WTO-a, koje su u cijelosti u skladu s normama EU-a i koje ih ne ugrožavaju, posebno sanitarnim, fitosanitarnim, ekološkim, radnim i socijalnim normama te onima koje se odnose na rodnu ravnotežu i nediskriminaciju, i da osiguraju priznavanje i zaštitu prava intelektualnog vlasništva, uključujući oznake zemljopisnog podrijetla, posebno za vina i jaka alkoholna pića; da podrže Azerbajdžan u njegovom postupku pristupanja WTO-u;

                              (y)

                              da uspostave čvrste mjere kojima će se osigurati brz napredak u smjeru poboljšanja poslovne i ulagačke klime u Azerbajdžanu, posebno u pogledu oporezivanja i upravljanja javnim financijama i javnom nabavom, s obzirom na pravila utvrđena u Sporazumu WTO-a o javnoj nabavi, kako bi se omogućilo više transparentnosti, bolje upravljanje i više odgovornosti, jednak pristup i pošteno tržišno natjecanje;

                        Energija i druga područja suradnje

                              (z)

                              da omoguće povećanu suradnju u energetskom sektoru u skladu sa strateškim energetskim partnerstvom EU-a i Azerbajdžana te činjenicom da Azerbajdžan slovi kao pouzdan dobavljač energije, pritom vodeći računa o suspenziji i naknadnom povlačenju Azerbajdžana iz Inicijative za transparentnost ekstraktivnih industrija (EITI) u ožujku 2017. zbog „promjena u zakonodavstvu o nevladinim organizacijama u Azerbajdžanu” koje ne udovoljava zahtjevima koji se odnose na civilno društvo; da od Azerbajdžana zahtijeva da se ponovno uskladi s tim zahtjevima kako bi mogao nastaviti sa svojim aktivnostima u EITI-u;

                              (aa)

                              da također podrže diversifikaciju kombinacije izvora energije Azerbajdžana radi promicanja izvora energije bez ugljika i pripreme za doba bez korištenja ugljika, smanjujući njezinu ovisnost o fosilnim gorivima i promičući upotrebu obnovljivih izvora energije, također u interesu energetske sigurnosti; da podrže dovršetak Južnog plinskog koridora nakon razmatranja važnih pitanja koja se odnose na klimatske promjene i učinak na lokalne zajednice u odluci Europske investicijske banke o financiranju Transanatolijskog plinovoda (TANAP);

                              (ab)

                              da u novi sporazum, u skladu s programom Unije o klimatskim promjenama, uključe ambiciozne odredbe o zaštiti okoliša i smanjenju klimatskih promjena te obveze obiju strana koje se odnose na Pariški sporazum, među ostalim uvođenjem tih politika u druge sektorske politike;

                              (ac)

                              da pruže nove mogućnosti za pojačanu suradnju u područjima koja nisu povezana s energijom, osobito u području obrazovanja, zdravstva, prijevoza, povezivosti i turizma, kako bi se diversificiralo gospodarstvo Azerbajdžana, potaknulo otvaranje radnih mjesta, modernizirao industrijski i uslužni sektor te potaknuo održivi razvoj u poduzetništvu i istraživanjima; da omoguće više razmjena među ljudima, kako na europskoj razini, tako i u regionalnim razmjenama s armenskim nevladinim organizacijama;

                              (ad)

                              da pojačaju suradnju u području razmjene mladih i studenata jačanjem postojećih i već uspješnih programa kao što su Mreža mladih europskih susjeda te razvojem novih programa stipendiranja i tečajeva kao i olakšavanjem sudjelovanja u programima u području visokog obrazovanja, posebno programu ERASMUS+, koji promiče razvoj vještina, uključujući znanje jezika, i Azerbajdžancima omogućuje da upoznaju EU i njegove vrijednosti;

                              (ae)

                              da također promiču gospodarski rast kroz promet i povezivost; da transeuropsku prometnu mrežu (TEN-T) prošire na Azerbajdžan;

                              (af)

                              da u dogledno vrijeme i ovisno o ispunjenju uvjeta, u skladu s zajedničkom izjavom sa sastanka na vrhu Istočnog partnerstva iz 2017., razmotre otvaranje dijaloga o liberalizaciji viznog režima s Armenijom i Azerbajdžanom, pod uvjetom da su ispunjeni uvjeti za sigurnu mobilnost kojom se dobro upravlja, među ostalim učinkovitom provedbom sporazumâ o pojednostavnjenju izdavanja viza i ponovnom prihvatu između stranaka;

                        Institucionalne odredbe

                              (ag)

                              da zajamče snažnu parlamentarnu dimenziju sporazuma kroz jačanje postojećih odredbi i mehanizama suradnje kako bi se povećao doprinos njegovoj provedbi i njegov nadzor, posebno uspostavom poboljšane međuparlamentarne strukture kojom se omogućuje redovan i konstruktivan dijalog između Europskog parlamenta i parlamenta Azerbajdžana o svim aspektima njihovih odnosa, kao i o provedbi sporazuma;

                              (ah)

                              da pregovore vode na što transparentniji način; da Parlament obavještavaju o svim fazama pregovora, u skladu s člankom 218. stavkom 10. UFEU-a prema kojem se „Europski parlament odmah i u potpunosti izvješćuje o svim fazama postupka”; da Parlamentu također dostave pregovaračke tekstove i zapisnike sa svakog kruga pregovora; da podsjete Vijeće da je Sud Europske unije zbog povrede članka 218. stavka 10. UFEU-a u prošlosti već poništio odluke Vijeća o potpisivanju i sklapanju nekoliko sporazuma; da imaju na umu da Parlament u budućnosti također može uskratiti svoju suglasnost za sklapanje novih sporazuma, sve dok Vijeće ne ispuni svoje pravne obveze;

                              (ai)

                              da osiguraju da se privremena primjena novog sporazuma ne provodi sve dok Parlament ne da svoju suglasnost; da naglase da bi, ako se to ne uzme u obzir, suglasnost Europskog parlamenta u pogledu novih sporazuma i drugih budućih sporazuma mogla izostati;

                  2.

                  nalaže svojem predsjedniku da ovu preporuku proslijedi Vijeću, Komisiji, potpredsjednici Komisije / Visokoj predstavnici Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku te predsjedniku, vladi i parlamentu Republike Azerbajdžana.

         (1)  SL L 246, 17.9.1999., str. 3.

         (2)  Usvojeni tekstovi, P8_TA(2017)0440.

         (3)  Usvojeni tekstovi, P8_TA(2017)0493.

         (4)  Usvojeni tekstovi, P8_TA(2017)0267.