title: Preporuka Vijeća od 9. srpnja 2013. o nacionalnom programu reforme Latvije za 2013. i davanje mišljenja Vijeća o programu konvergencije Latvije za razdoblje 2012.-2016.

text:
               30.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 217/47

      PREPORUKA VIJEĆA

   od 9. srpnja 2013.
   o nacionalnom programu reforme Latvije za 2013. i davanje mišljenja Vijeća o programu konvergencije Latvije za razdoblje 2012.-2016.
   2013/C 217/12
   Ovaj tekst još nije preveden na hrvatski jezik i stoga se prvo objavljuje na engleskom jeziku. Objava na hrvatskom jeziku uslijedit će čim prijevod bude dostupan.
   THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
   Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Articles 121(2) and 148(4) thereof,
   Having regard to Council Regulation (EC) No 1466/97 of 7 July 1997 on the strengthening of the surveillance of budgetary positions and the surveillance and coordination of economic policies (1), and in particular Article 9(2) thereof,
   Having regard to the recommendation of the European Commission,
   Having regard to the conclusions of the European Council,
   Having regard to the opinion of the Employment Committee,
   Having regard to the opinion of the Economic and Financial Committee,
   Having regard to the opinion of the Social Protection Committee,
   Having regard to the opinion of the Economic Policy Committee,
   Whereas:

               (1)

               On 26 March 2010, the European Council agreed to the Commission’s proposal to launch a new strategy for jobs and growth, Europe 2020, based on enhanced coordination of economic policies, which focuses on the key areas where action is needed to boost Europe’s potential for sustainable growth and competitiveness.

               (2)

               On 13 July 2010, the Council adopted a recommendation on the broad guidelines for the economic policies of the Member States and the Union (2010 to 2014) and, on 21 October 2010, it adopted a decision on guidelines for the employment policies of the Member States (2), which together form the ‘integrated guidelines’. Member States were invited to take the integrated guidelines into account in their national economic and employment policies.

               (3)

               On 29 June 2012, the Member States’ Heads of State or Government decided on a Compact for Growth and Jobs, providing a coherent framework for action at national, EU and euro area levels using all possible levers, instruments and policies. They decided on action to be taken at the level of the Member States, in particular expressing full commitment to achieving the objectives of the Europe 2020 strategy and to implementing the country-specific recommendations.

               (4)

               On 10 July 2012, the Council adopted a recommendation (3) on Latvia’s National Reform Programme for 2012 and delivered its opinion on Latvia’s Convergence Programme for 2012-2015.

               (5)

               On 28 November 2012, the Commission adopted the Annual Growth Survey, marking the start of the 2013 European Semester of economic policy coordination. Also on 28 November 2012, the Commission, on the basis of Regulation (EU) No 1176/2011 of the European Parliament and of the Council of 16 November 2011 on the prevention and correction of macroeconomic imbalances (4), adopted the Alert Mechanism Report, in which Latvia was not identified as one of the Member States for which an in-depth review would be carried out.

               (6)

               The European Parliament has been duly involved in the European Semester, in accordance with Regulation (EC) No 1466/97, and, on 7 February 2013, adopted a resolution on employment and social aspects in the Annual Growth Survey 2013 and a resolution on the contribution to the Annual Growth Survey 2013.

               (7)

               On 14 March 2013, the European Council endorsed the priorities for ensuring financial stability, fiscal consolidation and action to foster growth. It underscored the need to pursue differentiated, growth-friendly fiscal consolidation, to restore normal lending conditions to the economy, to promote growth and competitiveness, to tackle unemployment and the social consequences of the crisis, and to modernise public administration.

               (8)

               On 29 April 2013, Latvia submitted its Convergence Programme for the period 2012-2016 and, on 2 May 2013, its 2013 National Reform Programme. In order to take account of their interlinkages, the two Programmes have been assessed at the same time.

               (9)

               Based on the assessment of the Convergence Programme pursuant to Regulation (EC) No 1466/97, the Council is of the opinion that the macroeconomic scenario underpinning the budgetary projections in the Programme is plausible. Economic growth is expected to slow down somewhat, to around 4 % per year, over the Programme period, while price increases are projected to remain moderate. The general government deficit declined in 2012 to a level well below the 3 % of GDP Treaty reference value and the medium-term objective (MTO) was reached in that year, considerably earlier than what was foreseen in Latvia’s Convergence Programme for 2012-2015. The Convergence Programme confirms the previous MTO of -0,5 %, which adequately reflects the objectives of the Stability and Growth Pact. The objective of the budgetary strategy outlined in the Convergence Programme is to maintain a structural budgetary position which is based on the MTO, with any deviation limited to the incremental impact of systemic pension reform. This reform entails a gradual increase in the share of social security contributions which is diverted to a funded pension scheme and is implemented in 2013, 2015 and 2016. However, following an overall assessment with the recalculated structural balance as a reference, including an analysis of expenditure net of discretionary measures, it appears that the structural balance is set to deviate from the MTO by 1,0 percentage point of GDP in 2013, which is significantly more than the incremental impact of the systemic pension reform, and by a further 0,2 percentage point in 2014. Government debt is set to remain well below 60 % over the whole Programme period, increasing from 40,7 % of GDP in 2012 to 44,5 % in 2013, as the Government accumulates assets for debt repayments, and is declining from 2014 as repayments take effect, reaching 34,6 % by the end of the Programme period. The Fiscal Discipline Law was approved by the Latvian Parliament in January 2013 and entered into force in March 2013. If effectively implemented, the new law would considerably strengthen the fiscal framework in Latvia, providing an effective mechanism to limit expenditure growth in good economic times and serving as a basis for rules-based multi-annual budgeting.

               (10)

               Latvia has reduced taxes on labour and plans to take further steps in this regard in 2014 and 2015. However, the tax wedge for low-wage earners is still among the highest in the Union, indicating a need for appropriate calibration of tax policy to stimulate employment for low-skilled workers. Moreover, shifting taxation from labour to recurrent property taxes and taxes on the use of natural and other resources should improve the structural balance. Environmental taxes remain relatively underdeveloped and are heavily dominated by motor-fuel taxation, while taxation of other energy sources, pollution and the use of natural resources is below the EU average. Further broadening of the tax base to include other sources of environmental taxation would help in achieving environmental goals. The Government has stepped up efforts to combat the informal economy and these efforts should be maintained.

               (11)

               While the post-crisis structural adjustment has been successful, the experience of a pronounced boom-bust cycle calls for monitoring future credit growth and the stability of the bank funding base related to foreign deposit inflows by appropriate micro- and macro-prudential policies.

               (12)

               Latvia has taken a number of steps to tackle high long-term and youth unemployment. Funding and coverage of active labour-market policies was increased in 2013 as compared to 2012, and new measures are being implemented, including profiling of the unemployed and improved job search assistance. Nevertheless, long-term unemployment and youth unemployment are still high, activation of the unemployed and benefit recipients is low and access to social services is poor. There are concerns that vocational education and training is failing to provide sufficient quality of skills for the workforce and there is limited availability of quality work-based training. The establishment of comprehensive career guidance and continued implementation of reforms in vocational education and training, including improving the quality and the accessibility of its work-based learning and apprenticeship components are necessary.

               (13)

               A high proportion (40 %) of the Latvian population is at risk of poverty or social exclusion and for children it is even higher, standing at 43,6 %. Overall, the at-risk-of-poverty rate increased slightly in 2012, suggesting that growth does not automatically translate into less poverty, and that targeted policies are necessary. Latvia has taken some steps to address the poverty of unemployed people and children. However, there has been less direct action to address the problems of the social assistance system in particular in relation to transparency, benefit adequacy and coverage, and insufficient activation measures for benefit recipients. Lack of fiscal space has led Latvia to decrease the level of guaranteed minimum income (GMI) and to abolish the state budget financing of the GMI benefit. These decisions are likely to aggravate extreme poverty and exacerbate the existing inequality in access to social assistance across local governments, while reducing central government incentives to invest in policy development and control of social assistance. It is important to monitor the effects of these decisions to prevent any deterioration in the situation.

               (14)

               Latvia has proposed an ambitious reform that can be expected to have a significant positive impact on the quality of its higher education system. Reform plans cover an overhaul of the accreditation process, the separation of academic and management functions of the universities, the development of a new financing model, and a consolidation of the higher education institutions. However, the plans are still at an early stage and need to be properly implemented to ensure that the foreseen positive impacts materialise. Moreover, in 2013, an evaluation will be carried out of the effectiveness of scientific institutions and their development strategies. This important assessment should help underpin future reform and funding of scientific institutions, in support of increased innovation activity in Latvia.

               (15)

               Latvia has put forward policy measures addressing energy savings for the main sectors of the economy. It is expected that, in the coming years, more than 70 % of energy savings will be generated in the buildings sector. However, the implementation of housing insulation projects has been slow, and the number of completed projects remains small relative to the stock of buildings, with large energy losses. The potential for efficiency gains in this field is significant as the energy intensity of Latvian households was the highest in the Union in 2010. In 2012, Latvia made progress in opening its electricity market to competition and participation in regional markets. Direct contracting with electricity suppliers is fully enforced in the business sector and is introduced on a voluntary basis for households. Latvia is set to join Nord Pool Spot trading in June 2013. However, there has been no progress in opening the natural gas market and a single-source dependency prevails. The authorities are also facing difficult negotiations on the ownership and management of the gas storage facility, which is of high importance for the proper functioning of the regional gas market.

               (16)

               The Latvian judicial system is characterised by inefficiencies in the civil justice system. The system combines several unfavourable factors such as lengthy proceedings to solve civil and commercial cases at first instance and low clearance rates leading to a backlog of court cases. Disposition times are particularly long for insolvency proceedings. Moreover, many cases do not get settled at first instance, which creates delays at all levels, up to the Supreme Court. Positive steps to improve the efficiency and quality of the system have been taken recently, but it is too early to assess their impact. It is particularly important to devote sufficient attention to human resources management policies within the judiciary. Stronger involvement of the Judicial Council, rethinking of the role of management positions within the judiciary and more training of judges could contribute to a higher quality judiciary. Amendments to the Law on Insolvency were proposed by the end of 2012. However, it remains to be seen whether the proposed amendments are sufficient to address the shortcomings of the law in a comprehensive way. For instance, problems have been identified in relation to the practical implementation of the law, in particular with regard to the role of insolvency practitioners, their responsibilities with regard to the judges and the effective liquidation of assets, as well as issues with personal insolvencies, which also need to be addressed.

               (17)

               In the context of the European Semester, the Commission has carried out a comprehensive analysis of Latvia’s economic policy. It has assessed the National Reform Programme and the Convergence Programme. It has taken into account not only their relevance for sustainable fiscal and socioeconomic policy in Latvia but also their compliance with EU rules and guidance, given the need to reinforce the overall economic governance of the Union by providing EU-level input into future national decisions. Its recommendations under the European Semester are reflected in recommendations (1) to (7) below.

               (18)

               In the light of this assessment, the Council has examined the Convergence Programme, and its opinion (5) is reflected in particular in recommendation (1) below,

         HEREBY RECOMMENDS that Latvia take action within the period 2013-2014 to:

               1.

               Reinforce the budgetary strategy to ensure that the deviation from the MTO only reflects the incremental impact of the systemic pension reform. Within this strategy, reduce taxation of low-income earners by shifting taxation to areas such as excise duties, recurrent property taxes and/or environmental taxes. Maintain efforts to improve tax compliance and combat the shadow economy. Continue strengthening the fiscal framework through effective implementation of the Fiscal Discipline Law and multi-annual budgeting.

               2.

               Continue to use micro and macro prudential policies to prevent possible vulnerabilities that could arise from future credit growth and non-resident banking activities.

               3.

               Tackle long-term and youth unemployment by increasing coverage and effectiveness of active labour-market policies and targeted social services. Improve the employability of young people, for example through a Youth Guarantee, establish comprehensive career guidance, implement reforms in the field of vocational education and training, and improve the quality and accessibility of apprenticeships.

               4.

               Tackle high rates of poverty by reforming social assistance for better coverage, by improving benefit adequacy and activation measures for benefit recipients. Reinforce the delivery mechanisms to effectively reduce child poverty.

               5.

               Implement the planned reforms of higher education concerning, in particular, the establishment of a quality-rewarding financing model, reform of the accreditation system, consolidation of the institutions and promotion of internationalisation. Take further steps to modernise research institutions based on the ongoing independent assessment.

               6.

               Continue improving energy efficiency, especially of residential buildings and district heating networks, provide incentives for reducing energy costs and shift consumption towards energy-efficient products. Improve connectivity with EU energy networks and take steps towards liberalisation of the natural gas market, including the provision of clear rules for third-party access to storage capacities.

               7.

               Complete pending reforms to improve the efficiency and quality of the judiciary and reduce the backlog and length of proceedings, including as regards insolvency. Put in place a comprehensive human resources policy and take steps to implement the mediation laws and streamline the arbitration court system.

      Done at Brussels, 9 July 2013.

            For the Council

            The President

         R. ŠADŽIUS

      (1)  OJ L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  Maintained for 2013 by Council Decision 2013/208/EU of 22 April 2013 on guidelines for the employment policies of the Member States (OJ L 118, 30.4.2013, p. 21).

      (3)  OJ C 219, 24.7.2012, p. 50.

      (4)  OJ L 306, 23.11.2011, p. 25.

      (5)  Under Article 9(2) of Regulation (EC) No 1466/97.


title: Preporuke namijenjene nacionalnim sudovima koje se odnose na pokretanje prethodnog postupka

text:
               25.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 439/1

         Ovim se tekstom ažuriraju Preporuke nacionalnim sudovima donesene dan nakon stupanja na snagu novog Poslovnika Suda 1. studenoga 2012. (SL C 338, 6.11.2012., str. 1.). Utemeljene kako na iskustvu stečenom u provedbi tog Poslovnika (1), tako i na najnovijoj sudskoj praksi, cilj je ovih preporuka podsjetiti na bitne značajke prethodnog postupka i pružiti sudovima koji se obraćaju Sudu s prethodnim pitanjima sve potrebne praktične informacije kako bi on mogao dati koristan odgovor o postavljenim pitanjima.
   PREPORUKE
   namijenjene nacionalnim sudovima koje se odnose na pokretanje prethodnog postupka
   (2016/C 439/01)

      Uvod

               1.

               Propisan člankom 19. stavkom 3. točkom (b) Ugovora o Europskoj uniji (u daljnjem tekstu: UEU) i člankom 267. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (u daljnjem tekstu: UFEU), prethodni postupak temeljni je mehanizam prava Europske unije. Njegov je cilj osigurati ujednačeno tumačenje i primjenu tog prava u Uniji, dajući sudovima država članica instrument koji im omogućuje da se u okviru prethodnog postupka obrate Sudu Europske unije (u daljnjem tekstu: Sud) s pitanjima koja se odnose na tumačenje prava Unije ili valjanost akata njezinih institucija, tijela, ureda i agencija.

               2.

               Prethodni postupak počiva na uskoj suradnji između Suda i sudova država članica. Kako bi se osigurala puna učinkovitost tog postupka, potrebno je podsjetiti na njegove bitne značajke i dati određena pojašnjenja o odredbama Poslovnika, među ostalim, o autoru i opsegu zahtjeva za prethodnu odluku te obliku i sadržaju takvog zahtjeva. Ta pojašnjenja – koja se primjenjuju na sve zahtjeve za prethodnu odluku (I.) – upotpunjena su odredbama koje se primjenjuju na zahtjeve za prethodnu odluku koji zahtijevaju posebnu brzinu postupanja (II.) i prilogom koji sažima bitne elemente svakog zahtjeva za prethodnu odluku.

         I.   Odredbe koje se primjenjuju na sve zahtjeve za prethodnu odluku

      Autor zahtjeva za prethodnu odluku

               3.

               Nadležnost Suda za odlučivanje u prethodnom postupku o tumačenju ili valjanosti prava Unije uspostavlja se na isključivu inicijativu nacionalnih sudova, bez obzira na to jesu li stranke u glavnom postupku izrazile želju za obraćanjem Sudu ili nisu. Naime, budući da snosi odgovornost za sudsku odluku koju treba donijeti, na nacionalnom je sudu pred kojim je u tijeku spor – i samo na njemu – da ocijeni, s obzirom na posebnosti svakog predmeta, kako nužnost zahtjeva za prethodnu odluku za donošenje presude tako i relevantnost pitanja koja postavlja Sudu.

               4.

               Pojam „sud” Sud tumači kao autonoman pojam prava Unije, uzimajući pritom u obzir niz čimbenika poput toga je li tijelo koje mu se obratilo ustanovljeno na temelju zakona, je li stalno, je li njegova nadležnost obvezna, provodi li postupak kontradiktorne naravi, primjenjuje li pravna pravila te je li neovisno.

               5.

               Sudovi država članica mogu se obratiti Sudu s pitanjem o tumačenju i valjanosti prava Unije ako smatraju da je odluka Suda o tom pitanju potrebna da bi mogli donijeti presudu (vidjeti članak 267. drugi stavak UFEU-a). Prethodni postupak može se, među ostalim, pokazati iznimno korisnim kad se pred nacionalnim sudom pojavi novo pitanje tumačenja u općem interesu ujednačene primjene prava Unije ili kad se čini da postojeća sudska praksa ne daje potrebna pojašnjenja u novom pravnom ili činjeničnom okviru.

               6.

               Međutim, ako se takvo pitanje pojavi u predmetu koji je u tijeku pred sudom neke države članice protiv čijih odluka prema nacionalnom pravu nema pravnog lijeka, taj je sud dužan Sudu uputiti zahtjev za prethodnu odluku (vidjeti članak 267. treći stavak UFEU-a), osim ako već postoji ustaljena sudska praksa u tom području ili ako pravilno tumačenje pravnog pravila o kojem je riječ ne ostavlja mjesta ni za kakvu razumnu dvojbu.

               7.

               Nadalje, iz ustaljene sudske prakse proizlazi da, iako nacionalni sudovi mogu odbiti razloge nevaljanosti akata institucija, tijela, ureda ili agencija Unije koji se pred njima iznose, Sud ima isključivu nadležnost proglasiti takav akt nevaljanim. Ako ima dvojbe o valjanosti takvog akta, sud države članice mora se stoga obratiti Sudu navodeći razloge zbog kojih smatra da taj akt nije valjan.

      Predmet i opseg zahtjeva za prethodnu odluku

               8.

               Zahtjev za prethodnu odluku mora se odnositi na tumačenje ili valjanost prava Unije, a ne na tumačenje pravila nacionalnog prava ili na činjenična pitanja iznesena u okviru glavnog postupka.

               9.

               Sud može odlučivati o zahtjevu za prethodnu odluku samo ako je pravo Unije primjenjivo na predmet u glavnom postupku. U tom smislu nužno je da sud koji upućuje zahtjev izloži sve relevantne činjenične i pravne elemente zbog kojih smatra da se odredbe prava Unije mogu primijeniti u glavnom postupku.

               10.

               Što se tiče zahtjeva za prethodnu odluku koji se odnose na tumačenje Povelje Europske unije o temeljnim pravima, valja podsjetiti na to da se, u skladu s njezinim člankom 51. stavkom 1., odredbe Povelje odnose na države članice samo kad provode pravo Unije. Iako slučajevi takve provedbe mogu biti različiti, ipak je potrebno da iz zahtjeva za prethodnu odluku jasno i nedvosmisleno proizlazi da se na predmet u glavnom postupku primjenjuje pravilo prava Unije koje nije Povelja. Budući da Sud nije nadležan za odlučivanje o zahtjevu za prethodnu odluku kad pravna situacija ne ulazi u područje primjene prava Unije, odredbe Povelje na koje se eventualno poziva sud koji upućuje zahtjev ne mogu same za sebe utemeljiti takvu nadležnost.

               11.

               Napokon, iako radi donošenja svoje odluke Sud nužno uzima u obzir pravni i činjenični okvir glavnog postupka, kako ga je utvrdio nacionalni sud u svojem zahtjevu za prethodnu odluku, on sam ne primjenjuje pravo Unije na taj spor. Kad odlučuje o tumačenju ili valjanosti prava Unije, Sud nastoji dati koristan odgovor za rješenje glavnog postupka, ali je na sudu koji upućuje zahtjev da iz njega izvede konkretne posljedice, prema potrebi ne primjenjujući nacionalno pravilo koje je proglašeno nespojivim s pravom Unije.

      Prikladan trenutak za upućivanje zahtjeva za prethodnu odluku

               12.

               Nacionalni sud može Sudu uputiti zahtjev za prethodnu odluku čim utvrdi da je za donošenje njegove presude potrebna odluka o tumačenju ili valjanosti prava Unije. Naime, nacionalni sud može najbolje procijeniti koji je stadij postupka najprikladniji za upućivanje tog zahtjeva.

               13.

               Međutim, budući da će taj zahtjev služiti kao osnova postupka koji će se voditi pred Sudom i da on mora imati na raspolaganju sve elemente koji mu omogućuju kako provjeru svoje nadležnosti za odgovaranje na postavljena pitanja tako i, u slučaju postojanja nadležnosti, pružanje korisnog odgovora na ta pitanja, potrebno je da se odluka o upućivanju zahtjeva za prethodnu odluku donese u stadiju postupka u kojem sud koji upućuje zahtjev može dovoljno precizno utvrditi pravni i činjenični okvir glavnog postupka te pravna pitanja koja iz njega proizlaze. U svrhu dobrog sudovanja, također može biti korisno uputiti pitanje tek nakon kontradiktorne rasprave.

      Oblik i sadržaj zahtjeva za prethodnu odluku

               14.

               Zahtjev za prethodnu odluku može imati bilo koji oblik dopušten nacionalnim postupovnim pravilima, ali valja imati na umu da taj zahtjev služi kao osnova postupka pred Sudom i da se dostavlja svim zainteresiranim osobama iz članka 23. Statuta Suda (u daljnjem tekstu: Statut) te osobito svim državama članicama kako bi se prikupila njihova eventualna očitovanja. Budući da se zahtjev za prethodnu odluku posljedično mora prevesti na sve službene jezike Europske unije, preporučljivo je da jezik nacionalnog suda bude jednostavan, jasan i precizan, bez suvišnih elemenata. Kao što to pokazuje iskustvo, desetak stranica često je dovoljno za prikladan opis pravnog i činjeničnog okvira zahtjeva za prethodnu odluku.

               15.

               Sadržaj svakog zahtjeva za prethodnu odluku propisan je člankom 94. Poslovnika Suda i sažet je u Prilogu ovom dokumentu. Uz tekst samih prethodnih pitanja postavljenih Sudu, zahtjev za prethodnu odluku mora sadržavati:

                           —

                           sažet prikaz predmeta spora i relevantne činjenice kako ih je utvrdio sud koji upućuje zahtjev ili barem prikaz činjeničnih okolnosti na kojima se temelje pitanja,

                           —

                           sadržaj nacionalnih odredaba koje se mogu primijeniti u predmetu i, prema potrebi, relevantnu nacionalnu sudsku praksu kao, i

                           —

                           prikaz razloga koji su naveli sud koji upućuje zahtjev da se zapita o tumačenju ili valjanosti određenih odredaba prava Unije kao i pojašnjenje veze koja prema mišljenju tog suda postoji između tih odredaba i nacionalnog zakonodavstva primjenjivog u glavnom postupku.

                     U nedostatku jednog od prethodno navedenih elementa ili više njih, Sud se može proglasiti nenadležnim za odlučivanje o postavljenim prethodnim pitanjima ili odbaciti zahtjev za prethodnu odluku kao nedopušten.

               16.

               U svojem zahtjevu za prethodnu odluku sud koji upućuje zahtjev mora precizno navesti nacionalne odredbe primjenjive na činjenice u glavnom postupku i odredbe prava Unije čije se tumačenje zahtijeva ili valjanost osporava. Zahtjev sadržava, prema potrebi, kratak sažetak relevantnih argumenata stranaka glavnog postupka. Korisno je podsjetiti na to da se u tom kontekstu prevodi samo zahtjev za prethodnu odluku, a ne eventualni prilozi tom zahtjevu.

               17.

               Sud koji upućuje zahtjev također može sažeto iznijeti svoje stajalište o odgovoru koji treba dati na upućena prethodna pitanja. Takva naznaka može biti korisna Sudu, osobito kad o zahtjevu odlučuje u okviru ubrzanog ili hitnog postupka.

               18.

               Napokon, prethodna pitanja postavljena Sudu moraju se nalaziti u odvojenom i jasno označenom dijelu zahtjeva, po mogućnosti na njegovu početku ili kraju. Pitanja moraju biti sama po sebi razumljiva, bez potrebe za upućivanjem na obrazloženje zahtjeva.

               19.

               Radi lakšeg čitanja, zahtjev za prethodnu odluku treba uputiti Sudu natipkan, a stranice i odlomci odluke kojom se upućuje zahtjev trebaju biti numerirani.

               20.

               Zahtjev za prethodnu odluku mora biti datiran i potpisan te zatim poslan tajništvu Suda preporučenom poštom na sljedeću adresu: Rue du Fort Niedergrünewald, 2925 Luxembourg, Luksemburg. Tom zahtjevu moraju se priložiti svi relevantni dokumenti i, među ostalim, precizni podaci o strankama glavnog postupka i o njihovim eventualnim zastupnicima te spis predmeta u glavnom postupku ili njegova preslika. Taj spis (ili njegova preslika) čuvat će se u tajništvu tijekom cijelog postupka, gdje će, osim u slučaju drukčijih naznaka suda koji upućuje zahtjev, zainteresirane osobe iz članka 23. Statuta u njega moći izvršiti uvid.

               21.

               U okviru prethodnog postupka Sud načelno preuzima podatke sadržane u zahtjevu za prethodnu odluku, uključujući imena ili druge osobne podatke. Stoga nacionalni sud treba, ako to smatra potrebnim, u svojem zahtjevu za prethodnu odluku zaštititi određene podatke ili identitet jedne ili više osoba ili subjekata obuhvaćenih glavnim postupkom.

               22.

               Nakon podnošenja zahtjeva za prethodnu odluku, Sud također može, bilo po službenoj dužnosti bilo na zahtjev suda koji upućuje zahtjev ili na zahtjev stranke glavnog postupka, zaštititi identitet stranke. Kako bi takav zahtjev imao učinka, mora biti upućen u što ranijem stadiju postupka, a u svakom slučaju prije objave priopćenja o predmetu u Službenom listu Europske unije i dostave zahtjeva za prethodnu odluku zainteresiranim osobama iz članka 23. Statuta, koja se u pravilu obavlja oko mjesec dana nakon podnošenja zahtjeva za prethodnu odluku. Naime, zbog rastuće primjene novih informacijskih i komunikacijskih tehnologija, zaštita identiteta nakon te objave i te dostave većinom je lišena praktičnog učinka.

      Odnos između prethodnog postupka i nacionalnog postupka

               23.

               Iako nacionalni sud ostaje nadležan za poduzimanje potrebnih mjera osiguranja, osobito u okviru zahtjeva za ocjenu valjanosti, podnošenjem zahtjeva za prethodnu odluku postupak pred nacionalnim sudom prekida se do donošenja odluke Suda.

               24.

               Iako se Sud bavi zahtjevom za prethodnu odluku tako dugo dok on nije povučen, ipak valja imati na umu ulogu Suda u okviru prethodnog postupka, a to je pridonijeti djelotvornom sudovanju u državama članicama, a ne davati savjetodavna mišljenja o općenitim ili hipotetskim pitanjima. Budući da prethodni postupak pretpostavlja da je spor stvarno u tijeku pred sudom koji upućuje zahtjev, na potonjem je da obavijesti Sud o svakoj postupovnoj okolnosti koja može utjecati na postupak koji je u tijeku pred njime, a osobito o svakom povlačenju tužbe, mirnom rješenju spora ili o drugoj postupovnoj okolnosti koja dovodi do okončanja postupka. Taj sud također mora obavijestiti Sud o eventualnom donošenju odluke u okviru žalbe protiv odluke kojom se upućuje zahtjev i o posljedicama koje ona ima na zahtjev za prethodnu odluku.

               25.

               Međutim, u interesu dobrog odvijanja prethodnog postupka pred Sudom i radi očuvanja njegova korisnog učinka, važno je da se te informacije Sudu dostave u najkraćem mogućem roku. Nadalje, skreće se pozornost nacionalnim sudovima na činjenicu da povlačenje zahtjeva za prethodnu odluku može imati utjecaj na vođenje sličnih postupaka (ili niza postupaka) suda koji upućuje zahtjev. Ako ishod nekoliko predmeta u tijeku pred potonjim ovisi o odgovoru koji će Sud dati na pitanja suda koji upućuje zahtjev, on može, ako je to svrsishodno, spojiti te predmete u zahtjevu za prethodnu odluku kako bi Sudu omogućio odgovaranje na postavljena pitanja unatoč eventualnom okončanju jednog predmeta ili više njih.

      Troškovi i besplatna pravna pomoć

               26.

               Prethodni postupak pred Sudom ne naplaćuje se, a Sud ne odlučuje o troškovima stranaka u postupku koji je u tijeku pred sudom koji upućuje zahtjev; odluku o tim troškovima donosi sud koji upućuje zahtjev.

               27.

               U slučaju da jedna stranka glavnog postupka ne raspolaže dovoljnim financijskim sredstvima i kad je to moguće u skladu s nacionalnim pravom, sud koji upućuje zahtjev može toj stranci odobriti besplatnu pravnu pomoć radi pokrivanja troškova, osobito onih proizišlih iz zastupanja pred Sudom. Sud također može odobriti takvu pomoć pod uvjetom da stranci već nije odobrena pomoć na nacionalnoj razini ili da ta pomoć ne pokriva – ili da samo djelomično pokriva – troškove postupka pred Sudom.

      Komunikacija između Suda i nacionalnog suda

               28.

               Tijekom cijelog postupka tajništvo Suda ostaje u kontaktu sa sudom koji upućuje zahtjev, kojemu šalje preslike svih postupovnih akata te, prema potrebi, zahtjeve za podatke ili pojašnjenja koji su potrebni za pružanje korisnog odgovora na pitanja koja je postavio taj sud.

               29.

               Po okončanju postupka tajništvo šalje odluku Suda sudu koji upućuje zahtjev, koji je pozvan obavijestiti Sud o poduzetim radnjama nastavno na tu odluku u glavnom postupku i priopćiti mu svoju konačnu odluku u glavnom postupku.

         II.   Odredbe koje se primjenjuju na zahtjeve za prethodnu odluku koji zahtijevaju osobitu brzinu postupanja

               30.

               Pod uvjetima predviđenima člankom 23.a Statuta kao i člancima 105. do 114. Poslovnika, zahtjev za prethodnu odluku u određenim okolnostima može biti podvrgnut ubrzanom ili hitnom postupku. O provedbi tih postupaka odlučuje Sud nakon što sud koji upućuje zahtjev podnese uredno obrazložen zahtjev u kojem su navedene pravne ili činjenične okolnosti koje opravdavaju primjenu tog postupka ili tih postupaka ili pak iznimno po službenoj dužnosti ako narav ili okolnosti predmeta to nalažu.

      Uvjeti primjene ubrzanog i hitnog postupka

               31.

               U skladu s člankom 105. Poslovnika, o zahtjevu za prethodnu odluku može se odlučivati u ubrzanom postupku, iznimno od odredaba Poslovnika, kad priroda predmeta zahtijeva postupanje u kratkim rokovima. Budući da taj postupak nameće bitna ograničenja svim sudionicima u postupku, a osobito svim državama članicama, koje su pozvane podnijeti svoja pisana ili usmena očitovanja u rokovima znatno kraćima od uobičajenih, njegova se primjena treba zahtijevati samo u posebnim okolnostima koje opravdavaju potrebu da se Sud brzo izjasni o postavljenim pitanjima. U skladu s ustaljenom sudskom praksom, velik broj osoba ili pravnih situacija na koje se može odnositi odluka koju sud koji upućuje zahtjev mora donijeti nakon što se obratio Sudu u prethodnom postupku sam po sebi ne predstavlja izvanrednu okolnost koja bi mogla opravdati provedbu ubrzanog postupka.

               32.

               To je još važnije kad je riječ o hitnom prethodnom postupku iz članka 107. Poslovnika. Taj postupak, koji se provodi samo u područjima predviđenima u glavi V. trećeg dijela UFEU-a, koja se tiče područja slobode, sigurnosti i pravde, nameće još veća ograničenja sudionicima jer ograničava broj stranaka ovlaštenih za podnošenje pisanih očitovanja i omogućava da se, u iznimno hitnim slučajevima, potpuno izostavi pisani dio postupka pred Sudom. Provedba tog postupka stoga se treba zahtijevati samo u okolnostima u kojima je apsolutno nužno da se Sud vrlo brzo izjasni o pitanjima koja je postavio nacionalni sud.

               33.

               Iako se ovdje ne mogu iscrpno nabrojiti sve takve okolnosti, osobito zbog raznolikosti i izmjena pravnih pravila Unije koja uređuju područja slobode, sigurnosti i pravde, nacionalni sud može, primjerice, razmotriti mogućnost podnošenja zahtjeva za hitni prethodni postupak u slučaju, predviđenom člankom 267. stavkom 4. UFEU-a, osobe koja je zadržana ili lišena slobode, a odgovor na postavljeno pitanje odlučujući je za procjenu pravnog položaja te osobe, ili u slučaju spora koji se tiče roditeljskog prava odnosno prava na čuvanje i odgoj maloljetne djece, kada o odgovoru na prethodno pitanje ovisi nadležnost suda pred kojim je, u skladu s pravom Unije, pokrenut postupak.

      Zahtjev za provedbu ubrzanog ili hitnog postupka

               34.

               Kako bi se Sudu omogućilo da brzo odluči treba li provesti ubrzani ili hitni prethodni postupak, zahtjev mora sadržavati precizne pravne i činjenične okolnosti na kojima se temelji potreba za hitnošću te osobito objasniti opasnosti koje bi slijedile iz provedbe redovnog prethodnog postupka. U najvećoj mogućoj mjeri sud koji upućuje zahtjev također mora sažeto navesti svoje stajalište o odgovoru koji treba dati na postavljena pitanja. Naime, strankama glavnog postupka i drugim zainteresiranim osobama koje sudjeluju u postupku takva naznaka olakšava zauzimanje stajališta i, prema tome, pridonosi brzini postupka.

               35.

               Zahtjev za provedbu ubrzanog ili hitnog postupka u svakom slučaju treba izložiti na nedvosmislen način koji omogućuje tajništvu da odmah utvrdi zahtijeva li spis posebno postupanje. U tom se cilju sud koji upućuje zahtjev poziva da pojasni koji je od tih dvaju postupaka potreban u tom predmetu i da u zahtjevu naznači relevantan članak Poslovnika (članak 105. za ubrzani postupak ili članak 107. za hitni postupak). Ta se naznaka mora nalaziti na vidljivom mjestu u odluci kojom se upućuje prethodno pitanje (primjerice, u zaglavlju ili u zasebnom sudskom dokumentu). Kad je to potrebno, sud koji upućuje zahtjev može poslati i popratno pismo u kojem će uputiti na taj zahtjev.

               36.

               Što se tiče same odluke kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku, njezina sažetost u okolnostima hitnosti još je važnija jer pridonosi brzini postupka.

      Komunikacija između Suda, suda koji upućuje zahtjev i stranaka glavnog postupka

               37.

               Kako bi se ubrzala i olakšala komunikacija sa sudom koji upućuje zahtjev i strankama glavnog postupka, sud koji je zatražio provedbu ubrzanog ili hitnog postupka poziva se da naznači adresu elektroničke pošte, eventualno i broj telefaksa, kojima će se Sud moći koristiti kao i adrese elektroničke pošte, eventualno i brojeve telefaksa, zastupnika stranaka u postupku.

               38.

               Potpisani primjerak odluke kojom se upućuje prethodno pitanje, sa zahtjevom za ubrzani ili hitni postupak, može se Sudu prethodno poslati elektroničkom poštom (ECJ-Registry@curia.europa.eu) ili telefaksom (+ 352 43 37 66). Po zahtjevu za prethodnu odluku i zahtjevu za ubrzani ili hitni postupak može se početi postupati nakon primitka takvog primjerka. Međutim, u najkraćem roku tajništvu Suda treba poslati izvornik tih akata.

      (1)  SL L 265, 29.9.2012., str. 1.

      PRILOG

         Bitni elementi zahtjeva za prethodnu odluku

      1.   Sud koji upućuje zahtjev

      Zahtjev za prethodnu odluku mora sadržavati točnu naznaku suda koji upućuje zahtjev i, prema potrebi, vijeća ili sastava suda koji upućuje prethodno pitanje te navesti sve podatke o tom sudu, kako bi se olakšali naknadni kontakti između njega i Suda.
      2.   Stranke glavnog postupka i njihovi zastupnici

      Nakon naznake suda koji upućuje zahtjev nalazi se naznaka stranaka glavnog postupka i, prema potrebi, osoba koje ih zastupaju pred sudom. Ti podaci moraju biti što potpuniji i u odluci kojom se upućuje prethodno pitanje ili u njezinu popratnom dopisu sadržavati, među ostalim, točnu poštansku adresu osoba o kojima je riječ, njihov broj telefona ili broj telefaksa i njihovu adresu elektroničke pošte, ako je imaju.
      Skreće se pozornost nacionalnim sudovima na članak 95. Poslovnika Suda i na točke 21. i 22. ovih preporuka. Ako to smatra potrebnim, sud koji upućuje zahtjev mora sam u zahtjevu za prethodnu odluku ukloniti određena imena ili podatke ili, uz cjelokupan zahtjev za prethodnu odluku, poslati njegovu anonimiziranu verziju koja će služiti kao osnova postupka pred Sudom.
      3.   Predmet glavnog postupka i relevantne činjenice

      Sud koji upućuje zahtjev mora sažeto opisati predmet glavnog postupka i relevantne činjenice, kako ih je utvrdio ili prihvatio.
      4.   Relevantne pravne odredbe

      U zahtjevu za prethodnu odluku moraju se precizno navesti nacionalne odredbe primjenjive na činjenice u glavnom postupku, uključujući, prema potrebi, relevantne sudske odluke te odredbe prava Unije čije se tumačenje traži ili valjanost osporava. Te naznake moraju biti potpune i sadržavati naziv i točna upućivanja na odredbe o kojima je riječ te oznake njihove objave. U mjeri u kojoj je to moguće, citati nacionalne ili europske sudske prakse također sadržavaju oznaku ECLI („European Case Law Identifier”) odluke o kojoj je riječ.
      5.   Obrazloženje zahtjeva za prethodnu odluku

      Sud može odlučivati o zahtjevu za prethodnu odluku samo ako je pravo Unije primjenjivo na glavni postupak. Sud koji upućuje zahtjev stoga mora iznijeti razloge koji su ga naveli na to da se zapita o tumačenju ili valjanosti odredaba prava Unije kao i vezu koja prema njegovu mišljenju postoji između tih odredaba i nacionalnog zakonodavstva primjenjivog u glavnom postupku. Ako to smatra korisnim za razumijevanje predmeta, sud koji upućuje zahtjev ovdje može navesti argumente stranaka u tom pogledu.
      6.   Prethodna pitanja

      Sud koji upućuje zahtjev jasno i odvojeno navodi prethodna pitanja koja postavlja Sudu. Ta pitanja moraju biti sama po sebi razumljiva, bez potrebe za upućivanjem na obrazloženje zahtjeva za prethodnu odluku.
      U mjeri u kojoj je to moguće, sud koji upućuje zahtjev također sažeto naznačuje svoje stajalište o odgovoru koji treba dati na upućena prethodna pitanja.
      7.   Eventualna potreba posebnog postupanja

      Naposljetku, ako sud koji upućuje zahtjev smatra da zahtjev koji podnosi Sudu zahtijeva posebno postupanje, kako u pogledu zaštite identiteta osoba na koje se odnosi glavni postupak tako i u pogledu eventualne brzine kojom Sud treba postupati sa zahtjevom, u zahtjevu za prethodnu odluku i, prema potrebi, u njegovu popratnom dopisu treba obrazloženo navesti razloge koji opravdavaju potrebu takvog postupanja.

         Formalni aspekti zahtjeva za prethodnu odluku

      Zahtjevi za prethodnu odluku moraju biti podneseni u obliku koji Sudu omogućava elektroničko postupanje s tim aktima, a osobito njihovo skeniranje i optičko prepoznavanje znakova. U tu svrhu:

                  —

                  zahtjevi moraju biti natipkani na bijelom papiru, bez crta, u formatu A 4,

                  —

                  tekst mora biti u uobičajenom pismu (primjerice Times New Roman, Courier ili Arial) i najmanje veličine 12 u tekstu i 10 u eventualnim bilješkama, s razmakom između redaka od 1,5 i vodoravnim i okomitim marginama od najmanje 2,5 cm (na vrhu, na dnu, na lijevoj i na desnoj strani stranice), te

                  —

                  sve stranice zahtjeva i odlomci koje sadržava moraju biti kontinuirano rastuće numerirani.

            Zahtjev za prethodnu odluku mora biti datiran i potpisan. Šalje se preporučenom poštom zajedno sa spisom predmeta u glavnom postupku tajništvu Suda, Rue du Fort Niedergrünewald, 2925 Luxembourg, Luksemburg.
      U slučaju zahtjeva za provedbu ubrzanog ili hitnog postupka, preporučljivo je prethodno poslati potpisanu presliku zahtjeva za prethodnu odluku elektroničkom poštom (ECJ-Registry@curia.europa.eu) ili telefaksom (+ 352 43 37 66) i nakon toga poslati izvornik tog zahtjeva poštom.


title: Preporuka Vijeća od 14. srpnja 2015. o Nacionalnom programu reformi Poljske za 2015. i davanje mišljenja Vijeća o Programu konvergencije Poljske za 2015.

text:
               18.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 272/91

         PREPORUKA VIJEĆA
   od 14. srpnja 2015.
   o Nacionalnom programu reformi Poljske za 2015. i davanje mišljenja Vijeća o Programu konvergencije Poljske za 2015.
   (2015/C 272/24)
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 121. stavak 2. i članak 148. stavak 4.,
   uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 1466/97 od 7. srpnja 1997. o jačanju nadzora stanja proračuna i nadzora i koordinacije ekonomskih politika (1), a posebno njezin članak 9. stavak 2.,
   uzimajući u obzir preporuku Europske komisije,
   uzimajući u obzir rezolucije Europskog parlamenta,
   uzimajući u obzir zaključke Europskog vijeća,
   uzimajući u obzir mišljenje Odbora za zapošljavanje,
   uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog i financijskog odbora,
   uzimajući u obzir mišljenje Odbora za socijalnu zaštitu,
   uzimajući u obzir mišljenje Odbora za ekonomsku politiku,
   budući da:

               (1)

               Europsko vijeće složilo se 26. ožujka 2010. s prijedlogom Komisije o pokretanju nove strategije za rast i radna mjesta Europa 2020., koja se temelji na pojačanoj koordinaciji ekonomskih politika. Strategija je usmjerena na ključna područja u kojima je potrebno djelovanje radi jačanja potencijala Europe u području održivog rasta i konkurentnosti.

               (2)

               Vijeće je 14. srpnja 2015. na temelju prijedloga Komisije donijelo Preporuku o općim smjernicama za ekonomske politike država članica i Unije, a 21. listopada 2010. donijelo je odluku o smjernicama za politike zapošljavanja država članica (2). One zajedno čine „integrirane smjernice”, a države članice pozvane su da ih uzmu u obzir u nacionalnim ekonomskim politikama i politikama zapošljavanja.

               (3)

               Vijeće je 8. srpnja 2014. donijelo Preporuku (3) o Nacionalnom programu reformi Poljske za 2014. i dostavilo mišljenje o ažuriranom Programu konvergencije Poljske za 2014.

               (4)

               Komisija je 28. studenoga 2014. donijela Godišnji pregled rasta, čime je označen početak europskog semestra 2015. za koordinaciju ekonomskih politika. Istog je dana Komisija na temelju Uredbe (EU) br. 1176/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (4) donijela Izvješće o mehanizmu upozoravanja u kojem Poljska nije utvrđena kao jedna od država članica za koje je potrebno provesti detaljno preispitivanje.

               (5)

               Europsko vijeće podržalo je 18. prosinca 2014. prioritete za poticanje ulaganja, intenziviranje strukturnih reformi i provedbu odgovorne fiskalne konsolidacije koja pogoduje rastu.

               (6)

               Komisija je 26. veljače 2015. objavila izvješće za Poljsku za 2015. U njemu je ocijenjen napredak Poljske u rješavanju preporuka za Poljsku donesenih 8. srpnja 2014.

               (7)

               Poljska je 29. travnja 2015. dostavila svoj Nacionalni program reformi za 2015., a 30. travnja 2015. svoj Program konvergencije za 2015. Kako bi se u obzir uzela njihova povezanost, oba su programa ocijenjena istodobno.

               (8)

               Poljska je trenutačno obuhvaćena preventivnim dijelom Pakta o stabilnosti i rastu, nakon što je u lipnju 2015. izvan snage stavljen postupak u slučaju prekomjernog deficita (5). U svojem Programu konvergencije za 2015. vlada namjerava postupno smanjiti ukupni deficit s 3,2 % BDP-a na 2,7 % BDP-a u 2015. i zatim na 1,2 % BDP-a u 2018. Na temelju Komisijine proljetne prognoze 2015. može se smatrati da je prekomjerni deficit već ispravljen u 2014., što je godinu dana prije roka, uzimajući u obzir da se premašenje referentne vrijednosti od 3 % BDP-a iz Ugovora objašnjava neto troškovima sustavne reforme mirovinskog sustava. Prema Programu konvergencije vlada do 2019. namjerava ostvariti srednjoročni cilj u obliku strukturnog deficita od 1 % BDP-a. Nakon vrhunca od 51,7 % koji je dosegao u 2015., vlada udio državnog duga u BDP-u namjerava smanjiti na 49,1 % u 2018. Makroekonomski scenarij na kojem se temelje ta proračunska predviđanja djeluje uvjerljivo za 2015. i povoljno za 2016. Na temelju cjelokupne ocjene predviđa se da će Poljska u 2015. ispuniti potrebno kretanje prilagodbe prema ostvarenju srednjoročnog cilja jer je rast neto rashoda ispod referentnog mjerila. Mjere za postizanje planiranog ciljanog deficita od 2016. nadalje nisu dovoljno precizno utvrđene. U svjetlu Komisijine proljetne prognoze 2015. postoji rizik od određenog odstupanja od potrebnog kretanja prilagodbe u 2016. jer je strukturna prilagodba manja od zahtijevane. Stoga će u 2016. biti potrebne daljnje mjere. Na temelju ocjene Programa konvergencije i uzimajući u obzir proljetnu prognozu Komisije 2015., mišljenje je Vijeća da se očekuje da će Poljska općenito ispuniti odredbe Pakta o stabilnosti i rastu. Prihodi od poreza mogli bi se povećati smanjenjem trenutačno raširene upotrebe smanjenih stopa PDV-a i povećanjem učinkovitosti porezne uprave.

               (9)

               Fiskalnom okviru Poljske koristilo bi uspostavljanje neovisnog tijela, kao posebne institucije ili u okviru već postojeće institucije, koje bi bilo nadležno za ex-ante i ex-post ocjenu ispunjavanja fiskalnih pravila, ocjenu makroekonomskih i proračunskih predviđanja te analizu dugoročne održivosti javnih financija.

               (10)

               Poljska je krajem 2013. izmijenila sustavnu reformu mirovinskog sustava iz 1999. Premda je izmjena sustavne reforme mirovinskog sustava iz 1999. kratkoročno rasteretila proračun, njome se ne poboljšava dugoročna održivost javnih financija jer će kratkoročne koristi većih socijalnih doprinosa i plaćanja manjih kamata biti neutralizirana isplaćivanjem većih mirovina iz javnog mirovinskog stupa u budućnosti. Općenito, izmjena sustavne reforme mirovinskog sustava iz 1999. predstavlja određeni dugoročni rizik za poljske javne financije.

               (11)

               Povlastice povezane sa socijalnom sigurnošću dodijeljene zemljoradnicima i rudarima i dalje ograničavaju profesionalnu mobilnost i stvaraju znatne troškove za javne financije. Tim se povlaštenim programima ljude odvraća od prelaska u produktivnije sektore i stvara prikrivena nezaposlenost, a zbog niskih doprinosa u velikoj ih mjeri subvencioniraju porezni obveznici. U poljoprivrednom sektoru Poljske u 2014. bilo je zaposleno je 11,5 % radne snage, što više nego dvostruko premašuje prosjek EU-a, a zaslužan je za samo 3,3 % nacionalne bruto dodatne vrijednosti. Državne potpore sustavu socijalne sigurnosti za zemljoradnike iznose gotovo 1 % BDP-a, dok one namijenjene mirovinama rudara iznose 0,5 % BDP-a. Povezanost između doprinosa i naknada je slaba, a doprinosi se uglavnom temelje na paušalnom iznosu. Zemljoradnike s viskom prihodima nije moguće sustavno isključiti iz programa te je stoga sustav izložen zloupotrebi. Uvođenje sustava bilježenja i ocjene prihoda poljoprivrednika bio bi nužan prvi korak prema reformi sustava socijalne sigurnosti za poljoprivrednike.

               (12)

               U Poljskoj je i dalje pristupna segmentacija tržišta rada. Broj ugovora na određeno vrijeme najviši je u Uniji, dok je stopa prelaska s rada na određeno na rad na neodređeno vrijeme niska, a razlika u plaćama najveća u Uniji. Nefleksibilne odredbe o otpuštanju, dugi sudski postupci i ostala opterećenja za poslodavce potiču upotrebu ugovora na određeno vrijeme i netipičnih ugovora o radu. Osim toga, trošak ugovora u okviru Zakona o radu koji se smatra visokim uzrokuje pretjeranu upotrebu građanskopravnih ugovora (umowy cywilno-prawne), koji su poslodavcima zanimljivi zbog povezanih nižih doprinosa za socijalno osiguranje. Velik udio ugovora te vrste (ugovori povezani s nižim doprinosima) može međutim dovesti do smanjenja kvalitete raspoloživih radnih mjesta, osobito za mlade radnike. Nezaposlenost mladih visoka je, što je djelomično posljedica neravnoteže između kvalifikacija i vještina kandidata s jedne strane i potreba tržišta rada s druge. Stoga su potrebni daljnji napori kako bi se reformirao sustav strukovnog obrazovanja i osposobljavanja te povećala niska razina sudjelovanja u cjeloživotnom učenju. Sudjelovanje žena na tržištu rada i dalje je nisko. Kako bi riješila taj problem, Poljska je povećala dostupnost predškolskog obrazovanja, ali se i dalje nalazi među najmanje učinkovitim državama članicama u području dostupnosti usluga za ranu skrb djece.

               (13)

               Željeznički sektor opterećen je visokim pristojbama za pristup pruzi i neodgovarajućim nacionalnim financiranjem. Postupci za razvoj i provedbu projekata uglavnom su dugotrajni i složeni, što je posljedica regulatornog i administrativnog okruženja. Iako su nedavne zakonodavne promjene možda imale pozitivan učinak na željeznički prijevoz, nije vjerojatno da će utjecati na projekte ulaganja pokrenute tijekom programskog razdoblja 2007. – 2013. Međutim za vrijeme razdoblja 2014. – 2020. trebalo bi znatno povećati financijska sredstva EU-a namijenjena željezničkom sektoru.

               (14)

               Komisija je u okviru europskog semestra provela sveobuhvatnu analizu poljske ekonomske politike, koju je objavila u okviru izvješća za 2015. Ocijenila je i Program konvergencije i Nacionalni program reformi te mjere poduzete kao odgovor na preporuke upućene Poljskoj u prethodnim godinama. U obzir je uzela ne samo njihovu važnost za održivu fiskalnu i socijalno-ekonomsku politiku u Poljskoj, nego i njihovo poštovanje pravila i smjernica EU-a, a s obzirom na potrebu jačanja ukupnog ekonomskog upravljanja Unijom pružanjem doprinosa budućim nacionalnim odlukama s razine EU-a. Preporuke u okviru europskog semestra navedene su u preporukama od 1. do 4. u nastavku.

               (15)

               Vijeće je s obzirom na vlastitu ocjenu preispitalo Program konvergencije, a njegovo je mišljenje (6) posebno je navedeno u preporuci 1. u nastavku.

         PREPORUČUJE da Poljska u 2015. i 2016. poduzme djelovanja kojima je cilj:

               1.

               nakon smanjenja prekomjernog deficita postići fiskalnu prilagodbu od 0,5 % BDP-a prema srednjoročnom proračunskom cilju u 2015. i 2016.; osnovati neovisno fiskalno vijeće; proširiti poreznu osnovicu, posebno ograničavanjem uporabe opsežnih sustava sniženih stopa PDV-a;

               2.

               započeti postupak usklađivanja programa mirovinskog osiguranja za zemljoradnike i rudare s onima ostalih radnika te utvrditi raspored za postupno potpuno usklađivanje; uspostaviti sustav ocjene i bilježenja prihoda poljoprivrednika;

               3.

               poduzeti mjere za smanjenje pretjerane upotrebe privremenih i građanskopravnih ugovora na tržištu rada;

               4.

               ukloniti prepreke ulaganju u projekte u području željeznica.

      Sastavljeno u Bruxellesu 14. srpnja 2015.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         P. GRAMEGNA

      (1)  SL L 209, 2.8.1997., str. 1.

      (2)  Zadržana Odlukom Vijeća 2014/322/EU od 6. svibnja 2014. o smjernicama za politike zapošljavanja država članica za 2014. godinu (SL L 165, 4.6.2014., str. 49.).

      (3)  Preporuka Vijeća od 8. srpnja 2014. o Nacionalnom programu reformi Mađarske za 2014. i dostavljanje mišljenja Vijeća o programu konvergencije Mađarske za 2014. (SL C 247, 29.7.2014., str. 97.).

      (4)  Uredba (EU) br. 1176/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. studenoga 2011. o sprečavanju i ispravljanju makroekonomskih neravnoteža (SL L 306, 23.11.2011., str. 25.).

      (5)  Odluka Vijeća (EU) 2015/1026 od 19. lipnja 2015. o stavljanju izvan snage Odluke 2009/589/EZ o postojanju prekomjernog deficita u Poljskoj (SL L 163, 30.6.2015., str. 37.).

      (6)  U skladu s člankom 9. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 1466/97.


				|

		52014PC0156

			Preporuka za ODLUKU VIJEĆA kojom se Komisiji, u ime Europske zajednice za atomsku energiju, odobrava sklapanje Sporazuma o pridruživanju između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju i njihovih država članica, s jedne strane, i Gruzije, s druge strane /* COM/2014/0156 final */

			   	OBRAZLOŽENJE
1.           KONTEKST PRIJEDLOGA
Ovaj se prijedlog priprema u svjetlu
predviđenog potpisivanja, privremene primjene i sklapanja Sporazuma o
pridruživanju između EU-a i Gruzije kako bi se Komisiji odobrilo sklapanje
Sporazuma o pridruživanju u ime Europske zajednice za atomsku energiju (EZAE).
Budući da je EZAE također stranka Sporazuma
o pridruživanju između Europske unije i njezinih država članica, s
jedne strane, i Gruzije, s druge strane, Komisija Vijeću daje posebnu
preporuku da odobri Komisiji sklapanje onih dijelova Sporazuma koji su
obuhvaćeni Ugovorom o osnivanju Europske zajednice za atomsku energiju
(EZAE).
EZAE primjenjuje različite postupke na
potpisivanje i sklapanje međunarodnih sporazuma. Posebno, u skladu s
člankom 101. Ugovora o EZAE-u, takve sporazume mora sklopiti Komisija uz
odobrenje Vijeća. Stoga EU i EZAE moraju donijeti posebne Odluke za
potpisivanje i sklapanje sporazuma o pridruživanju.
Komisija preporučuje da Vijeće
odobri sklapanje Sporazuma o pristupanju u ime EZAE-a, u skladu s člankom
101. stavkom 2. Ugovora o osnivanju EZAE-a.
Imajući u vidu
rezultate pregovora koji se spominju u Prijedlogu Odluke Vijeća o
potpisivanju, u ime EU-a, i privremenoj primjeni Sporazuma o pridruživanju
između EU-a i Gruzije e i u Prijedlogu Odluke Vijeća o sklapanju
Sporazuma o pridruživanju između EU-a i Gruzije, Komisija predlaže da
Vijeće odluči da u ime Unije treba potpisati Sporazum o pridruživanju
između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju i njihovih
država članica, s jedne strane, i Gruzije, s druge strane, te
određuje imenovanje osobe(a) koja(koje) je(su) propisno ovlaštena(e)
potpisati u ime Unije.
Nakon odobrenja
Vijeća i odgovarajuće odluke Komisije, Komisija će moći
potpisati i sklopiti Sporazum o pridruživanju u ime EZAE-a.
2.           REZULTATI I PRAVNI ELEMENTI
PRIJEDLOGA
Komisija predlaže da Vijeće odobri, u
skladu s člankom 101. stavkom 2. Ugovora o osnivanju Europske zajednice za
atomsku energiju, sklapanje Sporazuma o pridruživanju između Europske
Unije i Europske zajednice za atomsku energiju i njihovih država članica,
s jedne strane, i Gruzije, s druge strane, u pogledu pitanja koja su
obuhvaćena EZAE-om.
Tekst Sporazuma priložen je ovoj Preporuci.
Pravni
je temelj Unije za sklapanje ovog Sporazuma članak 217. u vezi s
člankom 218. stavkom 6. točkom (a) i članak 218. stavak 8.,
drugi podstavak UFEU-a.
Pravni
je temelj EZAE-a za ovaj Sporazum članak 101. Ugovora o osnivanju Europske
zajednice za atomsku energiju.
Priloženi
prijedlog sačinjava, zajedno s odlukom Komisije o sklapanju, pravni
instrument za sklapanje Sporazuma o pridruživanju u ime EZAE-a.
Činjenica da je Komisija podnijela
svoj prijedlog kao sporazum između Unije i njezinih država članica i
Gruzije povezana je sa sastavljanjem ovog sporazuma u skladu s pravilima
Ugovora prije stupanja na snagu Lisabonskog ugovora.
U skladu s člankom 102. Ugovora o
Euratomu, Sporazum ne stupa na snagu za EZAE dok države članice ne
obavijeste Komisiju da se sporazum počeo primjenjivati u skladu s
odredbama njihovih nacionalnih zakona.
Preporuka za
ODLUKU VIJEĆA
kojom se Komisiji, u ime Europske zajednice
za atomsku energiju, odobrava sklapanje Sporazuma o pridruživanju između
Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju i njihovih država
članica, s jedne strane, i Gruzije, s druge strane
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju
Europske zajednice za atomsku energiju, a posebno njegov članak 101.,
stavak 2.,
uzimajući u obzir preporuku Komisije,
budući da:
(1)       Vijeće je 10. svibnja
2010. ovlastilo Komisiju da započne pregovore s Gruzijom o sklapanju novog
Sporazuma između Europske unije i Republike Moldove kojim će se
zamijeniti Sporazum o partnerstvu i suradnji.[1]

(2)       Uzimajući u obzir bliske
povijesne odnose i sve bliže veze između stranaka, kao i njihovu želju da
ojačaju i prošire odnose na ambiciozan i inovativan način, pregovori
o Sporazumu o pridruživanju između Europske unije i Europske zajednice za
atomsku energiju i njihovih država članica, s jedne strane, i Gruzije, s
druge strane (dalje u tekstu „Sporazum“) uspješno su zaključeni parafiranjem Sporazuma 29. studenoga
2013.
(3)       Komisija predlaže Vijeću
da Sporazum treba potpisati u ime Unije i primjenjivati ga na privremenoj
osnovi u skladu s člankom 429. Sporazuma, podložno njegovu sklapanju na
kasniji datum.
(4)       Sporazumom su također
obuhvaćena pitanja u nadležnosti Euratoma, odnosno članka 298.
točke (k).
(5)       Potpisivanje i sklapanje
Sporazuma podliježe posebnom postupku u pogledu pitanja obuhvaćenih
Ugovorom o Europskoj uniji i Ugovorom o funkcioniranju Europske unije.
(6)       Stoga bi trebalo sklopiti
sporazum i u ime Europske zajednice za atomsku energiju u pogledu pitanja
obuhvaćenih Ugovorom o Euratomu.
(7)       U skladu s člankom 102.
Ugovora o Euratomu, Sporazum ne stupa na snagu za Europsku zajednicu za atomsku
energiju dok države članice ne obavijeste Komisiju da se sporazum
počeo primjenjivati u skladu s odredbama njihovih nacionalnih zakona.
(8)       Europskoj komisiji trebalo bi
odobriti sklapanje sporazuma u ime Europske zajednice za atomsku energiju;
DONIJELO JE OVU ODLUKU:
Članak 1.
Ovime se Europskoj komisiji, u ime Europske
zajednice za atomsku energiju, odobrava sklapanje Sporazuma o pridruživanju
između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju i njihovih
država članica, s jedne strane, i Gruzije, s druge strane.[2] [3]
Članak 2.
Ova Odluka stupa na snagu sljedećeg dana
od dana donošenja.
Sastavljeno u Bruxellesu
                                                                       Za
Vijeće
                                                                       Predsjednik
[1]               SL L 205, 4.8..1999., str.1 -52.
[2]               Tekst Sporazuma priložen je Odluci Vijeća o
potpisivanju, u ime Europske unije, i privremenoj primjeni Sporazuma o
pridruživanju između Europske unije i Europske zajednice za atomsku
energiju i njihovih država članica, s jedne strane, i Gruzije, s druge
strane, (SL...)
[3]               SL: Molimo ubacite bilješku iznad upućivanja na
objavu Odluke u dokumentu […]


title: Preporuka Vijeća od 11. srpnja 2017. o Nacionalnom programu reformi Estonije za 2017. i davanje mišljenja Vijeća o Programu stabilnosti Estonije za 2017.

text:
               9.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 261/23

         PREPORUKA VIJEĆA
   od 11. srpnja 2017.
   o Nacionalnom programu reformi Estonije za 2017. i davanje mišljenja Vijeća o Programu stabilnosti Estonije za 2017.
   (2017/C 261/06)
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 121. stavak 2. i članak 148. stavak 4.,
   uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 1466/97 od 7. srpnja 1997. o jačanju nadzora stanja proračuna i nadzora i koordinacije ekonomskih politika (1), a posebno njezin članak 5. stavak 2.,
   uzimajući u obzir preporuku Europske komisije,
   uzimajući u obzir rezolucije Europskog parlamenta,
   uzimajući u obzir zaključke Europskog vijeća,
   uzimajući u obzir mišljenje Odbora za zapošljavanje,
   uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog i financijskog odbora,
   uzimajući u obzir mišljenje Odbora za socijalnu zaštitu,
   uzimajući u obzir mišljenje Odbora za ekonomsku politiku,
   budući da:

               (1)

               Komisija je 16. studenoga 2016. donijela Godišnji pregled rasta, čime je označen početak europskog semestra 2017. za koordinaciju ekonomske politike. Prioritete Godišnjeg pregleda rasta potvrdilo je Europsko vijeće 9. i 10. ožujka 2017. Komisija je 16. studenoga 2016. na temelju Uredbe (EU) br. 1176/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (2) donijela Izvješće o mehanizmu upozoravanja, u kojem Estonija nije utvrđena kao jedna od država članica za koje je potrebno provesti detaljno preispitivanje. Istog je dana Komisija donijela i Preporuku za preporuku Vijeća o ekonomskoj politici europodručja, koju je Europsko vijeće potvrdilo 9. i 10. ožujka 2017. Vijeće je 21. ožujka 2017. donijelo Preporuku o ekonomskoj politici europodručja („Preporuka za europodručje”) (3).

               (2)

               Kao država članica čija je valuta euro te s obzirom na visoku međusobnu povezanost ekonomija u ekonomskoj i monetarnoj uniji, Estonija bi trebala osigurati punu i pravovremenu provedbu Preporuke za europodručje koja je navedena u preporuci 1. u nastavku.

               (3)

               Izvješće za Estoniju za 2017. objavljeno je 22. veljače 2017. U njemu je ocijenjen napredak Estonije u rješavanju preporuka za tu zemlju koje je Vijeće donijelo 12. srpnja 2016., mjere poduzete kao odgovor na preporuke za tu zemlju donesene prethodnih godina te napredak Estonije u pogledu ostvarivanja nacionalnih ciljeva u okviru strategije Europa 2020.

               (4)

               Estonija je 28. travnja 2017. dostavila svoj Program stabilnosti za 2017., 4. svibnja 2017. svoj Nacionalni program reformi za 2017. Kako bi se u obzir uzela njihova povezanost, oba su programa istodobno ocijenjena.

               (5)

               Pri programiranju europskih strukturnih i investicijskih fondova (ESI fondovi) za razdoblje 2014.–2020. u obzir su uzete relevantne preporuke za pojedine zemlje. Kako je predviđeno u članku 23. Uredbe (EU) br. 1303/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (4), ako je pri provedbi relevantnih preporuka Vijeća potrebna potpora, Komisija može zatražiti od države članice da preispita i predloži izmjene svojeg sporazuma o partnerstvu i relevantnih programa. Komisija je dostavila dodatne pojedinosti o tome kako bi iskoristila tu odredbu u smjernicama o primjeni mjera kojima se učinkovitost ESI fondova povezuje s dobrim gospodarskim upravljanjem.

               (6)

               Na Estoniju se trenutačno primjenjuje preventivni dio Pakta o stabilnosti i rastu. Vlada je u Programu stabilnosti za 2017. smanjila svoj srednjoročni proračunski cilj sa strukturnog salda na deficit od 0,5 % BDP-a. Vlada predviđa da će nakon što je u 2016. ostvarila suficit opće države od 0,3 % BDP-a u 2017. zabilježiti deficit od 0,5 % BDP-a i 0,8 % BDP-a u 2018. U skladu s procjenama iz Programa stabilnosti za 2017. to odgovara strukturnom suficitu od 0,2 % BDP-a u 2017. i deficitu od 0,5 % BDP-a u 2018., pri čemu se poštuje srednjoročni proračunski cilj. Međutim, na temelju ponovno izračunanog (5) strukturnog salda predviđa se da će deficit iznositi 0,1 % BDP-a u 2017. i 0,9 % BDP-a u 2018., što je ispod novog srednjoročnog proračunskog cilja. Prema Programu stabilnosti za 2017. predviđa se da će udio duga opće države u BDP-u ostati ispod 10 % BDP-a u 2017. i 2018. Makroekonomski scenarij na kojem se temelje te proračunske projekcije vjerojatan je za 2017. i 2018., a za kasnije godine programa je povoljan. Istodobno je rizično pretpostaviti povećanje prihoda od brojnih novih poreznih mjera koje stupaju na snagu u 2018.

               (7)

               Na temelju Komisijine proljetne prognoze 2017. predviđa se da će strukturni saldo zabilježiti deficit od 0,3 % BDP-a u 2017., što je iznad srednjoročnog proračunskog cilja. Estoniji se u 2018. preporučuje da i dalje bude u skladu sa svojim srednjoročnim proračunskim ciljem. Ne bude li promjene u politikama, postoji rizik od određenog odstupanja od tog zahtjeva. Općenito, Vijeće smatra da Estonija treba biti spremna poduzeti dodatne mjere za osiguranje usklađenosti u 2018.

               (8)

               Estonija je poduzela mjere kojima se osigurava pružanje i dostupnost visokokvalitetnih usluga, uključujući socijalne usluge na lokalnoj razini u okviru reforme lokalne uprave. Konkretno, Estonija je donijela Zakon o upravnoj reformi radi lakšeg razvoja održivih lokalnih općina koje mogu financirati svoje aktivnosti, planiranja razvoja i rasta te pružanja kvalitetnih usluga. Uspješno je dovršila dobrovoljnu fazu spajanja lokalnih općina i provodi Zakon o socijalnoj skrbi. Za dovršetak reforme lokalne uprave još je potrebno poduzeti neke ključne korake. Revizija sustava financiranja općina još nije provedena. Dodatni zakonodavni akti koji se odnose na nadležnosti i podjelu zadaća između općina i središnje vlade još su u pripremi. Donošenje tih prijedloga ključno je za osiguranje pružanja kvalitetnih javnih usluga u područjima kao što je obrazovanje, rad mladih, promicanje zdravlja i promet.

               (9)

               Rodni jaz u plaćama u Estoniji u 2015. smanjio se s 28,3 % u 2014. na 26,9 %, ali je i dalje najviši u Uniji. Vlada poduzima korake za daljnje smanjenje tog jaza. Konkretno, donesen je i provodi se Plan za blagostanje za razdoblje 2016.–2023., čiji je cilj uklanjanje rodne segregacije na tržištu rada i borba protiv stereotipa. Tek se treba donijeti izmjena Zakona o ravnopravnosti spolova kako bi inspektorati rada dobili zadaću strožeg praćenja ravnopravnosti spolova u privatnom sektoru. Razmatra se i revizija sustava roditeljskog dopusta radi veće fleksibilnosti uzimanja roditeljskog dopusta. Zakonodavne promjene još nisu donesene.

               (10)

               Dohodovna je nejednakost u Estoniji visoka. Omjer dohotka 20 % najbogatijih i 20 % najsiromašnijih kućanstava narastao je s 5,4 u 2012. na 6,2 u 2015. te je sada sedmi najviši u Uniji. Čini se da je ključni pokretač te promjene velika disperzija plaća uzrokovana snažnim rastom dohotka među radnicima s višim kvalifikacijama. U apsolutnim brojkama dohodak 10 % najsiromašnijih kućanstava zaostajao je za rastom medijana dohotka što je uzrokovalo probleme povezane s primjerenošću socijalne sigurnosne mreže. Tome doprinosi i činjenica da naknade (osobito mirovine i socijalna pomoć) ne prate rast dohodaka na tržištu rada. To je dovelo i do postupnog povećanja stope rizika od siromaštva s 15,8 % u 2010. na 21,6 % u 2015. Poduzeti su znatni napori kako bi porezni sustav od 2018. postao progresivniji, osobito za osobe s niskim dohotkom, tako što je podignuta osnovna naknada za sustav poreza na osobni dohodak.

               (11)

               Rashodi poduzeća u području istraživanja, tehnologije i inovacija porasli su na 0,69 % u 2015., ali njihova ukupna razina i dalje je ispod prosjeka Unije koji iznosi 1,3 %. Udio poduzeća koje karakterizira izrazita usmjerenost na visoku tehnologiju i znanje i dalje je ograničen, a broj novih doktorskih diplomanata nizak je. U posljednjih nekoliko godina rast plaća stalno premašuje rast produktivnosti, što utječe na dobit i tako usporava rast ulaganja. Smanjenje ulaganja u tehnološki razvoj može dovesti do toga da rast dodane vrijednosti u izvozu bude manji od očekivanog, osobito kada je u pitanju roba, a predstavlja i rizik za rast proizvodnje. Opseg ugovorenih istraživanja između sveučilišta i poduzeća povećao se u 2015. Međutim, suradnja između ta dva sektora i dalje je ograničena usprkos mjerama koje je poduzela vlada. Estonija je dodatno poboljšala svoje poslovno okružje, ali dugotrajni stečajni postupci i stopa povrata za osigurane vjerovnike i dalje su prepreka ulaganjima. U 2016. pokrenut je projekt za poboljšanje stečajnog okvira kako bi postupak postao brži i djelotvorniji i kako bi se povećala stopa uspješnih zahtjeva. Međutim, izmjene zakonodavnog okvira još nisu donesene.

               (12)

               Komisija je u okviru europskog semestra 2017. provela sveobuhvatnu analizu ekonomske politike Estonije i objavila je u izvješću za Estoniju za 2017. Ocijenila je i Program stabilnosti za 2017. i Nacionalni program reformi za 2017. te mjere poduzete kao odgovor na preporuke upućene Estoniji u proteklim godinama. Komisija je u obzir uzela ne samo njihovu važnost za održivu fiskalnu i socijalno-ekonomsku politiku u Estoniji, nego i njihovo poštovanje pravila i smjernica Unije, a s obzirom na potrebu jačanja ukupnoga gospodarskog upravljanja Unijom pružanjem doprinosa budućim nacionalnim odlukama s razine Unije.

               (13)

               Uzimajući u obzir tu ocjenu Vijeće je ispitalo Program stabilnosti za 2017., a njegovo je mišljenje (6) posebno navedeno u preporuci 1. u nastavku,

         PREPORUČUJE da Estonija 2017. i 2018. poduzme djelovanja kojima je cilj:

               1.

               Nastaviti s provedbom fiskalne politike u skladu sa zahtjevima preventivnog dijela Pakta o stabilnosti i rastu, što podrazumijeva da bi 2018. trebala i dalje biti u skladu sa svojim srednjoročnim proračunskim ciljem. Poboljšati primjerenost socijalne sigurnosne mreže. Poduzeti mjere za smanjenje rodnog jaza u plaćama, osobito povećanjem transparentnosti plaća i revizijom sustava roditeljskog dopusta.

               2.

               Promicati privatna ulaganja u istraživanja, tehnologiju i inovacije, među ostalim provedbom mjera za jačanje suradnje između akademske zajednice i poduzeća.

      Sastavljeno u Bruxellesu 11. srpnja 2017.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         T. TÕNISTE

      (1)  SL L 209, 2.8.1997., str. 1.

      (2)  Uredba (EU) br. 1176/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. studenoga 2011. o sprečavanju i ispravljanju makroekonomskih neravnoteža (SL L 306, 23.11.2011., str. 25.).

      (3)  SL C 92, 24.3.2017., str. 1.

      (4)  Uredba (EU) br. 1303/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o utvrđivanju zajedničkih odredbi o Europskom fondu za regionalni razvoj, Europskom socijalnom fondu, Kohezijskom fondu, Europskom poljoprivrednom fondu za ruralni razvoj i Europskom fondu za pomorstvo i ribarstvo i o utvrđivanju općih odredbi o Europskom fondu za regionalni razvoj, Europskom socijalnom fondu, Kohezijskom fondu i Europskom fondu za pomorstvo i ribarstvo te o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 1083/2006 (SL L 347, 20.12.2013., str. 320.).

      (5)  Ciklički prilagođen saldo bez jednokratnih i privremenih mjera koji je Komisija ponovno izračunala koristeći se zajednički dogovorenom metodologijom.

      (6)  U skladu s člankom 5. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 1466/97.


title: Preporuka Komisije (EU) 2015/682 оd 29. travnja 2015. o praćenju prisutnosti perklorata u hrani (Tekst značajan za EGP)

text:
               30.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 111/32

         PREPORUKA KOMISIJE (EU) 2015/682
   оd 29. travnja 2015.
   o praćenju prisutnosti perklorata u hrani
   (Tekst značajan za EGP)
   EUROPSKA KOMISIJA,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 292.,
   budući da:

               (1)

               Perklorat je prirodno prisutan u okolišu, u ležištima nitrata i potaše, a može nastati i u atmosferi te s oborinama dospjeti u tlo i podzemne vode. Javlja se i kao okolišni kontaminant koji nastaje pri uporabi nitratnih gnojiva te pri proizvodnji, uporabi i zbrinjavanju amonijeva perklorata koji se upotrebljava u raketnim pogonskim sredstvima, eksplozivima, pirotehničkim sredstvima, punjačima zračnih jastuka i u drugim industrijskim procesima. Perklorat može nastati i pri razgradnji natrijeva hipoklorita koji se upotrebljava za dezinfekciju vode te može kontaminirati sustav opskrbe vodom. Voda, tlo i gnojiva smatraju se potencijalnim izvorima kontaminacije hrane perkloratom.

               (2)

               Znanstveni odbor za kontaminante u prehrambenom lancu (Odbor CONTAM) Europske agencije za sigurnost hrane (EFSA) dostavio je znanstveno mišljenje o rizicima za javno zdravlje povezanima s prisutnošću perklorata u hrani (1). Odbor CONTAM zaključio je da bi se kronična prehrambena izloženost perkloratu mogla smatrati zabrinjavajućom, osobito u slučaju njegova visokog unosa među mlađim dobnim skupinama populacije s blagim ili srednjim oblikom nedostatka joda. Nadalje, kratkotrajno izlaganje perkloratu moglo bi se smatrati zabrinjavajućim u slučaju dojenčadi koja se hrani majčinim mlijekom i male djece s niskim unosom joda.

               (3)

               Odbor CONTAM preporučio je da se prikupi više podataka o prisutnosti perklorata u hrani u Europi, osobito u povrću, hrani za dojenčad te mlijeku i mliječnim proizvodima kako bi se što više smanjila nesigurnost u procjeni rizika. Visoke su razine pronađene u tikvenjačama i lisnatom povrću, posebice u slučaju uzgoja u staklenicima/pod zaštitnim pokrovom. Nema dovoljno podataka o prisutnosti perklorata u hrani, posebice u uzorcima hrane uzetima nakon 1. rujna 2013. Analizom perklorata u vodi za piće trebalo bi po mogućnosti obuhvatiti i vodu za piće koja nije obuhvaćena definicijom hrane iz Uredbe (EZ) 178/2002 Europskog parlamenta i Vijeća (2). Od 1. rujna 2013. uvedene su mjere za smanjenje rizika, a podaci o perkloratu u uzorcima koji su uzeti nakon toga bolje odražavaju načelo „što je manje moguće”, zahvaljujući primjeni dobre prakse (uporaba gnojiva koja sadržavaju niske razine perklorata), i sadašnju prisutnost perklorata u hrani.

               (4)

               Stoga je potrebno preporučiti praćenje prisutnosti perklorata u hrani,

         DONIJELA JE OVU PREPORUKU:

               1.

               Države članice trebale bi provoditi praćenje prisutnosti perklorata u hrani uz aktivno sudjelovanje subjekata u poslovanju s hranom, a posebno:

                           (a)

                           u voću, povrću i njihovim prerađevinama, uključujući sokove;

                           (b)

                           u hrani za posebne prehrambene potrebe za dojenčad i malu djecu kako je definirano u Uredbi (EU) br. 609/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (3);

                           (c)

                           u sušenom začinskom bilju i začinima, čaju te biljnim i voćnim infuzijama;

                           (d)

                           u pićima, uključujući vodu za piće.

               2.

               Kako bi se osigurala reprezentativnost uzoraka u seriji, države članice trebale bi slijediti postupke uzorkovanja utvrđene u Prilogu Uredbi Komisije (EZ) 1882/2006 (4) za lisnato povrće i dijelu B Priloga Uredbi Komisije (EZ) br. 333/2007 (5) za ostalu hranu u okviru područja primjene Uredbe (EZ) br. 333/2007.

               3.

               Sljedećom se metodom postižu pouzdani rezultati:
               „Quick Method for the Analysis of Residues of numerous Highly Polar Pesticides in Foods of Plant Origin involving Simultaneous Extraction with Methanol and LC-MS/MS Determination (QuPPe-Method) – Version 7.1”. Metoda se može preuzeti na: http://www.crl-pesticides.eu/library/docs/srm/meth_QuPPe.pdf
               Osim toga trebalo bi pogledati članak „Analysis of Perchlorate in Food Samples of Plant Origin Applying the QuPPe-Method and LC-MS/MS” u kojem se opisuje kako uključiti okolišni kontaminant perklorat u prethodno spomenutu multirezidualnu metodu QuPPe. Članak se može preuzeti na: http://www.analytik-news.de/Fachartikel/Volltext/cvuase2.pdf
               Treba nastojati da granica kvantifikacije (LOQ) ne bude viša od 2 μg/kg pri analizi perklorata u hrani za dojenčad i malu djecu, 10 μg/kg u ostaloj hrani i 20 μg/kg u sušenom začinskom bilju, začinima, čaju te biljnim i voćnim infuzijama.

               4.

               Države članice s aktivnim sudjelovanjem subjekata u poslovanju s hranom trebale bi provesti ispitivanja kako bi utvrdile čimbenike koji dovode do prisutnosti perklorata u hrani. Konkretno, analiza prisutnosti perklorata u gnojivu, tlu, vodi za navodnjavanje i proizvodnoj vodi primjerena je u slučajevima kada su ti čimbenici relevantni.

               5.

               Države članice trebale bi osigurati da se EFSA-i redovito dostavljaju analitički rezultati, a najkasnije do kraja veljače 2016., u formatu za podnošenja podataka EFSA-e u skladu sa zahtjevima iz Smjernica EFSA-e za standardni opis uzorka (SSD) za hranu i hranu za životinje (6) te njezinim dodatnim posebnim zahtjevima za izvješćivanje.

      Sastavljeno u Bruxellesu 29. travnja 2015.

            Za Komisiju

         Vytenis ANDRIUKAITIS

            Član Komisije

      (1)  Odbor CONTAM EFSA-e (Znanstveni odbor za kontaminante u prehrambenom lancu EFSA-e), 2014. Scientific Opinion on the risks to public health related to the presence of perchlorate in food, in particular fruits and vegetables. EFSA Journal 2014;12(10):3869, 106 str. doi:10.2903/j.efsa.2014.3869.

      (2)  Uredba (EZ) br. 178/2002 Europskog parlamenta i Vijeća od 28. siječnja 2002. o utvrđivanju općih načela i uvjeta zakona o hrani, osnivanju Europske agencije za sigurnost hrane te utvrđivanju postupaka u područjima sigurnosti hrane (SL L 31, 1.2.2002., str. 1.).

      (3)  Uredba (EU) br. 609/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. lipnja 2013. o hrani za dojenčad i malu djecu, hrani za posebne medicinske potrebe i zamjeni za cjelodnevnu prehranu pri redukcijskoj dijeti te o stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 92/52/EEZ, direktiva Komisije 96/8/EZ, 1999/21/EZ, 2006/125/EZ i 2006/141/EZ, Direktive 2009/39/EZ Europskog parlamenta i Vijeća i uredbi Komisije (EZ) br. 41/2009 i (EZ) br. 953/2009 (SL L 181, 29.6.2013., str. 35.).

      (4)  Uredba Komisije (EZ) br. 1882/2006 od 19. prosinca 2006. o utvrđivanju metoda uzorkovanja i analize za službenu kontrolu količine nitrata u pojedinoj hrani (SL L 364, 20.12.2006., str. 25.).

      (5)  Uredba Komisije (EZ) br. 333/2007 od 28. ožujka 2007. o metodama uzorkovanja i analitičkim metodama za službenu kontrolu razina olova, kadmija, žive, anorganskog kositra, 3-MCPD-a i benzo(a)pirena u hrani (SL L 88, 29.3.2007., str. 29.).

      (6)  http://www.efsa.europa.eu/en/datex/datexsubmitdata.htm